ДИРЕКТИВА 2007/46/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 септември 2007 година
за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства
(Рамкова директива)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономическ и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 70/156/ЕИО на Съвета от 6 февруари 1970 г. за сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (3) бе променяна значително няколко пъти. Тъй като предстоят по-нататъшни промени, директивата следва да бъде преформулирана за постигане на по-голяма яснота.
(2)
За целите на създаването и функционирането на вътрешния пазар на Общността уместно е системите за одобряване на страните-членки да бъдат заменени от процедура за одобрение на Общността, основаваща се на принципа на пълна хармонизация.
(3)
Техническите изисквания, приложими към системите, компонентите, отделните технически възли и превозните средства, следва да бъдат хармонизирани и уточнени чрез регулаторни актове. Тези регулаторни актове следва да целят предимно обезпечаването на висока степен на безопасност по пътищата, опазване на здравето, опазване на околната среда, енергийна ефективност и защита срещу неразрешена употреба.
(4)
Директива 92/53/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. за изменение на Директива 70/156/ЕИО за сближаването на законодателствата на държавите-членки по отношение на типовото одобрение на моторни превозни средства и техните ремаркета (4) ограничи прилагането на цялостната общностна процедура на типово одобрение на превозни средства за превозни средства от категория М1. С оглед завършване изграждането на вътрешния пазар обаче и осигуряване на правилното му функциониране приложното поле на настоящата директива следва да покрие всички категории превозни средства, като по този начин позволи на производителите да се възползват от предимствата на вътрешния пазар посредством типовото одобрение на Общността.
(5)
За да се даде възможност на производителите да се приспособят към новите хармонизирани процедури, следва да бъде осигурен достатъчен преходен период, преди да стане задължително типовото одобрение на Общността на превозните средства, принадлежащи към категории, различни от категорията M1, които се изработват едноетапно. По-дълъг преходен период е необходим за превозни средства от категории, различни от M1, които изискват многоетапно одобрение, тъй като за такава процедура са необходими специалисти по изграждане на каросерии с достатъчен опит, за да бъдат изпълнени правилно необходимите процедури. Въпреки това, поради важността на безопасността на превозните средства от категория M2 и M3, по време на преходния период, когато националното типово одобрение е все още валидно, за да се позволи на производителите да придобият опит във връзка с типовото одобрение на ЕО на превозните средства, е необходимо тези превозни средства да са съобразени с техническите изисквания по хармонизираните директиви.
(6)
Досега производителите на малки серии от превозни средства бяха отчасти изключени от преимуществата на вътрешния пазар. Опитът показва, че безопасността по пътищата и опазването на околната среда биха се подобрили значително, ако малките серии от превозни средства бъдат напълно интегрирани в системата за типово одобрение на Общността, като се започне от категорията M1.
(7)
За да се избегнат евентуални злоупотреби, опростените процедури за малки серии от превозни средства следва да се сведат до случаи на много ограничено производство; необходимо е следователно да се дефинира по-точно понятието „малки серии от превозни средства“ по отношение на броя на произведените превозни средства.
(8)
Важно е да се предвидят мерки, позволяващи превозните средства да бъдат одобрявани на индивидуална основа, за да се придаде достатъчна гъвкавост на многоетапната система за одобрение; до създаването на хармонизирани, специфични разпоредби на Общността обаче на държавите-членки следва да се разрешава и занапред издаването на индивидуални одобрения съгласно националните им разпоредби.
(9)
Докато започне прилагането на процедурите за типово одобрение на Общността на превозните средства, различни от категория M1, на държавите-членки следва и занапред да се разрешава издаването на национални типови одобрения на превозните средства, като се дефинират съответните преходни разпоредби.
(10)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(11)
С Решение 97/836/ЕО на Съвета (6) Общността се присъедини към Споразумението на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации за приемане на еднакви технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и условията за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания („Ревизирано споразумение от 1958 г.“).
Следователно правилникът на Икономическата комисия за Европа на Обединените нации (ИКЕ - ООН), към който се присъединява Общността в изпълнение на настоящото решение, както и измененията на правилника на ИКЕ - ООН, към който Общността вече се е присъединила, следва да бъдат включени в процедурата за типово одобрение на Общността било като изисквания за типово одобрение на ЕО на превозни средства, било като алтернативи на съществуващото законодателство на Общността. По-специално, когато Общността реши, посредством решение на Съвета, че дадено правило на ИКЕ - ОН става част от процедурата на типово одобрение на ЕО на превозните средства и заменя съществуващото законодателство на Общността, Комисията следва да бъде оправомощена да извърши необходимите адаптации на настоящата директива. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива или да я допълнят, посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(12)
За целите на по-доброто регулиране и опростяване, и с цел да се избегне постоянното актуализиране на съществуващото общностно законодателство по въпроси, касаещи техническите характеристики, следва да е възможно настоящата директива или отделни директиви и регламенти да препращат към съществуващи международни стандарти и разпоредби, без да ги възпроизвеждат в общностната правна рамка.
(13)
С оглед осигуряване на правилното прилагане и функциониране на процедурата за контрол на съответствие на производството, която е един от крайъгълните камъни на системата за типово одобрение на Общността, производителите следва редовно да бъдат проверявани от компетентната власт или от определена за целта квалифицирана техническа служба.
(14)
Главната цел на законодателството относно одобряване на превозните средства е да обезпечи предоставянето на висока степен на безопасност и опазване на околната среда от страна на появяващите се на пазара нови превозни средства, компоненти и отделни технически възли. Монтажът на дадени части или оборудване в превозните средства след тяхната поява на пазара или след пускането им в действие не бива да пречи на постигането на тази цел. Затова следва да се вземат необходимите мерки, така че преди пускане в продажба на части и оборудване, които могат да се монтират в превозни средства и значително да нарушат функционирането на основните системи за обезпечаване на безопасност и опазване на околната среда, такива части и оборудване да бъдат подложени на предварителен контрол от орган по одобряването. Тези мерки следва да включват технически разпоредби относно изискванията, на които трябва да отговарят такива части или оборудване.
(15)
Настоящите мерки следва да се прилагат единствено спрямо ограничен брой части или оборудване. Списъкът на тези части или оборудване и последващите изисквания следва да бъде изготвен след консултации със заинтересованите лица. При изготвянето на списъка Комисията следва да се консултира със заинтересованите лица въз основа доклад и се стреми към справедлив баланс между изискванията за засилване на пътната безопасност и опазването на околната среда и интересите на потребителите, производителите и дистрибуторите, като се запазва конкуренцията на пазара на резервни части.
(16)
Списъкът на частите, оборудването, съответните основни системи, както и на мерките по изпитването и изпълнението следва да бъде определен в съответствие с Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или да допълнят настоящата директива чрез добавянето на нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение.
(17)
Настоящата директива съставлява набор от специфични изисквания за безопасност по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2001/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите (7), предвиждаща специфични изисквания за опазване здравето и безопасността на потребителите. Затова е важно да бъдат приети разпоредби, които да гарантират, че ако дадено превозно средство представлява значителен риск за потребителите в резултат на прилагането на настоящата директива или на регулаторните актове, изброени в приложение IV, производителят е взел ефикасни защитни мерки, включително изтегляне на превозни средства от пазара. По тази причина органите по одобряването следва да имат възможност да преценят дали предлаганите мерки са достатъчни или не.
(18)
Важно е производителите да предоставят съответната информация на собствениците на превозни средства с оглед избягване на неправилната употреба на предпазните устройства. Уместно е в настоящата директива да бъдат включени разпоредби по този въпрос.
(19)
Важно е също така производителите на оборудване да имат достъп до определена информация, която може да бъде предоставена само от производителя на превозното средство, а именно техническата информация, включително чертежите, необходими за изработване на части за пазара на резервни части.
(20)
Също толкова важно е производителите да направят информацията лесно достъпна за независимите оператори, с цел да гарантират ремонта и поддръжката на превозните средства при условията на напълно конкурентен пазар. Тези изисквания за предоставяне на информация до този момент се включваха в общностното законодателство, и по-специално в Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година относно типовото одобрение на моторни превозни средства по отношение на изпусканите емисии от лекотоварни превозни средства за превоз на пътници и за търговски цели (Евро 5 и 6) и относно достъпа до информация за ремонта и поддръжката на превозни средства (8), като е предвидено, че Комисията, в срок от четири години след влизането в сила на същия регламент, ще представи доклад относно функционирането на системата на достъп до информация за ремонта и поддръжката на превозни средства и ще направи преценка дали би било подходящо да се консолидират всички разпоредби, уреждащи достъпа до тази информация в рамките на ревизирана рамкова директива относно типовото одобрение.
(21)
С цел опростяване и ускоряване на процедурата мерките по прилагането на отделните директиви или регламенти, както и мерките за адаптиране на приложенията към настоящата директива и отделните директиви и регламенти, по-специално към развитието на научните и технически познания, следва да бъдат взети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или на отделните директиви или регламенти, или да ги допълнят, посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение. Същата процедура следва да бъде приложена за необходимите адаптации във връзка с типовото одобрение на превозните средства, предназначени за хора с увреждания.
(22)
Опитът показва, че може да се наложи неотложно вземане на съответните мерки с оглед осигуряване на по-добра защита на ползвателите на пътищата там, където са открити недостатъци в действащото законодателство. В такива спешни случаи необходимите изменения към отделните директиви или регламенти следва да се приемат съгласно Решение 1999/468/ЕО. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на отделните директиви или регламенти, или да ги допълват посредством добавянето на нови несъществени елементи, те следва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от посоченото решение.
(23)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно изграждането на вътрешния пазар чрез въвеждането на задължителна система за типово одобрение на Общността за всички категории превозни средства, не може да бъде осъществена в достатъчна степен от отделните държави-членки, и следователно поради мащаба на предприеманото действие, може да бъде по-добре осъществена на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е установен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото, за постигането на тази цел.
(24)
Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да се ограничи до разпоредбите, които представляват значителна промяна в сравнение с предшестващите директиви. Задължението за транспониране на непроменените разпоредби произтича от предшестващите директиви.
(25)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността таблици, които показват доколкото е възможно съответствието между настоящата директива и приетите за нейното транспониране мерки, както и да оповестят тези таблици.
(26)
Настоящата директива следва да не засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на на директивите, посочени в приложение XX, част Б.
(27)
Изискванията на настоящата директива са в съответствие с принципите, заложени в плана за действие „Опростяване и усъвършенстване на регулаторната среда“.
(28)
Особено важно е бъдещите мерки, предложени въз основа на настоящата директива, или процедури, които трябва да се приложат в изпълнение на същата, да зачитат тези принципи, които бяха отново подчертани от Комисията в нейното съобщение относно Конкурентната нормативна рамка за автомобилостроенето през ХХI век,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
Настоящата директива създава хармонизирана рамка, съдържаща административните разпоредби и общите технически изисквания за одобрение на всички нови превозни средства в рамките на приложното ѝ поле, както и на системите, компонентите и отделните технически възли, предназначени за тези превозни средства, с оглед улесняване на тяхната регистрация, продажба и пускане в действие в Общността.
Настоящата директива установява също така разпоредбите за продажба и пускане в действие на части и оборудване, предназначени за превозни средства, одобрени съгласно настоящата директива.
В изпълнение на настоящата директива специфичните технически изисквания относно производството и функционирането на превозните средства се регламентират от регулаторни актове, изчерпателният списък на които се съдържа в приложение IV.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за типово одобрение на превозни средства, проектирани и произведени на един или няколко етапа за употреба по пътищата, както и за системи, компоненти и отделни технически възли, проектирани и произведени за такива превозни средства.
Тя се прилага също така за индивидуално одобрение на такива превозни средства.
Настоящата директива се прилага също така за части и оборудване, предназначени за превозни средства, попадащи в обхвата на настоящата директива.
2. Настоящата директива не се прилага за типовото одобрение или индивидуалното одобрение на следните превозни средства:
а)
селскостопански или горски трактори, както е посочено в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. относно типовото одобрение на селскостопански или горски трактори, техните ремаркета и на теглително-прикачно оборудване, заедно с техните системи, компоненти и обособени технически възли (10), както и ремаркета, проектирани и произведени специално, за да бъдат теглени от тях;
б)
четириколките, както е посочено в Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 март 2002 г. относно типовото одобрение на дву- или триколесните моторни превозни средства (11);
в)
превозни средства с гъсенични вериги.
3. Типовото одобрение или индивидуалното одобрение по настоящата директива не са задължителни за следните превозни средства:
а)
превозни средства, проектирани и произведени за употреба предимно на строителни обекти или в кариери, пристанищни или летищни комплекси;
б)
превозни средства, проектирани и произведени за употреба от армията, гражданската отбрана, противопожарните служби и силите, отговорни за поддържане на обществения ред;
в)
подвижни съоръжения,
доколкото тези превозни средства отговарят на изискванията по настоящата директива. Тези незадължителни одобрения не засягат прилагането на Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно машините (12).
4. Индивидуалното одобрение по настоящата директива не е задължително за следните превозни средства:
а)
превозни средства, предназначени изключително за ралита;
б)
прототипи на превозни средства, използвани на отговорността на производителя за извършване на специфични тестови програми по пътищата, при условие че са специално проектирани и произведени за тази цел.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен ако в тях не е предвидено друго:
1.
„регулаторен акт“ означава отделна директива или регламент, или правило на ИКЕ - ООН, приложени към Ревизираното споразумение от 1958 г.;
2.
„специална директива или регламент“ означава директива или регламент, изброени в приложение IV, част I. Този термин включва също и техните актовете по тяхното прилагане;
3.
„типово одобрение“ означава процедурата, с която държава-членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
4.
„национално типово одобрение“ означава процедура за типово одобрение, установена от националното законодателство на държава-членка, чиято валидност се ограничава до територията на тази държава-членка;
5.
„типово одобрение на ЕО“ означава процедура, чрез която държава-членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или ХI;
6.
„индивидуално одобрение“ означава процедура, с която държава-членка удостоверява, че дадено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания;
7.
„многоетапно типово одобрение“ означава процедура, чрез която една или повече държави-членки удостоверяват, че, в зависимост от степента на завършеност, даден тип незавършено или завършено превозно средство отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива;
8.
„поетапно типово одобрение“ означава процедура за одобрение, състояща се от поетапно издаване на цялата поредица от сертификати за типово одобрение на ЕО на системи, компоненти и отделни технически възли, свързани с превозното средство, водещо на последния етап до одобрение на превозното средство като цяло;
9.
„едноетапно типово одобрение“ означава процедура за одобрение, състояща се от одобрение на превозното средство като цяло в рамките на един процес;
10.
„смесено типово одобрение“ означава поетапна процедура за типово одобрение, при която се извършват едно или няколко одобрения на системи по време на последния етап на одобрение на превозното средство като цяло, без да е необходимо да се издават сертификати за типово одобрение на ЕО за тези системи;
11.
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се задвижва с двигател и се придвижва на собствен ход, има поне четири колела и е напълно комплектовано, напълно комплектовано или некомплектовано, с максимална проектна скорост, надвишаваща 25 км/ч;
12.
„ремарке“ означава превозно средство на колела, което не се движи на собствен ход и което е проектирано и произведено с цел да бъде теглено от моторно превозно средство;
13.
„превозно средство“ означава всяко моторно превозно средство или неговото ремарке според дефинициите в точки 11 и 12;
14.
„хибридно моторно превозно средство“ означава превозно средство с най-малко два различни преобразувателя на енергия и две различни системи за съхраняване на енергия (в превозното средство) за придвижването на превозното средство;
15.
„хибридно електрическо превозно средство“ означава хибридно превозно средство, което за целите на механичното придвижване ползва енергия и от двата източника на акумулирана енергия/мощност в превозното средство:
-
невъзстановимо гориво,
-
съоръжение за съхраняване на електрическа енергия/мощност (напр. акумулатор, кондензатор, маховик/генератор и т.н.);
16.
„подвижно съоръжение“ означава превозно средство, движещо се на собствен ход и специално проектирано и произведено за извършване на работа, което поради производствените си характеристики е неподходящо за превоз на пътници или транспорт на товари. Съоръжение, монтирано на шаси на моторно превозно средство, не се счита за подвижно съоръжение;
17.
„тип превозно средство“ означава превозни средства от определена категория, които не се различават поне по отношение на основните показатели, указани в приложение II, раздел Б. Даден тип превозно средство може да включва варианти и версии, съобразно дефинициите в приложение II, раздел Б;
18.
„базово превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се използва в началния стадий на многоетапния процес на типово одобрение;
19.
„некомплектовано превозно средство“ означава всяко превозно средство, което подлежи на завършване на поне един по-нататъшен етап, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
20.
„напълно комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което е преминало през процеса на многоетапно типово одобрение и отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
21.
„комплектовано превозно средство“ означава превозно средство, което не се нуждае от довършване, за да отговаря на съответните технически изисквания на настоящата директива;
22.
„излизащо от производство превозно средство“ означава всяко превозно средство, част от произведени превозни средства, които не могат да бъдат регистрирани, продадени или пуснати в действие поради влизането в сила на нови технически изисквания, спрямо които то не е одобрено;
23.
„система“ означава комбинация от приспособления, която има за цел изпълнението на една или няколко специфични функции в превозното средство и която трябва да отговаря на изискванията на всеки от регулаторните актове;
24.
„компонент“ означава приспособление, което трябва да отговаря на изискванията на специален регулаторен акт и което е предназначено да бъде част от превозно средство; може да бъде типово одобрено отделно от превозното средство, ако регулаторният акт съдържа изрични разпоредби за това;
25.
„отделен технически възел“ означава приспособление, което трябва да отговаря на изискванията на специален регулаторен акт и е предназначено да бъде част от превозно средство, и което може да бъде типово одобрено самостоятелно, но само по отношение на един или няколко определени типа превозни средства, ако регулаторният акт съдържа изрични разпоредби за това;
26.
„оригинални части или оборудване“ означава части или устройства, произведени съобразно спецификациите и производствените норми, предоставени от производителя за производството на части или оборудване на превозното средство и за неговия монтаж. Това включва и части или оборудване, произведени на същия конвейер като посочените части или оборудване. Приема се, до доказване на обратното, че частите представляват оригинални части, ако производителят удостовери, че те отговарят на качеството на компонентите, използвани при монтажа на превозното средство, и са били произведени съобразно спецификациите и производствените норми на производителя на въпросното превозно средство;
27.
„производител“ означава лицето или организацията, носещи отговорност пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на типово одобрение и за обезпечаване на съответствието на продукцията. Не е задължително лицето или организацията да участва пряко във всички етапи от конструирането на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел, които подлежат на процеса на одобрение;
28.
„представител на производителя“ означава физическо или юридическо лице, установено в Общността, надлежно назначено от производителя да го представлява пред орган по одобряването и да действа от негово име по въпроси от приложното поле на настоящата директива, където терминът „производител“ трябва да се разбира като отнасящ се или до производителя, или до негов представител;
29.
„орган по одобряването“ означава орган на държава-членка, имащ компетенции за всички аспекти на одобрението на тип превозно средство, компонент или отделен технически възел или за индивидуално одобрение на превозно средство; за процеса на одобряване, издаване и, при необходимост, отнемане на сертификати за одобрение; за изпълняване ролята на точка за контакт с органите по одобряването на други държави-членки; за назначаване на техническите служби и гарантиране изпълнението от страна на производителя на задълженията относно съответствието на продукцията;
30.
„компетентна власт“ в член 42 означава или органа по одобряването, или определеният орган, или акредитиращ орган, действащ от тяхно име;
31.
„техническа служба“ означава организация или орган, определен/посочен от органа по одобряването на дадена държава-членка като изпитна лаборатория, която да извършва тестове, или като орган за оценка на съответствието, който да извършва първоначална оценка и други тестове или проверки, от името на органа по одобряването, като е възможно самият орган по одобряването да изпълнява тези функции;
32.
„метод за виртуално изпитване“ означава компютърни симулации, включително изчисления, демонстриращи, че превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на техническите изисквания на даден регулаторен акт. За целите на изпитванията един виртуален метод не изисква употребата на физическо превозно средство, система, компонент или отделен технически възел;
33.
„сертификат за типово одобрение“ означава документ, чрез който органът по одобряването официално удостоверява, че вид превозно средство, система, компонент или отделен технически възел е одобрен;
34.
„сертификат за типово одобрение на ЕО“ е сертификатът, предвиден в приложение VI или в съответното приложение към отделна директива или регламент, на който се счита за равностойно съобщението за одобряване, посочено в съответното приложение на правило на ИКЕ - ОН, изброени в приложение IV, част I или част II от настоящата директива;
35.
„индивидуален сертификат за одобрение“ означава документ, чрез който органът по одобряването официално удостоверява, че дадено превозно средство е одобрено;
36.
„сертификат за съответствие“ е документът, изложен в приложение IX, който се издава от производителя и удостоверява, че дадено превозно средство, принадлежащо към серията на тип, одобрен в съответствие с настоящата директива, отговаря на изискванията на всички регулаторни актове по времето на неговото производство;
37.
„информационен документ“ е документът, предвиден в приложение I или приложение III към настоящата директива, или в съответното приложение на отделна директива или регламент, предписващо каква информация трябва да бъде предоставена от кандидата, като е допустимо информационният документ да се представи във вид на електронен файл;
38.
„информационно досие“ е цялостното досие, включващо информационния документ, файла, данните, чертежите, снимките и т.н., предоставени от кандидата, като е допустимо информационното досие да се представи във вид на електронен файл;
39.
„информационен пакет“ е информационното досие, придружено от протоколите от тестовете и всички други документи, добавени към информационното досие от техническата служба или от органа по одобряването по време на изпълнението на техните функции, като е допустимо информационното досие да се представи във вид на електронен файл;
40.
„индекс на информационния пакет“ е документът, предаващ съдържанието на информационния пакет в надлежно номериран или означен по друг начин вид, така че всички страници да са ясно посочени, като структурата на документа отразява последователните стъпки в провеждането на типовото одобрение на ЕО, и по-специално датите на преразглеждане и осъвременяване.
ГЛАВА II
ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Задължения на държавите-членки
1. Държавите-членки осигуряват изпълнението от страна на производителите, кандидатстващи за одобрение, на задълженията по настоящата директива.
2. Държавите-членки одобряват само такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
3. Държавите-членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в действие само на такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
Те не забраняват, ограничават или препятстват регистрацията, продажбата или пускането в действие или в движение на пътни превозни средства, компоненти или отделни технически възли по причини, свързани с аспекти на конструкцията или функционирането им, предвидени в настоящата директива, ако те отговарят на нейните изисквания.
4. Държавите-членки създават или назначават органите, компетентни по въпросите на одобряването, и нотифицират Комисията за такова създаване или назначаване съгласно член 43.
Нотификационният документ на органите по одобряването включва името, пощенския и електронния адрес и областта, за която носят отговорност.
Член 5
Задължения на производителите
1. Производителят отговаря пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на одобрение и за осигуряване на съответствието на производството, независимо от това дали производителят участва пряко във всички етапи на производството на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел.
2. При многоетапното типово одобрение всеки производител носи отговорност за одобрението и съответствието на производството на системи, компоненти или отделни технически възли, добавени от него на етапа на комплектоване на превозното средство.
Производителят, който променя вече одобрените на по-ранен етап компоненти или системи, носи отговорност за одобрението и съответствието на производството на тези компоненти и системи.
3. За целите на настоящата директива производител, който е установен извън Общността, назначава свой представител, установен в Общността, да го представлява пред органа по одобряването.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРИ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
Член 6
Процедури, приложими при типово одобрение на ЕО на превозни средства
1. Производителят може да избере една от следните процедури:
а)
поетапно типово одобрение;
б)
едноетапно типово одобрение;
в)
смесено типово одобрение.
2. Заявлението за поетапно типово одобрение се състои от информационно досие, съдържащо необходимата информация съгласно приложение III и се придружава от пълния набор от сертификати за типово одобрение, предвидени по всеки от приложимите регулаторни актове, изброени в приложение IV или приложение XI. При типово одобрение на система или отделен технически възел съгласно приложимите регулаторни актове, органът по одобряването има достъп до съответния информационен пакет до момента на уведомяване за одобрение или отказ.
3. Заявлението за едноетапно типово одобрение се състои от информационно досие, съдържащо необходимата информация съгласно приложение I, отнасяща се до регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, и евентуално в част II от приложение III.
4. При смесената процедура за типово одобрение органът по одобряването може да освободи производителя от задължението да представи един или няколко сертификата за типово одобрение на ЕО, ако информационното досие включва и данните, посочени в приложение I, необходими за одобряването на тези системи на етапа на одобрение на превозното средство, в който случай всеки от сертификатите за типово одобрение на ЕО, от който производителят е освободен, се заменя с протокол от проведено изпитване.
5. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2, 3 и 4, за целите на многоетапното типово одобрение се предоставя следната информация:
а)
през първия етап - онези части от информационното досие и сертификатите на ЕО, необходими за типово одобрение на цялото превозно средство, които се отнасят до степента на завършеност на базовото превозно средство,
б)
през втория и следващите етапи - онези части от информационното досие и сертификатите за типово одобрение на ЕО, които се отнасят до текущата фаза на производство, придружени от копие на сертификата за типово одобрение на ЕО на превозното средство, издаден на предходния производствен етап; освен това производителят предоставя пълни данни относно всички промени и добавки, които е направил в превозното средство.
Информацията, посочена в букви а) и б), може да бъде предоставена съобразно смесената процедура на типово одобрение, описана в параграф 4.
6. Производителят подава заявлението до органа по одобряването. За определен тип превозно средство може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава-членка.
Отделно заявление се подава за всеки тип, който трябва да бъде одобрен.
7. Органът по одобряването може с мотивирано искане да прикани производителя да предостави допълнителна информация, която да му помогне да реши какви изпитвания са нужни или да улесни провеждането на такива изпитвания.
8. Производителят предоставя на органа по одобряването толкова превозни средства, колкото са необходими за удовлетворителното провеждане на процедурата за типово одобрение.
Член 7
Процедура, приложима при типовото одобрение на ЕО на системи, компоненти или отделни технически възли
1. Производителят подава заявлението до органа по одобряването. За определен тип превозно средство може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава-членка. Отделно заявление се подава за всеки тип, който трябва да бъде одобрен.
2. Заявлението се придружава от информационно досие, чието съдържание се уточнява в отделните директиви или регламенти.
3. Органът по одобряването може с мотивирано искане да прикани производителя да предостави допълнителна информация, която да му помогне да реши какви изпитвания са нужни или да улесни провеждането на такива изпитвания.
4. Производителят предоставя на органа по одобряването толкова превозни средства, компоненти или отделни технически възли, колкото са необходими съгласно съответните отделни директиви или регламенти за провеждането на необходимите изпитвания.
ГЛАВА IV
ПРОВЕЖДАНЕ НА ПРОЦЕДУРИ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО
Член 8
Общи разпоредби
1. Държавите-членки нямат право да издават типови одобрения на ЕО, без най-напред да осигурят надлежното и удовлетворително изпълнение на процедурите, посочени в член 12.
2. Държавите-членки издават типовите одобрения на ЕО в съответствие с член 9 и член 10.
3. Ако държава-членка констатира, че дадено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, въпреки съответствието си с изискванията на разпоредбите, представлява сериозен риск за безопасността по пътищата или нанася сериозни поражения на околната среда или на общественото здраве, тя може да откаже да издаде типовото одобрение на ЕО. В такъв случай тя изпраща незабавно на другите държави-членки и на Комисията подробно досие, съдържащо обяснение на причините на решението, както и доказателствата, на които се основават направените от нея констатации.
4. Сертификатите за типово одобрение на ЕО се номерират по начина, установен в приложение VII.
5. В рамките на 20 работни дни органът по одобряването разпраща до органите по одобряването на другите държави-членки копие от сертификата за типово одобрение на ЕО, заедно с приложенията, за всеки тип превозно средство, което е одобрил. Копието може да бъде заменено с електронен файл.
6. Органът по одобряването информира незабавно органите по одобряването на другите държави-членки за всеки свой отказ да издаде одобрение и всяко свое решение да отнеме одобрението на всякакъв вид превозни средства, като излага причините за своето решение.
7. На тримесечни интервали органът по одобряването изпраща на органите по одобряването на другите държави-членки списък на типовите одобрения на ЕО на системи, компоненти или отделни технически възли, които е издал, изменил, отказал да издаде или отнел по време на предхождащия период. Този списък съдържа данните, посочени в приложение XIV.
8. Ако бъде помолена за това от друга държава-членка, държавата-членка, издала типово одобрение на ЕО, ѝ изпраща в рамките на 20 дни от получаването на молбата копие от въпросния сертификат за одобрение, заедно с приложенията. Копието може да бъде заменено с електронен файл.
Член 9
Специални разпоредби относно превозните средства
1. Държавите-членки издават одобрение на ЕО по отношение на:
а)
тип превозно средство, съответстващо на подробните изисквания на информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение IV;
б)
тип превозно средство за специални цели, съответстващо на подробните изисквания от информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение XI.
Прилагат се процедурите, описани в приложение V.
2. Държавите-членки издават многоетапно типово одобрение, отнасящо се до даден тип некомплектовано или комплектовано превозно средство, съответстващо на данните от информационното досие и отговарящо на техническите изисквания, посочени в съответните регулаторни актове, изброени в приложение IV или приложение XI, като вземат предвид степента на комплектованост на превозното средство.
Многоетапното типово одобрение се прилага и за цели превозни средства, приспособени или модифицирани от друг производител.
Прилагат се процедурите, описани в приложение XVII.
3. По отношение на всеки тип превозно средство органът по одобряването:
а)
попълва всички съответни дялове на сертификата за типово одобрение на ЕО, включително приложения към него протокол за резултатите от изпитванията съгласно образеца, установен в приложение VIII;
б)
създава или проверява индекса към информационния пакет;
в)
издава на кандидата попълнения сертификат, заедно с допълненията, без необосновано отлагане.
4. В случай че на типовото одобрение на ЕО са били наложени, съгласно член 20, член 22 или приложение XI, ограничения по отношение на валидността, или в случай на освобождаване от определени разпоредби на регулаторните актове, сертификатът за типово одобрение на ЕО посочва тези ограничения или освобождаването.
5. Когато данните от информационното досие почиват на разпоредби относно превозни средства със специално предназначение, както предвижда приложение XI, в сертификата за типово одобрение на ЕО се посочват тези разпоредби.
6. Когато производителят избере процедурата на смесено одобрение, органът по одобряването попълва в част III от информационния документ, образецът на който е даден в приложение III, препратките към разпоредбите относно протоколите от изпитванията, установени от регулаторните актове, за които няма сертификат за типово одобрение на ЕО.
7. Когато производителят избере процедурата на едноетепно типово одобрение, органът по одобряването изготвя списък на приложимите регулаторни актове, образец на които е показан в допълнението към приложение VI, и прилага този списък към сертификата за типово одобрение на ЕО.
Член 10
Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли
1. Държавите-членки издават типово одобрение на ЕО на система, съответстваща на данните от информационното досие и отговаряща на техническите изисквания, посочени в съответната специална директива или регламент, съгласно предписанията на приложение IV или приложение XI.
2. Държавите-членки издават типово одобрение на ЕО за компонент или отделен технически възел, на компонент или отделен технически възел, съответстващ на данните от информационното досие и отговарящ на техническите изисквания, посочени в съответната отделна директива или регламент, съгласно предписанията на приложение IV.
3. Когато компонент или отделен технически възел, независимо от това дали е предназначен или не за ремонт, текущо обслужване или поддръжка, е част от типово одобрена система, не се изисква допълнително типово одобрение за компонент или отделен технически възел, освен ако това не се предвижда от съответния регулаторен акт.
4. Когато компонент или отделен технически възел изпълнява функцията си или изпълнява допълнителна функция само съвместно с други части на превозното средство, като по този начин има възможност да се провери съответствието му с изискванията само когато компонентът или отделният технически възел функционира съвместно с другите части на превозното средство, обхватът на типовото одобрение на компонента или отделния технически възел следва да бъде съответно ограничен. В такива случаи сертификатът за типово одобрение на ЕО посочва всички ограничения по неговата употреба, както и специалните условия за монтирането му. Когато такъв компонент или отделен технически възел се монтира от производителя на превозното средство, проверката на съответствието с всички приложими ограничения за употребата му или с условията за монтиране се извършва по време на одобряването на превозното средство.
Член 11
Изпитвания с оглед типово одобрение на ЕО
1. Съответствието с техническите предписания, изложени в настоящата директива, и регулаторните актове, изброени в приложение IV, се доказва посредством подходящи изпитвания, извършвани от определени за целта технически служби.
Процедурите за изпитванията, специалното оборудване и инструментите, необходими за извършване на изпитванията, се описват във всеки от регулаторните актове.
2. На необходимите изпитвания се подлагат превозни средства, компоненти и отделни технически възли, които са представителни за типа, подлежащ на одобрение.
Производителят обаче има право да избере - със съгласието на органа по одобряването - превозно средство, система, компонент или отделен технически възел, който въпреки че не е представителен за типа, подлежащ на одобрение, съвместява редица от най-неблагоприятните характеристики, що се отнася до изискваното ниво на функциониране. По време на процеса на подбор могат да се използват методи на виртуално изпитване, за да се улесни вземането на решения.
3. Като алтернатива на процедурата на изпитванията, посочена в параграф 1, и със съгласието на органа по одобряването могат да се прилагат методи на виртуално изпитване по молба на производителя, като се спазват регулаторните актове, изброени в приложение XVI.
4. Общите условия, на които трябва да отговарят методите на виртуално изпитване, са изложени в допълнение 1 към приложение XVI.
Специфичните условия на изпитване и свързаните с тях административни разпоредби се излагат в допълнение 2 към настоящото приложение за всеки от регулаторните актове, изброени в приложение XVI.
5. Комисията изготвя списък на регулаторните актове, за които са допустими методи на виртуално изпитване, както и специфичните за тях условия и административни разпоредби. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително като я допълват, се изготвят и осъвременяват в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Член 12
Разпоредби за съответствие на продуктите
1. Държавата-членка, коята издава типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави-членки, че са били създадени адекватни условия, гарантиращи съответствието на произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли (в зависимост от случая) на одобрения тип.
2. Държавата-членка, която е издала типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави-членки, че посочените в параграф 1 условия продължават да бъдат адекватни и че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, в зависимост от случая, продължават да отговарят на одобрения тип.
Проверката на съответствието на продуктите с одобрения тип се ограничава до процедурите, посочени в приложение X и в регулаторните актове, съдържащи специфични изисквания. За тази цел органът по одобряването на държавата-членка, издала типовото одобрение, може да извърши всяка от проверките или тестовете, предвидени в който и да е от регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, върху образци, взети от помещенията на производителя, включително от производствените съоръжения.
3. Когато държава-членка, която е издала типовото одобрение на ЕО, констатира, че мерките, залегнали в параграф 1, не се прилагат, значително се отклоняват от договорените мерки и контролни планове, или са престанали да се прилагат, въпреки че производството не е прекъснато, тази държава-членка взема необходимите мерки, включително отнемане на типовото одобрение, за да осигури правилното протичане на производствената процедура.
ГЛАВА V
ИЗМЕНЕНИЯ НА ТИПОВИТЕ ОДОБРЕНИЯ НА ЕО
Член 13
Общи разпоредби
1. Производителят незабавно информира държава-членка, издала типовото одобрение на ЕО, за всяка промяна в детайлните изисквания, отбелязани в информационния пакет. Държавата-членка решава съгласно правилата, установени в настоящата глава, каква процедура да следва. В случай на нужда държавата-членка може да реши след консултации с производителя, че трябва да се издаде ново типово одобрение на ЕО.
2. Заявление за изменение на типово одобрение на ЕО се подава само пред държавата-членка, издала първоначалното типово одобрение на ЕО.
3. Ако държава-членка констатира, че за целите на изготвяне на едно изменение са необходими нови проверки или нови изпитвания, тя съответно информира производителя за това. Процедурите, посочени в член 14 и член 15, се прилагат едва след като необходимите нови проверки или нови изпитвания са били успешно проведени.
Член 14
Специални разпоредби относно превозните средства
1. Ако данните, отбелязани в информационния пакет, са променени, изменението следва да се отбележи като „поправка“.
В такива случаи органът по одобряването публикува поправените страници от информационния пакет съгласно изискването, като отбелязва ясно всяка поправена страница, за да се покаже същността на промяната и датата на преиздаване. Счита се, че един консолидиран, осъвременен вариант на информационния пакет, придружен от детайлно описание на измененията, отговаря на това изискване.
2. Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
а)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрения тип превозно средство.
В такива случаи органът по одобряването издава поправен сертификат за типово одобрение на ЕО, обозначен с разширен номер, нарастващ в съответствие с номера на поредното вече издадено разширение.
Сертификатът за одобрение ясно показва причината за разширението и датата на преиздаването.
3. При издаване на изменени страници или на консолидиран актуализиран вариант, индексът на информационния пакет, прикрепен към сертификата за одобрение, се променя така, че да показва датите на най-новото разширение или поправка, или датата на най-новия консолидиран и актуализиран вариант.
4. Не се изисква изменение на типовото одобрение на дадено превозно средство, ако новите изисквания, посочени в параграф 2, буква в), не са свързани, от техническа гледна точка, с този тип превозно средство или засягат категории превозни средства, различни от категорията, към която то принадлежи.
Член 15
Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли
1. Ако данните, отбелязани в информационния пакет, са променени, изменението следва да се отбележи като „поправка“.
В такива случаи органът по одобряването издава поправените страници от информационния пакет съгласно изискванията, като ясно отбелязва всяка поправена страница, за да се покаже същността на промяната и датата на преиздаване. Счита се, че един консолидиран актуализиран вариант на информационния пакет, придружен от детайлно описание на промените, отговаря на това изискване.
2. Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
а)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрената система, компонент или отделен технически възел.
В такива случаи органът по одобряването издава поправен сертификат за типово одобрение на ЕО, обозначен с разширен номер, нарастващ в съответствие с номера на поредното вече издадено разширение. В случаите, когато изменението се налага поради прилагането на параграф 2, буква в), се актуализира третата част от номера на одобрението.
Сертификатът за одобрение ясно показва причината за разширението и датата на преиздаването.
3. При издаване на изменени страници или на консолидиран актуализиран вариант, индексът на информационния пакет, прикрепен към сертификата за одобрение, се променя така, че да показва датите на най-новото разширение или поправка, или датата на най-новия консолидиран и актуализиран вариант.
Член 16
Издаване и нотифициране на изменения
1. В случай на разширение органът по одобряването актуализира всички свързани с него части на сертификата за типово одобрение на ЕО, приложенията към него и индекса към информационния пакет. Актуализираният сертификат и неговите приложения се издават на кандидата без неоправдано забавяне.
2. В случай на поправка поправените документи или съответно консолидираният актуализиран вариант, включително индексът към информационния пакет, се издават на кандидата без неоправдано забавяне.
3. Органът по одобряването нотифицира органите по одобряването на другите държави-членки относно всяко изменение, направено в типовите одобрения на ЕО, съгласно процедурите, посочени в член 8.
ГЛАВА VI
ВАЛИДНОСТ НА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ НА ЕО НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
Член 17
Изтичане на валидността
1. Типовото одобрение на ЕО за превозно средство престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
а)
при влизане в сила на нови изисквания за регистрация, продажба или пускане в действие на нови превозни средства в който и да е регулаторен акт, приложим към одобреното превозно средство, когато става невъзможно съответното одобрение да бъде подновено;
б)
при доброволно окончателно прекратяване на производството на одобрено превозно средство;
в)
при изтичане на срока на валидност на одобрението по силата на специално ограничение.
2. Когато само един вариант на даден тип превозно средство или само една разновидност на даден вариант загуби валидност, типовото одобрение за превозно средство на ЕО губи валидност само по отношение на конкретния вариант или разновидност.
3. Когато производството на конкретен вид превозно средство бъде окончателно прекратено, производителят нотифицира органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозното средство. При получаване на такава нотификация този орган съответно информира органите по одобряването на другите държави-членки в рамките на 20 работни дни.
Член 27 се прилага само при изтичане на срока на валидност при обстоятелствата, посочени в буква а) от параграф 1 от настоящия член.
4. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, в случаите, когато едно типово одобрение на ЕО за превозно средство предстои да стане невалидно, производителят уведомява органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО.
Органът по одобряването, без неоправдано забавяне, съобщава цялата необходима информация на органите по одобряването на другите държави-членки, така че да направи възможно прилагането, при необходимост, на член 27. При съобщаването се уточнява, по-специално, датата на производство и идентификационния номер на последното произведено превозно средство.
ГЛАВА VII
СЕРТИФИКАТ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ И МАРКИРОВКИ
Член 18
Сертификат за съответствие
1. Производителят, в качеството си на притежател на типово одобрение на ЕО за превозно средство, издава сертификат за съответствие на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектовано, некомплектовано или напълно комплектовано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство.
В случай на некомплектовано или комплектовано превозно средство производителят попълва само тези точки на страница 2 от сертификата за съответствие, които са добавени или променени на текущия етап на одобрение и, ако е необходимо, прикрепя към този сертификат всички сертификати за съответствие, издадени на предходния етап.
2. Сертификатът за съответствие се изготвя на един от официалните езици на Общността. Всяка държава-членка може да поиска сертификатът за съответствие да бъде преведен на собствения ѝ език или езици.
3. Сертификатът за съответствие се изготвя по такъв начин, че да не позволява фалшифициране. За тази цел използваната хартия се предпазва посредством цветно изображение или посредством воден знак с формата на идентификационния знак на производителя.
4. Сертификатът за съответствие се попълва изцяло и не съдържа ограничения относно употребата на превозно средство, които да се различават от ограниченията, предвидени в регулаторния акт.
5. Сертификатът за съответствие, описан в приложение IX, част I, на превозни средства, одобрени в съответствие с разпоредбите на член 20, параграф 2, включва в названието си фразата „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, типово одобрени съгласно член 20 (временно одобрение)“.
6. Сертификатът за съответствие, описан в приложение IX, част I, за превозни средства, типово одобрени в съответствие с разпоредбите на член 22, включва в названието си фразата „За комплектовани/напълно комплектовани превозни средства, типово одобрени в малки серии“, като в близост на това се посочва годината на производство, последвана от пореден номер, между 1 и границата, посочена в таблицата в приложение XII, обозначаваща по отношение на всяка година на производство положението на това превозно средство в определеното за годината производство.
7. Без да се засягат разпоредбите на параграф 1, производителят може да предаде данни или информация, съдържащи се в сертификата за съответствие в електронен вид на регистриращия орган на държавата-членка.
8. Дубликат на сертификата за съответствие може да бъде издаден само от производителя. Думата „дубликат“ трябва да се вижда ясно на лицевата страна на всеки дубликат на даден сертификат.
Член 19
Маркировка за типово одобрение на ЕО
1. Производителят на компоненти или отделни технически възли, независимо от това дали те представляват част от система или не, обозначава всеки компонент или възел, произведени в съответствие с одобрения тип, с маркировка за типово одобрение на ЕО, изискван от съответната отделна директива или регламент.
2. Когато не се изисква маркировка за типово одобрение на ЕО, производителят поставя собственото си търговско наименование или марка, типов и/или идентификационен номер.
3. Маркировката за типово одобрение на ЕО се съставя съгласно допълнението към приложение VII.
ГЛАВА VIII
НОВИ ТЕХНОЛОГИИ ИЛИ КОНЦЕПЦИИ, НЕСЪВМЕСТИМИ С ОТДЕЛНИ ДИРЕКТИВИ
Член 20
Освобождавания на основание нови технологии или нови концепции
1. По искане на производителя държавите-членки могат да издадат типово одобрение на ЕО за тип система, компонент или отделен технически възел, включващи технологии или концепции, несъвместими с един или няколко от регулаторните актове, изброени в приложение IV, част I, ако получат разрешение от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 40, параграф 3.
2. До вземане на решението относно исканото разрешение държавата-членка може да дава временно одобрение, валидно само на нейната територия, за тип превозно средство, обхванато от исканото освобождаване, ако без отлагане информира Комисията и другите държави-членки за него посредством досие, съдържащо следните елементи:
а)
причините, поради които въпросните технологии или концепции правят системата, компонента или отделния технически възел несъвместими с изискванията;
б)
описание на съображенията за безопасност и опазване на околната среда, както и взетите мерки;
в)
описание на изпитванията, включително и на резултатите им, доказващи, че в сравнение с изискванията, от които се иска освобождаване, се постига поне равностойно ниво на безопасност и опазване на околната среда.
3. Други държави-членки могат да решат да приемат временното одобрение, посочено в параграф 2, на собствената си територия.
4. Комисията решава съгласно процедурата, посочена в член 40, параграф 3, дали да разреши на държавата-членка да издаде типово одобрение на ЕО за съответния тип превозно средство.
При необходимост в решението се посочва също така дали валидността му подлежи на ограничения, като например срокове. Във всеки случай срокът на валидност на одобрението не може да бъде по-кратък от 36 месеца.
Ако Комисията откаже да даде разрешение, държавата-членка незабавно предизвестява притежателя на временното типово одобрение, посочено в параграф 2 от настоящия член, че временното одобрение се отменя 6 месеца след датата на решението на Комисията. Разрешава се, обаче, превозните средства, произведени съгласно временното одобрение, преди то да бъде отменено, да се регистрират, продават или пускат в действие във всяка държава-членка, която е приела временното одобрение.
5. Настоящият член не се прилага в случаите, когато дадена система, компонент или отделен технически възел съответства на правило на ООН - ИКЕ, към което Общността се е присъединила.
Член 21
Необходими действия
1. Когато Комисията констатира наличието на солидни основания за освобождаване от изискването по член 20, тя незабавно предприема необходимите действия за адаптиране на съответните специални директиви или регламенти към технологическото развитие. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на специалните директиви или регламенти, изброени в част I на приложение IV, следва да се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Когато освобождаването от изискването по член 20 се отнася до правило на ИКЕ - ООН, Комисията предлага изменение на съответното правило на ИКЕ - ООН съгласно процедурата, приложима по силата на Ревизираното споразумение от 1958 г.
2. Всички ограничения, свързани с освобождаването, се премахват веднага след изменението на съответните регулаторни актове.
Ако не се вземат необходимите мерки за адаптиране на регулаторните актове, срокът на валидност на освобождаването може да бъде продължен по искане на държавата-членка, издала одобрението, посредством друго решение, прието в съответствие с процедурата, посочена в член 40, параграф 3.
ГЛАВА IХ
ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА, ПРОИЗВЕДЕНИ В МАЛКИ СЕРИИ
Член 22
Типово одобрение на ЕО за малки серии
1. По молба на производителя и в рамките на количествените ограничения, изложени в приложение XII, част А, раздел 1, държавите-членки издават, съгласно процедурата, посочена в член 6, параграф 4, типово одобрение на ЕО за тип превозно средство, отговарящо на изискванията, изброени в допълнението към приложение IV, част I.
2. Параграф 1 не се отнася до превозни средства със специално предназначение.
3. Сертификатите за типово одобрение на ЕО се номерират съгласно приложение VII.
Член 23
Национално типово одобрение за малки серии
1. Що се отнася до превозни средства, произведени в рамките на количествените ограничения, посочени в приложение XII, част А, раздел 2, държавите-членки могат да позволят изключение от изискването за прилагане на една или няколко от разпоредбите на един или няколко от регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, при условие че предвидят съответни алтернативни изисквания.
„Алтернативни изисквания“ означава административни разпоредби и технически изисквания, които целят да осигурят ниво на безопасност по пътищата и на опазване на околната среда, равностойно в най-високата възможна степен на нивото, предвидено от разпоредбите на приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
2. По отношение на превозните средства, посочени в параграф 1, държавите-членки могат да изключат прилагането на една или няколко от разпоредбите на настоящата директива.
3. Изключение от изискването за прилагане на разпоредбите, посочени в параграф 1 и параграф 2, се допуска само когато дадена държава-членка има основателни причини да направи това.
4. За целите на типовото одобрение на превозни средства по настоящия член държавите-членки приемат системи, компоненти или отделни технически възли, които са типово одобрени в съответствие с регулаторните актове, изброени в приложение IV.
5. Сертификатът за типово одобрение посочва какво е естеството на изключенията по параграф 1 и параграф 2.
Сертификатът за типово одобрение, образецът на който се съдържа в приложение VI, не носи заглавие „сертификат за типово одобрение на ЕО на превозно средство“. Въпреки това сертификатите за типово одобрение се номерират съгласно приложение VII.
6. Валидността на типовото одобрение се ограничава до територията на държавата-членка, издала одобрението. По молба на производителя обаче органът по одобряването изпраща с препоръчано писмо или по електронна поща копие от сертификата за типово одобрение и неговите приложения на органите по одобряването на държавите-членки, посочени от производителя.
В рамките на 60 дена от датата на получаването такава държава-членка решава дали да приеме или не типовото одобрение. Тя съобщава официално решението си на органа по одобряването, посочен в първа алинея.
Държава-членка не отказва типовото одобрение, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, съгласно които е било одобрено превозно средство, не са равностойни на нейните собствени.
7. По молба на кандидат за продажба регистрация или пускане в действие на превозно средство в друга държава-членка, държавата-членка, издала одобрението, му предоставя копие от сертификата за типово одобрение, както и информационния пакет.
Държава-членка разрешава продажба, регистрация или пускане в действие на това превозно средство, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, съгласно които е било одобрено превозно средство, не са равностойни на нейните собствени.
ГЛАВА Х
ИНДИВИДУАЛНИ ОДОБРЕНИЯ
Член 24
Индивидуални одобрения
1. Държавите-членки могат да освободят дадено превозно средство, независимо от това дали е единствено по рода си или не, от спазване на изискванията на една или няколко разпоредби на настоящата директива или на един или няколко от регулаторните актове, посочени в приложение IV или приложение XI, при условие че наложат алтернативни изисквания.
Изключение от изискването за прилагане на разпоредбите на алинея 1 се допуска само когато дадена държава-членка има основателни причини да направи това.
„Алтернативни изисквания“ означава административни разпоредби и технически изисквания, които целят да осигурят ниво на безопасност по пътищата и на опазване на околната среда, равностойно в най-високата възможна степен на нивото, предвидено от разпоредбите на приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
2. Държавите-членки нямат право да извършват разрушителни изпитвания. Те използват всички свързани с въпроса данни, предоставени от кандидата, за установяване на спазването на алтернативните изисквания.
3. Държавите-членки приемат типовото одобрение на ЕО, за която и да е система, компонент или отделен технически възел, на мястото на алтернативните изисквания.
4. Заявление за индивидуално одобрение се подава от производителя, собственика на превозното средство или от друго лице, действащо от тяхно име, при положение че то се е установило в Общността.
5. Държава-членка издава индивидуално одобрение, ако превозното средство съответства на описанието, придружаващо заявлението, и удовлетворява съответните технически изисквания, като издава без неоправдано отлагане сертификат за индивидуално одобрение.
Форматът на сертификата за индивидуално одобрение се базира на образеца за сертификат за типово одобрение на ЕО, съдържащ се в приложение VI, и включва поне информацията, необходима за попълване на заявлението за регистрация, предвидено в Директива 1999/37/ЕО на Съвета от 29 април 1999 г. относно документи за регистрацията на превозни средства (13). Сертификатите за индивидуално одобрение не носят заглавие „одобрение на ЕО за превозно средство“.
Сертификатът за индивидуално одобрение носи идентификационния номер на съответното превозно средство.
6. Валидността на индивидуалното одобрение се ограничава до територията на държавата-членка, издала одобрението.
По молба на кандидат за продажба, регистрация или пускане в действие на превозно средство в друга държава-членка, държавата-членка, издала одобрението, му предоставя справка за техническите разпоредби, спрямо които е било одобрено превозно средство.
По отношение на превозно средство, получило индивидуално одобрение от държава-членка съгласно разпоредбите на настоящия член, друга държава-членка дава разрешение това превозно средство да бъде продадено, регистрирано или пуснато в действие, освен ако има основателни причини да смята, че техническите разпоредби, в съответствие с които е било одобрено превозното средство, не са равностойни на нейните собствени.
7. По молба на производителя или собственика на превозното средство държавите-членки предоставят индивидуално одобрение на превозно средство, отговарящо на разпоредбите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, ако е целесъобразно.
В такъв случай държавите-членки признават индивидуалното одобрение и разрешават продажбата, регистрацията и пускането в действие на превозното средство.
8. Разпоредбите на настоящия член могат да бъдат прилагани към превозни средства, типово одобрени съгласно настоящата директива и модифицирани преди първоначалната им регистрация или пускане в действие.
Член 25
Специални разпоредби
1. Процедурата по член 24 може да бъде приложена към определено превозно средство по време на последователните етапи на неговото окомплектоване в съответствие с една процедура за многоетапно типово одобрение.
2. Процедурата по член 24 не може да замести един междинен етап в рамките на нормалната последователност на една процедура за многоетапно типово одобрение и може да се окаже неподходяща за целите на постигане на първоетапно одобрение на дадено превозно средство.
ГРАВА ХI
РЕГИСТРИРАНЕ, ПРОДАЖБА И ПУСКАНЕ В ДЕЙСТВИЕ
Член 26
Регистриране, продажба и пускане в действие на превозни средства
1. Без да се засягат разпоредбите на член 29 и 30, държавите-членки регистрират и разрешават продажбата и пускането в действие на превозни средства само ако те са придружени от валиден сертификат за съответствие, издаден съгласно член 18.
Що се отнася до незавършените превозни средства, държавите-членки разрешават продажбата на такива превозни средства, но могат да откажат постоянната им регистрация и пускане в действие за периода, в който те остават незавършени.
2. Превозните средства, освободени от изискването за сертификат за съответствие, могат да бъдат регистрирани, продавани или пускани в действие, само ако отговарят на съответните технически изисквания на настоящата директива.
3. Що се отнася до превозни средства, произвеждани в малки серии, броят на регистрираните, продадени или пуснати в действие превозни средства в течение на една година не трябва да надвишава броя на възлите, посочен в приложение XII, част А.
Член 27
Регистриране, продажба и пускане в действие на превозни средства, излизащи от серийно производство
1. В рамките на ограниченията, посочени в приложение XII, раздел Б, и само за ограничен период от време, държавите-членки могат да регистрират и разрешават продажбата или пускането в действие на превозни средства от тип, чието типовото одобрение на ЕО е вече невалидно.
Първа алинея се отнася само до превозни средства на територията на Общността, които са имали валидно типово одобрение на ЕО по времето на производството си, но които не са били регистрирани или пуснати в действие преди типовото одобрение на ЕО да загуби своята валидност.
2. Възможността, предвидена в параграф 1, се дава по отношение на окомплектовани превозни средства за период от дванадесет месеца, считано от датата на изтичане на срока на валидност на типовото одобрение на ЕО, а по отношение на завършените превозни средства - за период от осемнадесет месеца, считано от тази дата.
3. Производител, които иска да се възползва от разпоредбите на параграф 1, подава молба до компетентната власт на всяка държава-членка, свързана с пускането в действие на въпросното превозно средство. В молбата се уточняват всички технически или икономически причини, поради които тези превозни средства могат да не отговарят на новите технически изисквания.
Заинтересованите държави-членки решават в рамките на три месеца от получаването на такава молба дали и в какви количества да допуснат регистрация на тези превозни средства на своята територия.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis спрямо превозни средства, ползващи се от национално типово одобрение, които не са били регистрирани или пуснати в действие преди одобрението да загуби валидност в съответствие с член 45 поради задължително прилагане на процедурата за типово одобрение на ЕО.
5. Държавите-членки вземат необходимите мерки да осигурят ефикасно контролиране на броя на превозните средства, които се регистрират или пускат в действие в рамките на процедурата по настоящия член.
Член 28
Продажба и пускане в действие на компоненти и отделни технически възли
1. Държавите-членки разрешават продажбата или пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, ако и само ако те отговарят на изискванията на съответните регулаторни актове и са надлежно маркирани в съответствие с член 19.
2. Параграф 1 не се прилага към компоненти или отделни технически възли, специално произведени или проектирани за нови превозни средства, които не влизат в обхвата на настоящата директива.
3. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да разрешат продажбата или пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, освободени от изискванията на една или няколко от разпоредбите на даден регулаторен акт в приложение на член 20, или са предназначени за монтиране в превозни средства, които се ползват от одобренията, издадени съгласно членове 22, 23 или 24, отнасящи се до въпросния компонент или отделен технически възел.
4. Чрез дерогация от параграф 1 и ако не се предвижда друго в даден регулаторен акт, държавите-членки могат да допуснат продажбата и пускането в действие на компоненти или отделни технически възли, предназначени за монтиране в превозни средства, от които по време на пускането им в действие не се е изисквало да бъдат типово одобрени от ЕО съгласно настоящата директива или Директива 70/156/ЕИО.
ГЛАВА ХII
ПРЕДПАЗНИ КЛАУЗИ
Член 29
Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, отговарящи на настоящата директива
1. Ако една държава-членка констатира, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, макар и отговарящи на съответните изисквания и надлежно маркирани, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве, тази държава-членка може за максимален период от шест месеца да откаже да регистрира такива превозни средства или да допуска продажбата или пускането в действие на своята територия на такива превозни средства, компоненти или отделни технически възли.
В такива случаи тази държава-членка незабавно уведомява за това съответно производителя, другите държави-членки и Комисията, като посочва причините, на които се основава нейното решение, и по-специално дали то е резултат от:
-
недостатъци в съответните регулаторни актове, или
-
неправилно приложение на съответните изисквания.
2. Комисията се консултира със заинтересованите страни колкото се може по-скоро, и по-специално с органа по одобряването, издал типовото одобрение, за да изготви решението.
3. Където мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с недостатъци в съответните регулаторни актове, подходящите мерки се вземат, както следва:
-
когато става дума за отделни директиви или регламенти, изброени в част I от приложение IV, Комисията ги изменя в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2,
-
когато става дума за правила на ИКЕ - ООН, Комисията предлага необходимите предложения за изменения към съответните правила на ИКЕ - ООН съгласно процедурата по Ревизираното споразумение от 1958 г.
4. Когато мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с неправилно прилагане на съответните изисквания, Комисията взима необходимите мерки да осигури съответствие с тези изисквания.
Член 30
Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които не съответстват на одобрения тип
1. Ако държава-членка, издала типово одобрение, установи, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на типа, който е одобрила, тя взема необходимите мерки, включително, ако е необходимо, отнемане на типовото одобрение, за да гарантира, че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, ако случаят е такъв, са приведени в съответствие с одобрения тип. Органът по одобряването на тази държава-членка уведомява за взетите мерки органите по одобряването на другите държави-членки.
2. За целите на параграф 1 се счита, че отклоненията от подробните изисквания на сертификата за типово одобрение на ЕС или на информационния пакет представляват несъответствие с одобрения тип.
Счита се, че дадено превозно средство не се отклонява от одобрения тип, ако съответните регулаторни актове допускат отклонения и тези допустими отклонения се съблюдават.
3. Ако държава-членка докаже, че нови превозни средства, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на одобрения тип, тя може да поиска държавата-членка, издала типовото одобрение, да удостовери, че произвежданите превозни средства, компоненти или отделни технически възли продължават да отговарят на одобрения тип. При получаване на такова искане засегнатата държава-членка предприема необходимите действия възможно най-бързо и, във всеки случай, в рамките на шест месеца от датата на молбата.
4. Органът по одобряването отправя искане към държавата-членка, издала типовото одобрение на системата, компонента, отделния технически възел или незавършеното превозно средство, да вземе необходимите мерки да осигури отново съответствието на произвежданите превозни средства на одобрения тип в следните случаи:
а)
във връзка с типово одобрение на ЕО за превозно средство, когато несъответствието на превозното средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел;
б)
във връзка с многоетапно типово одобрение, когато несъответствието на напълно комплектовано превозно средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел, съставляващи част от некомплектованото превозно средство, или с несъответствието на самото некомплектовано превозно средство.
При получаване на такова искане съответната държава-членка взема необходимите мерки, ако е необходимо съвместно с държавата-членка, отправила искането, възможно най-бързо, и във всеки случай в рамките на шест месеца от датата на искането. Когато се установи несъответствие, органът по одобряването на държавата-членка, издала типовото одобрение на ЕО на системата, компонента или отделния технически възел или одобрението на некомплектованото превозно средство, взема мерките, посочени в параграф 1.
5. Органите по одобряването се информират взаимно в рамките на 20 работни дни за всяко отнемане на типово одобрение на ЕО и за причините за това.
6. Ако държавата-членка, издала типово одобрение, оспорва несъответствието, за което е уведомена, заинтересованите държави-членки полагат усилия за уреждане на спора. Комисията бива държана в течение и, при необходимост, провежда необходимите консултации с цел да се постигне решение.
Член 31
Продажба и пускане в употреба на части или оборудване, способни да създадат значителен риск за правилното функциониране на основни системи
1. Държавите-членки разрешават продажба, предлагане за продажба или пускане в употреба на части или оборудване, които могат да носят риск за правилното функциониране на системи от основно значение за безопасността на превозното средство или неговото въздействие върху околната среда, единствено ако тези части или оборудване са разрешени от орган по одобряването съгласно параграфи от 5 до 10.
2. Частите или оборудването, подлежащи на разрешение съгласно параграф 1, се добавят в списъка в приложение XIII. Това решение се предшества от оценка, водеща до доклад и стремеж за постигане на справедлив баланс между следните елементи:
а)
съществуването на сериозна заплаха за безопасността или въздействието върху околната среда на превозни средства, снабдени с частите или оборудването, предмет на оценката; както и
б)
въздействието върху потребители и производители от вторичния пазар на евентуалното налагане по настоящия член на изискване за разрешително за частите или оборудването, предмет на оценката.
3. Параграф 1 не се отнася до оригинални части или оборудване, които са обхванати от системно типово одобрение съобразно превозното средство и части или оборудване, типово одобрени в съответствие с разпоредбите на някой от регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен когато тези одобрения се отнасят до аспекти, различни от посочените в параграф 1. Параграф 1 не се прилага за части или оборудване, произведени изключително за състезателни превозни средства, които не са предназначени за използване по обществените пътища. Ако части или оборудване, включени в приложение XIII, имат двойна употреба за състезателни цели и за използване на пътя, тези части или оборудване не могат да се продават или да се предлагат за продажба на широката общественост за използване в пътни превозни средства, освен ако не отговарят на изискванията на настоящия член.
При необходимост Комисията приема разпоредби относно идентифицирането на части или оборудване по настоящия параграф.
4. Комисията, след консултация със засегнатите страни, установява процедурата и изискванията за процеса по даване на разрешение, посочен в параграф 1, и приема разпоредбите за последващото осъвременяване на списъка в приложение XIII. Тези изисквания включват предписания за сигурност, защита на околната среда и, при необходимост, стандарти за изпробване. Те могат да се основават върху регулаторните актове, изброени в приложение IV, могат да бъдат разработени в съответствие с напредъка в технологиите за безопасност, опазване на околната среда и изпробване, или, ако това е подходящ начин за постигане на нужната сигурност или екологични цели, може да се изразяват в сравняване на функционирането на частта или оборудването с екологичните характеристики или характеристиките за безопасност на оригиналното превозно средство или съответно на някоя от частите му, ако е необходимо.
5. За целите на параграф 1 производителят на части и оборудване представя на органа по одобряването протокол за изпитванията, изготвен от посочената техническа служба, който да удостоверява, че частите или оборудването, за които се иска разрешение, съответстват на изискванията, посочени в параграф 4. Производителят може да подаде само едно искане за тип и за част пред само един орган по одобряването.
Искането трябва да съдържа данни относно производителя на частите или оборудването, типа, идентификационните номера и номерата на частите или оборудването, за които се иска разрешение, както и името на производителя на превозното средство, типа превозно средство и, ако е целесъобразно, годините на производство или други данни, позволяващи идентифицирането на превозното средство, за което е предназначен монтажът на такива части или оборудване.
Когато органът по одобряването прецени въз основа на протокола от изпитванията и на други данни, че въпросните части или оборудване съответстват на изискванията, посочени в параграф 4, той издава сертификат на производителя без неоправдано отлагане. Този протокол дава право частите или оборудването да се продават, предлагат за продажба или монтират към превозни средства в Общността при условията на втората алинея от параграф 9.
6. Всяка част или оборудване, разрешени в съответствие с настоящия член, се маркира надлежно.
Комисията изготвя изисквания за маркиране и опаковане, както и модела и системата за номериране на сертификата по параграф 5.
7. Мерките по параграфи от 2 до 6 следва да се приемат съгласно процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2, тъй като са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително като я допълват.
8. Производителят информира без отлагане органа по одобряването, издал сертификата, за всяка промяна, свързана с условията на издаването. Органът по одобряването взема решение дали сертификатът трябва да се преразгледа или да се преиздаде и дали са необходими нови изпитвания.
Производителят носи отговорност за осигуряване, че частите и оборудването се произвеждат и продължават да се произвеждат при условията, при които е издаден сертификатът.
9. Преди да издаде одобрение, органът по одобряването проверява дали съществуват удовлетворителни условия и процедури, които да осигуряват ефикасен контрол върху съответствието на производството.
Когато органът по одобряването констатира, че условията за издаване на разрешение вече не се изпълняват, той призовава производителя да вземе необходимите мерки за възстановяване на съответствието с изискванията на частите и оборудването. При нужда той отнема разрешението.
10. Всяко разногласие между държавите-членки относно сертификатите, посочени в параграф 5, се предлага на вниманието на Комисията. Тя взима необходимите мерки, като, при необходимост, може да изиска отнемане на разрешението, след допитване до държавите-членки.
11. Настоящият член не се прилага за част или оборудване, преди да бъдат включени в приложение XIII. За всеки елемент или група елементи в приложение XIII се определя разумен преходен период, за да се даде възможност на производителя на частта или оборудването да кандидатства и получи разрешение. Същевременно при необходимост може да се определи и дата за изключване на части и оборудване, предназначени за превозни средства, типово одобрени преди тази дата от приложението на настоящия член.
12. До вземане на решение дали част или оборудване трябва да бъде включена в списъка в параграф 1 държавите-членки могат да запазят националните си разпоредби относно части или оборудване, които могат да създадат съществен риск за правилното функциониране на системи, възлови за безопасността на превозно средство или за въздействието му върху околната среда.
След като се вземе такова решение, националните разпоредби относно въпросните части или оборудване престават да бъдат валидни.
13. Считано от 29 октомври 2007 г. държавите-членки не могат да приемат нови разпоредби по отношение на частите и оборудването, които да засягат правилното функциониране на системите, които са съществени за безопасността на превозното средство или неговото въздействие върху околната среда.
Член 32
Изтегляне на превозни средства от пазара
1. Когато производител, получил типовото одобрение на ЕО, е задължен, в съответствие с разпоредбите на регулаторен акт или на Директива 2001/95/ЕО, да проведе кампания по изтегляне от пазара на вече продадени, регистрирани или влезли в употреба превозни средства поради това, че една или няколко системи, компоненти или отделни технически възли, монтирани в превозното средство, независимо от това дали са надлежно одобрени в съответствие с настоящата директива или не, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве или опазването на околната среда, той незабавно информира органа по одобряването, издал одобрението за превозното средство.
2. Производителят предлага на органа по одобряването поредица от подходящи мерки за неутрализиране на риска, посочен в параграф 1. Органът по одобряването без отлагане съобщава за предложените мерки на органите на другите държави-членки.
Компетентните власти осигуряват ефикасното изпълнение на мерките на собствените си територии.
3. Ако мерките бъдат счетени за недостатъчни от отговорните власти или не бъдат приложени достатъчно бързо, тези власти информират без отлагане органа по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозно средство.
Тогава органът по одобряването информира производителя. Ако самият орган по одобряването, издал типовото одобрение на ЕО за превозното средство, не е удовлетворен от мерките на производителя, той взема всички необходими мерки, включително отнемане на типовото одобрение на ЕО за превозното средство, в случаите, когато производителят не предлага и не прилага ефикасни коригиращи мерки. В случай на отнемане на типовото одобрение на ЕО за превозно средство, отговорният орган по одобряването уведомява производителя, органите по одобряването на другите държавите-членки и Комисията с препоръчано писмо или посредством равностойни електронни средства в рамките на 20 работни дни.
4. Настоящият член се отнася също така до части, неподлежащи на никакви изисквания според регулаторните актове.
Член 33
Нотифициране на решения и средства за правна защита
Всички решения, взети съгласно разпоредбите, приети в изпълнение на настоящата директива, с които се отказва или отнема типово одобрение на ЕО, или се отказва регистрация или забранява продажба, подробно излагат причините, на които се основават.
За всяко такова решение се уведомява заинтересованата страна, която същевременно се информира и за средствата за правна защита, с които тя разполага съгласно действащите в съответните държавите-членки закони и за сроковете, в рамките на които тя може да упражни тези средства за правна защита.
ГЛАВА ХIII
МЕЖДУНАРОДНА РЕГЛАМЕНТАЦИЯ
Член 34
Правила на ИКЕ - ООН, които е необходимо да бъдат взети предвид при типово одобрение на ЕО
1. Правилата на ИКЕ - ООН, към които се е присъединила Общността и които са изброени в част от приложение IV и приложение XI, са част от типовото одобрение на ЕО за превозни средства при същите условия като отделните директиви или регламенти. Те се прилагат към категориите превозни средства, изброени в съответните колони на таблицата от приложение IV, част I, и приложение XI, част I.
2. Когато Комисията реши да приложи на задължителна основа правило на ИКЕ - ООН за целите на типовото одобрение на ЕО за превозни средства в съответствие с член 4, параграф 4 от Решение 97/836/ЕО, приложенията към настоящата директива се изменят както следва в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2 на настоящата директива. Актът за изменение на приложенията на настоящата директива също така уточнява датите на задължително прилагане на правилата на ИКЕ - ООН или на неговите изменения. Държавите-членки отменят или адаптират националното законодателство, което е несъвместимо с въпросното правило на ИКЕ - ООН.
Когато такова правило на ИКЕ - ООН замени съществуваща отделна директива или регламент, съответният елемент в приложение IV, част I и приложение XI се заменя от номера на правилото на ИКЕ - ООН, а съответният елемент в приложение IV, част II се заличава в съответствие със същата процедура.
3. В случаите, посочени в параграф 2, втора алинея, отделната директива или регламент, заменен от правилото на ИКЕ - ООН, се отменя в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2.
Когато бъде отменена отделна директива, държавите-членки отменят националното законодателство, прието за транспониране на тази директива.
4. В настоящата директива или в отделни директиви или регламенти могат да бъдат правени преки препращания към на международни страндарти и разпоредби, без да бъдат пресъздавани в общностната законодателна рамка.
Член 35
Еквивалетност на правилата на ИКЕ - ООН с директиви или регламенти
1. Правилата на ИКЕ - ООН, изброени в част II от приложение IV, се признават за еквивалентни на съответните отделни директиви или регламенти, доколкото те имат същото приложно поле и предмет.
Органите по одобряването на държавите-членки приемат одобрения, издадени в съответствие с тези правила на ИКЕ - ООН, и, където е приложимо, съответните знаци за одобрение на мястото на съответните одобрения и знаци за одобрение, издадени съгласно еквивалентна отделна директива или регламент.
2. Когато Общността реши да приложи, за целите на параграф 1, ново правило на ИКЕ - ООН или изменен вариант на правило на ИКЕ - ООН, част II от приложение IV на настоящата директива се изменя съответно. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 40, параграф 2.
Член 36
Еквивалентност с други регламенти
Съветът може, действайки с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, да признае еквивалетността на условията или разпоредбите за типово одобрение на ЕО на системи, компоненти и отделни технически възли, установени от настоящата директива, и процедурите, установени от международни норми или норми на трети държави в рамките на многостранни или двустранни споразумения между Общността и трети страни.
ГЛАВА ХIV
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ТЕХНИЧЕСКА ИНФОРМАЦИЯ
Член 37
Информация, предназначена за потребители
1. Производителят не може да предоставя каквато и да било техническа информация, свързана с елементите, предвидени от настоящата директива или от регулаторните актове, посочени в приложение IV, която да се отклонява от детайлите, одобрени от органа по одобряването.
2. Когато в даден регулаторен акт се съдържат специални разпоредби за това, производителят предоставя на потребителите цялата необходима информация, както и съответните инструкции, описващи всички специални условия или ограничения, свързани с употребата на превозно средство, компонент или отделен технически възел.
Тази информация се предоставя на официалните езици на Общността. Тя се предоставя със съгласието на органа по одобряването във вид на подходящ придружаващ документ, като например ръководство за употреба или за поддръжка.
Член 38
Информация, предназначена за производителите на компоненти или отделни технически възли
1. Производителят на превозното средство предоставя на производителите на компоненти или отделни технически възли всички тези данни, включително според случая чертежите, конкретно посочени в приложението или допълнението към даден регулаторен акт, необходими за типовото одобрение на ЕО на компоненти или отделни технически възли, или нужни за получаване на разрешение съгласно член 31.
Производителят на превозното средство може да наложи на производителите на компоненти или отделни технически възли обвързващо споразумение с оглед да съхрани поверителния характер на всяка информация, която не е за обществено ползване, включително свързаната с правата на интелектуална собственост.
2. Производителят на компоненти или отделни технически възли, в качеството си на притежател на сертификат за типово одобрение на ЕО, който в съответствие с член 10, параграф 4, съдържа ограничения по отношение на употребата или специални условия за монтаж или и двете, предоставя подробна информация за това на производителя на превозното средство.
Когато в регулаторен акт се съдържа специална разпоредба за това, производителят на компоненти или отделни технически възли предоставя, заедно с произведените компоненти или отделни технически възли, инструкции за употребата или специалните условия за монтиране или и за двете.
ГЛАВА ХV
МЕРКИ ПО ПРИЛАГАНЕТО И ИЗМЕНЕНИЯ
Член 39
Мерки по прилагането и изменения на настоящата директива и специалните директиви и регламенти
1. Комисията приема мерките, необходими за прилагането на всяка специална директива или регламент, съобразно правилата, изложени съответно във всяка съответна директива или регламент.
2. Комисията приема измененията на приложенията към настоящата директива или към разпоредбите на специалните директиви или регламенти, изброени в част I от приложение IV, необходими за приспособяването им към напредъка в областта на науката и техниката или към специфичните нужди на хората с увреждания.
3. Комисията приема измененията на настоящата директива, необходими за установяване на техническите изисквания за превозни средства, произвеждани в малки серии, превозни средства, одобрени съгласно процедура за индивидуално одобрение, и превозни средства, предназначени за специални цели.
4. Когато Комисията констатира наличието на сериозен риск за участниците в движението по пътищата или за околната среда, налагащ вземането на спешни мерки, тя може да измени разпоредбите на специалните директиви или регламенти, изброени в приложение IV, част I.
5. Комисията приема измененията, необходими за добро администриране, и по-специално измененията, необходими за осигуряване на съответствието на специалните директиви или регламенти, посочени в приложение IV, част I, както помежду им, така и с други актове от общностното право.
6. Когато, в изпълнение на Решение 97/836/ЕО, се приемат нови правила на ИКЕ - ООН или изменения на съществуващите правила на ИКЕ - ОН, Комисията внася съответните изменения в приложенията към настоящата директива.
7. Всяка нова специална директива или регламент внасят необходимите изменения в приложенията към настоящата директива.
8. Приложенията към настоящата директива могат да бъдат изменени посредством регламенти.
9. Мерките, посочени в настоящия член, се изменят съгласно процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2, тъй като са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива или на специалните директиви и регламенти, включително като ги допълват.
Член 40
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, наричан „Технически комитет по моторните превозни средства“ (ТКМПС/TCMV).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи от 1 до 4, и член 7 от Решение 1999/468/ЕО при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, установен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА ХVI
ОПРЕДЕЛЯНЕ И НОТИФИКАЦИЯ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ
Член 41
Определяне на техническите служби
1. Определената от държава-членка техническа служба трябва да отговаря на разпоредбите на настоящата директива.
2. Техническите служби сами провеждат или контролират необходимите за одобрението изпитвания или проверки, посочени в настоящата директива или в регулаторен акт, съдържащ се в приложение IV, освен в случаите, в които изрично се допускат алтернативни процедури. Те не могат да провеждат изпитвания или проверки, за които не са надлежно определени.
3. Техническите служби принадлежат към една или няколко от следните категории дейности, в зависимост от областта на техните компетенции:
а)
категория А - технически служби, извършващи със собствени съоръжения изпитванията, предвидени в настоящата директива и регулаторните актове, изброени в приложение IV;
б)
категория Б - технически служби, наблюдаващи провеждането на изпитванията, посочени в настоящата директива и в регулаторните актове, изброени в приложение IV, които се извършват в съоръженията на производителя или в съоръженията на трета страна;
в)
категория В - технически служби, осъществяващи редовна оценка и мониторинг на използваните от производителя процедури за контрол на съответствието на производството;
г)
категория Г - технически служби, осъществяващи наблюдение и извършващи изпитвания или проверки в рамките на контрола на съответствие на производството.
4. Техническите служби притежават необходимите умения, специализирани технически познания и доказан опит в специфичните области на приложение на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV.
В допълнение, техническите служби отговарят на стандартите, посочени в допълнение 1 към приложение V, които са приложими към провежданите от тях дейности. Това изискване не се прилага на последния етап на многоетапната процедура за типовото одобрение, посочена в член 25, параграф 1.
5. Органът по одобряването може да изпълнява ролята на техническа служба по отношение на една или няколко от дейностите, посочени в параграф 3.
6. Производител или подизпълнители, действащи от негово име, могат да бъдат определени за техническа служба за дейности от категория А по отношение на регулаторните актове, изброени в приложение XV.
Комисията изменя списъка на тези регулаторни актове, когато това е необходимо, в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 40, параграф 2.
7. Образуванията, посочени в параграфи 5 и 6, действат съобразно разпоредбите на настоящия член.
8. Технически служби, различни от определените по параграф 6, принадлежащи на трета страна, могат да бъдат нотифицирани за целите на член 43 само в рамките на двустранно споразумение между Общността и въпросната трета страна.
Член 42
Оценка на уменията на техническите служби
1. Уменията, посочени в член 41, се доказват в оценъчен доклад, изготвен от компетентната власт. Това може да включва и сертификат за акредитация, издаден от акредитиращия орган.
2. Оценката в доклада, посочен в параграф 1, се извършва съгласно разпоредбите на допълнение 2 към приложение V.
Оценъчният доклад се преразглежда най-късно след период от три години.
3. Оценъчният доклад се изпраща на Комисията по нейно искане.
4. Органът по одобряването, изпълняващ ролята на техническа служба, доказва съответствието посредством приложените документи.
Това включва и оценка, направена от одитори, независими по отношение на извършваната дейност. Тези инспектори могат да принадлежат към същата организация, ако са независими от ръководството на персонала, занимаващ се с оценяваната дейност.
5. Производителят или действащият от негово име подизпълнител, определен за техническа служба, се съобразяват със съответните разпоредби на настоящия член.
Член 43
Процедури за нотификация
1. За всяка определена техническа служба държавите-членки нотифицират Комисията относно името, адреса (включително електронния адрес), отговарящите лица и категорията дейности. Те нотифицират Комисията и за всички следващи промени.
Актът за нотификация посочва според кои регулаторни актове са били определени техническите служби.
2. Техническите служби могат да извършват дейностите, описани в член 41, за целите на типовото одобрение, само ако вече са били нотифицирани на Комисията.
3. Една и съща техническа служба може да бъде определена и нотифицирана от няколко държави-членки, независимо от категорията дейности, които тя извършва.
4. Ако при прилагане на даден регулаторен акт определена организация или компетентна власт, чиято дейност не е измежду съдържащите се в член 41 дейности, трябва да бъде определена за прилагането на този регулаторен акт, нотификацията се извършва в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
5. Комисията публикува списъка и конкретните данни, отнасящи се до органите по одобряването и техническите служби, на своята интернет страница.
ГЛАВА ХVII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 44
Преходни разпоредби
1. До влизането в сила на необходимите изменения на настоящата директива, целящи включването на превозни средства, останали извън приложното ѝ поле, или допълването на административните или технически разпоредби относно типовото одобрение на превозни средства, различни от М1, които се произвеждат в малки серии, и установяването на хармонизирани административни и технически разпоредби относно процедурата за индивидуално одобрение, и до изтичането на преходните периоди, предвидени по член 45, държавите-членки продължават да издават национални одобрения за такива превозни средства, при условие че тези одобрения се основават на хармонизираните технически изисквания, изложени в настоящата директива.
2. По искане на производителя или, в случай на индивидуално одобрение, по искане на притежателя на превозното средство и при представяне на исканата информация, съответните държави-членки оформят и издават, в зависимост от случая, сертификати за типово одобрение или сертификати за индивидуално одобрение. Сертификатът се издава на заявителя.
По отношение на превозни средства от един и същ тип другите държави-членки приемат заверено копие като доказателство за провеждането на необходимите изпитвания.
3. Когато дадено индивидуално одобрено превозно средство трябва да бъде регистрирано в друга държава-членка, тази държава-членка може да поиска от органа по одобряването, издал индивидуалното одобрение, всякаква допълнителна информация, описваща подробно характера на техническите изисквания, на които отговаря конкретното превозно средство.
4. До хармонизацията на регистрационните и данъчни системи на държавите-членки във връзка с превозните средства, обхванати от настоящата директива, държавите-членки могат да използват национални кодови системи с цел да улеснят регистрацията и облагането с данъци на тяхна територия. За тази цел държавите-членки могат да направят нови подразделения на разновидностите, указани в част II от приложение III, предвиждащо изрично посочване в информационния пакет на критериите за подразделяне или възможността те да бъдат изведени от него чрез просто изчисление.
Член 45
Дати за прилагане на типовото одобрение на ЕО
1. Що се отнася до типовото одобрение на ЕО, държавите-членки издават одобрение на нови типове превозни средства, считано от датите, посочени в приложение ХIX.
2. По искане на производителя, държавите-членки могат да издадат одобрение на ЕО на нови типове превозни средства, считано от 29 април 2009 г.
3. До посочените дати в четвъртата колона на таблицата в приложение ХIX, разпоредбата на член 26, параграф 1 не се прилага за нови превозни средства, за които е било издадено национално одобрение преди датите, указани в третата колона на приложението или за които няма одобрение.
4. По искане на производителя и до датите, посочени в колона 3 на редове 6 и 9 в таблицата, установена в приложение XIX, държавите-членки продължат да издават национални типови одобрения като алтернатива на типовото одобрение на ЕО на превозни средства от категории M2 или M3, при условие че тези превозни средства и техните системи, части и отделни технически възли са били типово одобрени в съответствие с регулаторните актове, изброени в част I от приложение IV към настоящата директива.
5. Настоящата директива не обезсилва никое от типовите одобрения на ЕО, издадени на превозни средства от категория М1 преди 29 април 2009 г., нито препятства удължаването на такива одобрения.
6. Що се отнася до одобрението на ЕО на нови типове системи, компоненти или отделни технически възли, държавите-членки прилагат настоящата директива от 29 април 2009 г.
Настоящата директива не обезсилва никое от типовите одобрения на ЕО, издадени за системи, компоненти или отделни технически възли преди 29 април 2009 г., нито пък препятства удължаването на такива одобрения.
Член 46
Санкции
Държавите-членки определят санкциите за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и в частност на забраните, съдържащи се или произлизащи от член 31, и на регулаторните актове, посочени в приложение IV, част I, и взимат необходимите мерки за тяхното прилагане. Определените санкции трябва да бъдат ефикасни, пропорционални и с възпиращ ефект. Държавите-членки уведомяват Комисията за съответните разпоредби, не по-късно от 29 април 2009 г. и възможно най-бързо съобщават за всички евентуални последващи промени.
Член 47
Оценяване
1. Не по-късно от 29 април 2011 г. държавите-членки информират Комисията за прилагането на процедурите за типово одобрение, изложени в настоящата директива, и по-специално на прилагането на многоетапния процес. При нужда Комисията предлага измененията, считани за необходими за усъвършенстване на процеса за типово одобрение.
2. Въз основа на предоставената по параграф 1 информация Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, не по-късно от 29 октомври 2011 г. При нужда Комисията може да предложи датите на прилагане, посочени в член 45, да бъдат отложени.
Член 48
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват преди 29 април 2009 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят със съществените изменения на настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Държавите-членки прилагат тези разпоредби, считано от 29 април 2009 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те трябва също така да съдържат изявление, че позовавания в съществуващите закони, регламенти и административни разпоредби на директивата, отменена от настоящата директива, се тълкуват като позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване и начинът на формулиране на това заявление се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 49
Отмяна
Директива 70/156/ЕО се отменя, считано от 29 април 2009 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, посочени в приложение XX, част Б.
Позоваванията към отменената директива се тълкуват като позовавания към настоящата директива и следва да се четат съгласно таблицата за съответствие, посочена в приложение XXI.
Член 50
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 51
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбчрг на 5 септември 2007 година.
DIRECTIVA 2007/46/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 5 de Setembro de 2007
que estabelece um quadro para a homologação dos veículos a motor e seus reboques, e dos sistemas, componentes e unidades técnicas destinados a serem utilizados nesses veículos
(«Directiva-Quadro»)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 95.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 70/156/CEE do Conselho, de 6 de Fevereiro de 1970, relativa à aproximação das legislações dos Estados-Membros respeitantes à homologação dos veículos a motor e seus reboques (3) foi por diversas vezes alterada de modo substancial. Atendendo a que deverão ser introduzidas novas alterações, deverá proceder-se, por razões de clareza, à sua reformulação.
(2)
Para efeitos do estabelecimento e funcionamento do mercado interno da Comunidade, afigura-se adequado substituir os regimes de homologação dos Estados-Membros por um procedimento de homologação comunitária baseado no princípio da harmonização total.
(3)
Os requisitos técnicos aplicáveis a sistemas, componentes, unidades técnicas e veículos deverão ser harmonizados e especificados em actos regulamentares, que deverão ter como principal objectivo assegurar um elevado nível de segurança rodoviária, de protecção da saúde e do ambiente, de eficiência energética e de protecção contra a utilização não autorizada.
(4)
A Directiva 92/53/CEE do Conselho, de 18 de Junho de 1992, que altera a Directiva 70/156/CEE, relativa à aproximação das legislações dos Estados-Membros respeitantes à homologação dos veículos a motor e seus reboques (4) restringiu o âmbito de aplicação do procedimento de homologação comunitária de veículos completos à categoria de veículos M1. Contudo, para efeitos de realização do mercado interno e garantia do seu correcto funcionamento, o âmbito da presente directiva deverá abranger todas as categorias de veículos, permitindo, assim, que os fabricantes usufruam das vantagens do mercado interno através da homologação comunitária.
(5)
A fim de permitir que os fabricantes se adaptem aos novos procedimentos harmonizados, é necessário prever um prazo suficiente até a homologação comunitária de veículos se tornar obrigatória para os veículos de outras categorias diferentes da M1 fabricados numa só fase. Deve ser concedido um prazo mais alargado aos veículos que não sejam da categoria M1 que requeiram uma homologação em várias fases, porque este procedimento envolverá fabricantes de carroçarias, os quais terão de adquirir experiência suficiente nesse domínio para garantir a aplicação adequada dos procedimentos necessários. Contudo, devido à importância da segurança no caso dos veículos das categorias M2 e M3, durante o período transitório em que a homologação nacional ainda se manterá válida para permitir que os fabricantes adquiram experiência no domínio da homologação CE, é necessário que esses veículos cumpram os requisitos técnicos constantes das directivas harmonizadas.
(6)
Até ao presente, os fabricantes que produzem veículos em pequenas séries têm sido parcialmente excluídos das vantagens do mercado interno. A experiência tem demonstrado que a segurança rodoviária e a protecção do ambiente poderiam ser significativamente melhoradas caso os veículos produzidos em pequenas séries fossem totalmente integrados no regime de homologação comunitária de veículos, tomando como ponto de partida a categoria M1.
(7)
A fim de evitar práticas abusivas, qualquer procedimento simplificado aplicável a veículos produzidos em pequenas séries deverá ser limitado a casos de produção muito restrita. Por este motivo, é necessário definir com maior precisão o conceito de pequena série em termos do número de veículos produzidos.
(8)
É importante estabelecer medidas que prevejam a homologação individual de veículos, para permitir alguma flexibilidade no âmbito do regime de homologação em várias fases. Contudo, enquanto se aguarda a aprovação de disposições específicas harmonizadas na Comunidade, deverá permitir-se que os Estados-Membros continuem a conceder homologações individuais nos termos previstos pelo seu direito interno.
(9)
Enquanto se aguarda a aplicação dos procedimentos de homologação comunitária de veículos a outras categorias de veículos para além da M1, deverá permitir-se que os Estados-Membros continuem a proceder a homologações de veículos de âmbito nacional, devendo, por conseguinte, ser estabelecidas disposições transitórias para esse efeito.
(10)
As medidas necessárias à execução da presente directiva deverão ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (5).
(11)
Pela Decisão 97/836/CE do Conselho (6), a Comunidade aderiu ao Acordo da Comissão Económica das Nações Unidas para a Europa relativo à adopção de prescrições técnicas uniformes aplicáveis aos veículos de rodas, aos equipamentos e às peças susceptíveis de serem montados ou utilizados num veículo de rodas e às condições de reconhecimento recíproco das homologações emitidas em conformidade com essas prescrições («Acordo de 1958 revisto»).
Por conseguinte, os novos regulamentos da Comissão Económica das Nações Unidas para a Europa (UNECE) a que a Comunidade adira nos termos daquela decisão e as alterações dos regulamentos UNECE a que a Comunidade já tenha aderido deverão ser incorporados no procedimento de homologação comunitária, quer como requisitos para a homologação CE de veículos, quer como alternativas à legislação comunitária em vigor. Em particular, caso a Comunidade decida, através de uma decisão do Conselho, que um regulamento UNECE deve ser integrado no procedimento de homologação CE de veículos e substituir a legislação comunitária em vigor, deverá ser atribuída competência à Comissão para fazer as adaptações necessárias na presente directiva. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva ou a completá-la mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas deverão ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE.
(12)
Para simplificar e melhorar o ambiente regulador, e a fim de evitar constantes actualizações da legislação comunitária em vigor no domínio das especificações técnicas, deverá ser possível que na presente directiva ou em directivas e regulamentos específicos se faça referência a normas ou regulamentos internacionais existentes sem os reproduzir na ordem jurídica comunitária.
(13)
A fim de assegurar que o processo de controlo de conformidade da produção, que é um dos elementos fundamentais do regime de homologação comunitária, foi aplicado e funciona correctamente, os fabricantes deverão ser sujeitos a inspecções regulares por parte da entidade competente ou de um serviço técnico com as necessárias qualificações, designado para o efeito.
(14)
O principal objectivo da legislação relativa à homologação de veículos consiste em garantir que os novos veículos, componentes e unidades técnicas colocados no mercado oferecem um elevado nível de segurança e de protecção do ambiente. A realização deste objectivo não deverá ser prejudicada pela montagem de determinadas peças ou equipamentos após a colocação no mercado ou a entrada em circulação dos veículos. Assim, deverão ser tomadas medidas adequadas para garantir que as peças ou equipamentos que possam ser montados em veículos e que sejam susceptíveis de prejudicar significativamente o funcionamento de sistemas essenciais para a segurança ou a protecção do ambiente sejam submetidos a controlo prévio, por uma entidade homologadora, antes de serem postos à venda. Essas medidas deverão ser constituídas por disposições técnicas relativas aos requisitos que as referidas peças ou equipamentos devem satisfazer.
(15)
As referidas medidas só deverão ser aplicáveis a um número restrito de peças ou equipamentos. A lista dessas peças ou equipamentos, com os consequentes requisitos, deverá ser estabelecida após consulta das partes interessadas. Ao estabelecer a lista, a Comissão deverá consultar as partes interessadas com base num relatório e esforçar-se por estabelecer um equilíbrio justo entre as exigências de melhoria da segurança rodoviária e de protecção do ambiente e os interesses dos consumidores, dos fabricantes e dos distribuidores, em preservar a concorrência no mercado pós-venda.
(16)
A lista das peças e equipamentos, os sistemas essenciais em causa, as medidas relativas a ensaios e as medidas de execução deverão ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva ou a completá-la mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas deverão ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da mesma decisão.
(17)
A presente directiva constitui um conjunto de exigências de segurança específicas, na acepção do n.o 2 do artigo 1.o da Directiva 2001/95/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 3 de Dezembro de 2001, relativa à segurança geral dos produtos (7), que prevê requisitos específicos para a protecção da saúde e da segurança dos consumidores. Por conseguinte, importa prever disposições que assegurem que, no caso de veículos que representem um sério risco para os consumidores, decorrente da aplicação da presente directiva ou dos actos regulamentares enumerados no anexo IV, o fabricante tomou medidas de protecção eficazes, incluindo a retirada dos veículos do mercado. Assim, as entidades homologadoras deverão poder avaliar se as medidas propostas são ou não suficientes.
(18)
É importante que os fabricantes forneçam aos proprietários dos veículos informações adequadas para evitar a má utilização dos dispositivos de segurança. Convém, por conseguinte, incluir na presente directiva disposições sobre esta matéria.
(19)
É igualmente importante que os fabricantes de equipamento tenham acesso a certas informações que só podem ser obtidas junto do fabricante do veículo, ou seja, às informações técnicas necessárias, nomeadamente desenhos, para poderem desenvolver as peças destinadas ao mercado pós-venda.
(20)
Importa igualmente que os fabricantes facultem aos operadores independentes um acesso fácil à informação, a fim de permitir a manutenção e a reparação dos veículos num mercado plenamente concorrencial. Estes requisitos de informação já foram incorporados na legislação comunitária, nomeadamente no Regulamento (CE) n.o 715/2007 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Junho de 2007, relativo à homologação dos veículos a motor no que respeita às emissões de veículos ligeiros de passageiros e comerciais (Euro 5 e Euro 6) e ao acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos (8), sob condição de a Comissão, no prazo de quatro anos a contar da entrada em vigor do referido regulamento, apresentar um relatório sobre o funcionamento do sistema de acesso à informação relativa à reparação e manutenção de veículos e equacionar nessa base a oportunidade de reunir todas as disposições que regem o acesso a esse tipo de informação numa directiva-quadro revista sobre homologação.
(21)
A fim de simplificar e acelerar o procedimento, deverão ser aprovadas, nos termos da Decisão 1999/468/CE, medidas de execução das directivas ou regulamentos específicos, bem como medidas para adaptar os anexos da presente directiva e as directivas e regulamentos específicos, em particular em função do progresso do conhecimento científico e técnico. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva ou das directivas e regulamentos específicos, ou a completá-los mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas deverão ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE. O mesmo procedimento deverá ser utilizado para as adaptações necessárias à homologação dos veículos destinados a pessoas com deficiência.
(22)
A experiência mostra que poderá ser necessário aprovar, sem demora, medidas apropriadas para garantir uma protecção mais eficaz dos utentes da estrada nos casos em que tiverem sido identificadas deficiências na legislação em vigor. Nestes casos urgentes, as necessárias alterações às directivas ou regulamentos específicos deverão ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais das directivas ou regulamentos específicos, ou a completá-los mediante o aditamento de novos elementos não essenciais, essas medidas deverão ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A daquela decisão.
(23)
Atendendo a que o objectivo da presente directiva, a saber, a realização do mercado interno através da introdução de um regime de homologação comunitária obrigatório para todas as categorias de veículos, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e pode, pois, devido à dimensão da acção, ser melhor alcançado ao nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, a presente directiva não excede o necessário para atingir aquele objectivo.
(24)
A obrigação de transpor a presente directiva para o direito interno deverá limitar-se às disposições que constituem alterações de fundo relativamente às directivas anteriores. A obrigação de transpor as disposições que não foram alteradas decorre das directivas anteriores.
(25)
Em conformidade com o ponto 34 do Acordo Interinstitucional «Legislar Melhor» (9), os Estados-Membros são encorajados a elaborarem, para si próprios e no interesse da Comunidade, os seus próprios quadros, que ilustrem, na medida do possível, a concordância entre a presente directiva e as medidas de transposição, e a publicá-los.
(26)
A presente directiva não deverá prejudicar as obrigações dos Estados-Membros relativas aos prazos de transposição para o direito interno e de aplicação das directivas indicadas na parte B do anexo XX.
(27)
Os requisitos estabelecidos na presente directiva são conformes com os princípios consagrados no Plano de Acção «Simplificar e melhorar o ambiente regulador».
(28)
É de especial importância que as futuras medidas propostas com base na presente directiva ou os procedimentos instituídos para a sua aplicação sejam conformes com aqueles princípios, que foram reiterados pela Comissão na sua comunicação sobre um quadro regulador concorrencial para o sector automóvel no século XXI,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Objecto
A presente directiva estabelece um quadro harmonizado que contém as disposições administrativas e os requisitos técnicos gerais aplicáveis à homologação de todos os veículos novos que sejam abrangidos pelo seu âmbito de aplicação, bem como à homologação de sistemas, componentes e unidades técnicas destinados a esses veículos, no intuito de facilitar a respectiva matrícula, venda e entrada em circulação na Comunidade.
A presente directiva estabelece igualmente as disposições relativas à venda e entrada em circulação das peças e equipamentos destinados a veículos homologados nos termos nela previstos.
Os requisitos técnicos específicos relativos ao fabrico e ao funcionamento dos veículos devem ser estabelecidos em aplicação da presente directiva em actos regulamentares, cuja lista exaustiva consta do anexo IV.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
1. A presente directiva é aplicável à homologação de veículos projectados e fabricados numa ou mais fases para utilização em estrada, e de sistemas, componentes e unidades técnicas projectados e fabricados para esses veículos.
É igualmente aplicável à homologação individual desses veículos.
A presente directiva é também aplicável às peças e equipamentos destinados aos veículos abrangidos pelo seu âmbito de aplicação.
2. A presente directiva não é aplicável à homologação ou homologação individual dos seguintes veículos:
a)
Tractores agrícolas ou florestais, definidos na Directiva 2003/37/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 26 de Maio de 2003, relativa à homologação de tractores agrícolas ou florestais, seus reboques e máquinas intermutáveis rebocadas, e dos sistemas, componentes e unidades técnicas destes veículos (10) e reboques projectados e fabricados especificamente para serem rebocados por aqueles;
b)
Quadriciclos, definidos na Directiva 2002/24/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 18 de Março de 2002, relativa à homologação dos veículos a motor de duas ou três rodas (11);
c)
Veículos sobre lagartas.
3. A homologação ou homologação individual regulamentada pela presente directiva é facultativa para os seguintes veículos:
a)
Veículos projectados e fabricados para utilização principalmente em estaleiros, pedreiras e instalações portuárias ou aeroportuárias;
b)
Veículos projectados e fabricados para utilização pelas forças armadas, protecção civil, bombeiros e forças responsáveis pela manutenção da ordem pública; e
c)
Máquinas móveis,
na medida em que esses veículos cumpram os requisitos da presente directiva. As referidas homologações facultativas não prejudicam a aplicação da Directiva 2006/42/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de Maio de 2006, relativa às máquinas (12).
4. A homologação individual regulamentada pela presente directiva é facultativa para os seguintes veículos:
a)
Veículos destinados exclusivamente a competições em estrada;
b)
Protótipos de veículos utilizados em estrada, sob a responsabilidade de um fabricante, para a realização de um programa de ensaios específico, desde que tenham sido projectados e fabricados especificamente para esse efeito.
Artigo 3.o
Definições
Para efeitos do disposto na presente directiva e nos actos regulamentares enumerados no anexo IV, salvo disposição em contrário neles prevista, entende-se por:
1.
«Acto regulamentar», uma directiva ou um regulamento específicos ou um regulamento UNECE anexo ao Acordo de 1958 revisto;
2.
«Directiva ou regulamento específicos», uma directiva ou um regulamento enumerado na parte I do anexo IV. Esta expressão inclui igualmente os actos de execução respectivos;
3.
«Homologação», o procedimento através do qual um Estado-Membro certifica que um modelo de veículo ou tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
4.
«Homologação nacional», um procedimento de homologação estabelecido na legislação nacional de um Estado-Membro, homologação essa cuja validade é limitada ao território desse Estado-Membro;
5.
«Homologação CE», o procedimento através do qual um Estado-Membro certifica que um modelo de veículo ou tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis constantes da presente directiva e dos actos regulamentares enumerados nos anexos IV ou XI;
6.
«Homologação individual», o procedimento através do qual um Estado-Membro certifica que um veículo específico, quer seja único ou não, cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis;
7.
«Homologação em várias fases», o procedimento através do qual um ou mais Estados-Membros certificam que, consoante o estado de acabamento, um modelo de veículo incompleto ou completado cumpre as disposições administrativas e os requisitos técnicos aplicáveis da presente directiva;
8.
«Homologação multifaseada», o procedimento de homologação de veículos que consiste na obtenção, em diversas fases, de todos os certificados de homologação CE dos sistemas, componentes e unidades técnicas relativos ao veículo, conducente, na fase final, à homologação do veículo completo;
9.
«Homologação unifaseada», o procedimento que consiste na homologação do veículo no seu todo através de uma única operação;
10.
«Homologação mista», o procedimento de homologação multifaseada relativamente ao qual se obtêm uma ou mais homologações dos sistemas na fase final de homologação do veículo completo, sem que seja necessário emitir um certificado ou certificados de homologação CE para esses sistemas;
11.
«Veículo a motor», qualquer veículo completo, completado ou incompleto provido de um motor de propulsão, que se mova pelos seus próprios meios, com pelo menos quatro rodas e uma velocidade máxima de projecto superior a 25 km/h;
12.
«Reboque», qualquer veículo de rodas sem propulsão própria, projectado e fabricado para ser rebocado por um veículo a motor;
13.
«Veículo», qualquer veículo a motor ou seu reboque, tal como definidos nos pontos 11 e 12;
14.
«Veículo híbrido», um veículo com, pelo menos, dois conversores de energia diferentes e dois sistemas de armazenagem de energia diferentes (a bordo do veículo) para efeitos de propulsão do veículo;
15.
«Veículo eléctrico híbrido», um veículo híbrido que, para efeitos de propulsão mecânica, extrai energia de ambas as seguintes fontes de energia armazenada a bordo do veículo:
-
um combustível consumível,
-
um dispositivo de armazenamento de energia eléctrica (por exemplo, bateria, condensador, volante de inércia/gerador, etc.);
16.
«Máquina móvel», qualquer veículo com propulsão própria, projectado e fabricado especificamente para realizar trabalhos e que, em função das suas características, não se adequa ao transporte de passageiros ou de mercadorias. As máquinas montadas no quadro de um veículo a motor não são consideradas máquinas móveis;
17.
«Modelo de veículo», os veículos pertencentes a uma categoria que não diferem entre si, pelo menos no que diz respeito aos aspectos essenciais especificados na parte B do anexo II. Um modelo de veículo pode incluir variantes e versões, conforme definido na parte B do mesmo anexo;
18.
«Veículo de base», qualquer veículo utilizado na fase inicial de um processo de homologação em várias fases;
19.
«Veículo incompleto», qualquer veículo que deve submeter-se, pelo menos, a mais uma fase de acabamento para satisfazer os requisitos técnicos aplicáveis da presente directiva;
20.
«Veículo completado», qualquer veículo resultante do processo de homologação em várias fases que satisfaz os requisitos técnicos aplicáveis da presente directiva;
21.
«Veículo completo», qualquer veículo que não necessite de ser completado para cumprir os requisitos técnicos aplicáveis da presente directiva;
22.
«Veículo de fim de série», qualquer veículo que integre um lote existente que não pode ser matriculado ou posto à venda nem entrar em circulação em virtude da entrada em vigor de novos requisitos técnicos em relação aos quais não foi homologado;
23.
«Sistema», um conjunto de dispositivos combinados para desempenhar uma ou mais funções específicas num veículo e que está sujeito aos requisitos de um acto regulamentar;
24.
«Componente», um dispositivo sujeito aos requisitos de um acto regulamentar e destinado a ser parte de um veículo, que pode ser homologado separadamente se o acto regulamentar o previr expressamente;
25.
«Unidade técnica», um dispositivo sujeito aos requisitos de um acto regulamentar e destinado a ser parte de um veículo que pode ser homologado separadamente mas apenas em relação a um ou mais modelos especificados de veículos, se o acto regulamentar o previr expressamente;
26.
«Peças ou equipamentos de origem», peças ou equipamentos fabricados segundo as especificações e normas de produção do fabricante do veículo relativas ao fabrico de peças ou equipamentos destinados à montagem do veículo em causa. Incluem-se nesta definição as peças ou equipamentos fabricados na mesma linha de produção que as peças ou equipamentos acima referidos. Presume-se, até prova em contrário, que as peças são de origem se o respectivo fabricante declarar que têm uma qualidade correspondente à dos componentes utilizados para a montagem do veículo em causa e que foram fabricadas segundo as suas especificações e normas de produção;
27.
«Fabricante», a pessoa ou entidade responsável perante a entidade homologadora por todos os aspectos do processo de homologação ou autorização e por assegurar conformidade da produção, não sendo necessário que essa pessoa ou entidade intervenha directamente em todas as fases do fabrico do veículo, sistema, componente ou unidade técnica submetido a homologação;
28.
«Representante do fabricante», qualquer pessoa singular ou colectiva estabelecida na Comunidade, devidamente nomeada pelo fabricante para o representar junto da entidade homologadora e para agir em seu nome nas questões abrangidas no âmbito da presente directiva, pelo que, sempre que se utilizar o termo «fabricante», este termo deve ser entendido como o fabricante ou o seu representante;
29.
«Entidade homologadora», a entidade de um Estado-Membro com competência quanto a todos os aspectos da homologação de um modelo de veículo ou tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica ou da homologação individual de um veículo; quanto ao processo de autorização, à emissão e, se for caso disso, à revogação de certificados de homologação; para agir como ponto de contacto das entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, para designar os serviços técnicos e para garantir que o fabricante cumpre as suas obrigações em matéria de conformidade da produção;
30.
«Entidade competente», no artigo 42.o, a entidade homologadora, ou uma entidade designada, ou um organismo de acreditação que actue em nome de qualquer dessas entidades;
31.
«Serviço técnico», uma organização ou um organismo designado pela entidade homologadora de um Estado-Membro como laboratório de ensaios para efectuar ensaios, ou como organismo de avaliação da conformidade, para efectuar a avaliação inicial e outros ensaios ou inspecções em nome da entidade homologadora, sendo também possível que a própria entidade homologadora assegure estas funções;
32.
«Método de ensaio virtual», simulação em computador, incluindo cálculos que demonstrem que um veículo, sistema, componente ou unidade técnica satisfaz os requisitos técnicos de um acto regulamentar. Para efeitos da realização de ensaios, um método virtual não exige a utilização física de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica;
33.
«Certificado de homologação», o documento através do qual a entidade homologadora certifica oficialmente a homologação de um modelo de veículo ou de um tipo de sistema, componente ou unidade técnica;
34.
«Certificado de homologação CE», o certificado previsto no anexo VI ou no anexo correspondente de uma directiva ou regulamento específicos. O formulário de notificação constante do anexo aplicável de um dos regulamentos UNECE enumerados na parte I ou parte II do anexo IV da presente directiva é considerado equivalente a um certificado de homologação CE;
35.
«Certificado de homologação individual», o documento através do qual a entidade homologadora certifica oficialmente a homologação de um determinado veículo;
36.
«Certificado de conformidade», o documento constante do anexo IX, emitido pelo fabricante, que certifica que um determinado veículo de uma série de um modelo homologado nos termos da presente directiva está conforme com todos os actos regulamentares aquando da sua produção;
37.
«Ficha de informações», a ficha mencionada nos anexos I ou III, ou no anexo correspondente de uma directiva ou de um regulamento específicos, que indica as informações a prestar pelo requerente; admite-se a apresentação da ficha de informações sob a forma de ficheiro electrónico;
38.
«Dossier de fabrico», o dossier completo incluindo a ficha de informações, o ficheiro, os dados, os desenhos, as fotografias e outros elementos apresentados pelo requerente; o dossier de fabrico pode ser apresentado sob a forma de ficheiro electrónico;
39.
«Dossier de homologação», o dossier de fabrico, acompanhado dos relatórios de ensaios e de todos os outros documentos apensos ao dossier de fabrico pelo serviço técnico ou pela entidade homologadora no desempenho das respectivas funções; o dossier de homologação pode ser apresentado sob a forma de ficheiro electrónico;
40.
«Índice do dossier de homologação», o documento que enumera o conteúdo do dossier de homologação, devidamente numerado ou marcado por forma a identificar claramente todas as páginas; este documento deve ser concebido de modo a registar as fases sucessivas de gestão da homologação CE, em particular as datas das revisões e das actualizações.
CAPÍTULO II
OBRIGAÇÕES GERAIS
Artigo 4.o
Obrigações dos Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem assegurar que os fabricantes que apresentem um pedido de homologação cumpram as obrigações que sobre eles impendem por força da presente directiva.
2. Os Estados-Membros devem homologar apenas os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas que cumpram os requisitos da presente directiva.
3. Os Estados-Membros só devem matricular e autorizar a venda ou entrada em circulação dos veículos, componentes e unidades técnicas que cumpram os requisitos da presente directiva.
Os Estados-Membros não devem proibir, restringir ou impedir a matrícula, a venda, a entrada em circulação ou a circulação na estrada de veículos, componentes ou unidades técnicas por motivos relacionados com aspectos da sua construção e funcionamento abrangidos pela presente directiva, se cumprirem os requisitos nela previstos.
4. Os Estados-Membros devem criar ou designar as entidades competentes em matéria de homologação e notificar a Comissão desses factos nos termos do artigo 43.o
O acto de notificação das entidades homologadoras deve incluir o nome, o endereço, incluindo o endereço de correio electrónico, e o respectivo domínio de competência.
Artigo 5.o
Obrigações dos fabricantes
1. O fabricante é responsável perante a entidade homologadora por todos os aspectos do processo de homologação e por assegurar a conformidade da produção, independentemente de estar ou não envolvido directamente em todas as fases do fabrico de um veículo, sistema, componente ou unidade técnica.
2. No que diz respeito à homologação em várias fases, cada fabricante é responsável pela homologação e pela conformidade da produção dos sistemas, componentes ou unidades técnicas acrescentados na fase de acabamento do veículo em que intervém.
O fabricante que altere componentes ou sistemas já homologados em fases anteriores é responsável pela homologação e pela conformidade da produção desses componentes e sistemas.
3. Para efeitos do disposto na presente directiva, um fabricante estabelecido fora do território da Comunidade deve nomear um representante estabelecido no território da Comunidade para o representar junto da entidade homologadora.
CAPÍTULO III
PROCEDIMENTOS DE HOMOLOGAÇÃO CE
Artigo 6.o
Procedimento a seguir para a homologação CE de veículos
1. O fabricante pode optar por um dos seguintes procedimentos:
a)
Homologação multifaseada;
b)
Homologação unifaseada;
c)
Homologação mista.
2. O pedido de homologação multifaseada consiste no dossier de fabrico, que contém as informações exigidas no anexo III, acompanhado do conjunto completo dos certificados de homologação exigidos por cada um dos actos regulamentares aplicáveis enumerados nos anexos IV ou XI. No que diz respeito à homologação de um sistema ou de uma unidade técnica, em conformidade com o disposto nos actos regulamentares aplicáveis, a entidade homologadora tem acesso ao respectivo dossier de homologação até à data em que a homologação for concedida ou recusada.
3. O pedido de homologação unifaseada consiste no dossier de fabrico, que contém as informações exigidas no anexo I, em relação aos actos regulamentares especificados nos anexos IV ou XI e, se for caso disso, na parte II do anexo III.
4. No caso de um procedimento de homologação mista, a entidade homologadora pode isentar o fabricante da obrigação de apresentar um ou mais certificados de homologação CE de sistemas, desde que o dossier de fabrico seja completado com a informação pormenorizada especificada no anexo I, exigida para a homologação desses sistemas durante a fase de homologação do veículo, devendo neste caso os certificados de homologação CE objecto dessa isenção ser substituídos por um relatório de ensaio.
5. Sem prejuízo do disposto nos n.os 2, 3 e 4, devem apresentar-se as seguintes informações para efeitos da homologação em várias fases:
a)
Na primeira fase, as partes do dossier de fabrico e os certificados de homologação CE exigidos para um veículo completo que correspondam ao estado de acabamento do veículo de base;
b)
Na segunda fase e fases subsequentes, as partes do dossier de fabrico e os certificados de homologação CE que correspondam à fase de fabrico em curso, bem como uma cópia do certificado de homologação CE relativo ao veículo emitido na fase de fabrico precedente; além disso, o fabricante deve fornecer pormenores completos de quaisquer modificações ou complementos que tenha introduzido no veículo.
As informações a que se referem as alíneas a) e b) podem ser prestadas de acordo com o procedimento de homologação mista descrito no n.o 4.
6. O pedido deve ser apresentado pelo fabricante à entidade homologadora. Para cada modelo de veículo, só pode ser apresentado um único pedido junto de um único Estado-Membro.
Para cada modelo a homologar, deve ser apresentado um pedido separado.
7. A pedido, devidamente justificado, da entidade homologadora, o fabricante pode ser solicitado a prestar quaisquer informações suplementares necessárias para possibilitar uma tomada de decisão sobre os ensaios exigidos ou para facilitar a realização desses ensaios.
8. O fabricante deve pôr à disposição da entidade homologadora o número de veículos que for necessário para assegurar a realização satisfatória do processo de homologação.
Artigo 7.o
Procedimento a seguir para a homologação CE de sistemas, componentes ou unidades técnicas
1. O pedido deve ser apresentado pelo fabricante à entidade homologadora. Para cada tipo de sistema, componente ou unidade técnica, só pode ser apresentado um único pedido junto de um único Estado-Membro. Para cada tipo a homologar, deve ser apresentado um pedido separado.
2. O pedido deve ser acompanhado do dossier de fabrico, cujo conteúdo é indicado nas directivas ou regulamentos específicos aplicáveis.
3. A pedido, devidamente justificado, da entidade homologadora, o fabricante pode ser solicitado a prestar quaisquer informações suplementares necessárias para possibilitar uma tomada de decisão sobre os ensaios exigidos ou para facilitar a realização desses ensaios.
4. O fabricante deve pôr à disposição da entidade homologadora o número de veículos, componentes ou unidades técnicas exigido pelas directivas ou regulamentos específicos aplicáveis para realizar os ensaios exigidos.
CAPÍTULO IV
REALIZAÇÃO DOS PROCEDIMENTOS DE HOMOLOGAÇÃO CE
Artigo 8.o
Disposições gerais
1. Os Estados-Membros não podem conceder qualquer homologação CE sem antes se assegurarem de que os procedimentos previstos no artigo 12.o foram aplicados devidamente e de forma satisfatória.
2. Os Estados-Membros devem conceder as homologações CE nos termos dos artigos 9.o e 10.o
3. Se um Estado-Membro considerar que um modelo de veículo, ou um tipo de sistema, de componente ou de unidade técnica, muito embora conformes com as disposições aplicáveis, representam um sério risco para a segurança rodoviária ou prejudicam gravemente o ambiente ou a saúde pública, pode recusar-se a conceder a homologação CE. Nesse caso, deve informar imediatamente desse facto os outros Estados-Membros e a Comissão, enviando um dossier detalhado explicando as razões da decisão e apresentando as respectivas provas.
4. Os certificados de homologação CE devem ser numerados segundo o método descrito no anexo VII.
5. A entidade homologadora deve, no prazo de vinte dias úteis, enviar às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros um exemplar do certificado de homologação CE, juntamente com os seus anexos, relativo a cada modelo de veículo que tiver homologado. O exemplar em papel pode ser substituído por um ficheiro electrónico.
6. A entidade homologadora deve informar, de imediato, as entidades homologadoras dos outros Estados-Membros de qualquer decisão de recusa ou de revogação da homologação de um veículo e respectivos fundamentos.
7. A entidade homologadora deve enviar, trimestralmente, às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros uma lista das homologações CE dos sistemas, componentes ou unidades técnicas que tiver concedido, alterado, recusado ou revogado durante o período precedente. Essa lista deve conter todos os elementos especificados no anexo XIV.
8. Caso outro Estado-Membro assim o solicite, o Estado-Membro que tiver concedido uma homologação CE deve enviar, no prazo de vinte dias úteis a contar da data de recepção desse pedido, um exemplar do certificado de homologação CE juntamente com os seus anexos. O exemplar em papel pode ser substituído por um ficheiro electrónico.
Artigo 9.o
Disposições específicas aplicáveis aos veículos
1. Os Estados-Membros devem conceder a homologação CE a:
a)
Modelos de veículos que estejam em conformidade com as informações contidas no dossier de fabrico e que satisfaçam os requisitos técnicos exigidos nos actos regulamentares aplicáveis enumerados no anexo IV;
b)
Modelos de veículos para fins especiais que estejam em conformidade com as informações contidas no dossier de fabrico e que satisfaçam os requisitos técnicos exigidos nos actos regulamentares aplicáveis enumerados no anexo XI.
São aplicáveis os procedimentos descritos no anexo V.
2. Os Estados-Membros devem conceder uma homologação em várias fases aos modelos de veículos incompletos ou completados que estejam em conformidade com as informações contidas no dossier de fabrico e que satisfaçam os requisitos técnicos previstos nos actos regulamentares aplicáveis enumerados nos anexos IV ou XI, tendo em conta o estado de acabamento do veículo.
A homologação em várias fases aplica-se também aos veículos novos reconvertidos ou modificados por outro fabricante.
São aplicáveis os procedimentos descritos no anexo XVII.
3. No que diz respeito a cada modelo de veículo, a entidade homologadora deve:
a)
Preencher todas as rubricas relevantes do certificado de homologação CE, bem como as rubricas relevantes da ficha dos resultados dos ensaios apensa, em conformidade com o modelo definido no anexo VIII;
b)
Compilar ou verificar o índice do dossier de homologação;
c)
Entregar ao requerente, sem atrasos injustificados, o certificado completo, juntamente com os seus anexos.
4. Caso, nos termos dos artigos 20.o ou 22.o ou do anexo XI, a homologação CE tenha sido objecto de restrições quanto à validade ou de isenção da aplicação de determinadas disposições dos actos regulamentares, estas devem ser especificadas no certificado de homologação CE.
5. Se as informações contidas no dossier de fabrico especificarem disposições relativas a veículos para fins especiais conforme indicado no anexo XI, estas devem constar do certificado de homologação CE.
6. Se o fabricante optar por um procedimento de homologação mista, a entidade homologadora deve indicar, na parte III da ficha de informações, cujo modelo consta do anexo III, as referências dos relatórios de ensaios estabelecidos por actos regulamentares em relação aos quais não exista certificado de homologação CE.
7. Se o fabricante optar pelo procedimento de homologação unifaseada, a entidade homologadora deve elaborar, com base no modelo incluído no apêndice do anexo VI, uma lista dos actos regulamentares aplicáveis e anexá-la ao certificado de homologação CE.
Artigo 10.o
Disposições específicas aplicáveis a sistemas, componentes ou unidades técnicas
1. Os Estados-Membros devem conceder a homologação CE aos sistemas que estejam em conformidade com as informações contidas no dossier de fabrico e que satisfaçam os requisitos técnicos previstos na directiva ou regulamento específicos aplicáveis, conforme previsto nos anexos IV ou XI.
2. Os Estados-Membros devem conceder a homologação CE de componente ou unidade técnica aos componentes ou unidades técnicas que estejam em conformidade com as informações contidas no dossier de fabrico e que satisfaçam os requisitos técnicos previstos na directiva ou regulamento específicos aplicáveis, conforme previsto no anexo IV.
3. Se os componentes ou as unidades técnicas, independentemente de se destinarem à reparação, assistência ou manutenção, estiverem igualmente abrangidos por uma homologação de sistema de um veículo, não é necessária uma homologação adicional do componente ou da unidade técnica, salvo disposição em contrário no acto regulamentar aplicável.
4. Se um componente ou uma unidade técnica cumprir a sua função ou apresentar uma característica específica apenas em ligação com outras partes do veículo, possibilitando, por conseguinte, a verificação do cumprimento dos requisitos apenas quando o componente ou a unidade técnica estiver a funcionar em conjunto com essas outras partes do veículo, o âmbito da homologação CE do componente ou da unidade técnica deve ser restringido em conformidade. Nestes casos, o certificado de homologação CE deve especificar qualquer restrição relativa à respectiva utilização e indicar eventuais condições especiais de montagem. Quando um tal componente ou unidade técnica forem montados pelo fabricante do veículo, o cumprimento das restrições à sua utilização e das condições de montagem aplicáveis deve ser verificado aquando da homologação do veículo.
Artigo 11.o
Ensaios exigidos para a homologação CE
1. O cumprimento das prescrições técnicas previstas na presente directiva e nos actos regulamentares enumerados no anexo IV deve ser demonstrado por meio de ensaios adequados, efectuados por serviços técnicos designados para o efeito.
Os procedimentos de ensaio, o equipamento específico e os instrumentos necessários para efectuar esses ensaios são descritos em cada um dos actos regulamentares.
2. Os ensaios exigidos devem ser efectuados em veículos, componentes e unidades técnicas representativos do modelo ou tipo a homologar.
Todavia, o fabricante pode seleccionar, com o acordo da entidade homologadora, um veículo, sistema, componente ou unidade técnica que, não sendo embora representativo do modelo ou tipo a homologar, reúna várias das características mais desfavoráveis no que respeita ao nível de desempenho exigido. Podem ser utilizados métodos de ensaio virtual para ajudar à tomada de decisão durante o processo de selecção.
3. Em alternativa aos procedimentos de ensaio a que se refere o n.o 1, e com o acordo da entidade homologadora, podem ser utilizados métodos de ensaio virtual, a pedido do fabricante, no que respeita aos actos regulamentares enumerados no anexo XVI.
4. As condições gerais que os métodos de ensaio virtual devem satisfazer estão estabelecidas no apêndice 1 do anexo XVI.
Para cada um dos actos regulamentares enumerados no anexo XVI, as condições específicas de ensaio e as disposições administrativas conexas são estabelecidas no apêndice 2 do mesmo anexo.
5. A Comissão estabelece a lista dos actos regulamentares para os quais é permitida a utilização de métodos de ensaio virtual, as condições específicas de ensaio e as disposições administrativas conexas. Atendendo a que se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva, nomeadamente completando-a, estas medidas devem ser aprovadas e actualizadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
Artigo 12.o
Disposições relativas à conformidade da produção
1. Um Estado-Membro que conceda uma homologação CE deve tomar as medidas necessárias, previstas no anexo X, para verificar, eventualmente em cooperação com as entidades homologadoras de outros Estados-Membros, se foram tomadas as medidas adequadas para assegurar que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas, consoante o caso, produzidos estão em conformidade com o modelo ou tipo homologado.
2. Um Estado-Membro que tenha concedido uma homologação CE deve tomar as medidas necessárias, previstas no anexo X, relativas a essa homologação para verificar, eventualmente em cooperação com as entidades homologadoras de outros Estados-Membros, se as medidas constantes do n.o 1 continuam a ser adequadas e se os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas, consoante o caso, produzidos continuam a estar em conformidade com o modelo ou tipo homologado.
A verificação para assegurar que os produtos estão em conformidade com o modelo ou tipo homologado é limitada aos procedimentos previstos no anexo X e nos actos regulamentares que contêm requisitos específicos. Para o efeito, a entidade homologadora do Estado-Membro que concedeu a homologação CE pode realizar qualquer das verificações ou ensaios previstos nos actos regulamentares enumerados nos anexos IV ou XI em amostras recolhidas nas instalações do fabricante, nomeadamente nas instalações de produção.
3. Caso um Estado-Membro que tenha concedido uma homologação CE apure que as medidas constantes do n.o 1 não são aplicadas, se afastam significativamente das disposições e planos de controlo aprovados ou deixaram de ser aplicadas, embora a produção não tenha sido interrompida, deve tomar as medidas necessárias, incluindo a revogação da homologação, para garantir que o procedimento relativo à conformidade da produção seja aplicado de forma correcta.
CAPÍTULO V
ALTERAÇÃO DAS HOMOLOGAÇÕES CE
Artigo 13.o
Disposições gerais
1. O fabricante deve informar, de imediato, o Estado-Membro que concedeu a homologação CE de qualquer alteração das informações registadas no dossier de homologação. Esse Estado-Membro deve decidir, nos termos das regras previstas no presente capítulo, qual o procedimento a seguir. Caso seja necessário, o Estado-Membro pode decidir, em consulta com o fabricante, que tem de ser concedida uma nova homologação CE.
2. O pedido de alteração de uma homologação CE deve ser apresentado exclusivamente ao Estado-Membro que concedeu a homologação CE inicial.
3. Se o Estado-Membro considerar que, para fins da introdução de uma alteração, são necessárias novas inspecções ou novos ensaios, deve informar desse facto o fabricante. Os procedimentos previstos nos artigos 14.o e 15.o são aplicáveis apenas após a realização bem sucedida das novas inspecções ou dos novos ensaios exigidos.
Artigo 14.o
Disposições específicas aplicáveis aos veículos
1. Se as informações registadas no dossier de homologação tiverem sido alteradas, a alteração é designada «revisão».
Nesses casos, a entidade homologadora procede, se necessário, à emissão das páginas revistas do dossier de homologação, assinalando claramente, em cada uma delas, a natureza das alterações e a data da reemissão. Considera-se que uma versão actualizada e consolidada do dossier de homologação, acompanhada de uma descrição pormenorizada das alterações, satisfaz este requisito.
2. A revisão é designada «extensão» se, para além do disposto no n.o 1:
a)
Se revelarem necessárias novas inspecções ou novos ensaios;
b)
Tiver havido alterações na informação constante do certificado de homologação CE, com exclusão dos anexos;
c)
Entrarem em vigor novos requisitos ao abrigo dos actos regulamentares aplicáveis ao modelo do veículo homologado.
Nestes casos, a entidade homologadora deve emitir um certificado de homologação CE revisto, ao qual atribui um número de extensão, que irá aumentando em conformidade com o número de extensões sucessivas já concedidas.
O certificado de homologação deve indicar claramente as razões da extensão e a data da reemissão.
3. Sempre que for emitida uma revisão ou uma versão consolidada e actualizada, o índice do dossier de homologação anexo ao certificado de homologação deve ser alterado em conformidade, de modo a indicar a data da extensão ou revisão mais recente, ou a data da consolidação mais recente da versão actualizada.
4. Não é necessário alterar a homologação de um modelo de veículo se os novos requisitos referidos na alínea c) do n.o 2 forem, de um ponto de vista técnico, irrelevantes para esse modelo de veículo ou disserem respeito a categorias de veículos nas quais o veículo em questão não se insere.
Artigo 15.o
Disposições específicas aplicáveis a sistemas, componentes ou unidades técnicas
1. Se as informações registadas no dossier de homologação tiverem sido alteradas, a alteração é designada «revisão».
Nesses casos, a entidade homologadora procede, se necessário, à emissão das páginas revistas do dossier de homologação, assinalando claramente, em cada uma delas, a natureza das alterações e a data da reemissão. Considera-se que uma versão actualizada e consolidada do dossier de homologação, acompanhada de uma descrição pormenorizada das alterações, satisfaz este requisito.
2. A revisão é designada «extensão» se, para além do disposto no n.o 1:
a)
Se revelarem necessárias novas inspecções ou novos ensaios;
b)
Tiver havido alterações na informação constante do certificado de homologação CE, com exclusão dos anexos;
c)
Entrarem em vigor novos requisitos ao abrigo dos actos regulamentares aplicáveis ao sistema, componente ou unidade técnica homologados.
Nestes casos, a entidade homologadora deve emitir um certificado de homologação CE revisto, ao qual atribui um número de extensão, que irá aumentando em conformidade com o número de extensões sucessivas já concedidas. Caso a alteração decorra da aplicação da alínea c) do n.o 2, deve actualizar-se a terceira parte do número de homologação.
O certificado de homologação deve indicar claramente as razões da extensão e a data da reemissão.
3. Sempre que for emitida uma revisão ou uma versão consolidada e actualizada, o índice do dossier de homologação anexo ao certificado de homologação deve ser alterado em conformidade, de modo a indicar a data da extensão ou revisão mais recente, ou a data da consolidação mais recente da versão actualizada.
Artigo 16.o
Emissão e notificação das alterações
1. No caso de uma extensão, a entidade homologadora deve actualizar todas as rubricas relevantes do certificado de homologação CE, os respectivos anexos e o índice do dossier de homologação. O certificado actualizado e os seus anexos devem ser entregues ao requerente sem atrasos injustificados.
2. No caso de uma revisão, a entidade homologadora deve entregar ao requerente, sem atrasos injustificados, os documentos revistos ou a versão consolidada e actualizada, consoante os casos, incluindo o índice revisto do dossier de homologação.
3. A entidade homologadora deve notificar qualquer alteração de um certificado de homologação CE às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, nos termos do artigo 8.o
CAPÍTULO VI
VALIDADE DA HOMOLOGAÇÃO CE DE VEÍCULOS
Artigo 17.o
Caducidade
1. A homologação CE de um veículo caduca caso se verifique algum dos seguintes casos:
a)
Tornarem-se obrigatórios, por força de actos regulamentares aplicáveis ao veículo homologado, novos requisitos para a matrícula, venda ou entrada em circulação de novos veículos, e não sendo possível actualizar a homologação em conformidade;
b)
A produção do veículo homologado ser interrompida de modo voluntário e definitivo;
c)
A caducidade operar por força de uma restrição especial.
2. Caso uma única variante de um modelo ou uma versão de uma variante caduque, a caducidade da homologação CE do veículo é limitada à variante ou versão em causa.
3. Quando a produção de um determinado modelo de veículo for definitivamente interrompida, o fabricante deve notificar a entidade homologadora que concedeu a homologação CE do veículo. A referida entidade deve informar as entidades homologadoras dos outros Estados-Membros no prazo de vinte dias úteis a contar da notificação.
O artigo 27.o é aplicável apenas caso a interrupção da produção se verifique nas circunstâncias referidas na alínea a) do n.o 1 do presente artigo.
4. Sem prejuízo do disposto no n.o 3, caso a homologação CE de um veículo caduque, o fabricante deve notificar a entidade homologadora que concedeu a homologação CE.
A entidade homologadora deve comunicar, sem atrasos injustificados, toda a informação relevante às entidades homologadoras dos outros Estados-Membros, a fim de permitir a aplicação, se for caso disso, do disposto no artigo 27.o Essa comunicação deve especificar, sobretudo, a data de produção e o número de identificação do último veículo fabricado.
CAPÍTULO VII
CERTIFICADO DE CONFORMIDADE E MARCAÇÕES
Artigo 18.o
Certificado de conformidade
1. O fabricante, na sua qualidade de titular de um certificado de homologação CE de um veículo, deve entregar um certificado de conformidade a acompanhar cada veículo completo, incompleto ou completado, fabricado em conformidade com o modelo do veículo homologado.
No caso de um veículo incompleto ou completado, o fabricante deve indicar, na página 2 do certificado de conformidade, apenas os elementos que tenham sido acrescentados ou alterados na fase de homologação em curso e, se for caso disso, anexar ao certificado todos os certificados de conformidade emitidos na fase anterior.
2. O certificado de conformidade deve ser redigido numa das línguas oficiais da Comunidade. Qualquer Estado-Membro pode solicitar que o certificado de conformidade seja traduzido para a sua própria língua ou línguas.
3. O certificado de conformidade é concebido por forma a impedir falsificações. Para o efeito, o papel utilizado deve ser protegido por grafismos coloridos ou por uma marca de água correspondente à marca de identificação do fabricante.
4. O certificado de conformidade deve ser preenchido na sua totalidade e não deve conter quaisquer restrições relativas à utilização do veículo, salvo as previstas em acto regulamentar.
5. O certificado de conformidade descrito na parte I do anexo IX, que se destina aos veículos homologados nos termos do n.o 2 do artigo 20.o, deve apresentar no seu cabeçalho as palavras «Para veículos completos/completados, homologados nos termos do artigo 20.o (homologação provisória)».
6. O certificado de conformidade descrito na parte I do anexo IX, que se destina aos veículos homologados nos termos do artigo 22.o, deve apresentar no seu cabeçalho as palavras «Para veículos completos/completados homologados em pequenas séries» e na sua proximidade imediata o ano de produção, seguido de um número de série entre 1 e o limite estabelecido no quadro do anexo XII, com indicação, para cada ano de produção, da posição do veículo no âmbito dos números de produção atribuídos nesse ano.
7. Sem prejuízo do disposto no n.o 1, o fabricante pode transmitir dados ou informações contidos no certificado de conformidade, através de meios electrónicos, à entidade do Estado-Membro responsável pela matrícula.
8. Só o fabricante está autorizado a emitir duplicados do certificado de conformidade. A menção «duplicado» deve figurar de forma bem visível na página de rosto de todos os duplicados do certificado.
Artigo 19.o
Marca de homologação CE
1. O fabricante de um componente ou de uma unidade técnica, quer estes façam ou não parte de um sistema, deve apor em cada componente ou unidade fabricados em conformidade com o tipo homologado a marca de homologação CE exigida pela directiva específica ou regulamento aplicáveis.
2. No caso de não ser exigida a marca de homologação CE, o fabricante deve apor, no mínimo, a sua firma ou marca comercial, o número do tipo e/ou um número de identificação.
3. A marca de homologação CE deve respeitar o disposto no apêndice do anexo VII.
CAPÍTULO VIII
NOVOS CONCEITOS OU TECNOLOGIAS INCOMPATÍVEIS COM AS DIRECTIVAS ESPECÍFICAS
Artigo 20.o
Isenções relativas a novas tecnologias ou novos conceitos
1. A pedido do fabricante, os EstadosMembros podem conceder a homologação CE a um tipo de sistema, componente ou unidade técnica que incorpore tecnologias ou conceitos incompatíveis com um ou mais dos actos regulamentares enumerados na parte I do anexo IV, sob reserva de autorização da Comissão nos termos do n.o 3 do artigo 40.o
2. Enquanto se aguarda uma decisão relativamente à concessão ou recusa de autorização, o Estado-Membro pode conceder uma homologação provisória, com validade limitada ao seu território nacional, aplicável ao modelo de veículo abrangido pela isenção requerida, desde que informe imediatamente desse facto a Comissão e os outros Estados-Membros por meio de um dossier com os seguintes elementos:
a)
As razões por que as tecnologias ou conceitos em questão tornam incompatíveis o sistema, o componente ou a unidade técnica com os requisitos aplicáveis;
b)
Uma descrição das questões de segurança e de protecção do ambiente em causa e das medidas tomadas;
c)
Uma descrição dos ensaios e dos seus resultados que demonstre, pelo menos, um nível equivalente de segurança e de protecção ambiental, em comparação com os requisitos objecto do pedido de isenção.
3. Qualquer outro Estado-Membro pode decidir aceitar no seu território a homologação provisória a que se refere o n.o 2.
4. A Comissão deve decidir, nos termos do n.o 3 do artigo 40.o, se autoriza ou não o Estado-Membro a conceder a homologação CE a esse modelo de veículo.
Se for caso disso, a decisão deve também estabelecer se a validade é objecto de quaisquer restrições, por exemplo, em termos de prazo. Em qualquer caso, a validade da homologação não deve ser inferior a trinta e seis meses.
Se a Comissão decidir recusar a autorização, o Estado-Membro informa de imediato o titular da homologação provisória a que se refere o n.o 2 do presente artigo de que essa homologação fica revogada seis meses após a data da decisão da Comissão. Todavia, a matrícula, venda ou entrada em circulação dos veículos fabricados em conformidade com a homologação provisória antes da sua revogação é permitida nos Estados-Membros que tiverem aceite a homologação provisória.
5. O presente artigo não é aplicável quando um sistema, componente ou unidade técnica estiverem em conformidade com um regulamento UNECE ao qual a Comunidade tenha aderido.
Artigo 21.o
Medidas necessárias
1. Caso considere que existem fundamentos sólidos para a concessão de uma isenção ao abrigo do artigo 20.o, a Comissão deve aprovar de imediato as medidas necessárias para adaptar as directivas ou regulamentos específicos em causa ao progresso tecnológico. Atendendo a que se destinam a alterar elementos não essenciais das directivas ou regulamentos específicos enumerados na parte I do anexo IV, estas medidas devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
Caso a isenção prevista no artigo 20.o se refira a um regulamento UNECE, a Comissão deve apresentar uma proposta de alteração ao regulamento UNECE em causa, nos termos do Acordo de 1958 revisto.
2. Assim que os actos regulamentares aplicáveis tiverem sido alterados, qualquer restrição relacionada com a isenção deve ser imediatamente revogada.
Caso não tenham sido aprovadas as medidas necessárias para adaptar os actos regulamentares, a validade da isenção pode ser prorrogada, a pedido do Estado-Membro que concedeu a homologação, por meio de uma nova decisão aprovada nos termos do n.o 3 do artigo 40.o
CAPÍTULO IX
VEÍCULOS PRODUZIDOS EM PEQUENAS SÉRIES
Artigo 22.o
Homologação CE de pequenas séries
1. A pedido do fabricante, e dentro dos limites quantitativos estabelecidos no ponto 1 da parte A do anexo XII, os Estados-Membros devem conceder, nos termos do n.o 4 do artigo 6.o, a homologação CE a modelos de veículos que cumpram, no mínimo, os requisitos indicados no apêndice da parte I do anexo IV.
2. O n.o 1 não é aplicável aos veículos para fins especiais.
3. Os certificados de homologação CE devem ser numerados nos termos do anexo VII.
Artigo 23.o
Homologação nacional de pequenas séries
1. No caso dos veículos produzidos dentro dos limites quantitativos especificados no ponto 2 da parte A do anexo XII, os Estados-Membros podem dispensar a aplicação de uma ou mais disposições de um ou mais actos regulamentares enumerados nos anexos IV ou XI, desde que estabeleçam requisitos alternativos adequados.
Por «requisitos alternativos» entendem-se as disposições administrativas e os requisitos técnicos destinados a garantir um nível de segurança rodoviária e de protecção do ambiente que seja o mais equivalente possível ao nível proporcionado pelas disposições do anexo IV ou do anexo XI, consoante o caso.
2. Os Estados-Membros podem, no caso dos veículos referidos no n.o 1, dispensar a aplicação de uma ou mais disposições da presente directiva.
3. As isenções previstas nos n.os 1 e 2 só devem ser concedidas quando o Estado-Membro tiver motivos razoáveis para tal.
4. Para efeitos de homologação de veículos nos termos do presente artigo, os Estados-Membros devem aceitar os sistemas, componentes ou unidades técnicas homologados em conformidade com os actos regulamentares enumerados no anexo IV.
5. O certificado de homologação deve especificar a natureza das isenções concedidas ao abrigo dos n.os 1 e 2.
O certificado de homologação, cujo modelo consta do anexo VI, não deve ter no cabeçalho a menção «certificado de homologação CE de um veículo». Os certificados de homologação devem, contudo, ser numerados nos termos do anexo VII.
6. A validade da homologação é limitada ao território do Estado-Membro que a concedeu. Todavia, a pedido do fabricante, a entidade homologadora deve enviar, por correio registado ou por correio electrónico, uma cópia do certificado de homologação, juntamente com os respectivos anexos, às entidades homologadoras dos Estados-Membros designados pelo fabricante.
No prazo de sessenta dias a contar da recepção, os Estados-Membros em questão devem decidir se aceitam ou não a homologação. Devem comunicar formalmente essa decisão à entidade homologadora referida no primeiro parágrafo.
Os Estados-Membros não devem recusar a homologação, a não ser que tenham motivos razoáveis para considerar que as disposições técnicas em relação às quais o veículo foi homologado não são equivalentes às suas disposições nacionais.
7. A pedido de um requerente que pretenda vender, matricular ou colocar em circulação um veículo noutro Estado-Membro, o Estado-Membro que concedeu a homologação deve fornecer a esse requerente uma cópia do certificado de homologação, incluindo o dossier de homologação.
A venda, a matrícula ou a entrada em circulação do veículo deve ser autorizada pelos Estados-Membros, a não ser que tenham motivos razoáveis para considerar que as disposições técnicas em relação às quais o veículo foi homologado não são equivalentes às suas disposições nacionais.
CAPÍTULO X
HOMOLOGAÇÕES INDIVIDUAIS
Artigo 24.o
Homologações individuais
1. Os Estados-Membros podem isentar um determinado veículo, quer seja único, quer não, do cumprimento de uma ou mais das disposições da presente directiva ou de um ou mais dos actos regulamentares enumerados nos anexos IV ou XI, desde que imponham requisitos alternativos.
As isenções previstas no primeiro parágrafo só devem ser concedidas quando o Estado-Membro tiver motivos razoáveis para tal.
Por «requisitos alternativos» entendem-se as disposições administrativas e os requisitos técnicos destinados a garantir um nível de segurança rodoviária e de protecção do ambiente que seja o mais equivalente possível ao nível proporcionado pelas disposições do anexo IV ou do anexo XI, consoante o caso.
2. Os Estados-Membros não devem efectuar ensaios destrutivos. Devem utilizar todas as informações relevantes prestadas pelo requerente que provem a conformidade com os requisitos alternativos.
3. Os Estados-Membros devem aceitar qualquer homologação CE de um sistema, componente ou unidade técnica, em vez dos requisitos alternativos.
4. O pedido de homologação individual deve ser apresentado pelo fabricante, pelo proprietário do veículo ou por uma pessoa que actue em nome daqueles, desde que esta última esteja estabelecida na Comunidade.
5. Os Estados-Membros devem conceder a homologação individual se o veículo estiver conforme com a descrição anexada ao pedido e cumprir os requisitos técnicos que lhe são aplicáveis e devem emitir, sem atrasos injustificados, um certificado de homologação individual.
A configuração do certificado de homologação individual deve basear-se no modelo de certificado de homologação CE constante do anexo VI e conter, pelo menos, a informação necessária para completar o pedido de matrícula nos termos da Directiva 1999/37/CE do Conselho, de 29 de Abril de 1999, relativa aos documentos de matrícula dos veículos (13). Os certificados de homologação individual não devem apresentar no cabeçalho a menção «homologação CE de veículo».
Os certificados de homologação individual devem conter o número de identificação do veículo em causa.
6. A validade de uma homologação individual é limitada ao território do Estado-Membro que a concedeu.
No caso de o requerente pretender vender, matricular ou colocar em circulação noutro Estado-Membro um veículo ao qual tenha sido concedida uma homologação individual, o Estado-Membro que concedeu a homologação deve emitir, a pedido daquele, uma declaração sobre as disposições técnicas em relação às quais o veículo foi homologado.
A venda, a matrícula ou a entrada em circulação de um veículo ao qual tenha sido concedida uma homologação individual por um Estado-Membro nos termos do disposto no presente artigo devem ser autorizadas pelos outros Estados-Membros, a não ser que estes tenham motivos razoáveis para considerar que as disposições técnicas em relação às quais o veículo foi homologado não são equivalentes às suas disposições nacionais.
7. A pedido do fabricante ou do proprietário do veículo, os Estados-Membros devem conceder uma homologação individual a um veículo que cumpra o disposto na presente directiva e nos actos regulamentares enumerados no anexo IV ou no anexo XI, consoante o caso.
Nesse caso, os Estados-Membros aceitam a homologação individual e permitem a venda, a matrícula e a entrada em circulação do veículo.
8. As disposições do presente artigo podem ser aplicadas a veículos homologados nos termos da presente directiva que tenham sido modificados antes da sua primeira matrícula ou entrada em circulação.
Artigo 25.o
Disposições específicas
1. O procedimento previsto no artigo 24.o pode também aplicar-se a um veículo determinado durante as fases sucessivas do seu acabamento, nos termos do procedimento de homologação em várias fases.
2. O procedimento previsto no artigo 24.o não pode substituir uma fase intermédia dentro da sequência normal de um procedimento de homologação em várias fases, nem pode ser aplicado para obtenção da homologação de um veículo na primeira fase.
CAPÍTULO XI
MATRÍCULA, VENDA E ENTRADA EM CIRCULAÇÃO
Artigo 26.o
Matrícula, venda e entrada em circulação de veículos
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 29.o e 30.o, os Estados-Membros só autorizam a matrícula, a venda ou a entrada em circulação de veículos se estes estiverem acompanhados de um certificado de conformidade válido emitido nos termos do artigo 18.o
No caso de veículos incompletos, os Estados-Membros devem autorizar a respectiva venda mas podem recusar a matrícula definitiva e a entrada em circulação enquanto aqueles permanecerem incompletos.
2. Os veículos que beneficiem de uma isenção relativamente à obrigatoriedade de um certificado de conformidade só podem ser matriculados, vendidos ou postos em circulação se cumprirem os requisitos técnicos aplicáveis da presente directiva.
3. No que diz respeito aos veículos produzidos em pequenas séries, o número de veículos matriculados, vendidos ou postos em circulação durante um ano não deve ultrapassar o número de unidades indicado na parte A do anexo XII.
Artigo 27.o
Matrícula, venda e entrada em circulação de veículos de fim de série
1. Dentro dos limites estabelecidos na parte B do anexo XII e apenas durante um período limitado, os Estados-Membros podem matricular e autorizar a venda ou a entrada em circulação de veículos conformes com um modelo de veículo cuja homologação CE tenha caducado.
O primeiro parágrafo é aplicável, no território da Comunidade, apenas a veículos abrangidos por uma homologação CE válida aquando da sua produção, mas cuja matrícula ou entrada em circulação não se verificou antes de essa homologação CE ter caducado.
2. Pode recorrer-se à opção prevista no n.o 1, no caso dos veículos completos, durante um período de doze meses a contar da data em que a homologação CE tenha caducado e, no caso dos veículos completados, durante um período de dezoito meses a contar da mesma data.
3. O fabricante que pretenda beneficiar do disposto no n.o 1 deve apresentar um pedido à entidade competente de cada Estado-Membro afectado pela entrada em circulação dos veículos em causa. O pedido deve especificar as razões técnicas ou económicas que impedem a conformidade dos veículos com os novos requisitos técnicos.
No prazo de três meses a contar da recepção do pedido, os Estados-Membros em causa devem decidir se autorizam a matrícula dos veículos em causa no seu território e em que quantidade.
4. Os números 1, 2 e 3 aplicam-se, com as devidas adaptações, a veículos abrangidos por uma homologação nacional e que não foram matriculados, nem entraram em circulação, antes de a homologação nacional ter caducado, por força do artigo 45.o, devido à aplicação obrigatória do procedimento de homologação CE.
5. Os Estados-Membros devem aplicar as medidas adequadas para garantir que o número de veículos a matricular ou colocar em circulação no âmbito do procedimento previsto no presente artigo é efectivamente acompanhado.
Artigo 28.o
Venda e entrada em circulação de componentes e unidades técnicas
1. Os Estados-Membros só devem autorizar a venda ou a entrada em circulação de componentes ou unidades técnicas se estes satisfizerem os requisitos dos actos regulamentares aplicáveis e forem devidamente marcados nos termos do artigo 19.o
2. O n.o 1 não se aplica no caso de componentes ou unidades técnicas especificamente projectados ou fabricados para novos veículos não abrangidos pelo âmbito de aplicação da presente directiva.
3. Em derrogação do n.o 1, os Estados-Membros podem autorizar a venda e a entrada em circulação de componentes ou unidades técnicas que beneficiem de uma isenção da aplicação de uma ou mais disposições de um acto regulamentar ao abrigo do artigo 20.o, ou que se destinem a ser montados em veículos abrangidos por homologações concedidas ao abrigo dos artigos 22.o, 23.o ou 24.o, relativas ao componente ou unidade técnica em questão.
4. Em derrogação do n.o 1, e salvo disposição em contrário de um acto regulamentar, os Estados-Membros podem autorizar a venda e a entrada em circulação de componentes ou unidades técnicas que se destinem a ser montados em veículos para os quais, à data da sua entrada em circulação, a homologação CE não era exigida pela presente directiva ou pela Directiva 70/156/CEE.
CAPÍTULO XII
CLÁUSULAS DE SALVAGUARDA
Artigo 29.o
Veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas conformes com a presente directiva
1. Caso um Estado-Membro apure que veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas novos, embora estejam em conformidade com os requisitos aplicáveis ou devidamente marcados, representam um sério risco para a segurança rodoviária ou prejudicam gravemente o ambiente ou a saúde pública, pode, durante um período máximo de seis meses, não autorizar a matrícula de tais veículos ou a venda ou a entrada em circulação no seu território de tais veículos, componentes ou unidades técnicas.
Nesses casos, o Estado-Membro em questão notifica imediatamente do facto o fabricante, os outros Estados-Membros e a Comissão, indicando os fundamentos da sua decisão e, em particular, se esta resulta de:
-
insuficiência dos actos regulamentares aplicáveis, ou
-
aplicação incorrecta dos requisitos aplicáveis.
2. A Comissão consulta as partes envolvidas tão rapidamente quanto possível e, em particular, a entidade homologadora que concedeu a homologação, a fim de preparar a decisão.
3. Se as medidas referidas no n.o 1 forem atribuídas a insuficiência dos actos regulamentares aplicáveis, são tomadas as medidas apropriadas, a saber:
-
no caso de directivas ou regulamentos específicos enumerados na parte I do anexo IV, a Comissão altera-os pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o,
-
no caso de regulamentos UNECE, a Comissão apresenta os necessários projectos de alteração aos regulamentos UNECE, nos termos do Acordo de 1958 revisto.
4. Se as medidas referidas no n.o 1 forem atribuídas à aplicação incorrecta dos requisitos aplicáveis, a Comissão aprova as medidas apropriadas para garantir o cumprimento desses requisitos.
Artigo 30.o
Não-conformidade de veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas com o modelo ou tipo homologados
1. Se o Estado-Membro que tiver concedido a homologação CE determinar que os novos veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas acompanhados de certificado de conformidade ou que ostentam marca de homologação não estão em conformidade com o modelo ou tipo que homologou, deve tomar as medidas necessárias, incluindo, se for caso disso, a revogação da homologação, para assegurar que os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas produzidos se tornem conformes com o modelo ou tipo homologados. A entidade homologadora desse Estado-Membro deve notificar as entidades homologadoras dos outros Estados-Membros das medidas tomadas.
2. Para efeitos do disposto no n.o 1, considera-se que não há conformidade com o modelo ou tipo homologados se forem encontradas discrepâncias em relação aos elementos contidos no certificado de homologação CE ou no dossier de homologação.
Não deve considerar-se que um veículo não está conforme com o modelo homologado se as margens de tolerância previstas pelos actos regulamentares aplicáveis forem respeitadas.
3. Se um Estado-Membro demonstrar que os novos veículos, componentes ou unidades técnicas acompanhados de certificado de conformidade ou que ostentam marca de homologação não estão em conformidade com o modelo ou tipo homologados, pode solicitar ao Estado-Membro que concedeu a homologação CE que verifique se os veículos, sistemas, componentes ou unidades técnicas em produção continuam a estar conformes com o modelo ou tipo homologado. Após recepção de um pedido desta natureza, o Estado-Membro em causa deve tomar as medidas devidas o mais rapidamente possível e, no máximo, no prazo de seis meses a contar da data do pedido.
4. As entidades homologadoras devem solicitar ao Estado-Membro que concedeu a homologação do sistema, componente, unidade técnica ou veículo incompleto que tome as medidas necessárias para assegurar que os veículos em produção se tornem novamente conformes com o modelo homologado, nos seguintes casos:
a)
Homologação CE de um veículo, em que a não-conformidade do veículo se deve exclusivamente à não-conformidade de um sistema, componente ou unidade técnica;
b)
Homologação em várias fases, em que a não-conformidade de um veículo completado se deve exclusivamente à não-conformidade de um sistema, componente ou unidade técnica que é parte integrante do veículo incompleto, ou do próprio veículo incompleto.
Após recepção de um pedido desta natureza, o Estado-Membro em causa deve tomar as medidas devidas, se necessário em cooperação com o Estado-Membro que apresenta o pedido, o mais rapidamente possível e, no máximo, no prazo de seis meses a contar da data do pedido. Se for demonstrada a não-conformidade, a entidade homologadora do Estado-Membro que concedeu a homologação CE do sistema, componente ou unidade técnica ou do veículo incompleto em causa deve tomar as medidas a que se refere o n.o 1.
5. As entidades homologadoras devem informar-se mutuamente, no prazo de vinte dias úteis, de qualquer revogação de uma homologação CE e dos respectivos fundamentos.
6. Se o Estado-Membro que concedeu a homologação CE contestar a falta de conformidade de que foi notificado, os Estados-Membros em causa esforçam-se por resolver o diferendo. A Comissão é mantida ao corrente da situação e, se for caso disso, procede a consultas adequadas com vista a encontrar uma solução.
Artigo 31.o
Venda e entrada em circulação de peças ou equipamentos susceptíveis de constituir um risco significativo para o correcto funcionamento de sistemas essenciais
1. Os Estados-Membros só devem permitir a venda, a colocação à venda ou a entrada em circulação de peças ou equipamentos que sejam susceptíveis de constituir um risco significativo para o correcto funcionamento de sistemas essenciais para a segurança do veículo ou para o seu desempenho ambiental homologadora se tais peças ou equipamentos tiverem sido autorizados por uma entidade ao abrigo dos n.os 5 a 10.
2. As peças ou equipamentos objecto da autorização referida no n.o 1 figuram na lista a estabelecer no anexo XIII. A decisão é precedida de uma avaliação que dá origem a um relatório e tenta estabelecer um equilíbrio justo entre os seguintes elementos:
a)
A existência de um risco grave para a segurança ou para o desempenho ambiental dos veículos em que são montadas as peças ou equipamentos em causa; e
b)
O impacto nos consumidores e nos fabricantes, no mercado pós-venda, da imposição ao abrigo do presente artigo de uma eventual exigência de autorização para as peças ou equipamentos em causa.
3. O n.o 1 não é aplicável às peças ou equipamentos de origem abrangidos por uma homologação de sistema de um veículo, nem às peças ou equipamentos homologados nos termos de um dos actos regulamentares enumerados no anexo IV, salvo se essas homologações disserem respeito a aspectos que não estejam abrangidos pelo disposto no n.o 1. O n.o 1 não se aplica às partes ou equipamentos produzidos exclusivamente para veículos de competição que não circulem em estradas públicas. Se as peças ou equipamentos enumerados no anexo XIII tiverem uma utilização dupla, isto é, para veículos de competição e para veículos que circulam em estrada, não podem ser vendidos nem destinados à venda ao público para serem utilizados ou montados em veículos que circulam em estradas públicas, salvo se satisfizerem os requisitos enunciados no presente artigo.
Se for caso disso, a Comissão aprova disposições para a identificação das peças ou equipamentos a que se refere o presente número.
4. A Comissão, após consulta das partes interessadas, estabelece o procedimento e os requisitos do processo de autorização a que se refere o n.o 1 e aprova as disposições relativas à subsequente actualização da lista estabelecida no anexo XIII. Esses requisitos devem incluir prescrições em matéria de segurança, protecção do ambiente e, se necessário, normas de ensaio. Podem basear-se nos actos regulamentares enumerados no anexo IV, podem ser desenvolvidos de acordo com os progressos tecnológicos em matéria de segurança, protecção do ambiente e ensaio ou, caso essa seja uma forma apropriada de assegurar os objectivos exigidos em termos de segurança ou ambiente, podem consistir numa comparação da peça ou equipamento com o desempenho ambiental ou de segurança do veículo de origem, ou de qualquer das suas peças, consoante o caso.
5. Para efeitos do disposto no n.o 1, o fabricante das peças ou equipamentos deve apresentar à entidade homologadora um relatório de ensaio, elaborado por um serviço técnico designado, que certifique que as peças ou equipamentos para os quais é solicitada autorização satisfazem os requisitos referidos no n.o 4. O fabricante só pode apresentar um pedido por tipo e por peça, junto de apenas uma entidade homologadora.
O pedido deve incluir elementos pormenorizados sobre o fabricante das peças ou equipamentos e sobre o tipo, a identificação e os números das peças ou equipamentos para os quais é solicitada autorização, bem como o nome do fabricante do veículo, o modelo do veículo e, se for caso disso, o ano de fabrico ou quaisquer outras informações que permitam identificar o veículo no qual se destinam a ser montadas as peças ou equipamentos em causa.
Caso a entidade homologadora considere, tendo em conta o relatório de ensaio e outros elementos de prova, que as peças ou equipamentos em causa satisfazem os requisitos referidos no n.o 4, emite, sem atrasos injustificados, um certificado ao fabricante. Esse certificado autoriza a venda, a colocação à venda ou a montagem em veículos na Comunidade das peças ou equipamentos em causa, sem prejuízo do disposto no segundo parágrafo do n.o 9.
6. As peças e elementos de equipamento autorizados ao abrigo do presente artigo devem ser adequadamente marcados.
A Comissão estabelece requisitos de marcação e de acondicionamento, bem como o modelo e o sistema de numeração do certificado referido no n.o 5.
7. Atendendo a que se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva, nomeadamente completando-a, as medidas referidas nos n.os 2 a 6 devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
8. O fabricante deve informar sem demora a entidade homologadora que emitiu o certificado de quaisquer alterações que afectem as condições em que este foi emitido. A entidade homologadora em causa decide se o certificado deve ser revisto ou reemitido e se são necessários novos ensaios.
Ao fabricante cabe a responsabilidade de garantir que as peças e equipamentos são produzidos e continuam a ser produzidos nas condições em que o certificado foi emitido.
9. Antes de emitir a autorização, a entidade homologadora deve verificar a existência de disposições e procedimentos satisfatórios para assegurar um controlo efectivo da conformidade da produção.
Caso a entidade homologadora constate que as condições de emissão da autorização deixaram de estar preenchidas, solicita ao fabricante que tome as medidas necessárias para garantir que as peças ou equipamentos passem de novo a estar em conformidade com a autorização. Se for caso disso, a entidade homologadora revoga a autorização.
10. Qualquer desacordo entre os Estados-Membros em relação aos certificados a que se refere o n.o 5 deve ser submetido à apreciação da Comissão. A Comissão toma medidas adequadas, nomeadamente, se for caso disso, a revogação da autorização, após consulta aos Estados-Membros.
11. O presente artigo não é aplicável a peças ou elementos de equipamento enquanto os mesmos não figurarem no anexo XIII. Para qualquer entrada ou grupo de entradas no anexo XIII é fixado um período transitório razoável, a fim de permitir que o fabricante da peça ou equipamento solicite uma autorização e a obtenha. Simultaneamente, pode ser fixada uma data, se for caso disso, para a exclusão da aplicação do presente artigo a peças e equipamentos destinados a veículos homologados antes dessa data.
12. Enquanto não for tomada uma decisão quanto a saber se uma peça ou um elemento de equipamento deve ou não ser incluído na lista a que se refere o n.o 1, os Estados-Membros podem manter em vigor as disposições nacionais respeitantes às peças ou equipamentos que sejam susceptíveis de constituir um risco significativo para o correcto funcionamento de sistemas essenciais para a segurança do veículo ou para o seu desempenho ambiental.
Logo que for tomada uma decisão, as disposições nacionais aplicáveis às peças e equipamentos em causa caducam.
13. A partir de 29 de Outubro de 2007, os Estados-Membros abstêm-se de aprovar novas disposições nacionais relativas a peças e equipamentos susceptíveis de comprometer o bom funcionamento de sistemas essenciais para a segurança do veículo ou o seu desempenho ambiental.
Artigo 32.o
Retirada de veículos do mercado
1. Um fabricante que tenha obtido uma homologação CE para um veículo e que, por força do disposto num acto regulamentar ou na Directiva 2001/95/CE, esteja obrigado a retirar do mercado veículos já vendidos, matriculados ou colocados em circulação pelo facto de um ou mais sistemas, componentes ou unidades técnicas montados no modelo de veículo em causa, quer aqueles tenham ou não sido homologados em conformidade com a presente directiva, representarem um risco sério para a segurança rodoviária, a saúde pública ou a protecção do ambiente, deve informar de imediato a entidade homologadora que concedeu a homologação do veículo.
2. O fabricante deve propor à entidade homologadora um conjunto de medidas apropriadas para eliminar os riscos referidos no n.o 1. A entidade homologadora deve comunicar sem demora as medidas propostas às entidades dos restantes Estados-Membros.
As entidades competentes devem assegurar que as medidas são efectivamente aplicadas nos respectivos territórios.
3. Se as medidas forem consideradas insuficientes pelas entidades em questão, ou se não tiverem sido aplicadas num prazo suficientemente breve, essas entidades devem informar sem demora a entidade homologadora que concedeu a homologação CE do veículo.
A entidade homologadora deve então informar o fabricante. Se a entidade homologadora que concedeu a homologação CE considerar que as medidas do fabricante não são satisfatórias, deve tomar todas as medidas de protecção necessárias, incluindo a revogação da homologação CE do veículo, se o fabricante não propuser e aplicar medidas correctivas eficazes. Em caso de revogação da homologação CE do veículo, a entidade homologadora em causa deve notificar o fabricante, as entidades homologadoras dos restantes Estados-Membros e a Comissão, por carta registada ou meio electrónico equivalente, no prazo de vinte dias úteis.
4. O presente artigo aplica-se igualmente às peças que não estejam sujeitas a qualquer requisito por força de um acto regulamentar.
Artigo 33.o
Notificação das decisões e vias de recurso
Qualquer decisão tomada ao abrigo das disposições de execução da presente directiva ou qualquer decisão de recusa ou revogação de uma homologação CE, de recusa de matrícula ou de proibição de vendas deve ser devidamente fundamentada.
A decisão deve ser notificada ao interessado, com indicação das vias de recurso e respectivos prazos previstos na legislação em vigor no Estado-Membro em causa.
CAPÍTULO XIII
REGULAMENTAÇÕES INTERNACIONAIS
Artigo 34.o
Regulamentos UNECE necessários à homologação CE
1. Os regulamentos UNECE a que a Comunidade aderiu, enumerados na parte I do anexo IV e no anexo XI, constituem parte integrante do regime de homologação CE de veículos, nos mesmos termos que as directivas e regulamentos específicos. Os regulamentos UNECE são aplicáveis às categorias de veículos indicadas nas colunas correspondentes, no quadro da parte I do anexo IV e no quadro do anexo XI.
2. Caso a Comunidade decida aplicar, a título obrigatório, um regulamento UNECE para efeitos da homologação CE de veículos, ao abrigo do n.o 4 do artigo 4.o da Decisão 97/836/CE, os anexos da presente directiva devem ser alterados no mesmo sentido pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o da presente directiva. O acto que alterar os anexos da presente directiva deve especificar igualmente as datas de aplicação obrigatória do regulamento UNECE ou das respectivas alterações. Os Estados-Membros revogam ou adaptam toda a legislação nacional incompatível com o regulamento UNECE em questão.
Caso esse regulamento UNECE substitua uma directiva ou um regulamento específicos em vigor, as entradas correspondentes na parte I do anexo IV e no anexo XI são substituídas pelo número do regulamento UNECE e a entrada correspondente na parte II do anexo IV é suprimida nos mesmos termos.
3. No caso referido no segundo parágrafo do n.o 2, a directiva ou regulamento específicos substituídos pelo regulamento UNECE são revogados pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
Caso uma directiva específica seja revogada, os Estados-Membros revogam toda a legislação nacional aprovada para a transposição dessa directiva.
4. Pode fazer-se directamente referência, na presente directiva e nas directivas e regulamentos específicos, a normas e regulamentos internacionais sem que seja necessário reproduzi-los na ordem jurídica comunitária.
Artigo 35.o
Equivalência dos regulamentos UNECE às directivas e aos regulamentos
1. Os regulamentos UNECE enumerados na parte II do anexo IV são reconhecidos como equivalentes às directivas ou regulamentos específicos correspondentes na medida em que tenham o mesmo âmbito de aplicação e objecto.
As entidades homologadoras dos Estados-Membros aceitam as homologações concedidas em conformidade com esses regulamentos UNECE e, se for caso disso, as marcas de homologação correspondentes, em vez das homologações e das marcas de homologação que correspondam à directiva ou regulamento específicos equivalentes.
2. Caso a Comunidade decida aplicar, para efeitos do n.o 1, um novo regulamento UNECE ou um regulamento UNECE alterado, a parte II do anexo IV é alterada no mesmo sentido. Atendendo a que se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva, tais medidas são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
Artigo 36.o
Equivalência a outra regulamentação
O Conselho, deliberando por maioria qualificada sob proposta da Comissão, pode reconhecer a equivalência entre as condições ou disposições relativas à homologação CE de sistemas, componentes e unidades técnicas estabelecidas pela presente directiva e os procedimentos previstos por regulamentos internacionais ou de países terceiros, no âmbito de acordos multilaterais ou bilaterais entre a Comunidade e países terceiros.
CAPÍTULO XIV
PRESTAÇÃO DE INFORMAÇÃO TÉCNICA
Artigo 37.o
Informações destinadas aos utilizadores
1. O fabricante não pode prestar quaisquer informações técnicas relacionadas com os elementos previstos na presente directiva ou nos actos regulamentares enumerados no anexo IV que difiram dos elementos que foram objecto das homologações concedidas pela entidade homologadora.
2. Se um acto regulamentar o previr expressamente, o fabricante deve pôr à disposição dos utilizadores todas as informações relevantes e as instruções necessárias, descrevendo quaisquer condições especiais ou restrições à utilização de um veículo, componente ou unidade técnica.
Essa informação deve ser prestada nas línguas oficiais da Comunidade. Deve ser disponibilizada, mediante o acordo da entidade homologadora, num documento de consulta apropriado, como seja o manual de instruções ou o manual de manutenção.
Artigo 38.o
Informações destinadas aos fabricantes de componentes ou unidades técnicas
1. O fabricante do veículo deve pôr à disposição dos fabricantes de componentes ou unidades técnicas todas as informações, incluindo, se for caso disso, os desenhos especificamente indicados no anexo ou apêndice de um acto regulamentar, que sejam necessárias para a homologação CE de componentes ou unidades técnicas ou para a obtenção da autorização prevista no artigo 31.o
O fabricante do veículo pode impor aos fabricantes de componentes e unidades técnicas um acordo vinculativo destinado a proteger a confidencialidade de qualquer informação que não seja do domínio público, nomeadamente a informação relacionada com direitos de propriedade intelectual.
2. O fabricante de componentes ou unidades técnicas, na sua qualidade de titular de um certificado de homologação CE que, nos termos do n.o 4 do artigo 10.o, inclua restrições quanto à utilização do componente ou da unidade técnica em causa e/ou condições especiais de montagem, deve prestar ao fabricante do veículo todas as informações detalhadas a esse respeito.
Se um acto regulamentar o previr, o fabricante de componentes ou unidades técnicas deve fornecer, em conjunto com os componentes ou unidades técnicas que produz, instruções relativas às restrições quanto à utilização e/ou às condições especiais de montagem.
CAPÍTULO XV
MEDIDAS DE EXECUÇÃO E ALTERAÇÕES
Artigo 39.o
Medidas de execução e alterações à presente directiva e às directivas e regulamentos específicos
1. A Comissão aprova as medidas necessárias à aplicação de cada directiva ou regulamento específico nos termos estabelecidos em cada directiva ou regulamento em causa.
2. A Comissão aprova alterações aos anexos da presente directiva ou às disposições constantes das directivas ou regulamentos específicos enumerados na parte I do anexo IV que sejam necessárias para os adaptar ao progresso do conhecimento técnico e científico ou às necessidades específicas das pessoas com deficiência.
3. A Comissão aprova alterações à presente directiva que sejam necessárias para estabelecer requisitos técnicos para veículos produzidos em pequenas séries, veículos homologados através do procedimento de homologação individual e veículos para fins especiais.
4. Se a Comissão tomar conhecimento de riscos sérios para os utentes da estrada ou para o ambiente que exijam medidas urgentes, pode alterar as disposições das directivas ou regulamentos específicos enumerados na parte I do anexo IV.
5. A Comissão aprova alterações que se revelem necessárias no interesse da boa administração e, em particular, as que sejam necessárias para garantir a coerência das directivas ou regulamentos específicos enumerados na parte I do anexo IV, quer entre si, quer em relação à demais legislação comunitária.
6. Se, nos termos da Decisão 97/836/CE, forem aprovados novos regulamentos UNECE ou alterações aos regulamentos UNECE em vigor aos quais a Comunidade tenha aderido, a Comissão deve alterar, de forma correspondente, os anexos da presente directiva.
7. Cada nova directiva específica ou novo regulamento específico deve introduzir as alterações adequadas nos anexos da presente directiva.
8. Os anexos da presente directiva podem ser alterados por meio de regulamentos.
9. Atendendo a que se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva ou das directivas e regulamentos específicos, nomeadamente completando-os, as medidas referidas no presente artigo devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
Artigo 40.o
Comité
1. A Comissão é assistida por um comité designado «Comité Técnico - Veículos a Motor» (CTVM).
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os n.os 1 a 4 do artigo 5.o-A e o artigo 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
3. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
CAPÍTULO XVI
DESIGNAÇÃO E NOTIFICAÇÃO DOS SERVIÇOS TÉCNICOS
Artigo 41.o
Designação dos serviços técnicos
1. Sempre que um Estado-Membro designe um serviço técnico, este deve cumprir o disposto na presente directiva.
2. Os serviços técnicos devem efectuar ou supervisionar os ensaios exigidos para a homologação ou as inspecções especificados na presente directiva ou num dos actos regulamentares enumerados no anexo IV, salvo quando sejam expressamente autorizados procedimentos alternativos. Os serviços técnicos não podem efectuar ensaios nem inspecções para os quais não tenham sido devidamente designados.
3. Os serviços técnicos enquadram-se numa ou mais das seguintes quatro categorias de actividades, em função das suas competências:
a)
Categoria A: serviços técnicos que efectuam nas suas próprias instalações os ensaios referidos na presente directiva e nos actos regulamentares enumerados no anexo IV;
b)
Categoria B: serviços técnicos que supervisionam os ensaios referidos na presente directiva e nos actos regulamentares enumerados no anexo IV efectuados nas instalações do fabricante ou nas instalações de um terceiro;
c)
Categoria C: serviços técnicos que avaliam e inspeccionam regularmente os métodos de controlo da conformidade da produção utilizados pelo fabricante;
d)
Categoria D: serviços técnicos que supervisionam ou efectuam ensaios ou inspecções no âmbito da fiscalização da conformidade da produção.
4. Os serviços técnicos devem demonstrar que dispõem de competências adequadas, conhecimentos técnicos especializados e experiência comprovada nos domínios específicos abrangidos pela presente directiva e pelos actos regulamentares enumerados no anexo IV.
Além disso, os serviços técnicos devem cumprir as normas constantes do apêndice 1 do anexo V que sejam aplicáveis às actividades que exercem. Este requisito não se aplica, no entanto, à última fase do procedimento de homologação em várias fases a que se refere o n.o 1 do artigo 25.o
5. A entidade homologadora pode agir como serviço técnico para uma ou mais das actividades a que se refere o n.o 3.
6. Um fabricante ou um subcontratante agindo em nome daquele pode ser designado como serviço técnico para as actividades da categoria A no que diz respeito aos actos regulamentares enumerados no anexo XV.
A Comissão altera a lista desses actos regulamentares, se for caso disso, pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 40.o
7. As entidades a que se referem os n.os 5 e 6 devem cumprir o disposto no presente artigo.
8. Os serviços técnicos de países terceiros não designados nos termos do n.o 6 só podem ser notificados ao abrigo do artigo 43.o no âmbito de um acordo bilateral entre a Comunidade e o país terceiro em causa.
Artigo 42.o
Avaliação das competências dos serviços técnicos
1. As competências referidas no artigo 41.o devem ser atestadas por um relatório de avaliação elaborado por uma entidade competente. Esse relatório pode incluir um certificado de acreditação emitido por um organismo de acreditação.
2. A avaliação na qual se baseia o relatório referido no n.o 1 é efectuada nos termos do disposto no apêndice 2 do anexo V.
O relatório de avaliação é revisto após um período máximo de três anos.
3. O relatório de avaliação é comunicado à Comissão, a pedido desta.
4. A entidade homologadora que agir como serviço técnico atesta o cumprimento dos requisitos mediante a apresentação de documentos comprovativos.
A verificação do cumprimento inclui uma avaliação da actividade em causa efectuada por inspectores independentes. Os inspectores podem pertencer à mesma organização, desde que sejam geridos autonomamente em relação ao pessoal que realiza a actividade avaliada.
5. Um fabricante ou um subcontratante agindo em nome daquele, designado como serviço técnico, deve cumprir as disposições aplicáveis do presente artigo.
Artigo 43.o
Procedimentos de notificação
1. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão, para cada serviço técnico designado, o nome, o endereço, incluindo o endereço de correio electrónico, os responsáveis e a categoria de actividades em causa. Devem notificar-lhe quaisquer ulteriores alterações destes elementos.
O acto de notificação deve indicar para que actos regulamentares foram designados os serviços técnicos.
2. Um serviço técnico só pode exercer as actividades descritas no artigo 41.o para efeitos de homologação se tiver sido previamente notificado à Comissão.
3. Um mesmo serviço técnico pode ser designado e notificado por vários Estados-Membros, independentemente da categoria de actividades que exerça.
4. Quando, nos termos de um acto regulamentar, deva ser designada uma organização específica ou organismo competente cuja actividade não se enquadre nas actividades abrangidas pelo artigo 41.o, a notificação é efectuada nos termos do presente artigo.
5. A Comissão publica no seu sítio web a lista das entidades homologadoras e dos serviços técnicos, bem como os respectivos dados.
CAPÍTULO XVII
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 44.o
Disposições transitórias
1. Na falta das alterações necessárias à presente directiva para incluir veículos ainda não abrangidos pelo seu âmbito de aplicação ou para completar as disposições técnicas e administrativas relativas à homologação de veículos de outras categorias além da M1 produzidos em pequenas séries e para estabelecer disposições administrativas e técnicas harmonizadas relativas ao procedimento de homologação individual, e até ao termo dos períodos de transição previstos no artigo 45.o, os Estados-Membros devem continuar a conceder homologações nacionais para esses veículos, desde que estas se baseiem nos requisitos técnicos harmonizados estabelecidos na presente directiva.
2. A pedido do fabricante ou, no caso de uma homologação individual, do proprietário do veículo e mediante apresentação das informações exigidas, o Estado-Membro em questão deve preencher e emitir o certificado de homologação ou o certificado de homologação individual, consoante o caso. O certificado deve ser entregue ao requerente.
Em relação a veículos do mesmo modelo, os outros Estados-Membros devem aceitar uma cópia autenticada como prova de que os ensaios exigidos foram efectuados.
3. Caso seja necessário matricular noutro Estado-Membro um veículo específico abrangido por uma homologação individual, esse Estado-Membro pode requerer à entidade homologadora que emitiu o certificado de homologação individual quaisquer informações suplementares que atestem pormenorizadamente a natureza dos requisitos técnicos que aquele veículo específico satisfaz.
4. Na falta de harmonização dos regimes de matrícula e tributação dos Estados-Membros em relação aos veículos abrangidos pela presente directiva, os Estados-Membros podem utilizar os códigos nacionais para facilitar a matrícula e a tributação nos respectivos territórios. Para este efeito, os Estados-Membros podem subdividir as versões indicadas na parte II do anexo III, desde que as informações utilizadas para a subdivisão sejam expressamente indicadas no dossier de homologação ou possam ser dele deduzidas por meio de simples cálculos.
Artigo 45.o
Datas de aplicação da homologação CE
1. No que diz respeito à homologação CE, os Estados-Membros devem conceder esta homologação aos novos modelos de veículos a partir das datas especificadas no anexo XIX.
2. A pedido do fabricante, os Estados-Membros podem conceder a homologação CE a novos modelos de veículos a partir de 29 de Abril de 2009.
3. Até às datas especificadas na quarta coluna do quadro constante do anexo XIX, o n.o 1 do artigo 26.o não é aplicável aos novos veículos para os quais tenha sido concedida homologação nacional antes das datas especificadas na terceira coluna desse anexo, ou a veículos para os quais não tenha sido concedida qualquer homologação.
4. A pedido do fabricante, e até às datas especificadas na terceira coluna das linhas 6 e 9 do quadro constante do anexo XIX, os EstadosMembros devem continuar a conceder homologações nacionais, em alternativa à homologação CE, aos veículos das categorias M2 e M3, desde que tais veículos e seus sistemas, componentes e unidades técnicas tenham sido homologados nos termos dos actos regulamentares enumerados na parte I do anexo IV da presente directiva.
5. A presente directiva não invalida qualquer homologação CE concedida a veículos da categoria M1 antes de 29 de Abril de 2009, nem impede a extensão dessas homologações.
6. No que diz respeito às homologações CE de novos tipos de sistemas, componentes ou unidades técnicas, os Estados-Membros devem aplicar a presente directiva a partir de 29 de Abril de 2009.
A presente directiva não invalida qualquer homologação CE concedida a sistemas, componentes ou unidades técnicas antes de 29 de Abril de 2009, nem impede a extensão dessas homologações.
Artigo 46.o
Sanções
Os Estados-Membros determinam as sanções aplicáveis em caso de violação das disposições da presente directiva, em especial as proibições constantes do artigo 31.o ou dele decorrentes, e dos actos regulamentares enumerados na parte I do anexo IV, e tomam as medidas necessárias para a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas. Os Estados-Membros notificam estas disposições à Comissão até 29 de Abril de 2009, e quaisquer ulteriores alterações das mesmas no mais breve prazo possível.
Artigo 47.o
Avaliação
1. Até 29 de Abril de 2011 os Estados-Membros devem informar a Comissão sobre a aplicação dos procedimentos de homologação previstos na presente directiva, em especial da aplicação do procedimento de homologação em várias fases. Se for caso disso, a Comissão deve propor as alterações consideradas necessárias para aperfeiçoar o processo de homologação.
2. Com base nas informações prestadas ao abrigo do n.o 1, a Comissão apresenta um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre a aplicação da presente directiva até 29 de Outubro de 2011. Se for caso disso, a Comissão pode propor o adiamento das datas de aplicação previstas no artigo 45.o
Artigo 48.o
Transposição
1. Os Estados-Membros devem aprovar e publicar antes de 29 de Abril de 2009 as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento às alterações substanciais introduzidas na presente directiva e devem comunicar de imediato à Comissão o texto das referidas disposições.
Os Estados-Membros devem aplicar essas disposições a partir de 29 de Abril de 2009.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. Essas disposições devem igualmente incluir uma menção que precise que as remissões, nas disposições legislativas, regulamentares e administrativas em vigor, para as directivas revogadas pela presente directiva devem entender-se como sendo feitas para a presente directiva. As modalidades daquela referência e desta menção incumbem aos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que aprovarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 49.o
Revogação
A Directiva 70/156/CEE é revogada com efeitos a partir de 29 de Abril de 2009, sem prejuízo das obrigações dos Estados-Membros no que diz respeito aos prazos de transposição para o direito interno e de aplicação das directivas enumeradas na parte B do anexo XX.
As referências à directiva revogada entendem-se como feitas à presente directiva e devem ler-se nos termos do quadro de correspondência constante do anexo XXI.
Artigo 50.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 51.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 5 de Setembro de 2007.