31996L0061
L 257/26
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 96/61/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 септември 1996 година
за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 130т, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурите, предвидени в член 189в от Договора (3),
(1)
Като има предвид, че целите и принципите на политиката на Общността по отношение на околната среда съгласно член 130п от Договора се състоят по-специално в предотвратяване, намаляване и елиминиране в максимално възможна степен на замърсяването посредством осигуряване приоритет на намесата при източниците и гарантиране на благоразумно управление на природните ресурси в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ и принципа за предотвратяване на замърсяването.
(2)
Като има предвид, че Петата програма за действие във връзка с околната среда, чийто принципен подход беше одобрен от Съвета и представителите на правителствата на държавите-членки на среща в рамките на Съвета с резолюция от 1 февруари 1993 г. относно програмата на Общността за политика и действие във връзка с околната среда и устойчивото развитие (4), отдава приоритетно значение на комплексния контрол на замърсяването като важна част от напредъка към по-устойчиво равновесие между човешките дейности и социално-икономическото развитие, от една страна, и ресурсите и възможностите за възстановяване на природата, от друга страна.
(3)
Като има предвид, че реализирането на комплексен подход за намаляване на замърсяването изисква общи действия на ниво Общност с оглед изменение и допълнение на действащото законодателство на Общността относно предотвратяването и контрола на замърсяването от промишлените предприятия.
(4)
Като има предвид, че Директива 84/360/ЕИО на Съвета от 28 юни 1984 г. относно борбата със замърсяването на въздуха от промишлени предприятия (5) и въведената с нея обща рамка изискват разрешително за експлоатация или съществено изменение на промишлените инсталации в случаите, когато могат да причинят замърсяване на въздуха.
(5)
Като има предвид, че Директива 76/464/ЕИО на Съвета от 4 май 1976 г. за замърсяването, причинено от заустването на някои опасни вещества във водната среда на Общността (6) въведе изисквания за разрешително за изпускане на такива вещества.
(6)
Като има предвид, че независимо от съществуването на съответното законодателство на Общността, насочено към борба със замърсяването на въздуха и предотвратяване или намаляване до минимум на изпускането на опасни вещества във водите, не съществува подобно законодателство на Общността, насочено към предотвратяване или намаляване до минимум на емисиите в почвите.
(7)
Като има предвид, че различните подходи за отделно контролиране на емисиите във въздуха, водите или почвата могат да насърчават към изместване на замърсяването между различните компоненти на околната среда, а не към опазване на околната среда като цяло.
(8)
Като има предвид, че целта на комплексния подход за контрол на замърсяването е да предотврати емисиите във въздуха, водите или почвите в случаите, когато това е осъществимо, при отчитане на управлението на отпадъците, и където такова не е налице, да ги намали до минимум, за да се постигне висока степен на опазване на околната среда като цяло.
(9)
Като има предвид, че настоящата директива създава обща рамка за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, като има предвид, че тя формулира мерките, необходими за изпълнението на комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, за да бъде постигната висока степен на опазване на околната среда като цяло; като има предвид, че прилагането на принципа на устойчивото развитие ще бъде подпомогнато от комплексния подход към контрола на замърсяването.
(10)
Като има предвид, че разпоредбите на настоящата директива се прилагат, без да се засяга действието на разпоредбите на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (7); като има предвид, че когато е необходимо информация или изводи, получени след прилагането на посочената директива, да бъдат взети под внимание при предоставяне на разрешения, настоящата директива не засяга изпълнението на Директива 85/337/ЕИО.
(11)
Като има предвид, че необходимите стъпки, които държавите-членки трябва да предприемат, следва да гарантират, че всеки оператор на промишлена инсталация, извършваща дейност, посочена в приложение I, съблюдава общите принципи на определени основни задължения; като има предвид, че за тази цел е достатъчно компетентните органи да се съобразят с тези общи принципи при определянето на условията в разрешителното.
(12)
Като има предвид, че някои от разпоредбите, приети по силата на настоящата директива, трябва да се прилагат за съществуващите инсталации след определен срок, а други - от датата на прилагане на настоящата директива.
(13)
Като има предвид, че за по-ефективно решаване на проблемите на замърсяването е необходимо операторът да взема под внимание аспектите на околната среда; като има предвид, че тези аспекти се съобщават на компетентния орган или органи, за да бъдат убедени, преди да издадат разрешително, че всички подходящи превантивни мерки или мерките за контрол на замърсяването са определени; като има предвид, че различаващите се процедури за кандидатстване могат да породят различна степен на опазване на околната среда и обществена информираност; като има предвид, че по тази причина заявленията по силата на настоящата директива включват минимално количество данни.
(14)
Като има предвид, че пълното координиране на процедурата за издаване на разрешителни и условията между различните компетентни органи ще дадат възможност за постигане на най-висока практически постижима степен на опазване на околната среда като цяло.
(15)
Като има предвид, че компетентният орган или органи ще предоставят или актуализират разрешителните единствено ако има определени комплексни мерки за опазване на околната среда за въздуха, водите и земята.
(16)
Като има предвид, че разрешителното включва всички необходими мерки за изпълнение на условията в разрешителното за постигане по този начин на висока степен на опазване на околната среда като цяло; като има предвид, че без да се засяга действието на процедурата за издаване на разрешително, тези мерки могат също да бъдат предмет на принципните обвързващи изисквания.
(17)
Като има предвид, че нормите за допустими емисии, параметри или еквивалентни технически изисквания се основават на най-добрите налични техники, без предписване на използването на конкретна техника или технология и съобразяване с техническите характеристики на конкретната инсталация, нейното географско положение и местните условия на околната среда; като има предвид, че при всички случаи условията за издаване на разрешително ще определят разпоредби за намаляване до минимум на замърсяването на далечни разстояния или трансграничното замърсяване и осигуряват висока степен на опазване на околната среда като цяло.
(18)
Като има предвид, че държавите-членки определят как ще бъдат вземани под внимание техническите характеристики на конкретната инсталация, нейното географско положение и местните условия на околната среда, където това е уместно.
(19)
Като има предвид, че когато дадена норма за качество на околната среда изисква по-строги условия от постижимите с използване на най-добрите налични техники, чрез разрешителното ще се изискват конкретни допълнителни условия, без да се засяга действието на други мерки, които могат да бъдат предприети за спазване на нормите за качество на околната среда.
(20)
Като има предвид, че тъй като най-добрите налични техники ще се изменят с времето, особено в светлината на техническия напредък, компетентните органи трябва да наблюдават и да се информират за този напредък.
(21)
Като има предвид, че промените в дадена инсталация могат да предизвикат замърсяване; като има предвид, че компетентният орган или органи трябва по тази причина да бъдат уведомявани за всички промени, които биха могли да въздействат върху околната среда; като има предвид, че съществените промени на предприятието трябва да се извършват след предварително предоставено разрешително в съответствие с настоящата директива.
(22)
Като има предвид, че условията в разрешителното трябва да бъдат периодично преглеждани и при нужда актуализирани; като има предвид, че при определени условия те ще бъдат преразглеждани при всички случаи.
(23)
Като има предвид, че за да информира обществеността за действието на инсталациите и евентуалното им въздействие върху околната среда и за да гарантира прозрачността на процеса на лицензиране навсякъде в Общността, обществеността трябва да има право на достъп преди вземане на всяко едно решение относно информация за кандидатурите за разрешителни за нови инсталации или за съществени промени и относно самите разрешителни, тяхното актуализиране и данните за резултатите от съответния мониторинг.
(24)
Като има предвид, че създаването на методика за инвентаризация на основните източници на емисии може да се разглежда като един важен инструмент, позволяващ сравняването на замърсяващите дейности в Общността; като има предвид, че такава инвентаризационна методика ще бъде изготвена от Комисията със съдействието на регулаторен комитет.
(25)
Като има предвид, че развитието и обменът на информация на ниво Общност относно най-добрите налични техники ще спомогнат за отстраняване на технологичните несъответствия в Общността, ще поощрят разпространението в останалата част на света на нормите за допустими емисии и техниките, използвани в рамките на Общността, и ще спомогнат за ефективното прилагане на настоящата директива в държавите-членки.
(26)
Като има предвид, че е необходимо редовно изготвяне на доклади относно хода на прилагане и ефективността на настоящата директива.
(27)
Като има предвид, че настоящата директива се отнася до тези инсталации, при които вероятността за замърсяване, включително и трансгранично замърсяване, е значителна; като има предвид, че е задължително да се организират трансгранични консултации в случаите, когато заявленията за издаване на разрешително се отнасят до нови инсталации или до съществени промени в предмета на дейност на съществуващите такива с възможно значително отрицателно въздействие върху околната среда; като има предвид, че заявленията, свързани с горните предложения, или на съществени промени в предмета на дейност ще бъдат предоставяни на разположение на обществеността в държавите-членки, които могат да бъдат засегнати.
(28)
Като има предвид, че необходимостта от дейност може да се идентифицира на oбщностно равнище за установяване на норми на допустими емисии за определени категории инсталации и замърсители, попадащи в обхвата на настоящата директива; като има предвид, че Съветът ще определи подобни норми за допустими емисии в съответствие с разпоредбите на Договора.
(29)
Като има предвид, че разпоредбите на настоящата директива се прилагат, без да се засяга действието на разпоредбите на Общността, отнасящи се до опазване на здравето и безопасността на работното място,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел и обхват
Цел на настоящата директива е постигането на комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, произтичащо от изброените дейности в приложение I. Тя посочва мерки, предназначени да предотвратят или в случаите, когато това е практически неосъществимо, да намалят емисиите във въздуха, водите и земята в резултат от горепосочените дейности, включително и мерки, свързани с отпадъците, целящи постигането на висока степен на опазване на околната среда в нейната цялост, без да се засяга действието на Директива 85/337/ЕИО и съответните разпоредби на Общността.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
1.
„вещество“ е всеки химичен елемент и неговите съединения с изключение на радиоактивните вещества по смисъла на Директива 80/836/Eвратом (8) и генетично модифицираните организми по смисъла на Директиви 90/219/ЕИО (9) и 90/220/ЕИО (10);
2.
„замърсяване“ е всяко пряко или косвено в резултат от човешка дейност постъпване във въздуха, водите или земята на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове, които са в състояние да окажат определено вредно въздействие върху здравето на човека или качеството на околната среда, да предизвикат увреждане на материалните ценности, да ограничат или предотвратят възможностите за използване на полезните качества на околната среда и останалите нейни законосъобразни ползвания;
3.
„инсталация“ е всяко неподвижно техническо съоръжение, в което се извършват една или повече от посочените в приложение I дейности или други такива, които имат техническа връзка и са непосредствено свързани с тях, и са в състояние да окажат определено въздействие върху емисиите и замърсяването;
4.
„съществуваща инсталация“ е всяка действаща инсталация или всяка инсталация, която е получила разрешително за експлоатация или за която е представено пред компетентните органи заявление за издаване на такова, в съответствие с действащото законодателство, преди датата на влизане в сила на настоящата директива, при условие че пускането ѝ в експлоатация се осъществи в рамките на една година от същата дата;
5.
„емисия“ е прякото или непрякото изпускане на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове във въздуха, водите или земята от съответните, в това число организирани и неорганизирани, източници в рамките на дадена инсталация;
6.
„норма за допустими емисии“ е определена стойност за маса на дадено вещество, изразена посредством съответните специфични параметри, като концентрация и/или ниво на емисиите, която не може да бъде превишавана по време на един или повече предварително зададени периоди от време. Нормите за допустими емисии могат да бъдат определяни също така и за определени групи, класове или категории вещества, и по-специално за тези, посочени в приложение III.
При нормални условия нормите за допустими емисии на съответните вещества се прилагат към точката на изпускане на емисиите от инсталацията, като при определяне на последните не се допуска отчитането на възможното им разреждане. Без да се засяга действието на Директива 76/464/ЕИО или това на директивите, свързани с нейното прилагане, в случай на непряко изпускане на отпадъчни води, при определянето на нормите за допустими емисии се допуска да бъде отчетено действието на пречиствателната станция при въпросната инсталация, но само при условие че се гарантира еквивалентна степен на опазване на околната среда като цяло и че това не води до по-висока степен на замърсяване;
7.
„норма за качество на околната среда“ е определен от законодателството на Общността набор от изисквания, които следва да бъдат изпълнени в определен момент от определена околна среда или обособена част от нея;
8.
„компетентен орган“ е всеки орган, ведомство или организация, отговорни съгласно правните разпоредби на държавите-членки за изпълнението на определени задължения, произтичащи от настоящата директива;
9.
„разрешително“ е писменото решение (или няколко такива решения) или такава част от него, предоставяща разрешение за експлоатация на определена инсталация или част от нея при определени условия, които гарантират съответствието на въпросната инсталация с изискванията на настоящата директива. Едно разрешително може да се отнася до една или повече инсталации или отделни техни части, разположени на една и съща площадка и експлоатирани от един и същ оператор;
10.
а)
„промяна на дейността“ е всяко преустройство с промяна на естеството на производствената дейност, функционирането или разширението на инсталацията, които могат да окажат определено въздействие върху околната среда;
б)
„съществена промяна“ е такава промяна на дейността, която според компетентните органи може да доведе до значителни отрицателни въздействия върху хората или околната среда;
11.
„най-добри налични техники“ означава най-ефективния и най-напредналия етап в развитието на дейностите и методите за тяхната реализация, показващи практическата пригодност на съответните техники за принципното осигуряване на основата на съответните норми за допустими емисии и проектирани с цел предотвратяване и в случаите, когато това е практически невъзможно, за намаляване на емисиите и въздействието им върху околната среда в нейната цялост;
-
„техники“ включва както използваната технология, така и начина на проектиране, изграждане, поддържане, експлоатация и ликвидиране на инсталацията,
-
„налични“ означава техниките, разработени в мащаб, който позволява прилагането им в съответния промишлен отрасъл, при жизнени в икономически и технически смисъл условия и отчитане на свързаните с тях разходи и предимства, независимо от това, дали те се използват или произвеждат във въпросната държава членка, при условие че са достъпни в разумна степен за оператора,
-
„най-добри“ означава най-ефективни с оглед постигането на висока степен на опазване на околната среда в нейната цялост.
При определянето на най-добрите налични техники е необходимо да се обърне специално внимание на посочените изисквания в приложение IV;
12.
„оператор“ е всяко физическо или юридическо лице, което експлоатира дадена инсталация или осъществява контрол върху дейността ѝ или, в случаите, когато това се предвижда от националното законодателство, такова лице, на което е предоставена решаваща икономическа власт върху техническата експлоатация на инсталацията.
Член 3
Общи принципи, определящи основните задължения на оператора
Държавите-членки следва посредством компетентните органи да предприемат необходимите мерки, които да гарантират, че при експлоатацията на инсталациите съответните оператори съблюдават следните общи принципи:
а)
предприемане на всички необходими превантивни мерки срещу замърсяването, в частност посредством прилагане на най-добрите налични техники;
б)
недопускане на значително замърсяване;
в)
избягване на генерирането на отпадъци в съответствие с Директива 75/442/EИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (11); когато е налице генериране на отпадъци, последните се оползотворяват или в случаите, когато това е технически или икономически невъзможно, се обезвреждат, като същевременно се избягва или намалява тяхното въздействие върху околната среда;
г)
ефективно използване на енергията;
д)
предприемане на необходимите мерки за предотвратяване на аварии и ограничаване на последствията от тях;
е)
предприемане на необходимите мерки за избягване на възможните рискове от замърсяване и привеждането в задоволително състояние на площадката, върху която е разположена инсталацията, след окончателното прекратяване на нейната експлоатация.
С оглед постигане на съответствие с настоящия член е достатъчно държавите-членки да гарантират, че при определяне на условията в разрешителното компетентните органи се съобразяват с горепосочените общи принципи.
Член 4
Разрешителни за нови инсталации
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, които да гарантират, че всички нови инсталации се експлоатират след предоставяне на разрешително в съответствие с настоящата директива, без да се засяга действието на изключенията, определени в Директива 88/609/ЕИО на Съвета от 24 ноември 1988 г. относно контрола на емисиите на определени замърсители в атмосферния въздух от големите горивни предприятия (12).
Член 5
Изисквания за предоставяне на разрешителни за съществуващи инсталации
1. Без да се засяга действието на съответното законодателство на Общността, държавите-членки предприемат необходимите мерки, които посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 или в случаите, когато това е необходимо, посредством преразглеждане и актуализиране на условията осигуряват привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации от страна на компетентните органи в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10, 13, член 14, първо и второ тире и член 15, параграф 2 в срок не по-голям от осем години от датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за прилагане на разпоредбите на членове 1, 2, 11, 12, член 14, трето тире, член 15, параграфи 1, 3 и 4, членове 16, 17 и член 18, параграф 2 към съответните съществуващи инсталации считано от датата на влизане в сила на настоящата директива.
Член 6
Заявления за издаване на разрешително
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, които да гарантират, че подадените до компетентните органи заявления за издаване на разрешително включват описание на:
-
инсталацията и различните режими на нейната експлоатация,
-
използваните суровини, материали (включително спомагателни) и други вещества, както и използваната или генерираната от инсталацията енергия,
-
отделните източници на емисии в рамките на инсталацията,
-
характеристика на площадката, на която е разположена инсталацията,
-
вида и количеството на очакваните емисии от инсталацията по отделените компоненти в околната среда, както и определяне на възможните техни значителни въздействия върху околната среда,
-
предложените технологии и други техники за предотвратяване или, в случаите, когато това е невъзможно, за намаляване на емисиите от инсталацията,
-
мерките за предотвратяване и оползотворяване на генерираните от инсталацията отпадъци в случаите, когато такива са необходими,
-
допълнителните мерки, планирани с оглед постигането на съответствие с общите принципи, определящи основните задължения на оператора съгласно член 3,
-
планираните мерки за мониторинг на емисиите в околната среда.
Заявлението за издаване на разрешително съдържа и нетехническо резюме на горепосочените изисквания.
2. Когато информация, предоставяна в съответствие с изискванията на Директива 85/337/ЕИО, или доклад за безопасност, изготвен в съответствие с Директива 82/501/ЕИО на Съвета от 24 юни 1982 г. относно опасността от големи аварии при определени промишлени дейности (13), или друга информация, изготвена в отговор на разпоредбите на друго законодателство, изпълнява някое от изискванията на настоящия член, тази информация може да бъде включена в заявлението или да бъде приложена към него.
Член 7
Комплексен подход при издаването на разрешителни
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, които да гарантират пълната координация на условията и процедурите по издаване на разрешителни в случаите, когато в тях участва повече от един компетентен орган, за да се гарантира необходимият ефективен комплексен подход от страна на всички органи с компетенции за тези процедури.
Член 8
Решения
Без да се засяга действието на останалите разпоредби от националните законодателства или законодателството на Общността, компетентните органи издават съответното разрешително, съдържащо необходимите условия, които гарантират съответствието на инсталациите с изискванията на настоящата директива, или да не издават такова в случай на несъответствие.
Всички издадени или актуализирани разрешителни съдържат подробно описание на поетите задължения съгласно настоящата директива за опазване на въздуха, водите и земите.
Член 9
Условия в разрешителното
1. С оглед постигане на висока степен на опазване на околната среда като цяло посредством мерки за опазване на въздуха, водите и земите държавите членки гарантират наличието в съответното разрешително на необходимите мерки за съблюдаване на изискванията на членове 3 и 10 относно неговото издаване.
2. В случаите на нови инсталации или съществена промяна на съществуващите, към които се прилага член 4 от Директива 85/337/ЕИО, за целите на издаване на разрешителното се взема под внимание всяка получена информация или направено заключение по силата на членове 5, 6 и 7 от горепосочената директива.
3. Разрешителното съдържа норми за допустими емисии на съответните замърсители, по-конкретно посочените в приложение III, които е възможно да бъдат изпуснати от съответната инсталация в значителни количества, като са съобразени със свойствата и способността им да пренасят замърсяване от една среда в друга (вода, въздух и земя). При нужда разрешителното включва подходящи изисквания, осигуряващи опазване на почвата и подземните води, и мерки за управлението на отпадъците, генерирани от инсталацията. Където е уместно, пределните стойности могат да бъдат заменени от еквивалентни параметри или технически мерки.
За инсталациите, изброени в точка 6.6 от приложение I, нормите за допустими емисии, посочени в този параграф, отчитат и практическите изисквания, свойствени за тези категории инсталации.
4. Без да се засяга действието на член 10, нормите за допустими емисии и еквивалентните параметри и технически мерки, посочени в параграф 3, се основават на най-добрите налични техники, без да предписват използване на които и да са техники или конкретни технологии, но като отчитат техническите характеристики на разглежданата инсталация, нейното географско положение и условията на местната околна среда. При всички обстоятелства условията в разрешителното съдържат разпоредби за намаляването до минимум на замърсяванията на далечни разстояния или трансгранични замърсявания и обезпечават висока степен на опазване на околната среда като цяло.
5. Разрешителното задължително съдържа подходящи изисквания за мониторинг на емисиите, като уточнява методологията и честотата на измерванията, процедурата за оценка и задължението за предоставяне пред компетентния орган на данните, необходими за проверка на съответствието с разрешителното.
За инсталациите в точка 6.6 от приложение I посочените в настоящия параграф мерки може да се съобразяват с разходите и ползите.
6. Разрешителното задължително съдържа мерки, свързани с условия, различни от нормалните експлоатационни условия. По този начин в случаите на риск от отрицателно въздействие върху околната среда се дават подходящи разпоредби за първоначално пускане в експлоатация, течове, незадоволителна работа, моментни прекъсвания и окончателно прекратяване на експлоатацията.
Също разрешителното може да съдържа временни отклонения от изискванията на параграф 4, ако съществува одобрена от компетентния орган програма с мерки за намаляване на замърсяването, която осигурява прилагането им в срок до шест месеца, и ако проектът води до намаляване на замърсяването.
7. Разрешителното може да съдържа и други конкретни условия по смисъла на настоящата директива, каквито държавата-членка или компетентният орган смятат за подходящи.
8. Без да се засяга действието на задължението за изпълнение на процедурата за издаване на разрешително по силата на настоящата директива, държавите-членки имат правото да предписват определени изисквания за определени категории инсталации в принципно обвързващи правила, вместо да ги включват в отделни условия на разрешителните, при условие че са осигурени комплексен подход и еквивалентно висока степен на опазване на околната среда като цяло.
Член 10
Най-добри налични техники и стандарти за качество на околната среда
Когато даден стандарт за качество на околната среда изисква по-строги условия от тези, постижими чрез използването на най-добрите налични техники, се изискват допълнителни мерки в разрешителното, без да се засяга действието на други мерки, евентуално взети за постигане на съответствие със стандартите за качество на околната среда.
Член 11
Развитие на най-добрите налични техники
Държавите-членки гарантират, че компетентният орган следи или е информиран за развитието на най-добрите налични техники.
Член 12
Промени на инсталациите от операторите
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че операторът информира компетентните органи за всяка планирана промяна в работата на инсталацията съгласно член 2, параграф 10, буква a). Където е уместно, компетентните органи актуализират разрешителното или условията в него.
2. Държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че никакви планирани от оператора съществени промени в работата на инсталацията по смисъла на член 2, параграф 10, буква б) няма да се извършват без разрешително, издадено в съответствие с настоящата директива. Заявлението за разрешително и решението на компетентния орган се отнасят до онези части на инсталацията и онези аспекти в член 6, които е възможно да бъдат засегнати от промяната. Съответните разпоредби на член 3, членове от 6 до 10 и член 15, параграфи 1, 2 и 4 се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
Преразглеждане и актуализиране на условията в разрешителните от компетентния орган
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи периодично преразглеждат и при необходимост актуализират условията в разрешителните.
2. Преразглеждане се предприема при всеки случай:
-
на причиняване от инсталацията на замърсяване, което е толкова значително, че се налага преразглеждане на съществуващите норми за допустими емисии в разрешителното или включване на нови такива стойности в него,
-
на съществени промени в най-добрите налични техники, позволяващи значително намаляване на емисиите без налагане на прекомерни разходи,
-
когато експлоатационната безопасност на процеса или дейността изискват използването на други техники,
-
на нови разпоредби на Общността или на националното законодателство.
Член 14
Съблюдаване на условията в разрешителното
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че:
-
условията в разрешителното се съблюдават от оператора при експлоатирането на инсталацията,
-
операторът редовно информира компетентния орган за резултатите от мониторинга на емисиите и незабавно за всички инциденти или аварии със значително отрицателно въздействие върху околната среда,
-
операторите на инсталации осигуряват на представителите на компетентния орган необходимото съдействие за изпълнението на всички проверки в инсталацията, вземане на проби и събиране на необходимата информация за изпълнението на задълженията им по смисъла на настоящата директива.
Член 15
Достъп до информация и обществено участие в процедурата за издаване на разрешителни
1. Без да се засяга действието на Директива 90/313/ЕИО на Съвета от 7 юни 1990 г. за свободния достъп до информация за околната среда (14), държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че заявленията за разрешителни за нови инсталации или за съществени промени в тях се предоставят за подходящ срок от време на обществеността за обсъждане, преди компетентният орган да вземе своето решение.
Това решение, включително копие на разрешителното, и всички значителни актуализации трябва да бъдат на разположение на обществеността.
2. Резултатите от мониторинга на емисиите, изисквани съгласно условията в разрешителното, посочени в член 9 и притежавани от компетентния орган, трябва да бъдат на разположение на обществеността.
3. На всеки три години Комисията публикува инвентаризация на основните емисии и техните източници въз основа на данните, предоставени от държавите-членки. Комисията определя формата и подробностите за предаване на информацията в съответствие с процедурата в член 19.
В съответствие със същата процедура Комисията може да предложи мерки за обезпечаване на съвместимостта и допълване на данните за инвентаризацията на емисиите, посочени в първата алинея, и данните от други регистри и източници на данни за емисиите.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат съгласно ограниченията, посочени в член 3, параграфи 2 и 3 от Директива 90/313/ЕИО.
Член 16
Обмен на информация
1. С оглед обмена на информация държавите-членки вземат необходимите мерки да изпращат на Комисията на всеки три години, а за първи път - в срок до 18 месеца от датата на влизане в сила на настоящата директива, достъпните представителни данни за допустимите стойности на емисиите, посочени за конкретната категория на дейностите в съответствие с приложение I и, ако е уместно, най-добрите налични техники, от които са извлечени тези стойности в съответствие с член 9. При следващи случаи данните се допълват в съответствие с процедурите в параграф 3 от настоящия член.
2. Комисията организира обмен на информация между държавите-членки и промишлени предприятия, отнасяща се за най-добрите налични техники, свързания с тях мониторинг и новостите в тях. На всеки три години Комисията публикува резултатите от обмена на информация.
3. Отчетите за изпълнението на настоящата директива и нейната ефективност, сравнени с други документи за околната среда на Общността, се създават в съответствие с процедурата в членове 5 и 6 от Директива 91/692/ЕИО. Първият отчет обхваща трите години след датата на влизане в сила на настоящата директива, посочена в член 21. Комисията представя отчета на Съвета, при необходимост придружен от предложения.
4. Държавите-членки учредяват или определят органа или органите, отговарящи за информационния обмен съгласно параграфи 1, 2 и 3, и информира Комисията за това.
Член 17
Трансгранично въздействие
1. Когато една държава-членка знае, че експлоатацията на дадена инсталация вероятно би оказала значително отрицателно въздействие върху околната среда на друга държава-членка, или по искане на държава-членка, която вероятно би била значително засегната по този начин, държавата-членка, на чиято територия е представено заявлението за разрешително по силата на член 4 или член 12, параграф 2, предоставя информацията съгласно член 6 на другата държавата-членка по същото време, когато я представя на собствените си граждани. Тази информация служи като основа за всички консултации, необходими в рамките на двустранните отношения между двете държави-членки, съгласно принципите на реципрочност и еднакво третиране.
2. В рамките на своите двустранни отношения държавите-членки полагат необходимите усилия заявленията от посочените в параграф 1 случаи да бъдат на разположение за подходящ срок от време, също и на обществеността на държавата-членка, която вероятно ще бъде засегната, за да може тя да има правото на коментар по тях, преди компетентният орган да вземе своето решение.
Член 18
Норми за допустими емисии на Общността
1. По предложение на Комисията Съветът определя норми за допустими емисии в съответствие с процедурите в Договора за:
-
категориите инсталации от списъка в приложение I с изключение на категориите депа, посочени в точки 5.1 и 5.4 от това приложение,
и
-
замърсителите, посочени в приложение III,
за които е установена нужда от действие от страна на Общността на базата на обмена на информация, посочена в член 16.
2. В случай на липса на норми за допустими емисии на Общността, определени по силата на настоящата директива, съответните норми за допустими емисии в директивите, указани в приложение II и в други законодателни документи на Общността, се прилагат като минимални норми за допустими емисии по силата на настоящата директива за инсталациите от списъка в приложение I.
Без да се засяга действието на изискванията на настоящата директива, Съветът определя техническите изисквания за категориите депа, посочени в точки 5.1 и 5.4 от приложение I, по предложение на Комисията в съответствие с процедурите в Договора.
Член 19
Процедури на Комисията, посочени в член 15, параграф 3
Комисията получава съдействие от комитет, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Представителят на Комисията представя на комитета проектен вариант на предстоящите мерки. Комитетът представя становището си по проекта в срок от време, който председателят може да определи според неотложността на въпроса. Становището се представя от мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, за решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите членки в рамките на комитета се оценяват по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
Комисията приема предвидените мерки, ако те съответстват на мнението на комитета.
В случай че мерките не съответстват на мнението на комитета или ако не е дадено мнение, Комисията незабавно представя на Съвета предложение във връзка с предстоящите мерки. Съветът действа чрез квалифицирано мнозинство.
Ако при изтичането на срок три месеца от датата на представянето пред Съвета той не е предприел действия, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 20
Преходни разпоредби
1. Разпоредбите на Директива 84/360/ЕИО, разпоредбите на членове 3, 5, член 6, параграф 3 и член 7, параграф 2 от Директива 76/464/ЕИО и съответните разпоредби за системите за издаване на разрешителни в директивите от списъка в приложение II задължително се прилагат, без да се засяга действието на изключенията, предвидени в Директива 88/609/ЕИО, за съществуващи инсталации по отношение на дейностите от списъка в приложение I, докато не се вземат мерките от компетентните органи, изисквани по силата на член 5 от настоящата директива.
2. Съответните разпоредби за системите за издаване на разрешителни в директивите, посочени в параграф 1, не се прилагат за инсталации, които са нови по отношение на дейностите от списъка в приложение I към датата на влизане в сила на настоящата директива.
3. Директива 84/360/ЕИО се отменя 11 години след датата на влизане в сила на настоящата директива.
Непосредствено при вземане на мерките, предвидени в членове 4, 5 или 12 по отношение на дадена инсталация, изключенията, предвидени в член 6, параграф 3 от Директива 76/464/ЕИО, няма да се прилагат за инсталациите, разгледани в настоящата директива.
По предложение на Комисията Съветът прави необходимите изменения на съответните разпоредби на директивите, посочени в приложение II, за да ги адаптира към изискванията на настоящата директива преди датата на отменяне на Директива 84/360/ЕИО, посочена в първата алинея.
Член 21
Влизане в сила
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходимите за да се съобразят с настоящата директива не по-късно от три години от датата на нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, уредена с от настоящата директива.
Член 22
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ.
Член 23
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 септември 1996 година.
DIRECTIVA 96/61/CE DO CONSELHO de 24 de Setembro de 1996 relativa à prevenção e controlo integrados da poluição
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o nº 1 do seu artigo 130ºS,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
Deliberando nos termos do procedimento previsto no artigo 189ºC do Tratado (3),
(1) Considerando que os objectivos e princípios da política comunitária para o ambiente, estabelecidos no artigo 130ºR do Tratado, consistem, nomeadamente, na prevenção, no controlo e, tanto quanto possível, na eliminação da poluição mediante uma intervenção prioritariamente na fonte e uma gestão prudente dos recursos naturais em conformidade com o princípio do poluidor-pagador e da acção preventiva;
(2) Considerando que o quinto programa de acção em matéria de ambiente, cuja abordagem geral foi aprovada pelo Conselho e pelos representantes dos Governos dos Estados-membros reunidos no Conselho, na sua resolução de 1 de Fevereiro de 1993 (4), dá prioridade ao controlo integrado da poluição, enquanto elemento importante para a obtenção de um equilíbrio mais duradouro entre a actividade humana e o desenvolvimento socioeconómico, por um lado, e os recursos e a capacidade regeneradora da natureza, por outro;
(3) Considerando que a concretização de uma abordagem integrada do combate à poluição requer uma acção de âmbito comunitário que altere e complete a legislação comunitária em vigor no domínio da prevenção e controlo da poluição causada pelas instalações industriais;
(4) Considerando que a Directiva 84/360/CEE do Conselho, de 28 de Junho de 1984, relativa à luta contra a poluição atmosférica provocada por instalações industriais (5), estabeleceu um enquadramento geral que exige o licenciamento prévio da exploração de instalações industriais que possam cuasar poluição atmosférica para a introdução de quaisquer alterações substanciais nessas instalações;
(5) Considerando que a Directiva 76/464/CEE do Conselho, de 4 de Maio de 1976, relativa à poluição causada por determinadas substâncias perigosas lançadas no meio aquático da Comunidade (6), exige uma licença para a descarga dessas substâncias;
(6) Considerando que, embora haja legislação comunitária para o combate à poluição atmosférica e a prevenção ou minimização da descarga de substâncias perigosas no meio aquático, não existia legislação comunitária comparável para a prevenção ou minimização das emissões para o solo;
(7) Considerando que a existência de abordagens diferentes no controlo das emissões para o ar, a água ou o solo poderá favorecer a transferência dos problemas de poluição entre os diferentes meios físicos em lugar de favorecer a protecção do ambiente no seu todo;
(8) Considerando que o objectivo de uma abordagem integrada do controlo da poluição consiste na prevenção, sempre que viável, das emissões para o ar, a água e o solo, tendo em conta a gestão dos resíduos ou, quando tal não seja possível, na sua minimização, para se alcançar um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo;
(9) Considerando que a presente directiva estabelece um enquadramento geral para a prevenção e controlo integrados da poluição; que prevê as medidas necessárias para aplicar a prevenção e o controlo integrados da poluição, a fim de se alcançar um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo; que uma abordagem integrada do controlo da poluição favorece a aplicação do princípio do desenvolvimento sustentável;
(10) Considerando que a presente directiva se aplica sem prejuízo da Directiva 85/337/CEE do Conselho, de 27 de Junho de 1985, relativa à avaliação dos efeitos de determinados projectos públicos e privados no ambiente (7); que, sempre que, para um licenciamento, devam ser consideradas informações ou conclusões obtidas na sequência da aplicação da referida directiva, a presente directiva não obsta à aplicação da Directiva 85/337/CEE;
(11) Considerando que os Estados-membros deverão adoptar as disposições necessárias para garantir que o operador satisfaz os princípios gerais de certas obrigações fundamentais; que, para esse efeito basta que as autoridades competentes tenham em conta esses princípios gerais ao determinarem as condições de licenciamento;
(12) Considerando que as disposições adoptadas nos termos da presente directiva ser aplicadas às instalações industriais existentes quer após um prazo determinado no que diz respeito a algumas destas disposições, quer após a data de início da aplicação da presente directiva;
(13) Considerando que, para que os problemas de poluição possam ser atacados da forma mais eficaz e rentável possível, os operadores deverão ter em consideração os aspectos da protecção do ambiente; que esses elementos deverão ser comunicados à autoridade competente para que esta possa certificar-se, antes de conceder licenças, de que foram previstas todas as medidas adequadas de prevenção ou controlo de poluição; que processos de pedido de licenciamento muito diferentes poderão dar origem a níveis diferentes de protecção do ambiente e de sensibilização do público; que, por conseguinte, os pedidos de licenciamento ao abrigo da presente directiva deverão incluir um conjunto mínimo de dados;
(14) Considerando que uma coordenação adequada do processo e das condições de licenciamento entre as autoridades competentes contribuirá para que se alcance o mais elevado nível de protecção do ambiente no seu todo;
(15) Considerando que a autoridade competente só concederá ou alterará uma licença se tiverem sido previstas de forma integrada medidas de protecção da atmosfera, da água e do solo;
(16) Considerando que a licença deverá incluir todas as medidas necessárias ao preenchimento das condições de licenciamento para deste modo se atingir um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo; que, sem prejuízo do processo de licenciamento, essas medidas poderão igualmente ser objecto de disposições vinculativas gerais;
(17) Considerando que os valores-limite de emissão, parâmetros ou medidas técnicas equivalentes deverão ser baseados nas melhores técnicas disponíveis, sem que se imponha a utilização de uma técnica ou tecnologia específicas, e tomar em consideração as características técnicas da instalação em causa, a sua implantação geográfica e as condições locais do ambiente; que, em qualquer dos casos, as condições de licenciamento deverão prever disposições relativas à minimização da poluição a longa distância ou transfronteiras e garantir um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo;
(18) Considerando que competirá aos Estados-membros determinar de que forma poderão ser tomadas em consideração, na medida do necessário, as características técnicas da instalação em causa, a sua implantação geográfica e as condições locais do ambiente;
(19) Considerando que, sempre que uma norma de qualidade ambiental exigir condições mais estritas do que as que podem ser obtidas com a utilização das melhores técnicas disponíveis, deverão ser previstas no licenciamento, nomeadamente, condições suplementares, sem prejuízo de outras medidas que possam ser tomadas para respeitar as normas de qualidade ambiental;
(20) Considerando que, uma vez que as melhores técnicas disponíveis evoluem com o tempo, nomeadamente em função do progresso técnico, as autoridades competentes deverão manter-se ao corrente ou serem informadas desses progressos;
(21) Considerando que a introdução de alterações numa instalação poderá dar origem a poluição; que é, portanto, necessário comunicar à autoridade competente quaisquer alterações que possam ter consequências para o ambiente; que a alteração substancial de um estabelecimento deverá depender de licenciamento prévio em conformidade com a presente directiva;
(22) Considerando que as condições de licenciamento deverão ser revistas periodicamente e, se necessário, actualizadas; que, em certas condições, serão sempre revistas;
(23) Considerando que, para informar o público sobre a exploração das instalações industriais e o seu impacto potencial no ambiente e para assegurar, em toda a Comunidade, a transparência dos processos de licenciamento, o público deverá ter acesso, antes de qualquer decisão, às informações respeitantes aos pedidos de licenciamento de novas instalações ou de alterações substanciais, às próprias licenças, às suas actualizações e aos dados de monitorização que lhes digam respeito;
(24) Considerando que a criação de um inventário das principais emissões e fontes responsáveis pode ser considerada um instrumento importante que permitirá, nomeadamente, uma comparação das actividades poluentes na Comunidade; que a criação desse inventário será efectuada pela Comissão, assistida, para o efeito, por um comité de regulamentação;
(25) Considerando que o progresso e intercâmbio de informação ao nível comunitário relativamente às melhores técnicas disponíveis contribuirão para a correcção dos desequilíbrios tecnológicos na Comunidade, a divulgação ao nível mundial dos valores-limite estabelecidos e das técnicas utilizadas na Comunidade e a aplicação eficaz da presente directiva pelos Estados-membros;
(26) Considerando que deverão ser elaborados regularmente relatórios sobre a aplicação e a eficácia da presente directiva;
(27) Considerando que a presente directiva diz respeito às instalações e substâncias cujo potencial de poluição e, logo, de poluição transfronteiras é elevado; que, sempre que pedidos de licença disserem respeito a novas instalações ou a alterações substanciais em instalações que possam ter impacto negativo e significativo no ambiente, serão realizadas consultas de carácter transfronteiriço; que os pedidos relativos a essas propostas ou alterações substanciais serão acessíveis ao público do Estado-membro susceptível de ser afectado;
(28) Considerando que poderá ser identificada, ao nível comunitário, uma necessidade de acção com o objectivo de fixar valores-limite de emissão para determinadas categorias de instalações e de substâncias poluentes abrangidas pela presente directiva; que o Conselho fixará esses valores-limite de emissão em conformidade com o disposto no Tratado;
(29) Considerando que o disposto na presente directiva se aplica sem prejuízo das disposições comunitárias em matéria de saúde e segurança no local de trabalho,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1º
Objectivo e âmbito de aplicação
A presente directiva tem por objecto a prevenção e controlo integrados da poluição proveniente das actividades constantes do anexo I e prevê medidas destinadas a evitar e, quando tal não seja possível, a reduzir as emissões das referidas actividades para o ar, a água e o solo, incluindo medidas relativas aos resíduos, de modo a alcançar-se um nível elevado de protecção do ambiente considerado no seu todo, sem prejuízo da Directiva 85/337/CEE e das outras disposições comunitárias na matéria.
Artigo 2º
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
1. «Substância», quaisquer elementos químicos e seus compostos, com excepção da substâncias radioactivas, na acepção da Directiva 80/836/Euratom (8), e dos organismos geneticamente modificados, na acepção da Directiva 90/219/CEE (9) e da Directiva 90/220/CEE (10);
2. «Poluição», a introdução directa ou indirecta, por acção humana, de substâncias, vibrações, calor ou ruíno no ar, na água ou no solo, susceptíveis de prejudicar a saúde humana ou a qualidade do ambiente e de causar deteriorações dos bens materiais ou deterioração o entraves ao usufruto do ambiente ou a outras utilizações legítimas deste último;
3. «Instalação», uma unidade técnica fixa em que são desenvolvidas uma ou mais das actividades constantes do anexo I ou quaisquer outras actividades directamente associadas, que tenham uma relação técnica com as actividades exercidas no local e que possam ter efeitos sobre as emissões e a poluição;
4. «Instalação existente», uma instalação em funcionamento ou, nos termos da legislação em vigor antes da data de início da aplicação da presente directiva, uma instalação licenciada ou para o qual, na opinião da autoridade competente, tenha sido feito um pedido de licenciamento completo, desde que essa instalação entre em funcionamento o mais tardar um ano após a data de início da aplicação da presente directiva;
5. «Emissão», a libertação directiva ou indirecta de substâncias, vibrações, calor ou ruído para o ar, a água ou o solo, a partir de fontes pontuais ou difusas com origem numa dada instalação;
6. «Valor-limite de emissão», a massa, expressa em função de determinados parâmetros específicos, a concentração e/ou o nível de uma emissão que não deve ser excedido durante um ou mais períodos determinados. Os valores-limite de emissão podem igualmente ser fixados para determinados grupos, famílias ou categorias de substâncias, designadamente os referidos no anexo III.
Os valores-limite de emissão de substâncias são geralmente aplicáveis no ponto onde são libertadas as emissões à saída da instalação, sem se atender, na sua determinação, a uma eventual diluição. No caso de libertação indirecta para meios aquáticos, pode ser tomada em consideração o efeito de uma estação de tratamento ao fixar os valores-limite de emissão da instalação, desde que se garanta que o nível de protecção do ambiente no seu todo é equivalente e que isso não conduz a uma maior contaminação do meio ambiente, sem prejuízo da Directiva 76/464/CEE e das directivas adoptadas para a sua aplicação;
7. «Normas de qualidade ambiental», o conjunto de exigências que devem ser satisfeitas num dado momento por um determinado meio físico ou por uma parte específica do mesmo, conforme especificadas na legislação comunitária;
8. «Autoridade competente», a ou as autoridades ou os organismos encarregados, nos termos da legislação dos Estados-membros, de executar as atribuições decorrentes da presente directiva;
9. «Licença», a parte ou a totalidade de uma ou mais decisões escritas que concedam o direito de explorar toda ou parte de uma instalação em determinadas condições que permitam garantir que a instalação preenche os requisitos da presente directiva. Uma licença pode ser válida para uma ou mais instalações ou partes de uma instalação situadas no mesmo local e exploradas pelo mesmo operador;
10. a) «Alteração da exploração», uma alteração das características ou do funcionamento ou uma ampliação da instalação que possa ter consequências no ambiente;
b) «Alteração substancial», uma alteração da exploração que, na opinião da autoridade competente, possa ter efeitos nocivos e significativos nas pessoas ou no ambiente;
11. «Melhores técnicas disponíveis», a fase de desenvolvimento mais eficaz e avançada das actividades e dos respectivos modos de exploração, que demonstre a aptidão prática de técnicas específicas para constituir, em princípio, a base dos valores-limite de emissão com vista a evitar e, quando tal não seja possível, a reduzir de em modo geral as emissões e o impacto no ambiente no seu todo. Entende-se por:
- «técnicas», tanto as técnicas utilizadas como o modo como a instalação é projectada, construída, conservada, explorada e desactivada,
- «disponíveis», as técnicas desenvolvidas a uma escala que possibilite a sua aplicação no contexto do sector industrial em causa, em condições económica e tecnicamente viáveis, tendo em conta os custos e os benefícios, quer essas técnicas sejam ou não utilizadas ou produzidas no território do Estado-membro em questão, desde que sejam acessíveis ao operador em condições razoáveis,
- «melhores», técnicas mais eficazes para alcançar um nível geral elevado de protecção do ambiente no seu todo;
Na determinação das melhores técnicas disponíveis, deve ser dada especial atenção aos elementos constantes do anexo IV;
12. «Operador», qualquer pessoa singular ou colectiva que explore ou possua a instalação ou, se tal estiver previsto na legislação nacional, qualquer pessoa em quem foi delegado um poder económico determinante sobre o funcionamento técnico da instalação.
Artigo 3º
Princípios gerais das obrigações fundamentais do operador
Os Estados-membros devem tomar as disposições necessárias para que as autoridades competentes se certifiquem de que a instalação será explorada de modo a que:
a) Sejam tomadas todas as medidas preventivas adequadas contra a poluição, designadamente mediante a utilização das melhores técnicas disponíveis;
b) Não seja causada qualquer poluição importante;
c) Seja evitada a produção de resíduos em conformidade com a Directiva 75/442/CEE do Conselho, de 15 de Julho de 1975, relativa aos resíduos (11); não sendo possível, os resíduos devem ser valorizados ou, se tal for técnica e economicamente impossível, eliminados, evitando ou reduzindo o seu impacto no ambiente;
d) A energia seja eficazmente utilizada;
e) Sejam tomadas as medidas necessárias para prevenir os acidentes e limitar os seus efeitos;
f) Sejam tomadas as medidas necessárias aquando da sua desactivação definitiva para evitar qualquer risco de poluição e para voltar a pôr o local da exploração em estado satisfatório.
Para dar cumprimento ao presente artigo, basta que os Estados-membros se certifiquem de que as autoridades competentes têm em conta os princípios gerais definidos no presente artigo ao determinarem as condições de licenciamento.
Artigo 4º
Licenciamento de novas instalações
Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que nenhuma nova instalação seja explorada sem uma licença conforme com a presente directiva, sem prejuízo das excepções previstas na Directiva 88/609/CEE do Conselho, de 24 de Novembro de 1988, relativa à limitação das emissões para a atmosfera de certos poluentes provenientes de grandes instalações de combustão (12).
Artigo 5º
Condições de licenciamento das instalações existentes
1. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que as autoridades competentes assegurem, através da concessão de licenças em conformidade com os artigos 6º e 8º ou, de forma adequada, do reexame das condições e, eventualmente, da sua actualização, que as instalações existentes sejam exploradas em conformidade com os requisitos previstos nos artigos 3º, 7º, 9º, 10º e 13º, nos primeiros e segundo travessões do artigo 14º e no nº 2 do artigo 15º, o mais tardar oito anos após a data de início da aplicação da presente directiva, sem prejuízo de outras disposições comunitárias especiais.
2. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para aplicarem às instalações existentes, a partir da data de início da aplicação da presente directiva, os artigos 1º, 2º, 11º e 12º, o terceiro travessão do artigo 14º, os nºs 1, 3 e 4 do artigo 15º, os artigos 16º e 17º e o nº 2 do artigo 18º
Artigo 6º
Pedidos de licenciamento
1. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que os pedidos de licenciamento dirigidos à autoridade competente incluam uma descrição:
- da instalação, da natureza e da extensão das suas actividades,
- das matérias-primas e matérias acessórias, substâncias e energia utilizadas ou produzidas na instalação,
- das fontes de emissões de instalação,
- do estado do local onde será implantada a instalação,
- do tipo e volume das emissões previsíveis da instalação para os diferentes meios físicos e de quais os efeitos significativos dessas emissões no ambiente,
- da tecnologia prevista e das outras técnicas destinadas a evitar as emissões provenientes da instalação ou, se tal não for possível, a reduzi-las,
- se necessário, das medidas de prevenção e de valorização dos resíduos gerados pela instalação,
- das outras medidas previstas para dar cumprimento aos princípios gerais das obrigações fundamentais do operador a que se refere o artigo 3º,
- das medidas previstas para a monitorização das emissões para o ambiente.
Os pedidos de licenciamento devem ainda incluir uma síntese não técnica dos dados enumerados nos travessões do parágrafo anterior.
2. Sempre que os dados fornecidos em conformidade com os requisitos estabelecidos na Directiva 85/337/CEE, os relatórios de segurança elaborados em conformidade com a Directiva 82/501/CEE do Conselho, de 24 de Junho de 1982, relativa aos riscos de acidentes graves de certas actividades industriais (13), ou outras informações fornecidas ao abrigo de quaisquer outros diplomas permitirem preencher um dos requisitos previstos no presente artigo, tais informações podem ser tomadas nos pedidos de licenciamento ou ser a eles apensas.
Artigo 7º
Abordagem integrada do processo de licenciamento
Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para assegurar a coordenação plena do processo e das condições de licenciamento sempre que nele participem várias autoridades competentes, por forma a garantir uma abordagem integrada efectiva de todas as autoridades competentes em relação a esse processo.
Artigo 8º
Decisões
Sem prejuízo de outros requisitos impostos por disposições nacionais ou comunitárias, a autoridade competente concede uma licença que inclua condições específicas que garantam que a instalação satisfaz os requisitos da presente directiva ou, caso contrário, recusa a concessão da licença.
Qualquer licença concedida ou alterada deve incluir as condições previstas para a protecção do ar, da água e do solo referidas na presente directiva.
Artigo 9º
Condições de licenciamento
1. Os Estados-membros devem certificar-se de que a licença inclui todas as medidas necessárias ao cumprimento das condições de licenciamento referidas nos artigos 3º e 10º a fim de assegurar a protecção do ar, da água e do solo, de modo a atingir um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo.
2. No caso de uma nova instalação ou de uma alteração substancial em que se aplique o artigo 4º da Directiva 85/337/CEE, todas as informações ou conclusões adequadas obtidas na sequência da aplicação dos artigos 5º, 6º e 7º da referida directiva devem ser tomadas em consideração para o licenciamento.
3. A licença deve incluir valores-limite de emissão para as substâncias poluentes, especialmente as constantes do anexo III, susceptíveis de serem emitidas pela instalação em causa em volume significativo, tendo em conta a sua natureza e potencial de transferência de poluição de um meio físico para outro (água, ar e solo). A licença deve incluir, na medida do necessário, indicações adequadas que garantam a protecção do solo e das águas subterrâneas e medidas sobre a gestão dos resíduos gerados pela instalação. Se necessário, os valores-limite de emissão podem ser complementados ou substituídos por parâmetros ou medidas técnicas equivalentes.
Para as instalações referidas no ponto 6.6 do anexo I, os valores-limite de emissão estabelecidos em conformidade com o presente número devem tomar em consideração as regras práticas adaptadas a essas categorias de instalações.
4. Sem prejuízo do artigo 10º, os valores-limite de emissão, os parâmetros e as medidas técnicas equivalentes a que se refere o nº 3 devem basear-se nas melhores técnicas disponíveis, sem impor a utilização de uma técnica ou de uma tecnologia específicas, e tomar em consideração as características técnicas da instalação em causa, a sua implantação geográfica e as condições locais do ambiente. Em qualquer dos casos, as condições de licenciamento devem prever disposições relativas à minimização da poluição a longa distância ou transfronteiras e garantir um nível elevado de protecção do ambiente no seu todo.
5. A licença deve incluir os requisitos adequados em matéria de monitorização das emissões dos resíduos, especificando a metodologia da medição e sua frequência, o processo de avaliação das medições e a obrigação de comunicar à autoridade competente os dados necessários para verificar o cumprimento das condições de licenciamento.
Para as instalações referidas no ponto 6.6 do anexo I, as medidas referidas no presente número podem tomar em consideração os custos e benefícios.
6. A licença deve incluir as medidas relativas às condições de exploração que não sejam as condições de exploração habituais. Assim, quando o ambiente possa ser afectado, devem ser tomados adequadamente em conta o arranque, as fugas, as avarias, as paragens momentâneas e a desactivação definitiva da exploração.
A licença pode igualmente conter derrogações temporárias os requisitos referidos no nº 4 se houver um plano de reabilitação aprovado pela autoridade competente que garanta a observância desses requisitos do prazo de seis meses e se o projecto conduzir a uma redução da poluição.
7. Para efeitos da presente directiva, a licença pode incluir outras condições específicas que os Estados-membros ou a autoridade competente considerem adequadas.
8. Sem prejuízo da obrigação de instituir um processo de licenciamento nos termos da presente directiva, os Estados-membros podem fixar obrigações especiais para categorias especiais de instalações mediante disposições vinculativas gerais e não nas condições de licenciamento, desde que sejam garantidas uma obordagem integrada e um nível elevado equivalente de protecção do ambiente no seu todo.
Artigo 10º
Melhores técnicas disponíveis e normas de qualidade ambiental
Se uma norma de qualidade ambiental necessitar de condições mais estreitas do que podem ser obtidas com a utilização das melhores técnicas disponíveis, devem ser previstas nas licenças, nomeadamente, condições suplementares, sem prejuízo de outras medidas que possam ser tomadas para respeitar as normas de qualidade ambiental.
Artigo 11º
Evolução das melhores técnicas disponíveis
Os Estados-membros zelam por que a autoridade competente se mantenha ou seja informada da evolução das melhores técnicas disponíveis.
Artigo 12º
Alterações introduzidas nas instalações pelos operadores
1. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que o operador comunique às autoridades competentes quaisquer alterações previstas na exploração, na acepção do ponto 10, alínea a), do artigo 2º Se necessário, as autoridades competentes actualizam a licença ou as suas condições.
2. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que nenhuma alteração substancial, na acepção do ponto 10, alínea b), do artigo 2º, da exploração da instalação prevista pelo operador seja introduzida sem uma licença emitida nos termos da presente directiva. O pedido de licenciamento e a decisão das autoridades competentes devem abranger as partes da instalação e os elementos enumerados no artigo 6º que possam ser afectados por essa alteração. São aplicáveis mutatis mutandis as disposições pertinentes dos artigos 3º, 6º a 10º e dos nºs 1, 2 e 4 do artigo 15º
Artigo 13º
Reexame e actualização das condições de licenciamento pela autoridade competente
1. Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que as autoridades competentes reexaminem periodicamente e actualizem, se necessário, as condições de licenciamento.
2. O reexame é em qualquer caso efectuado sempre que:
- a poluição causada pela instalação for tal que exija a revisão dos valores-limite de emissão estabelecidos na licença ou a fixação de novos valores-limite de emissão,
- alterações significativas das melhores técnicas disponíveis permitirem uma redução considerável das emissões, sem impor encargos excessivos,
- a segurança operacional do processo ou da actividade exigir a utilização de outras técnicas,
- novas disposições legislativas comunitárias ou do Estado-membro assim o exigirem.
Artigo 14º
Cumprimento das condições de licenciamento
Os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para que:
- na exploração das suas instalações, os operadores cumpram as condições estabelecidas nas respectivas licenças,
- os operadores informem regularmente a autoridade competente dos resultados da monitorização dos resíduos da instalação e, com a maior brevidade possível, de qualquer incidente ou acidente que afecte significativamente o ambiente,
- os operadores prestem aos representantes da autoridade competente toda a assistência necessária à realização das inspecções à instalação, da colheita de amostras e da recolha das informações necessárias ao desempenho das suas funções para os efeitos da presente directiva.
Artigo 15º
Acesso à informação e participação do público no processo de licenciamento
1. Sem prejuízo da Directiva 90/313/CEE do Conselho, de 7 de Junho de 1990, relativa à liberdade de acesso à informação em matéria de ambiente (14), os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para assegurar que, durante um período adequado, o público tenha acesso aos pedidos de licenciamento de novas instalações ou de alterações substanciais, para que possa pronunciar-se antes de a autoridade competente tomar uma decisão.
A decisão, acompanhada, pelo menos, de uma cópia da licença e de cada uma das actualizações posteriores, deve ser colocada à disposição do público.
2. Os resultados da monitorização das emissões dos resíduos, exigidos em conformidade com as condições de licenciamento a que se refere o artigo 9º e na posse da autoridade competente, devem ser igualmente colocados à disposição do público.
3. A Comissão publica de três em três anos um inventário das principais emissões e fontes responsáveis, com base nos elementos transmitidos pelos Estados-membros. Compete à Comissão fixar o formato e os dados característicos necessários ao envio dessas informações, nos termos do procedimento previsto no artigo 19º
A Comissão pode propor, nos termos do mesmo procedimento, as medidas necessárias para garantir a intercomparabilidade e a complementaridade dos dados sobre emissões constantes do inventário, referido no primeiro parágrafo com os de outros registos e fontes de dados sobre emissões.
4. Os nºs 1, 2 e 3 são aplicáveis sem prejuízo das restrições previstas nos nºs 2 e 3 do artigo 3º da Directiva 90/313/CEE.
Artigo 16º
Intercâmbio de informações
1. Tendo em vista o intercâmbio de informações, os Estados-membros devem tomar as medidas necessárias para comunicar à Comissão de três em três anos, tendo lugar a primeira comunicação no prazo de dezoito meses após a data de início da aplicação da directiva, os dados representativos sobre os valores-limite de emissão disponíveis fixados de acordo com as categorias de actividades constantes do anexo I e, se necessário, as melhores técnicas disponíveis de que resultaram esses valores em conformidade, nomeadamente, com o artigo 9º No que se refere às comunicações posteriores, estas informações serão completadas de acordo com os procedimentos previstos no nº 3 do presente artigo.
2. A Comissão organiza o intercâbmio de informações entre os Estados-membros e as indústrias interessadas sobre as melhores técnicas disponíveis, as medidas de monitorização associadas e a sua evolução. A Comissão publica de três em três anos os resultados desse intercâmbio de informações.
3. Os relatórios sobre a aplicação da presente directiva e a sua eficácia comparada com outros instrumentos comunitários de protecção do ambiente serão elaborados em conformidade com os artigos 5º e 6º da Directiva 91/692/CEE. O primeiro relatório deve abranger o período de três anos após a data de início da aplicação referida no artigo 21º da presente directiva. A Comissão apresenta esse relatório ao Conselho, acompanhado, se necessário, de propostas.
4. Os Estados-membros devem criar ou designar a ou as autoridades encarregadas do intercâmbio de informações ao abrigo dos nºs 1, 2 e 3 e informar do facto a Comissão.
Artigo 17º
Efeitos transfronteiras
1. Quando um Estado-membro verificar que a exploração de uma instalação pode ter efeitos nocivos e significativos no ambiente de outro Estado-membro ou quando um Estado-membro, susceptível de ser fortemente afectado por essa exploração, apresentar um pedido nesse sentido, o Estado-membro em cujo território tiver sido requerida a licença nos termos do artigo 4º ou do nº 2 do artigo 12º deve comunicar ao outro Estado-membro os elementos apresentados em conformidade com o artigo 6º na mesma altura em que os colocar à disposição dos seus próprios nacionais. Esses elementos servem de base para as consultas necessárias no âmbito das relações bilaterais entre os dois Estados-membros, de acordo com os princípios da reciprocidade e da igualdade de tratamento.
2. Os Estados-membros zelam por que, no âmbito das suas relações bilaterais, nos casos referidos no nº 1, os pedidos sejam igualmente colocados, durante um período adequado, à disposição do público do Estado-membro susceptível de ser afectado, para que este possa tomar posição sobre o assunto antes de a autoridade competente tomar uma decisão.
Artigo 18º
Valores-limite de emissão comunitários
1. Sob proposta da Comissão, o Conselho fixa, nos termos dos procedimentos previstos no Tratado, os valores-limite de emissão para:
- as categorias de instalações referidas no anexo I, excepto para os aterros abrangidos pelas categorias 5.1 e 5.4 desse mesmo anexo, e
- as substâncias poluentes referidas no anexo III,
relativamente às quais se tenha identificado a necessidade de uma acção comunitária, nomeadamente com base no intercâmbio de informações previsto no artigo 16º
2. Na falta de valores-limite de emissão comunitários, definidos em aplicação da presente directiva, aplicam-se às instalações referidas no anexo I os valores-limite de emissão pertinentes, conforme fixados nas directivas referidas no anexo II e noutras regulamentações comunitárias, enquanto valores-limite de emissão mínimos ao abrigo da presente directiva.
Sem prejuízo do disposto na presente directiva, as disposições técnicas aplicáveis aos aterros abrangidos pelas categorias 5.1 e 5.4 do anexo I são fixadas pelo Conselho, sob proposta da Comissão, nos termos dos procedimentos previstos no Tratado.
Artigo 19º
Processo do comité referido no nº 3 do artigo 15º
A Comissão será assistida por um comité composto por representantes dos Estados-membros e presidido pelo representante da Comissão.
O representante da Comissão submeterá à apreciação do comité um projecto das medidas a tomar. O comité emitirá o seu parecer sobre esse projecto num prazo que o presidente pode fixar em função da urgência da questão em causa. O parecer será emitido por maioria, nos termos previstos no nº 2 do artigo 148º do Tratado para a adopção das decisões que o Conselho é chamado a tomar sob proposta da Comissão. Nas votações no comité, os votos dos representantes dos Estados-membros estão sujeitos à ponderação definida no artigo atrás referido. O presidente não participa na votação.
A Comissão adoptará as medidas projectadas desde que sejam conformes com o parecer do comité.
Se as medidas projectadas não forem conformes com o parecer do comité, ou na ausência de parecer, a Comissão submeterá sem demora ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar. O Conselho deliberará por maioria qualificada.
Se, no termo de um prazo de três meses a contar da data em que o assunto foi submetido à apreciação do Conselho, este último ainda não tiver deliberado, a Comissão adoptará as medidas propostas.
Artigo 20º
Disposições transitórias
1. Enquanto as autoridades competentes não tomarem as medidas necessárias referidas no artigo 5º da presente directiva, aplicam-se às instalações existentes que exerçam as actividades referidas no anexo I a Directiva 84/360/CEE, os artigos 3º e 5º, o nº 3 do artigo 6º e o nº 2 do artigo 7º da Directiva 76/464/CEE, bem como as disposições pertinentes relativas aos regimes de licenciamento das directivas referidas no anexo II, sem prejuízo das derrogações previstas na Directiva 88/609/CEE.
2. As disposições pertinentes sobre regimes de licenciamento das directivas referidas no nº 1 deixam de se aplicar às novas instalações que, na data de início da aplicação da presente directiva, exerçam as actividades referidas no anexo I.
3. A Directiva 84/360/CEE é revogada com efeitos onze anos depois da data de entrada em vigor da presente directiva.
Logo que as medidas previstas nos artigos 4º, 5º ou 12º tiverem sido tomadas relativamente a uma instalação, a derrogação prevista no nº 3 do artigo 6º da Directiva 76/464/CEE deixa de se aplicar às instalações objecto da presente directiva.
Sob proposta da Comissão, o Conselho altera, na medida do necessário, as disposições pertinentes das directivas referidas no anexo II a fim de as adaptar aos requisitos da presente directiva antes da data de revogação da Directiva 84/360/CEE referida no primeiro parágrafo.
Artigo 21º
Entrada em aplicação
1. Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva o mais tardar três anos após a sua entrada em vigor. Do facto informarão imediatamente a Comissão.
Quando os Estados-membros adoptarem essas disposições estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência na publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-membros.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que adoptem no domínio regido pela presente directiva.
Artigo 22º
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 23º
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 24 de Setembro de 1996.