31983R0918
L 105/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EИО) № 918/83 НА СЪВЕТА
от 28 март 1983 година
относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 28, 43 и 235 от него,
като взе предвид предложението от страна на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че поради отсъствие на мярка за дерогация, приета съобразно разпоредбите на Договора, митата по Общата митническа тарифа се прилагат за всички стоки, внасяни в Общността; като има предвид, че това се отнася и за селскостопански такси и всички останали налози при внос в рамките на общата селскостопанска политика или специфични режими за определени стоки, получени от преработката на селскостопански продукти;
като има предвид, че при някои точно определени обстоятелства подобно облагане не е оправдано, когато особените условия на вноса на стоките не налагат прилагането на обичайните мерки за защита на икономиката;
като има предвид, че в такива случаи е желателно да се предвиди възможността вносът да е с освобождаване и за стоките да не се прилагат обичайните за тях вносни сборове, каквито разпоредби съществуват по традиция в повечето митнически законодателства;
като има предвид, че подобни освобождавания са предвидени и в многостранни международни конвенции, по които всички или някои държави-членки са договарящи страни; като има предвид, че Общността следва да прилага тези конвенции и това прилагане предполага въвеждането на режим на Общността за митнически освобождавания с оглед съобразно изискванията на Митническия съюз да се премахнат разликите по отношение на предмета, обхвата и условията по прилагане на предвидените в тези конвенции освобождавания и да се позволи всички засегнати лица да ползват едни и същи предимства в цялата Общност;
като има предвид, че някои от прилаганите понастоящем освобождавания в държавите-членки произтичат от сключени с трети държави или международни организации специфични конвенции; като има предвид, че въз основа на съдържанието си подобни конвенции засягат само и единствено подписалите ги държави-членки; като има предвид, че не е необходимо на общностно равнище да се определят условията по предоставяне на освобождавания от подобен вид и поради това е достатъчно само да се разреши на съответните държави-членки да предоставят тези освобождавания чрез приета за тази цел процедура;
като има предвид, че прилагането на общата селскостопанска политика изисква събиране на износни сборове за определени стоки при конкретни обстоятелства; като има предвид, че за целта е необходимо на общностно равнище да се посочат случаите, в които въпросните стоки се освобождават от тези сборове;
като има предвид, че Съветът вече е приел редица регламенти относно митнически освобождавания и с оглед установяването на режим на Общността за митническите освобождавания, е желателно формално тези регламенти да се отменят и техните разпоредби да се включат в настоящия регламент;
като има предвид, че с оглед правна яснота следва да се изброят разпоредбите от общностните актове, които съдържат мерки по освобождаване, които остават извън обхвата на настоящия регламент;
като има предвид, че настоящият регламент не ограничава прилагането от страна на държавите-членки на забрани или ограничения по вноса или износа, които се оправдани с оглед обществения морал, обществения ред или сигурността на населението, опазване на здравето и живота на хора, животни и растения, защитата на национални богатства с художествена, историческа или археологическа стойност, или защитата на индустриална или търговска собственост;
като има предвид, че когато предоставените освобождавания са посочени за суми в ECU, следва да се определи по какви правила да се преизчисляват тези суми в национални валути;
като има предвид, че е важно осигуряването на единно прилагане на разпоредбите на настоящия регламент и за тази цел е необходимо да се предвиди процедура на Общността за своевременно приемане на мерките по прилагането му; като има предвид, че за тази цел е необходимо създаването на комитет, който да позволи организирането на тясно и ефективно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в тази област и да замени действащия Комитет по митническите освобождавания, учреден съгласно Регламент (ЕИО) № 1798/75 от 10 юли 1975 г. относно освобождаване от мита по Общата митническа тарифа на предмети от образователен, научен и културен характер (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент определя случаите, в които поради особени обстоятелства се прилага освобождаване от вносни сборове при допускане за свободно обращение или от износни сборове при износ на стоки извън Общността.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„вносни сборове“ са митата или таксите с равностоен ефект, както и селскостопанските такси и други налози при внос, предвидени в рамките на на общата селскостопанска политика или в рамките на специфични режими, приложими за определени стоки, получени от преработката на селскостопански продукти;
б)
„износни сборове“ са селскостопанските такси и други налози при износ, предвидени в рамките на общата селскостопанска политика или в рамките на специфични режими, приложими за определени стоки, получени от преработката на селскостопански продукти;
в)
„лично имущество“ са вещите, предназначени за лична употреба на заинтересуваните лица или за нуждите на домакинството им.
По-специално за „лично имущество“ се считат:
-
домакинско имущество,
-
велосипеди и мотоциклети, лични моторни превозни средства и ремаркета към тях, каравани за къмпинг, плавателни съдове за развлечение и спортни самолети.
За „лично имущество“ се приемат също така и провизии за домакинството в рамките на обичайните за едно семейство запаси, домашни любимци и ездитни животни, както и преносимите инструменти, необходимите за упражняването на занаятчийски или свободни професии на заинтересуваното лице. За лично имущество не се приемат такива вещи, които поради своето естество или количество могат да имат търговски характер;
г)
„домакинско имущество“ са личните вещи, домакинско и спално бельо, мебелировка и оборудване, предназначени за лично ползване от заинтересуваните лица или за посрещане на нуждите на домакинството им;
д)
„алкохолни продукти“ са продукти (бира, вино, аперитиви на винена или алкохолна основа, спиртни напитки (eau-de-vie), ликьори или спиртни напитки изобщо, и т. н.), които попадат в позиции от № 22.03 до № 22.09 на Общата митническа тарифа.
3. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, при прилагане на глава I от него остров Хелголанд се разглежда като трета страна.
ГЛАВА ПЪРВА
ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ВНОСНИ СБОРОВЕ
ДЯЛ I
ЛИЧНО ИМУЩЕСТВО НА ФИЗИЧЕСКИ ЛИЦА, КОИТО ПРЕМЕСТВАТ ОБИЧАЙНОТО СИ МЕСТОПРЕБИВАВАНЕ ОТ ТРЕТА СТРАНА В ОБЩНОСТТА
Член 2
Внасяното от физически лица лично имущество при преместването на обичайното им местопребиваване от трета страна на митническата територия на Общността се освобождава от вносни сборове при спазване на членове от 3 до 10 включително.
Член 3
Освобождаването се отнася за лично имущество, което:
а)
с изключение на конкретни случаи, обосновани от обстоятелствата, е собственост и, при непотребими стоки, е използвано от заинтересуваното лице поне шест месеца на предишното му обичайно местопребиваване преди датата, на която то е преустановило своето обичайно местопребиваване в третата страна, която напуска;
б)
е предназначено за същите цели намястото на новото му обичайно местопребиваване.
Държавите- членки могат допълнително да поставят освобождаването на подобно имущество под условие, то да е било обложено, било в страната му на произход или в страната, която напуска, с мита и/или данъци, на които по правило подлежи.
Член 4
Освобождаването се прилага само и единствено за лица, които са имали обичайно местопребиваване извън Общността най-малко 12 последователни месеца.
Когато намерението на заинтересуваното лице е било да пребивава извън Общността най-малко 12 последователни месеца, митническите органи могат да допуснат дерогации от разпоредбата в алинея първа.
Член 5
Не подлежат на освобождаване от вносни сборове:
a)
алкохолни продукти;
б)
тютюн или тютюневи изделия;
в)
търговски превозни средства;
г)
предмети, предназначени за упражняването на занаят или професия, различни от преносимите инструменти за занаятчийски и свободни професии.
Член 6
С изключение на особени случаи, освобождаване се допуска само и единствено за лично имущество, декларирано за свободно обращение в рамките на 12 месеца от датата на установяване на заинтересуваното лице на обичайното му местопребиваване на митническата територия на Общността.
Личното имущество може да бъде допуснато за свободно обращение на множество отделни пратки в рамките на посочения в предходната алинея срок.
Член 7
1. До изтичане на 12 месеца от датата, на която е приета декларацията за свободно обращение,, допуснатото с освобождаване лично имущество не може да бъде предмет на заем, да се залага като обезпечение, отдава под наем или прехвърля възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени за това.
2. При заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне, извършено преди изтичане на срока по параграф 1, възниква задължение за заплащане на съответните вносни сборове за въпросното имущество в размер, съответстващ на прилагания към датата на заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоката и въз основа на митническата стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 8
1. Независимо от разпоредбите на член 6, алинея първа, освобождаване от вносни сборове може да се допуска за лично имущество, декларирано за свободно обращение преди заинтересуваното лице да се установи на обичайното си местопребиваване в рамките на митническата територия на Общността, при условие че лицето поеме задължението в рамките на срок от шест месеца действително да установи обичайното си местопребиваване си там. Едновременно с поемането на задължението се предоставя обезпечение, като неговата форма и размер се определят от компетентните органи.
2. При прилагане на разпоредбите в параграф 1 предвиденият в член 3, буква а) срок се изчислява от датата, на която съответното лично имущество е въведено на митническата територия на Общността.
Член 9
1. Когато поради професионални задължения заинтересуваното лице напусне третата страна, където е обичайното му местопребиваване, без същевременно да установи обичайното си местопребиваване си на митническата територия на Общността, но с ясно изразено намерение за подобно действие, компетентните органи могат да разрешат допускане с освобождаване на личното имущество, което лицето внася с такава цел на посочената територия.
2. Допускането с освобождаване на личното имущество, посочено в параграф 1, се извършва съобразно условията, предвидени в членове от 2 до 7, при условие че:
а)
определените в член 3, буква а), и член 6, алинея първа срокове се изчисляват от датата на въвеждане на личното имущество на митническата територия на Общността;
б)
определеният в член 7, параграф 1 срок се изчислява от датата, на която заинтересуваното лице действително установи обичайното си местопребиваване на митническата територия на Общността.
3. Допускането с освобождаване е подчинено на условието заинтересуваното лице да поеме задължението действително да установи обичайното си местопребиваване на митническата територия на Общността в срока, определен от компетентните органи съобразно обстоятелствата. Във връзка с поетото задължение за установяване на обичайното местопребиваване компетентните органи могат да изискват обезпечение в определена от тях форма и размер.
Член 10
Когато определено лице е принудено поради изключителни политически обстоятелства да смени обичайното си местопребиваване от трета страна на митническата територия на Общността, компетентните органи могат да дерогират стриктното прилагане на член 3, букви а) и б), член 5, букви в) и г), както и член 7.
ДЯЛ II
ИМУЩЕСТВО, ВНАСЯНО ВЪВ ВРЪЗКА С ВСТЪПВАНЕ В БРАК
Член 11
1. При спазване на разпоредбите на членове от 12 до 15 се освобождават от вносни сборове домакински принадлежности, включително и нови, принадлежащи на лице, което сменя своето обичайно местопребиваване от трета страна на митническата територия на Общността във връзка с встъпване в брак.
2. При спазване на същите условия се освобождават от вносни сборове обичайните сватбени подаръци, предназначени за лице, което отговаря на условията, определени в параграф 1, от лица, които са с обичайно местопребиваване в трета страна. Освобождаването се допуска, при условие че стойността на всеки подарък не надхвърля 1 000 ECU.
Член 12
Освобождаването, посочено в член 11, се допуска само и единствено за лица:
а)
които са имали обичайно местопребиваване извън митническата територия на Общността най-малко 12 последователни месеца. Въпреки това, дерогации от настоящата разпоредба се допускат, когато намерението на заинтересуваното лице действително е било да пребивава най-малко 12 последователни месеца извън митническата територия на Общността.
б)
представят доказателство за встъпване в брак.
Член 13
Не се допуска освобождаване от вносни сборове на алкохолни продукти, тютюн или тютюневи изделия.
Член 14
1. Освен при изключителни обстоятелства, освобождаване от вносни сборове се допуска само за стоки, декларирани за свободно обращение:
-
най-рано два месеца преди датата, определена за встъпване в брак; в този случай освобождаването се допуска при предоставяне на обезпечение, чиято форма и размер се определят от компетентните органи, и
-
не по-късно от четири месеца след датата на встъпване в брак.
2. Посочените в член 11 стоки могат да се допуснат за свободно обращение и когато пристигат в множество отделни пратки в рамките на посочения в параграф 1 срок.
Член 15
1. До изтичане на 12 месеца от датата, на която е приета декларацията за свободно обращение, допуснатите с освобождаване по реда на член 11 стоки не могат да бъдат предмет на заем, да се залагат като обезпечение, отдават под наем или прехвърлят възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени за това.
2. При заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне, извършено преди изтичане на срока по параграф 1, възниква задължение за заплащане на съответните вносни сборове за въпросните стоки в размер, съответстващ на прилагания към датата на заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоката и въз основа на митническата стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
ДЯЛ III
ЛИЧНО ИМУЩЕСТВО, ПРИДОБИТО ПО НАСЛЕДСТВО
Член 16
1. При спазване на разпоредбите на членове от 17 до 19 лично имущество, придобито по наследство по закон или получено по завещание от физическо лице с обичайно местопребиваване на митническата територия на Общността, се допуска с освобождаване от вносни сборове.
2. За целите на параграф 1 за „лично имущество“ се считат стоките, посочени в член 1, параграф 2, буква в) и съставляващи наследството на починалия.
Член 17
Не подлежат на освобождаване:
a)
алкохолни продукти;
б)
тютюн или тютюневи изделия;
в)
търговски превозни средства;
г)
предназначени за упражняването на занаят или професия изделия, различни от преносимите инструменти за занаятчийски или свободни професии, които са били използвани от починалия за упражняване на занаята или професията му;
д)
запаси от суровини и завършени или полуготови стоки;
е)
живи животни и запаси от селскостопански продукти, надвишаващи обичайните за семейно запасяване количества.
Член 18
1. Освобождаването се допуска само и единствено за лично имущество, декларирано за свободно обращение не по-късно от две години от датата, на която заинтересуваното лице придобива собствеността върху имуществото (окончателното юридическо уреждане на наследството).
При наличието на особени обстоятелства компетентните органи могат да удължат този срок.
2. Вносът на лично имущество може да се осъществи на множество отделни пратки в рамките на определения в параграф 1 срок.
Член 19
Разпоредбите на членове от 16 до 18 се прилагат mutatis mutandis за лично имущество, придобито по наследство по завещание от юридически лица с нестопанска цел, които са установени на митническата територия на Общността.
ДЯЛ IV
ДОМАКИНСКО ИМУЩЕСТВО ЗА ОБЗАВЕЖДАНЕ НА ЖИЛИЩЕ, КОЕТО НЕ Е ОСНОВНО
Член 20
При спазване на разпоредбите на членове от 21 до 24 се освобождава от вносни сборове домакинско имущество, внасяно от физически лица с обичайно местопребиваване извън митническата територия на Общността, което е предназначено за обзавеждане на жилище, намиращо се на митническата територия на Общността и не е основно за лицето.
Член 21
Освобождаването се разрешава за домакинско имущество, което:
а)
с изключение на оправдани от обстоятелствата особени случаи, е било собственост и е било употребявано от заинтересуваното лице най-малко шест месеца преди датата на износ на това домакинско имущество;
б)
по вид и количество съответства на нормалното обзавеждане, необходимо за съответното жилище, което не е основно.
Член 22
Освобождаването се разрешава само на лица, които:
а)
са имали обичайно местопребиваване извън митническата територия на Общността най-малко дванадесет последователни месеца;
б)
са собственици на съответното жилище, което не е основно, или са го наели за срок, не по-кратък от две години; и
в)
са поели задължението по време на тяхното отсъствие или по време на отсъствието на техните семейства да не отдават под наем жилището на трети лица.
Освобождаването за едно жилище може да се ограничи само до един път.
Член 23
Освобождаването може да се постави в зависимост от предоставянето на обезпечение, покриващо заплащането на митническото задължение, което може да възникне съгласно член 24.
Член 24
1. Считано от датата на отдаване под наем или прехвърляне на трети лица на жилището, когато подобни действия са извършени преди изтичане на срока от две години след датата на приемане на декларацията за свободно обращение на домакинското имущество, възниква вносно митническо задължение, като вносните сборове се определят съгласно ставките, действащи към датата на отдаването под наем или прехвърлянето в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Въпреки това, освобождаването остава в сила и в случай че при спазване разпоредбите на член 22, букви б) и в) домакинското имущество се използва за обзавеждане на ново жилище, което не е основно.
2. При заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне на домакинското имущество на трето лице преди изтичане на срока от две години след датата на приемане на декларацията за свободното му обращение възниква вносно митническо задължение при същите условията като посочените в първа алинея на параграф 1.
За особено ценни домакински принадлежности този срок може да се удължи до 10 години.
ДЯЛ V
ПРИНАДЛЕЖНОСТИ, УЧЕБНИ ПОСОБИЯ И ДРУГО ДОМАКИНСКО ОБОРУДВАНЕ НА УЧЕНИЦИ И СТУДЕНТИ
Член 25
1. Освобождават се от вносни сборове принадлежности, учебни пособия и оборудване, състоящо се от употребявани, които представляват обичайното обзавеждане на стая на ученик или студент, пристигащ на митническата територия на Общността с цел обучение, които са предназначени за лична употреба през срока на обучението им.
2. По смисъла на параграф 1:
а)
„ученик или студент“ е всяко едно лице, записано за редовно обучение с постоянно посещение на учебните занятия в учебно заведение;
б)
„принадлежност“ е домакинско и спално бельо, както и облекло, нови или употребявани;
в)
„учебни пособия“ са всички предмети и инструменти (включително калкулатори и пишещи машини), които обикновено се използват от ученици или студенти за целите на обучението им.
Член 26
Освобождаването се допуска най-малко веднъж за учебна година.
ДЯЛ VI
ПРАТКИ С НЕЗНАЧИТЕЛНА СТОЙНОСТ
Член 27
Освобождават се от вносни сборове, при спазване на условията по член 28, пратките, изпратени до получател с писмо или пощенски колет и които съдържат стоки, чиято обща стойност не превишава 10 ECU.
Член 28
Не подлежат на освобождаване от вносни сборове:
a)
алкохолни продукти;
б)
парфюми и тоалетни води;
в)
тютюн или тютюневи изделия.
ДЯЛ VII
ДРЕБНИ ПРАТКИ БЕЗ ТЪРГОВСКИ ХАРАКТЕР
Член 29
1. При спазване на разпоредбите на членове 30 и 31, от вносни сборове се освобождават стоките, съдържащи се в дребни пратки без търговски характер, изпратени от физическо лице, намиращо се в трета страна, до друго физическо лице, намиращо се на митническата територия на Общността.
Освобождаването от вносни сборове съгласно настоящия параграф не се отнася за дребни пратки без търговски характер, изпратени от остров Хелголанд.
2. По смисъла на параграф 1 „дребни пратки без търговски характер“ са пратките, които:
-
имат случаен характер,
-
съдържат изключително стоки, предназначени за лично използване от страна на получателя или семейството му, като вудът и количеството на тези стоки не пораждат съмнение, че вносът се осъществява с търговска цел,
-
се състоят от стоки, чиято обща стойност, включително тази на продуктите, посочени в член 30, не превишава 35 ECU,
-
са изпратени от изпращача до получателя без каквото и да е заплащане от страна на последния.
Член 30
Освобождаването, посочено в член 29, параграф 1, се ограничава за всяка пратка до количествата, определени по отношение на всяка от стоките, изброени по-долу:
а)
тютюневи изделия:
-
50 цигари, или
-
25 пурети (пури с максимално тегло 3 гр. всяка), или
-
10 пури, или
-
50 грама тютюн за лула или друг начин на пушене.
б)
алкохолни напитки:
-
дестилирани напитки и спиртни напитки с алкохолно съдържание, по-високо от 22 об. %: 1 литър. Държавите-членки могат да изискват въпросното количество да се съдържа само в една бутилка, или
-
дестилирани напитки и спиртни напитки, аперитиви на винена или алкохолна основа с алкохолно съдържание, не по-високо от 22 об. %; пенливи вина, ликьорни вина: 1 литър, или
-
непенливи вина: 2 литра.
в)
парфюми: 50 грама, или
тоалетни води: 0,25 литра.
Член 31
Стоките, посочени в член 30, съдържащи се в дребни пратки без търговски характер, но в количества, превишащи посочените в същия член, не с еползват от освобождаване от вносни сборове.
ДЯЛ VIII
ДЪЛГОТРАЙНИ АКТИВИ И ДРУГО ОБОРУДВАНЕ, ВНАСЯНО ВЪВ ВРЪЗКА С ПРЕМЕСТВАНЕ НА ПРЕДПРИЯТИЕ ОТ ТРЕТА СТРАНА В ОБЩНОСТТА
Член 32
1. Без да се засягат действащите в държавите-членки мерки на индустриалната и търговската политика и при спазване на разпоредбите на членове от 33 до 37, се освобождават от вносни сборове дълготрайните материални активи ивсяко друго оборудване, принадлежащи на предприятие, което преустановява дейността си в трета страна и окончателно я премества, за да извършва сходна дейност на митническата територия на Общността.
Когато преместващото се предприятие е селскостопанско, живият му добитък се допуска също без заплащане на вносни сборове.
2. По смисъла на параграф 1 „предприятие“ е самостоятелна стопанска единица в сферата на производство или услугите.
Член 33
Освобождаването съгласно член 32 се разрешава само за дълготрайни активи и друго оборудване, които:
а)
с изключение на оправдани от обстоятелствата особени случаи, са действително употребявани в предприятието най-малко 12 месеца преди датата, на която предприятието е преустановило дейността си в третата страна, от която се премества;
б)
са предназначени да се използват за същите цели след прехвърлянето им;
в)
по вид и размери отговарят на съответното предприятие.
Член 34
Не се допуска освобождаване от вносни сборове за предприятия, чието преместване на митническата територия на Общността е в резултат на или е с цел сливане със или поглъщане от предприятие, установено на митническата територия на Общността, без с това да се създава нова дейност.
Член 35
Не се разрешава освобождаване за:
а)
превозни средства, които по естеството си не представляват средства за производство или не са предназначени за предоставяне на услуги;
б)
запаси от всякакъв вид, предназначени за потребление от хората или за храна за животни;
в)
горива и запаси от суровини или от готови или полуготови продукти;
г)
добитък, собственост на търговци на животни.
Член 36
С изключение на оправдани от обстоятелствата особени случаи, освобождаването от вносни сборове съгласно член 32 се разрешава само за дълготрайни активи и друго оборудване, които са декларирани за свободно обращение преди изтичане на срока от 12 месеца от датата, на която предприятието е преустановило дейността си в третата страна, която напуска.
Член 37
1. До изтичане на срок от 12 месеца от датата на приемане на декларацията за свободно обращение дълготрайните активи и другото оборудване не могат да се отдават под наем, залагат като обезпечение, заемат или прехвърлят възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени за това.
В случай че съществува възможност за злоупотреба, този срок може да се удължи до 36 месеца при отдаването под наем или прехвърлянето.
2. При заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне, извършено преди изтичане на срока по параграф 1, възниква задължение за заплащане на съответните вносни сборове за съответното имущество в размер, съответстващ на прилагания към датата на заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 38
Разпоредбите на членове от 32 до 37 се прилагат mutatis mutandis и за дълготрайни активи и друго оборудване, собственост на лица, упражняващи свободни професии, както и за юридически лица с нестопанска цел, които преместват дейността си от трета страна на митническата територия на Общността.
ДЯЛ IХ
ПРОДУКТИ, ПОЛУЧЕНИ ОТ ДЕЙНОСТТА НА СЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОИЗВОДИТЕЛИ ОТ ОБЩНОСТТА В ИМОТИ, РАЗПОЛОЖЕНИ В ТРЕТИ СТРАНИ
Член 39
1. При спазване на разпоредбите на членове 40 и 41 се освобождават от вносни сборове продукти на земеделието, животновъдството, пчеларството, градинарството и горското стопанство, получени от имоти, разположени в трета страна в непосредствена близост с митническата територия на Общността и експлоатирани от селскостопански производители, чието основно седалище на дейността се намира на митническата територия на Общността в непосредствена близост до съответната трета страна.
2. За да се ползват от разпоредбите по параграф 1, продуктите от животновъдството трябва да произлизат от животни с произход от Общността или от животни, допуснати за свободно обращение в Общността.
Член 40
Освобождаване от вносни сборове се разрешава само за продукти, които не са били обработени или преработени по начин, различен от този, който се прилага обичайно след събиране на реколтата или продукцията.
Член 41
Освобождаване от вносни сборове се разрешава само за продукти, които са въведени на митническата територия на Общността от селскостопанския производител или от негово име.
Член 42
Разпоредбите на членове от 39 до 41 се прилагат mutatis mutandis за рибни продукти или продукти от рибовъдството, получени от рибари от Общността в езера или водни басейни, намиращи се на границите на държава-членка и трета страна, както и за продукти от лов, добити на тези езера или водни басейни от ловци на Общността.
ДЯЛ Х
СЕМЕНА, ТОРОВЕ И ПРОДУКТИ ЗА ОБРАБОТКА НА ПОЧВАТА И РАСТЕНИЯТА, ВНАСЯНИ ОТ СЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОИЗВОДИТЕЛИ ОТ ТРЕТА СТРАНА ЗА ИЗПОЛЗВАНЕ В ИМОТИ В ЗОНИ, ГРАНИЧЕЩИ С ТАЗИ СТРАНА
Член 43
При спазване на разпоредбите на член 44 се освобождават от вносни сборове семена, торове и други продукти за обработка на почвата и растенията, предназначени за използване в имоти, разположени на митническата територия на Общността в непосредствена близост с трета страна, когато тези имоти се обработват от селскостопански производители, чието седалище на дейност се намира в тази трета страна в непосредствена близост до митническата територия на Общността.
Член 44
1. Освобождаването от вносни сборове се разрешава само за количествата семена, торове и други продукти, необходими за селскостопанската обработка на съответния имот.
2. Освобождаването се разрешава само за семена, торове и други необходими за селскостопанска дейност продукти, директно въвеждани в митническата територия на Общността от селскостопанския производител или от негово име.
3. Държавите-членки могат да поставят условието за реципрочност спрямо освобождаването.
ДЯЛ ХI
СТОКИ, СЪДЪРЖАЩИ СЕ В ЛИЧНИЯ БАГАЖ НА ПЪТНИЦИ
Член 45
1. При спазване на разпоредбите на разпоредбите на членове от 46 до 49 се освобождават от вносни сборове стоките с нетърговски характер, внасяни от трета страна от пътници и съдържащи се в личния им багаж.
2. По смисъла на параграф 1:
а)
„личен багаж“ е целият багаж, който пътникът може да представи пред митническото учреждение при пристигането си в Общността, както и багажът, който той представя по-късно пред същото митническо учреждение, при условие че докаже, че към момента на отпътуването му този багаж е бил регистриран като придружаван багаж от превозвача, който е осигурил и неговия превоз от третата страна за Общността.
Без да се засягат разпоредбите на член 112, параграф 1), буква в), преносими туби с горива не се считат за личен багаж;
б)
„стоки с нетърговски характер“ са стоките, които:
-
се внасят епизодично, и
-
са предназначени за лично използване от пътника или членовете на неговото семейство или за подаръци, като видът и количеството на тези стоки не поражда съмнение, че вносът се осъществява с търговска цел.
Член 46
1. Освобождаването съгласно член 45, параграф 1) се ограничава за всеки един пътник до количествата, определени по отношение на всяка една от стоките, изброени по-долу:
а)
тютюневи изделия:
200 цигари, или
100 пурети (пури с максимално тегло 3 гр. всяка), или
50 пури, или
250 грама тютюн за лула или друг начин на пушене.
Въпреки това, за пътници с местопребиваване извън Европа, горепосочените количества се определят на:
400 цигари, или
200 пурети (пури с максимално тегло 3 гр. всяка), или
100 пури, или
500 грама тютюн за лула или друг начин на пушене.
б)
алкохолни напитки:
-
дестилирани напитки и спиртни напитки с алкохолно съдържание, по-високо от 22 об. %: 1 литър. Държавите -членки могат да изискват въпросното количество да се съдържа само в една бутилка, или
-
дестилирани напитки и спиртни напитки и аперитиви на винена или алкохолна основа с алкохолно съдържание, не по-високо от 22 об. %; пенливи вина, ликьорни вина: 2 литра, или
непенливи вина: 2 литра.
в)
парфюми: 50 грама,
и
тоалетни води: 0,25 литра.
2. За стоките, посочени в параграф 1, букви а) и б), не се разрешава освобождаване от вносни сборове за пътници под 17-годишна възраст.
Член 47
За стоки, различни от посочените в член 46, освобождаване съгласно член 45 се разрешава на всеки пътник, когато обща им стойност е до 45 ECU.
Въпреки това, държавите-членки могат да намалят тази стойност до 23 ECU за пътници на възраст до 15 години.
Член 48
Когато общата стойност на две или повече стоки, притежание на един пътник, надвишава посочените в член 47 стойности, се разрешава освобождаване до размера на стойностите за тези от стоките, които, ако биха били внесени отделно, биха ползвали освобождаване, при условие че стойността на отделна стока не може да бъде разделяна.
Член 49
1. Държавите-членки могат да намаляват стойността и/или количествата на стоките, които се освобождават от вносни сборове, когато те се внасят от:
-
лица, живеещи в пограничната зона,
-
работещи в пограничните зони,
-
персонала на превозни средства, използвани при трафика между трети страни и Общността.
Тези ограничения не се прилагат, когато лицата, живеещи в пограничната зона, представят доказателство, че не се връщат от пограничната зона на съседната трета страна. Тези ограничения се прилагат за работещите в пограничните зони и членовете на персонала на превозни средства, използвани при трафика между трети страни и Общността, когато те внасят стоки по време на пътуване, извършвано в рамките на професионалната им дейност.
2. За целите на прилагане на разпоредбите на параграф 1:
-
„погранична зона“ е: без да се засягат действащи международни конвенции в тази област, зоната, която по въздушна линия не надвишава 15 километра от границата.За включени в тази зона се считат и общините, които дори и само частично са разположени в тази зона;
-
„работещ в погранична зона“ е всяко лице, на което се налага да пресича границата през работните дни с цел упражняване на обичайната си професионална дейност.
ДЯЛ ХII
ПРЕДМЕТИ С ОБРАЗОВАТЕЛЕН, НАУЧЕН И КУЛТУРЕН ХАРАКТЕР; НАУЧНИ ИНСТРУМЕНТИ И АПАРАТИ
Член 50
Освобождават се от вносни сборове изброените в приложение I предмети с образователен, научен и културен характер, независимо от получателя им или от целите, за които са предназначени.
Член 51
Предметите с образователен, научен или културен характер, посочени в в приложение II, се освобождават от вносни сборове, при условие че са предназначени за използване от:
-
публични или общественополезни организации и институции с образователен, научен или културен характер или
-
организации или институции, които попадат в кръга на включените в колона 3 на посоченото приложение във връзка със съответния предмет, при условие че са били одобрени от компетентните органи на държавите-членки да получават тези без заплащане на вносни сборове.
Член 52
1. При спазване на разпоредбите на членове от 53 до 58 се освобождават от вносни сборове научни инструменти и апарати, които не са включени в член 51, когато се внасят изключително за нетърговски цели.
2. Освобождаването по параграф 1 се ограничава само до научни инструменти и апарати:
а)
които са предназначени:
-
за публични или общественополезни организации и институции, чиято основна дейност в обучението или научните изследвания, както и за звена на обществени организации, чиято основна дейност е обучение или научни изследвания, или
-
за частни организации, чиято основна дейност е обучение или научни изследвания, когато същите са получили одобрението на компетентните органи на държавите-членки за получаване на тези предмети без заплащане на вносни сборове; и
б)
доколкото подобни инструменти или апарати с равностойна научна стойност и качества понастоящем не се произвеждат в Общността.
Член 53
Освобождаването се прилага и за:
а)
резервни части, съставни части или специфични принадлежности за научни инструменти или апарати, при условие че тези резервни части, съставни части или принадлежности се внасят едновременно с инструментите или апаратите или в случай че се внасят впоследствие - когато може да се установи, че са предназначени за научни инструменти или апарати, които:
-
са внесени преди това без заплащане на вносни сборове, когато тези инструменти или апарати към момента на подаване на заявлението за освобождаване на резервните части, съставните части и принадлежностите продължават да се считат за научни инструменти и апарати, или
-
към момента на подаване на заявлението за освобождаване на резервните части, съставните части или принадлежностите биха могли да се ползват от освобождаване от вносни сборове;
б)
уреди, които се използват за поддръжка, контрол, настройка или поправка на научни инструменти или апарати, при условие че:
-
тези уреди се внасят едновременно с инструментите или апаратите, за които са предназначени, или в случай че се внасят по-късно - когато може да се установи, че са предназначени за научни инструменти или апарати, които:
-
са внесени преди това без заплащане на вносни сборове, когато тези инструменти или апарати към момента на подаване на заявлението за освобождаване на резервните части, съставните части и принадлежностите продължават да се считат за научни инструменти и апарати, или,
-
които към момента на подаване на заявлението за освобождаване на уредите биха могли да се ползват от освобождаване,
и че
-
в Общността понастоящем не се произвеждат равностойни уреди.
Член 54
За целите на прилагането на членове 52 и 53:
-
„научен инструмент или апарат“ е отделен инструмент или апарат, който по обективните си технически характеристики и възможни за получаване на резултати е изключително или основно предназначен за извършване на научни дейности,
-
„внасяни за нетърговски цели“ е приложимо за научни инструменти или апарати, предназначени за използване за научни изследвания или за обучение, които не се извършват с цел търговска печалба,
-
еквивалентността на научната стойност се оценява чрез сравняване на основните технически характеристики на инструмента или апарата, за който е подадено заявление за освобождаване, с тези на съответния инструмент или апарат, произвеждан в Общността, за да се определи дали последният може да се използва за същите научни цели като тези, за които е предназначен инструментът или апаратът, за който е подадено заявлението за освобождаване, и дали предлага сравними услуги,
-
научен инструмент или апарат - или, когато е приложимо, някой от уредите, посочени в член 53, буква б) - се приема за произвеждан понастоящем в Общността, когато срокът му за доставка от датата на поръчката му, като се отчитат особеностите на съответния производствен отрасъл, не е значително по-дълъг от срока за доставка на инструмента, апарата или уреда, за който е подадено заявлението за освобождаване, или когато този срок не превишава последния дотолкова, че да засегне значително целите или употребата, за които е предназначен поначало съответният инструмент, апарат или уред.
Член 55
Разрешава се освобождаване, при условие че е установено по реда, определен в разпоредбите по прилагане, приети съгласно процедурата, посочена в член 143, параграфи 2) и 3), че инструментите или апаратите с равностойна научна стойност на инструментите или апаратите, за които е подадено заявление за внос с освобождаване - или, при уреди, уредите, равностойни на тези, за които е подадено заявлението за освобождаване - понастоящем не се произвеждат в Общността.
Член 56
Разрешаването на освобождаване за научни инструменти или апарати и уреди, изпратени от лице, установено извън Общността, като дарение за посочените в член 52, параграф 2), буква а) институции, не е подчинено на условията, предвидени в член 52, параграф 2), буква б), член 53, буква б), и член 55.
Въпреки това, задължително е установяването по реда, определен в разпоредбите по прилагане, приети съгласно процедурата, посочена в член 143, параграфи 2 и 3, на факта, че въпросните научни инструменти или апарати не са дарени поради съображения от търговски характер от страна на дарителя.
Член 57
1. Посочените в член 51 предмети, както и научните инструменти или апарати, които са внесени без заплащане на вносни сборове съгласно условията по реда на членове от 52 до 56, не могат да бъдат предмет на заем, отдаване под наем или прехвърляне възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да са уведомени предварително за това.
2. В случай на заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне на институция или организация, които имат право на освобождаване съгласно членове 51 или 52, параграф 2), буква а), освобождаването остава в сила, при условие че институцията или организацията използва предмета, инструмента или апарата за цели, за които е допуснато освобождаването.
Във всички останали случаи заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето са подчинени на предварителното заплащане на съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата на заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 58
1. В случай, че посочените в членове 51 или 52 институции или организации престанат да отговарят на условията за освобождаване или възнамеряват да използват стоките, внесени без плащане на вносни сборове за цели, различни от предвидените в същите членове, те трябва да уведомят за това компетентните органи.
2. За стоките, които остават собственост на институции или организации, престанали да отговарят на условията за освобождаване, възниква вносно митническо задължение, като вносните сборове се определят съгласно ставките в сила към датата, на която тези институции или организации са престанали да отговарят на условията, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
За стоките, използвани от институциите или организациите, имащи право на освобождаване от вносни сборове за цели, различни от предвидените в членове 51 и 52, се дължат вносните сборове съгласно ставките в сила към датата на начало на употребата на стоките за други цели, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 59
Членове 56, 57 и 58 се прилагат mutatis mutandis за продуктите, посочени в член 53.
ДЯЛ ХIII
ЛАБОРАТОРНИ ЖИВОТНИ И БИОЛОГИЧЕСКИ ИЛИ ХИМИЧЕСКИ ВЕЩЕСТВА, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА НАУЧНИ ИЗСЛЕДВАНИЯ
Член 60
1. Освобождават се от вносни сборове:
а)
животни, специално подготвени за използване при лабораторни изследвания;
б)
биологически или химически вещества, които нямат равностойни заместители, произвеждани на митническата територия на Общността и внасяни изключително с нетърговска цел, при условие че са включени в списък, съставен съгласно определената процедура в член 143, параграфи 2 и 3.
2. Освобождаването по параграф 1 се ограничава до животни и биологически или химически вещества, предназначени за:
-
публични или общественополезни организации и институции, чиято основна дейност е обучение или научни изследвания, както и за звена на обществени организации, чиято основна дейност в обучение или научни изследвания,
-
частни организации, чиято основна дейност е обучение или научни изследвания, когато същите са получили одобрението на компетентните органи на държавите-членки за получаване на тези стоки без заплащане на вносни сборове.
ДЯЛ ХIV
ТЕРАПЕВТИЧНИ ВЕЩЕСТВА ОТ ЧОВЕШКИ ПРОИЗХОД И РЕАКТИВИ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА КРЪВНИТЕ И ТЪКАННИТЕ ГРУПИ
Член 61
1. При спазване на разпоредбите на член 62 без заплащане на вносни сборове се допускат следните продукти:
а)
терапевтични вещества от човешки произход;
б)
реактиви за определяне на кръвните групи;
в)
реактиви за определяне на тъканните групи.
2. По смисъла на параграф 1:
-
„терапевтични вещества от човешки произход“ са човешка кръв и нейните производни (същинска човешка кръв, сушена човешка плазма, човешки албумин и стабилизирани разтвори от човешки плазмени протеини, човешки имуноглобин и човешки фибриноген),
-
„реактиви за определяне на кръвните групи“ са всякакви реактиви от човешки, животински, растителен или от друг произход, използвани за определяне на кръвните групи и за откриване на кръвна несъвместимост,
-
„реактиви за определяне на тъканните групи“ са всякакви реактиви от човешки, животински, растителен или от друг произход, използвани за определяне на тъканните групи.
Член 62
Освобождават се от вносни сборове само продукти, които:
а)
са предназначени за одобрени от компетентните органи организации или лаборатории изключително за медицински или научни изследвания без търговска цел;
б)
са придружени от сертификат за годност, издаден от надлежно упълномощен орган в третата страна на произхода им;
в)
са поставени в контейнери, снабдени със специален обозначаващ ги етикет.
Член 63
Освобождаването от вносни сборове се прилага само за специалните опаковки, пригодени за превоз на терапевтичните вещества от човешки произход или реактивите за определяне на кръвните тъканните групи, както и за всякакви евентуално съдържащи се в пратката разтворители и принадлежности, необходими за употребата им.
ДЯЛ ХV
ФАРМАЦЕВТИЧНИ ПРОДУКТИ, ИЗПОЛЗВАНИ ПРИ МЕЖДУНАРОДНИ СПОРТНИ ПРОЯВИ
Член 64
Освобождават се от вносни сборове фармацевтични продукти за хуманната или ветеринарната медицина, предназначени за използване от хора или животни, пристигащи от трети страни за участие в международни спортни прояви, организирани на митническата територия на Общността, когато са в количества, съответстващи на нуждите на потребителите по време на престоя им на тази територия.
ДЯЛ ХVI
СТОКИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА БЛАГОТВОРИТЕЛНИ ИЛИ ФИЛАНТРОПИЧНИ ОРГАНИЗАЦИИ: ПРЕДМЕТИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА СЛЕПИ ИЛИ ДРУГИ ЛИЦА С УВРЕЖДАНИЯ
А. За общи цели
Член 65
1. При спазване разпоредбите на членове 67 и 68 и при условие, че освобождаването няма да създаде предпоставки за злоупотреби или за нарушения на конкуренцията, от вносни сборове се освобождават:
а)
стоки от първа необходимост, внасяни от държавни организации или други благотворителни или филантропични организации, одобрени от компетентните органи и предназначени за безплатно разпределение сред нуждаещите се;
б)
стоки от всякакъв вид, изпратени безвъзмездно и без каквото и да е намерение от търговски характер от лица или организации, установени извън митническата територия на Общността, на държавни организации или други благотворителни или филантропни организации, одобрени от компетентните органи, с цел да послужат за събиране на средства в полза на нуждаещите се по време на благотворителни прояви;
в)
офисоборудване и канцеларски материали, изпратени безвъзмездно и без каквото и да е намерение от търговски характер от лице или организация, установени извън митническата територия на Общността, на държавни организации или на други благотворителни или филантропни организации, одобрени от компетентните органи, с цел да послужат изключително за посрещане на нуждите по дейността им или за осъществяване на благотворителните или филантропните им цели.
2. По смисъла на параграф 1, буква а), „стоки от първа необходимост“ са тези стоки, които са предназначени за задоволяване на непосредствените нужди на човек, например храна, лекарства, дрехи, спално бельо и завивки.
Член 66
Не подлежат на освобождаване от вносни сборове:
a)
алкохолни продукти;
б)
тютюн или тютюневи изделия;
в)
кафе и чай;
г)
моторни превозни средства, различни от линейки.
Член 67
От вносни сборове се освобождават само организации, чиито счетоводни системи дават възможност на компетентните органи да контролират операциите им и които предоставят всичка считани за необходими обезпечения.
Член 68
1. Посочените в член 65 стоки и оборудване не могат да се заемат, залагат, отдават под наем или прехвърлят от организацията, ползваща се от освобождаването възмездно или безвъзмездно, за цели, различни от посочените в параграф 1, букви а) и б), без предварително уведомяване на компетентните органи.
2. В случай на заемане, залагане, отдаване под наем или прехвърляне на организация, която има право на освобождаване съгласно членове 65 и 67, освобождаването остава в сила, при условие че тази организация използва стоките и оборудването за цели, за които е допуснато освобождаването.
Във всички останали случаи заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето са подчинени на предварителното заплащане на съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата на заемането, залагането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническато им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 69
1. В случай, че посочените в член 65 организации престанат да отговарят на условията за освобождаване или възнамеряват да използват стоките, внесени без плащане на вносни сборове за цели, различни от предвидените в същия член, те трябва да уведомят за това компетентните органи.
2. За стоките и оборудването, които остават собственост на институции или организации, престанали да отговарят на условията за освобождаване, възниква вносно митническо задължение, като вносните сборове се определят съгласно ставките в сила към датата, на която тези организации са престанали да отговарят на условията, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
3. За стоките и оборудването, използвани от организациите, имащи право на освобождаване от вносни сборове за цели, различни от предвидените в член 65, се дължат съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата на начало на употребата на стоките за други цели, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Б. Стоки за употреба от лица с увреждания
1. Предмети за употреба от слепи
Член 70
Освобождават се от вносни сборове специално предназначените за образователното, научното или културното развитие на слепите и посочени в приложение III предмети.
Член 71
Освобождават се от вносни сборове предметите, специално предназначени за образователното, научното или културното развитие на слепите, посочени в приложение IV, при условие че се внасят от:
-
самите слепи за тяхна лична употреба,
-
институции или организации, чийто предмет на дейност е образованието или подкрепата на слепите и които са одобрени от компетентните органи на държавата-членка да получават тези предмети с освобождаване.
Освобождаването от вносни сборове по алинея първа се отнася също така и за резервни части, съставни части или принадлежности за съответните предмети, както и за уредите, използвани за поддръжка, контрол, настройка или поправяне на същите предмети, когато тези резервни части, съставни части, принадлежности или уреди са внесени заедно със съответните предмети или, в случай че се внасят по-късно - когато може да се установи, че са предназначени за предметите, които по-рано са били внесени без заплащане на вносни сборове, или които към момента на подаване на заявлението за освобождаване на съответните резервни части, съставни части, принадлежности или уреди, биха могли да се ползват от освобождаване.
2. Предмети, предназначени за използване от други лица с увреждания
Член 72
1. Освобождават се от вносни сборове стоките, които специално са предназначени за обучение, наемане на работа или социално адаптиране на лица с физически или умствени увреждания, различни от слепите, когато:
а)
се внасят:
-
от самите лица с увреждания за тяхна лична употреба,
-
от институции или организации, чиято основна дейност е обучението или подпомагането на лица с увреждания и които са одобрени от компетентните органи на държавите-членки да получават такива стоки с освобождаване;
и
б)
равностойни предмети не се произвеждат понастоящем в Общността.
Въпреки това, при условията, определени в разпоредбите за прилагане съгласно процедурата, посочена в член 143, параграфи 2 и 3, се допуска дерогация от условието, предвидено в буква б), доколкото разрешаването на освобождаването не може да зесегне производството на равностойни предмети в Общността.
2. Освобождаването по параграф 1 се прилага и за резервни части, съставни части или специфични принадлежности за съответните предмети, както и за уреди, използвани за поддръжка, контрол, настройка или поправяне на същите предмети, когато тези резервни части, съставни части, принадлежности или уреди са внесени едновременно с тези предмети, или в случай че се внасят по-късно - когато, може да се установи, че са предназначени за предметите, които по-рано са били внесени без заплащане на вносни сборове или които към момента на подаване на заявлението за освобождаване на съответните резервни части, съставни части, принадлежности или уреди, биха могли да се ползват от освобождаване.
3. За целите на прилагането на настоящия член:
-
равностойността на предметите се оценява чрез сравняване на основните технически характеристики на предметите, за които е подадено заявление за освобождаване с тези на съответния предмет, произвеждан в Общността, за да се определи дали последният може да се използва за същите цели като тези, за които е предназначен предметът, за който е подадено заявлението за освобождаване, както и дали предлага сравними услуги,
-
даден предмет се счита за произвеждан понастоящем в Общността, когато срокът му за доставка от датата на поръчката му, като се отчитат особеностите на съответния производствен отрасъл, не е значително по-дълъг от срока за доставка на предмета, за който е подадено заявлението за освобождаване, или когато този срок не надвишава последния дотолкова, че да засегне значително целите или употребата, за които е предназначен поначало съответният предмет.
Член 73
Без да се засяга последното изречение на член 72, параграф 1, алинея втора, разрешението за освобождаване е поставено в зависимост от условието, че е установено съгласно разпоредбите за прилагане, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 143, параграфи 2 и 3, че предмети, равностойни на тези, за които е подадено заявление за освобождаване, не се произвеждат понастоящем в Общността.
Член 74
Освобождаването по отношение на предмети, изпратени като подаръци на лица с увреждания и за тяхна лична употреба или на институциите или организациите, посочени в член 72, параграф 1, буква а), не е подчинено на условията, посочени в член 72, параграф 1, буква б) и член 73.
Въпреки това, задължително трябва да бъде установено при условията, определени от разпоредбите за прилагане, приети съгласно процедурата по член 143, параграфи 2 и 3, че въпросните предмети не са дарени поради съображения от търговски характер от страна на дарителя.
3. Общи разпоредби
Член 75
Прякото освобождаване по отношение на стоки за лична употреба от слепи или други лица с увреждания по реда на член 71, първо тире, член 72, параграф 1, буква а), първо тире и член 74, е поставено в зависимост от условието, че действащите разпоредби в държавите-членки позволяват на заинтересуваните лица да установят статута си на слепи или на лица с увреждания, които се ползватс право на освобождаване.
Член 76
1. Стоките, внесени с освобождаване от лицата, посочени в членове 71, 72 и 74, не могат да бъдат заемани, отдавани под наем или прехвърляни възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени за това.
2. При заемане, отдаване под наем или прехвърляне на лице, институция или организация, които имат право на освобождаване съгласно членове от 71 до 74, освобождаването остава в сила, при условие че лицето, институцията или организацията използват стоката за цели, които им дават право на такова освобождаване.
Във всички останали случаи заемането, отдаването под наем или прехвърлянето подлежат на предварително заплащане на съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата на заемането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоката и въз основа на митническата стойност, установена или приета на тази дата от компетентните органи.
Член 77
1. Стоките, внесени от институции или организации, одобрени да ползват правото на освобождаване при условията, предвидени в членове от 71 до 74, могат да бъдат заемани, отдавани под наем или прехвърляни без цел печалба от тези институции или организации на обгрижваните от тях слепи или други лица с увреждания без заплащане на съответните вносни сборове.
2. Не може да се осъществява никакво заемане, отдаване под наем или прехвърляне при условия, различни от посочените в параграф 1, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени.
В случай на заемане, отдаване под наем или прехвърляне на институция или организация с право на освобождаване по член 71, алинея първа или член 72, параграф 1, буква а), освобождаването остава в сила, при условие че институцията или организацията използва стоката за цели, за които е допуснато такова освобождаване.
Във всички останали случаи заемането, отдаването под наем или прехвърлянето са подчинени на предварително заплащане на съответните вносни сборове съгласно ставките, приложими към датата на заемането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоката и въз основа на митническата стойност, установени или приети към тази дата от компетентните органи.
Член 78
1. В случай, че посочените членове 71 и 72 институции или организации престанат да отговарят на условията за освобождаване или възнамеряват да използват стоките, внесени без плащане на вносни сборове, за цели, различни от предвидените в същите членове, те трябва да уведомят за това компетентните органи.
2. За стоки, които остават собственост на институции или организации, престанали да отговарят на условията за освобождаване, възниква вносно митническо задължение, като вносните сборове се определят съгласно ставките в сила към датата, на която тези институции или организации са престанали да отговарят на условията, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им облагаема стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
3. За стоките, използвани от институциите или организациите, имащи право на освобождаване от вносни сборове, за цели, различни от предвидените в членове 71 и 72, се дължат вносните сборове съгласно ставките в сила към датата на начало на употребата на стоките за други цели, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
В. Стоки, предназначени за употреба от пострадали от бедствия
Член 79
1. При спазване на разпоредбите на членове от 80 до 85, се освобождават от вносни сборове стоки, внасяни от държавни организации, или от други, одобрени от компетентните органи, благотворителни или филантропни организации,, когато са предназначени:
а)
за безвъзмездно разпределяне на пострадали от бедствия, засегнали територията на една или повече държави-членки; или
б)
безвъзмездно предоставяне за употреба на пострадали на подобни бедствия, като в същото време остават собственост на въпросните организации.
2. Освобождаването съгласно параграф 1 се прилага при същите условия и по отношение на стоките, внасяни за свободно обращение от спасителни групи за покриване на нуждите им по време на спасителната акция .
Член 80
Не се освобождават от вносни сборове материали и оборудване, предназначени за строителство в пострадали от бедствие райони.
Член 81
Освобождаването от вносни сборове се допуска въз основа на решение на Комисията, взето във връзка с искане от страна на засегната/ засегнатите държава-членка или държави-членки съгласно процедура по спешност, включваща консултации с останалите държави-членки. Решението посочва, ако е необходимо, обхвата и условията за прилагане на освобождаването.
До нотифициране на решението на Комисията засегнатите от бедствието държави-членки могат да разрешат вноса на стоките за целите, предвидени в член 79, без заплащане на съответните вносни сборове, при условие че внасящата организация поеме задължението да заплати впоследствие дължимите сборове, ако освобождаването не бъде разрешено.
Член 82
От вносни сборове се освобождават само организации, чиито счетоводни системи позволяват на компетентните органи да контролират действията им и които предоставят при необходимост съответните обезпечения.
Член 83
1. Посочените в член 79, параграф 1 стоки не могат да бъдат заемани, отдавани под наем или прехвърляни възмездно или безвъзмездно при условия, различни от предвидените в същия член, от организациите, ползващи се от правото на освобождаване, без компетентните органи да бъдат предварително уведомени за това.
2. В случай на заемане, отдаване под наем или прехвърляне на организация с право на освобождаване от вносни сборове съгласно член 79, освобождаването остава е в сила, при условие че организацията използва стоките за целите, за които е допуснато това освобождаване.
Във всички останали случаи заемането, отдаването под наем или прехвърлянето са подчинени на предварителното заплащанев на вносните сборове съгласно ставките в сила към датата на заемането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 84
1. Посочените в член 79, параграф 1, буква б) стоки, след употребата им от пострадалите от бедствията, не могат да се заемат, отдават под наем или прехвърлят възмездно или безвъзмездно, без компетентните органи да са предварително уведомени за това.
2. В случай на заемане, отдаване под наем или прехвърляне на организация с право на освобождаване съгласно член 79 или, когато е приложимо, на организация с право на освобождаване съгласно член 65, параграф 1, буква а), освобождаването остава в сила, при условие че организацията използва въпросните стоки за целите, за които е допуснато освобождаването.
Във всички останали случаи заемането, отдаването под наем или прехвърлянето са подчинени на предварителното заплащане на вносните митни сборове съгласно ставките в сила към датата на заемането, отдаването под наем или прехвърлянето, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
Член 85
1. В случай, че посочените в член 79 организации престанат да отговарят на условията за освобождаване или които възнамеряват да използват стоките, внесени без заплащане на вносни сборове, за цели, различни от предвидените в същия член, те трябва да уведомят за това компетентните органи.
2. Когато стоки, които са собственост на организации, престанали да изпълняват условията за освобождаване, се прехвърлят на организация с право на освобождаване съгласно член 79 или, когато това е приложимо, на организация с право на освобождаване съгласно член 65, параграф 1, буква а), освобождаването продължава да е в сила, при условие че организацията използва въпросните стоки за целите, за които е допуснато освобождаването. Във всички останали случаи за въпросните стоки се дължат съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата, на която тези условия са престанали да бъдат изпълнявани, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
3. За стоките, употребени от организациите, ползващи се от освобождаване от вносни сборове, за цели, различни от предвидените в член 79, възниква вносно митническо задължение, като вносните сборове се определят съгласно ставките към датата на начало на употребата за други цели, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническато им стойност, установени или признати към тази дата от компетентните органи.
ДЯЛ ХVII
ПОЧЕТНИ ОТЛИЧИЯ ИЛИ НАГРАДИ
Член 86
При представяне от страна на заинтересованите лица на достатъчно доказателства пред компетентните органи и при условие че въпросните операции са лишени от търговски характер, от заплащане на вносни митни сборове се освобождават:
а)
отличия, присъдени от правителствата на трети страни на лица с обичайно местопребиваване на митническата територия на Общността;
б)
купи, медали и други подобни предмети основно със символично значение, внасяни от лица с обичайно местопребиваване на митническата територия на Общността, които са ги получили в знак на уважение за дейността им, която са развили в определена област, като например изкуствата, науките, спорта или публичната служба, или като признание за техните заслуги по определен повод;
в)
купи, медали и други подобни предмети основно със символично значение, които са предоставени безвъзмездно от органи на трета страна или от лица, установени в трета страна с цел да бъдат връчени със същите цели като посочените в буква б).
ДЯЛ ХVIII
ПОДАРЪЦИ, ПОЛУЧЕНИ В РАМКИТЕ НА МЕЖДУНАРОДНИТЕ ОТНОШЕНИЯ
Член 87
Без да се засягат разпоредбите на членове от 45 до 49 и при спазване на условията на членове 88 и 89, се допускат без заплащане на вносни сборове следните предмети:
а)
внасяни на митническата територия на Общността от лица, осъществили официално посещение в трета страна и получили ги по този повод като подаръци от приемащите ги власти;
б)
внасяни на митническата територия на Общността от лица, пристигащи на официално посещение в Общността и които възнамеряват да ги връчат като подаръци на приемащите ги власти;
в)
изпратени като подаръци в знак на приятелство или на добра воля от официален орган, орган на местната администрация или организация с общественополезна дейност, които се намират в трета страна, на официален орган, орган на местната администрация или организация с общественополезна дейност, установени в Общността и одобрени от компетентните органи да получават подобни предмети без заплащане на вносни сборове.
Член 88
Не се освобождават от вносни сборове алкохолни продукти, тютюн и тютюневи изделия.
Член 89
Освобождаване се разрешава само когато:
-
подаряването на предметите има случаен характер;
-
предметите по вид, стойност или количество нямат търговски характер;
-
няма да бъдат използвани за търговски цели.
ДЯЛ ХIХ
ПРЕДМЕТИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА УПОТРЕБА ОТ МОНАРСИ И ДЪРЖАВНИ ГЛАВИ
Член 90
Освобождават се от вносни сборове в определените от компетентните органи рамки и условия:
а)
подаръци, предназначени за управляващи монарси и държавни глави;
б)
стоки, предназначени за употреба или консумация от управляващи монарси или държавни глави на трети страни, както и от лицата, които официално ги представляват по време на официалните им посещения на митническата територия на Общността. В тези случаи държавата-членка, в която се осъществява вносът, може да постави освобождаването под условие на реципрочност в съответната трета страна.
Разпоредбите на алинея първа се прилагат също така и за лица, които в международен план имат правомощия, съответстващи на тези на управляващ монарх или държавен глава.
ДЯЛ ХХ
СТОКИ, ВНАСЯНИ С РЕКЛАМНА ЦЕЛ
А. Образци на стоки с незначителна стойност
Член 91
1. Без да се засягат разпоредбите на член 95, параграф 1, буква а), от вносни сборове се освобождават образци на стоки с незначителна стойност, които могат да се използват само за получаване на поръчки за вида, който представляват, с цел техния внос на митническата територия на Общността.
2. Компетентните органи могат да изискат за целите на освобождаване от вносни сборове някои от стоките да бъдат приведени в практически невъзможен за употреба вид чрез скъсване, перфориране, поставяне на ясна и неизтриваема маркировка или по някакъв друг начин, при условие че това действие не отнема качеството им на образци.
3. По смисъла на параграф 1 „образци на стоки“ са всички предмети, представляващи дадена група стока, чийто начин на представяне и количество за един и същи вид или от едно и също качество стоки ги прави неизползваеми за цели, различни от целта за получаване на поръчки за бъдещи доставки.
Б. Печатни рекламни материали и предмети с рекламен характер
Член 92
При спазване на разпоредбите на член 93 се освобождават от вносни сборове, печатни рекламни материали като каталози, ценоразписи, упътвания или брошури с указания за начин на употреба, които се отнасят за:
а)
стоки за продажба или наемане; или
б)
транспортни, търговски, застрахователни или банкови услуги, предоставяни
от лице, установено извън митническата територия на Общността.
Член 93
Освобождаването по член 92 се разрешава само за печатни рекламни материали, които изпълняват следните условия:
а)
печатните рекламни материали ясно указват името на предприятието, което произвежда, продава или предлага под наем стоките или което предлага извършването на посочените в тях услуги;
б)
всяка пратка може да съдържа само един единствен печатен материал или ако съдържа няколко - по един екземпляр от всеки вид. Когато пратките съдържат няколко екземпляра от един и същ печатен материал , те се освобождават от вносни сборове, при условие че общото им брутно тегло не надхвърля един килограм;
в)
печатните материали, изпратени с групажна пратка, не трябва да са от един и същ изпращач до един и същ получател.
Член 94
Освобождават се от вносни сборове предмети с рекламен характер, изпратени безплатно от доставчици до клиентите им, когато тези предмети нямат собствена търговска стойност и при условие че не могат да се употребяват по друг начин освен с рекламна цел.
В. Стоки за употребяване или консумиране по време на търговски панаири или подобни прояви
Член 95
1. При спазване на разпоредбите на членове от 96 до 99, от вносни сборове се освобождават:
а)
малки представителни образци на стоки, произведени извън митническата територия на Общността, предназначени за търговски панаир или подобна проява;
б)
стоки, внасяни само с цел да бъдат демонстрирани или за да се демонстрират машини и апарати, произведени извън митническата територия на Общността, предназначени за показване на търговски панаир или подобна проява;
в)
различни материали с незначителна стойност, като например бои, лакове, тапети и др., използвани при построяването, обзавеждането и декорирането на временни щандове на представители на трети страни, участващи в търговски панаири или подобни прояви и които се унищожават при употребата им;
г)
печатни материали, каталози, проспекти, ценоразписи, рекламни постери, календари, илюстрирани или неилюстрирани, фотографии без рамки и други предмети, предназначени за безплатно предоставяне с цел рекламиране на стоки, произведени извън митническата територия на Общността, които се представят на търговски панаир или подобна проява.
2. По смисъла на параграф 1 „търговски панаир или подобна проява“ са:
а)
изложения, панаири, развлекателни програми и подобни прояви, свързани с търговията, индустрията, селското стопанство и традиционните занаяти;
б)
изложения и прояви, провеждани основно с благотворителни цели;
в)
изложения и прояви, провеждани основно с научни, технически, занаятчийски, художествени, образователни или културни, спортни, религиозни, вероизповедателни цели или във връзка с дейности на профсъюзите, на туризма или на международното сътрудничество;
г)
срещи на представители на международни организации или съюзи;
д)
официални празненства или чествания на годишнини;
с изключение на изложения, провеждани за частни цели в търговски обекти или магазини с цел продажба на стоки от трета страна.
Член 96
Освобождаването, посочено в член 95, параграф 1, буква а), се отнася само за образци, които:
а)
се внасят безплатно като готови изделия от трети страни или са изработени на изложението от стоки, внесени на части от тези страни;
б)
са предназначени изключително да се раздават безплатно на посетителите на изложение за употреба или консумация;
в)
са очевидно рекламни образци с незначителна стойност за всеки отделен предмет;
г)
не са предназначени за продажба и съответно според случая се предлагат в опаковки, съдържащи количество стока, което е по-малко от най-малкото количество от този вид стока, съдържащо се в опаковките, предназначени за продажба в търговската мрежа;
д)
са храни и напитки, които не са пакетирани в съответствие с изискванията по буква г), при условие че се консумират на място на самото изложение;
е)
тяхната обща стойност и количество съответстват на вида на проявата, на броя на посетителите и значимостта на участието на изложителя.
Член 97
Освобождаването, посочено в член 95, параграф 1, буква б), се отнася само за стоки, които:
а)
се консумират или унищожават по време на проявата;
б)
тяхната обща стойност и количество съответстват на вида на проявата, на, броя на посетителите и значимостта на участието на изложителя.
Член 98
Освобождаването, посочено в член 95, параграф 1, буква г), се отнася само за печатни рекламни материали и предмети с рекламен характер, които:
а)
са предназначени изключително за безплатно раздаване на посетителите на мястото на изложението;
б)
тяхната обща стойност и количество съответстват на вида на проявата, на броя на посетителите и значимостта на участието на изложителя.
Член 99
Освобождаването, посочено в член 95, параграф 1, букви а) и б), не се прилага за:
а)
алкохолни продукти;
б)
тютюн и тютюневи изделия;
в)
горива и смазочни материали.
ДЯЛ ХХI
СТОКИ, ВНАСЯНИ С ЦЕЛ ИЗПИТВАНЕ, АНАЛИЗИРАНЕ ИЛИ ПРОУЧВАНЕ
Член 100
При спазване на разпоредбите на членове от 101 до 106 от вносни сборове се освобождават стоки, предназначени за изпитване, анализиране или проучване с цел определяне на техния състав, качество или други технически характеристики за информационни, търговски или индустриални проучвания.
Член 101
При спазване на разпоредбите на член 104 освобождаването, посочено в член 100, се разрешава само при условие че стоките, които се изпитват, анализират или проучват, се изразходват напълно или се унищожават в хода на изпитването, анализа или проучването.
Член 102
Не се освобождават стоки, които се използват в изпитвание, анализи или проучвания, които сами по себе си представляват рекламна дейност, целяща продажбата им.
Член 103
Освобождаване се разрешава само за такова количество стоки, които е задължително необходимо за целите, за които те се внасят. Във всеки отделен случай тези количества се определят от компетентните органи, като се отчита посочената цел.
Член 104
1. Освобождаването, посочено в член 100, се прилага и за стоки, които не са напълно изразходвани или унищожени при изпитванията, анализите или проучванията, при условие че със съгласието и под контрола на компетентните органи остатъчните продукти:
-
след приключване на изпитванията, анализите или проучванията се унищожат напълно или се превърнат в стоки без търговска стойност, или
-
се изоставят безплатно и без всякакви допълнителни разходи в полза на държавата, ако това се допуска от националното законодателство, или
-
при надлежно обосновани обстоятелства са изнесени от митническата територия на Общността.
2. По смисъла на параграф 1 „остатъчни продукти“ означава продуктите, получени в резултат на проведените изпитвания, анализи или проучвания или фактически неизползваните стоки.
Член 105
С изключение на случаите по член 104, параграф 1, остатъчните продукти след приключване на изпитванията, анализите или проучванията съгласно член 100, подлежат на облагане със съответните вносни сборове, определени към датата на приключване на изпитванията, анализите или проучванията в зависимост от вида стоки и въз основа на митническата стойност, установени или признати към тази дата от митническите органи.
Заинтересуваното лице може, със съгласието и под контрола на компетентните органи, да превърне остатъчните продукти в отпадъци или скрап. В този случай вносните сборове тези за отпадъци или скрап към датата на получаването им.
Член 106
Срокът, в който трябва да се извършат изпитванията, анализите или проучванията, както и административните формалности, които гарантират използването на стоките за предвидените цели, се определят от компетентните органи.
ДЯЛ ХХII
ПРАТКИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА ОРГАНИЗАЦИИТЕ ЗА ЗАЩИТА НА АВТОРСКИТЕ ПРАВА ИЛИ ЗАЩИТА НА ИНДУСТРИАЛНАТА ИЛИ ТЪРГОВСКАТА СОБСТВЕНОСТ
Член 107
Освобождават се от вносни сборове марки, модели или промишлени дизайни, както и придружаващите ги документи, заявки за патенти на изобретения и други подобни, които са предназначени за компетентните органи за защита на авторските права или на индустриална и търговската собственост.
ДЯЛ ХХIII
ТУРИСТИЧЕСКИ РЕКЛАМНИ МАТЕРИАЛИ
Член 108
Без да се засягат разпоредбите на членове от 50 до 59, следните стоки се освобождават от вносни сборове:
а)
документация (листовки, брошури, книги, списания, наръчници, постери със или без рамка, фотографии без рамки и фотографски увеличения, географски карти със или без илюстрации, печатани транспаранти за прозорци, илюстровани календари), предназначени за безплатно разпространение и с основна цел да привличат посетители в чужда държава, в частност, за да посетят културни, туристически, спортни, религиозни, търговски, професионални срещи или прояви, при условие че тази документация не съдържа повече от 25 % частна търговска реклама, с изключение на всички частни търговски реклами в полза на предприятия от Общността, и че е с очевидно рекламни цели;
б)
списъци на чуждестранни хотели и годишници, публикувани от официалните туристически агенции или по тяхна поръчка, както и разписания за транспортни услуги, предоставяни в чужбина, при условие че тази документация е предназначена за безплатно разпространение и не съдържа повече от 25 % частна търговска реклама, с изключение на всички частни търговски реклами в полза на предприятия от Общността;
в)
технически материали, изпратени на пълномощни представители или кореспонденти, назначени от официални национални туристически агенции и непредназначени за разпространение като годишници,телефонни или телексни указатели, списъци на хотели, каталози за панаири и подобни прояви, образци на занаятчийски произведения от незначителна стойност, както и документационни материали за музеи, университети, балнеологични центрове и други подобни заведения.
ДЯЛ ХХIV
РАЗНИ ДОКУМЕНТИ И ПРЕДМЕТИ
Член 109
Освобождават се от вносни сборове:
а)
документи, изпратени безплатно на обществени служби на държавите-членки;
б)
публикации на чуждестранни правителства и на официални международни организации, предназначени за безплатно разпространение;
в)
бюлетини за гласуване при избори, организирани от установени в трети страни органи;
г)
предмети, предназначени да послужат като доказателства пред съдилища или пред други официални институции на държавите-членки;
д)
образци на подписи и печатни циркулярни писма относно подписи, обменяни в рамките на обичайната практика между обществени служби или банкови учреждения;
е)
официални печатни материали изпращани на централните банки на държавите-членки;
ж)
отчети, доклади, информации, проспекти, съобщения за записване и други документи, съставени от дружества, регистрирани в трета страна и изпращани до приносители на ценни книги или записали ценни книги, издавани от тези дружества;
з)
информационни носители (перфокарти, звукозаписи, микрофилми и др.), използвани за пренос на информация, които са предоставени безвъзмездно на получателя, но само доколкото освобождаването от вносни сборове не води до злоупотреби или до значими нарушения на конкуренцията;
и)
досиета, архиви, формуляри и други документи, използвани по време на международни срещи, конференции или конгреси, както и отчетите за подобни прояви;
й)
планове, технически чертежи, скици, описания и други подобни документи, внасяни с оглед получаване или изпълнение на поръчки в трети страни или за участие в конкурс на митническата територия на Общността;
к)
документи, използвани при изпити, провеждани на митническата територия на Общността от институции, установени в трети страни;
л)
формуляри, предназначени за използване като официални документи в рамките на международни конвенции за международния трафик на моторни превозни средства или стоки;
м)
формуляри, етикети, превозни документи и други подобни документи, изпратени от превозни предприятия или от хотелски предприятия със седалище в трета страна до пътнически агентции, установени на митническата територия на Общността;
н)
формуляри и превозни документи, товарителници, коносаменти, пътни листа и други търговски или служебни документи;
о)
официални формуляри от органи на трети страни или международни органи, както и печатни формуляри, съответстващи на международните образци, изпращани за разпространение от асоциации в трети страни на съответстващите им асоциации, установени на митническата територия на Общността;
п)
фотографии, диапозитиви и фотографска хартия за снемане на клишета, дори с текст на снимки, проявени или не, изпращани на прес-агенции или на издатели на вестници или списания.
ДЯЛ ХХV
ОПАКОВЪЧНИ МАТЕРИАЛИ ЗА УПЛЪТНЯВАНЕ И СЪХРАНЕНИЕ НА СТОКИ ПО ВРЕМЕ НА ПРЕВОЗВАНЕТО ИМ
Член 110
Освобождават се от вносни сборове различни материали, като въжета, слама, платнища, стъклени влакна, хартии и картони, дървен и пластмасов материал, използвани за уплътняване и съхранение - включително и топлинна защита - на стоки при превозването им от трети страни до митническата територия на Общността, при условие че тези материали обикновено са негодни за повторна употреба.
ДЯЛ ХХVI
ПОСТЕЛКИ, ФУРАЖИ И ХРАНИ ЗА ЖИВОТНИ ПО ВРЕМЕ НА ПРЕВОЗВАНЕТО ИМ
Член 111
Освобождават се от вносни сборове постелки, фуражи и храни от всякакъв вид, намиращи се на борда на превозни средства, използвани за превоз на животни от трети страни за митническата територия на Общността, с оглед разпределянето им между животните по време на превоза.
ДЯЛ ХХVII
ГОРИВА И СМАЗОЧНИ МАТЕРИАЛИ, НАМИРАЩИ СЕ В СУХОПЪТНИ МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
Член 112
1. При спазване на разпоредбите на членове от 113 до 115 се освобождава от вносни сборове:
а)
горивото, съдържащо се в нормалните резервоари на лични и търговски моторни превозни средства, включително и мотоциклети, влизащи в митническата територия на Общността;
б)
горивото, съдържащо се в ръчно преносими резервоари, намиращо се в лични моторни превозни средства и мотоциклети, като максимално допустимото количество е 10 литра на превозно средство, независимо от действащите национални разпоредби относно
съхранение и превоз на гориво.
2. По смисъла на параграф 1:
а)
„търговско моторно превозно средство“ е всяко пътно превозно средство, което по своята конструкция и оборудване е предназначено и годно за превоз, независимо срещу заплащане или не:
-
на повече от девет лица, включително водача,
-
на стоки,
както и всяко пътно моторно превозно средство за специални цели, различни от превоза като такъв;
б)
„лично моторно превозно средство“ е всяко моторно превозно средство, което не отговаря на критериите, определени в буква а);
в)
„нормални резервоари“ резервоари, които са трайно монтирани от производителя във всички моторни превозни средства от вида, като съответните превозни средства които позволяват директното използване на горивото, както за придвижването на превозното средство така и при необходимостта за функциониране системите за охлаждане или други системи, по време на транспорт.
Газовите резервоари, монтирани на моторни превозни средства, проектирани за пряко използване на газ като гориво, също ще се смятат за нормални резервоари.
Член 113
Що се отнася до горивата, намиращи се в нормалните резервоари на търговските моторни превозни средства, държавите-членки имат право да ограничат освобождаването до 200 литра на превозно средство и на пътуване.
Член 114
Държавите-членки могат да ограничат количеството на горивото, освобождавано от вносни сборове при:
-
търговски моторни превозни средства, използвани за международни превози с дестинация до място, намиращо се в пограничната зона най -много до 25 км по въздушна линия, когато превозът се извършва от лица с обичайно местпребиваване в тази погранична зона,
-
лични моторни превозни средства собственост на лица с обичайно местопребиваване в пограничната зона, посочена в член 49, параграф 2.
Член 115
Горивата, допуснати с освобождаване съгласно членове от 112 до 114, не могат да се използват в различно моторно превозно средство от това, на което са се намирали при влизане в митническата територия на Общността, нито да се свалят от това превозно средство или да се складират, освен когато това се налага при ремонт на превозното средство, нито да бъдат прехвърляни възмездно или безвъзмездно от лицата, ползващи освобождаването.
При нарушаване на разпоредбите на предходната алинея възниква вносно митническо задължение за съответните вносни сборове съгласно ставките в сила към датата на извършване на нарушението, в зависимост от вида на стоките и въз основа на митническата стойност, установени или признати от компетентните органи.
Член 116
Освобождаването съгласно член 112 се отнася също така и за смазочните материали, намиращи се в моторното превозно средство и които съответстват на нуждите за нормалната му работа по време на съответното пътуване.
ДЯЛ ХХVIII
МАТЕРИАЛИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА СТРОЕЖ, ПОДДРЪЖКА ИЛИ УКРАСА НА ВЪЗПОМИНАТЕЛНИ НАДГРОБНИ ПАМЕТНИЦИ ИЛИ ГРОБИЩА ЗА ЖЕРТВИ ОТ ВОЙНИ
Член 117
Освобождават се от вносни сборове всякакви стоки, внасяни от организации, получили за тази цел одобрение от компетентните органи и предназначени за използване при строителството, поддръжката или украсата на гробища, гробове, възпоменателни паметници и плочи за жертви от войни на трети страни, погребани в Общността.
ДЯЛ ХХIХ
КОВЧЕЗИ, ПОГРЕБАЛНИ УРНИ И ПРЕДМЕТИ ЗА УКРАСА ПРИ ПОГРЕБАЛНИ ЦЕРЕМОНИИ
Член 118
1. Освобождават се от вносни сборове:
а)
ковчези, съдържащи телата на починали и урни с праха на покойници, както и цветя, погребални венци и други предмети за украса, които по правило или обичай ги придружават;
б)
цветя, погребални венци и други предмети за украса, внасяни от лица с обичайно местопребиваване в трета страна при тяхното пристигане на митническата територия на Общността по повод на погребение или украсяване на гробове, при условие че тези предмети по вид и количество нямат търговски характер.
ГЛАВА II
ОСВОБОЖДАВАНЕ ОТ ИЗНОСНИ СБОРОВЕ
ДЯЛ ПЪРВИ
ПРАТКИ С НЕЗНАЧИТЕЛНА СТОЙНОСТ
Член 119
Освобождават се от износни сборове пратки, изпращани до получателя по пощата в пакети, пощенски колет или писма, когато съдържат стоки на обща стойност до 10 ECU.
ДЯЛ II
ДОМАШНИ ЖИВОТНИ, ИЗНАСЯНИ ПРИ ПРЕМЕСТВАНЕ НА СЕЛСКОСТОПАНСКА ДЕЙНОСТ ОТ МИТНИЧЕСКАТА ТЕРИТОРИЯ НА ОБЩНОСТТА В ТРЕТА СТРАНА
Член 120
1. Освобождават се от износни сборове домашни животни, представляващи стадо или част от него, на селскостопанско предприятие, което е преустановило дейността си в Общността и премества дейността си в трета страна.
2. Освобождаването по параграф 1 се ограничава до домашни животни, чийто брой съответства на вида и големината на селскостопанското предприятие.
ДЯЛ III
ПРОДУКТИ, ПОЛУЧЕНИ ОТ СЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОИЗВОДИТЕЛИ ВЪРХУ ИМОТИ В ГРАНИЦИТЕ НА ОБЩНОСТТА
Член 121
1. Освобождават се от износни сборове селскостопански продукти, произведени на митническата територия на Общността в погранични имоти, обработвани като собствени имоти или под аренда от селскостопански производители със седалище на стопанството в трета страна и в непосредствена близост до митническата територия на Общността.
2. За да се ползват от разпоредбите на параграф 1, получените от домашни животни продукти задължително трябва да са от животни с произход от съответната трета страна или да отговарят на условията за свободно обращение в тази страна.
Член 122
Освобождаването по член 121, параграф 1 се разрешава само за продукти, които не са преминали през каквато и да е преработка, различна от тази, която обичайно се прилага след събиране на реколтата или добиването им.
Член 123
Освобождаването се допуска само за продукти, изнесени за въпросната трета страна от селскостопанския производител или за негова сметка.
ДЯЛ IV
СЕМЕНА, ИЗНАСЯНИ ОТ СЕЛСКОСТОПАНСКИ ПРОИЗВОДИТЕЛИ ЗА УПОТРЕБА ВЪРХУ ИМОТИ, РАЗПОЛОЖЕНИ В ТРЕТИ СТРАНИ
Член 124
Освобождават се от износни сборове семена, предназначени за използване върху имоти, разположени в трета страна в непосредствена близост до митническата територия на Общността и които са обработвани като собствени имоти или под аренда от селскостопански производители със седалище на стопанството в трета страна и в непосредствена близост до митническата територия на Общността.
Член 125
Освобождаването по член 124 се ограничава само до количествата семена, които са необходими за обработването на съответния имот.
Освобождаването се допуска само за семена, изнасяни пряко от митническата територия на Общността директно от селскостопанския производител или за негова сметка.
ДЯЛ V
ФУРАЖИ И ХРАНИ, ИЗНАСЯНИ ЕДНОВРЕМЕННО С ЖИВОТНИТЕ
Член 126
Освобождават се от износни сборове фуражи и храни от всякакъв вид, които се намират на борда на превозно средство, превозващо животни от митническата територия на Общността до трета страна и които са предназначени за самите животни по време на пътуването.
ГЛАВА III
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 127
1. При спазване на параграф 2, разпоредбите на глава I се прилагат както по отношение на стоки, декларирани за свободно обращение, пристигащи директно от трети страни, така и за стоки, които се декларират за свободно обращение, след като са били под друг митнически режим.
2. Случаите, при които не се разрешава освобождаване за стоки, декларирани за свободно обращение, след като преди това са били под друг митнически режим, се определят съгласно процедурата, посочена в член 143, параграфи 2 и 3.
Член 128
Когато освобождаването от вносни сборове се разрешава само при условие стоките да бъдат използвани по определен начин от получателя, единствено компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия въпросните стоки са предназначени за тази употреба , имат право да разрешават освобождаването.
Член 129
Компетентните органи на държавите-членки предприемат всички необходими мерки с цел стоките, допуснати за свободно обращение с освобождаване от вносни сборове поради употребата им от получателя, да не могат да се употребяват за други цели, без преди това да са платени съответните вносни сборове, освен когато промяната в употребата е в съответствие с определените условия в настоящия регламент.
Член 130
Когато едно лице изпълнява едновременно условията за освобождаване от вносни или износни сборове по силата на различни разпоредби от настоящия регламент, съответните разпоредби се прилагат независимо една от друга.
Член 131
Когато настоящият регламент предвижда освобождаване по силата на определени условия, заинтересуваното лице е длъжно да представи доказателства пред компетентните органи, че тези условия са изпълнени.
Член 132
Когато освобождаването от вносни или износни сборове се допуска до размера на сума, определена в ECU, при преизчисляване на тази сума в съответната национална валута държавите-членки могат да закръглят получената сума нагоре или надолу.
Държавите-членки имат също правото да запазят непроменени обменните стойности в национална валута на сумата, определена в ECU, ако по времето на ежегодната корекция, предвидена в първата алинея на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2779/78 (4) на Съвета от 23 ноември 1978 г. относно прилагането на Европейската разчетна единица (ЕРЕ) към актовете в областта на митниците, преобразуването на посочената сума, преди закръгляването, предвидено в предходната алинея, води до промяна по-малка от 5 % от равностойността в национална валута.
Член 133
1. Настоящият регламент по никакъв начин не ограничава държавите-членки от разрешаване на:
а)
освобождавания като резултат от прилагането на Виенската конвенция за дипломатически отношения от 18 април 1961 г., Виенската конвенция за консулски отношения от 24 април 1963 г. или други консулски конвенции, или Конвенцията от Ню Йорк от 16 декември 1969 г. за специалните дипломатически мисии;
б)
освобождавания във връзка с обичайни привилегии, предоставени по силата на международни договори или споразумения за учредяване на седалища, по които страна е трета страна или международна организация, включително освобождаване по повод на международни срещи;
в)
освобождавания във връзка с обичайни привилегии и имунитети, предоставени по силата на международните споразумения, сключени от всички държави-членки и в рамките на които се учредява културна или научна институция или организация по международното право;
г)
освобождавания във връзка с обичайни привилегии и имунитети, предоставени в рамките на споразумения, сключени с трети страни, за сътрудничество в културната, научна или техническа област;
д)
специални освобождавания по силата на споразумения, сключени с трети страни и предвиждащи общи действия за защита на хората и околната среда;
е)
специални освобождавания по силата на споразумения, сключени със съседни трети страни, които са обосновани от естеството на пограничната търговия със съответните страни.
2. Когато някоя международна конвенция, която не е включена в някоя от категориите по параграф 1, са предвидени освобождавания и държава-членка възнамерява да стане страна по нея, заинтересуваната държава-членка представя заявление до Комисията за прилагането на тези освобождавания, като предоставя на Комисията цялата необходима информация.
По заявлението се взема решение в съответствие с процедурата, предвидена в член 143, параграфи 2 и 3.
3. Предоставянето на информацията по параграф 2 не е задължително, когато съответната международна конвенция предвижда освобождавания, които не превишават определените от общностното право.
Член 134
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за митническите разпоредби, които се съдържат в международните конвенции и споразумения по смисъла на член 133, параграф 1, букви б), в), г), д) и е), както и параграф 3, когато са сключени, след като настоящият регламент влезе в сила.
2. Комисията разпраща до останалите държави-членки текстовете на конвенциите и споразуменията, за които е уведомена съгласно параграф 1.
Член 135
Разпоредбите на настоящия регламент не изключват запазване:
а)
от страна на Гърция на специалния статут на планината Атон, както е гарантирано от член 105 от гръцката конституция;
б)
от страна на Франция на освобождаванията, които произтичат от Конвенцията от 22 и 23 ноември 1867 г. между Франция и Андора.
Член 136
1. До приемане на общностни разпоредби в съответните области държавите-членки имат право да разрешават специални освобождавания:
а)
на въоръжени сили, които не служат под техните знамена и са разположени на територията на държава-членка по силата на международни споразумения;
б)
на авиокомпании на трета страна по силата на двустранни споразумения, основаващи се взаимност.
2. До приемане на общностни разпоредби в съответните области настоящият регламент не не изключва запазване от държавите-членки на освобождаване на:
а)
моряци от търговската флота;
б)
работници, завръщащи се в родината си, след като са пребивавали поне шест месеца извън митническата територия на Общността поради професионалната си дейност.
Член 137
1. До приемане на общностни разпоредби в съответните области държавите-членки имат право да разрешават специални освобождавания за вноса на инструменти и апарати, използвани при медицински изследвания, медицинска диагностика или медицинско лечение.
2. Освобождаването по параграф 1 се ограничава до инструменти и апарати, които са дарени на здравни органи, отделения в болници или изследователски институти, одобрени от компетентните органи на държавите-членки да получават подобни предмети с освобождаване или такива, които са закупени от здравни органи, болници или изследователски институти със средства, събрани от благотворителни или филантропни организации или от доброволни дарения, при условие че бъде доказано, че:
а)
равностойни инструменти или апарати не се произвеждат понастоящем в Общността;
б)
дарението на въпросните инструменти или апарати не поражда съмнение за преследването на търговска цел от дарителя.
3. Освобождаване се прилага също така за:
а)
резервни части, съставни части или специфични принадлежности за научни инструменти или апарати, при условие че тези резервни части, съставни части или принадлежности се внасят едновременно с инструментите или апаратите или в случай че се внасят впоследствие - когато може да се установи, че са предназначени за научни инструменти или апарати, внесени преди това без заплащане на вносни сборове;
б)
уреди, които се използват за поддръжка, контрол, настройка или поправка на научни инструменти или апарати, при условие че тези уреди се внасят едновременно с инструментите или апаратите, за които са предназначени или в случай че се внасят впоследствие - когато може да се установи, че са предназначени за научни инструменти или апарати, внесени преди това без заплащане на вносни сборове.
Член 138
За целите на прилагане на освобождаването по член 137 държавите-членки процедират по следния начин:
а)
когато компетентните органи на една държава-членка възнамеряват да разрешат освобождаване за определени апарати или инструменти, като са определени в член 137, параграф 1, те се консултират с останалите държави-членки;
б)
когато до изтичане на срок от два месеца не бъде получен отговор от органа, който предприема консултирането, този орган приема, че в консултираните държави-членки не се произвежда инструмент, равностоен на този, за който е подадено заявлението за освобождаване, както и че въпросните държави-членки нямат никакви бележки относно евентуалния търговски характер на операцията;
в)
когато срокът от два месеца е недостатъчен за консултирания орган, последният може да уведоми за това органа, предприел консултирането, като същевременно уточни окончателния срок, в който може да предаде отговора си. Допълнителният срок не може да надхвърля два месеца;
г)
когато в края на предвидената по букви от а) до в) процедура по консултиране органът, който е предприел консултирането, установи, че условията, посочени в член 137, параграф 2, букви а) и б), са изпълнени, както и че никоя държава-членка не е изтъкнала, че въпросът е от особено значение за индустриалните ѝ интереси или засяга по някакъв начин обласста на търговията, то той разрешава освобождаването. Във всички останали случаи органът отхвърля освобождаването;
д)
всяка държава-членка изпраща до Комисията списък на инструментите, апаратите, резервните части, съставните части, принадлежностите и уредите, чиято митническа стойност надвишава 3 000 ECU и за които е разрешила освобождаване. Списъкът се изпраща през първата половина на всяка година за съответните стоки, които са получили разрешение за освобождаване през предходната година.
Комисията разпраща тези списъци до останалите държави-членки;
е)
до 1 юли 1986 г. Комисията представя доклад пред Съвета, придружен от предложения за изменения, които счита за необходими.
Член 139
Настоящият регламент се прилага успоредно с прилагането на:
а)
Регламент (ЕИО) № 754/76 на Съвета от 25 март 1976 г. относно тарифната обработка на стоки, върнати на митническата територия на Общността (5);
б)
действащите разпоредби относно снабдяването на кораби, самолети и международни влакове;
в)
разпоредби относно митнически освобождавания, съдържащи се в други общностни актове.
Член 140
1. Следните актове се отменят, считано от датата на прилагане на настоящия регламент:
а)
Регламент (ЕИО) № 1544/69 на Съвета от 23 юли 1969 г. относно тарифното третиране на стоки, съдържащи се в личния багаж на пътници (6), изменен последно с Регламент (ЕИО) Nо 3313/81 (7);
б)
Регламент (ЕИО) № 1410/74 на Съвета от 4 юни 1974 г. относно тарифното третиране на стоки, внасяни във връзка с природни бедствия, засягащи територията на една или повече държави-членки (8);
в)
Регламент (ЕИО) № 1818/75 на Съвета от 10 юли 1975 г. относно селскостопанските изравнителни такси, компенсаторните суми и другите налози, събирани при внос на селскостопански продукти и някои преработени селскостопански продукти, съдържащи се в личния багаж на пътници (9);
г)
Регламент (ЕИО) № 1798/75, изменен последно с Регламент (ЕИО) № 608/82 (10);
д)
Регламент (ЕИО) №Nо 1990/76 на Съвета от 22 юли 1976 г. относно митническото третиране на стоки, внасяни за изпитвания (11);
е)
Регламент (ЕИО) № 3060/78 на Съвета от 19 декември 1978 г. относно освобождаване от вносни сборове на стоки в малки пратки без търговски характер от трети страни (12), изменен с Регламент (ЕИО) № 3313/81 (13);
ж)
Регламент (ЕИО) № 1028/79 на Съвета от 8 май 1979 г. относно освобождаване от вносни сборове по Общата митническа тарифа на стоки, предназначени за лица с увреждания (14).
2. Позоваванията на регламентите, посочени в параграф 1, се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 141
1. Създава се Комитет по митническите освобождавания, наричан по-нататък „Комитетът“. Той се състои от представители на държавите-членки и се председателства от представител на Комисията.
2. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 142
Комитетът разглежда всички въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент, отнесени от председателя или по искане на представител на държава-членка.
Член 143
1. Необходимите мерки по прилагане на настоящия регламент, с изключение на следните дялове и членове:
-
глава I, дялове V, ХIV, ХIХ, ХХII, ХХIII, ХХV, ХХVI ХХVIII и ХХIХ,
-
глава I, дялове II, IV и V,
-
глава I, член 133, параграф 1, и член 135,
се приемат съгласно процедурата, определена в параграфи 2 и 3.
2. Представителят на Комисията представя проект намерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът се произнася със становище по този проект в рамките на срок, определен от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Комитетът се произнася с мнозинство от 45 гласа, като гласовете на държавите-членки се претеглят по начина, определен в член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема предвидените разпоредби, когато те са в съответствие със становището на Комитета.
б)
Когато предвидените разпоредби не са в съответствие със становището на Комитета или при отсъствието на такова становище, Комисията представя незабавно на Съвета предложение за разпоредбите, които трябва да се приемат.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
в)
Когато в рамките на три месеца, считано от сезирането на Съвета, той не се е произнесъл, предложените разпоредби се приемат от Комисията.
Член 144
Позоваванията на комитета, предвиден в член 7 от Регламент (ЕИО) № 1798/75, които съществуват в изброените по-долу регламенти, се заменят с позоваванията на комитета, предвиден в член 141 от настоящия регламент:
а)
член 15 от Регламент (ЕИО) № 754/76;
б)
член 25 от Регламент (ЕИО) № 1430/79 на Съвета от 2 юли 1979 г. относно възстановяване или опрощаване на вносни или износни сборове (15);
в)
член 10 от Регламент (ЕИО) № 1697/79 на Съвета от 24 юли 1979 г. относно последващо възстановяване на недължими вносни и износни сборове, заплатени по отношение на стоки, декларирани за митнически режим, който включва задължението за заплащане на такива сборове (16).
Член 145
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 юли 1984 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 28 март 1983 година.
REGULAMENTO (CEE) No 918/83 DO CONSELHO de 28 de Março de 1983 relativo ao estabelecimento do regime comunitário das franquias aduaneiras
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 28o, 43o e 235o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
Considerando que, salvo derrogação especial estabelecida nos termos do disposto no Tratado, os direitos da pauta aduaneira comum são aplicáveis a todas as mercadorias importadas na Comunidade; que o mesmo acontece com os direitos niveladores agrícolas e com quaisquer outras imposições a cobrar na importação previstas no âmbito da política agrícola comum ou no dos regimes específicos aplicáveis a certos produtos resultantes da transformação de produtos agrícolas;
Considerando, no entanto, que uma tal tributação não se justifica quando, em certas circunstâncias bem definidas, as condições particulares de importação das mercadorias não exigem a aplicação das medidas habituais de protecção da economia;
Considerando que convém prever, como é tradicional na maior parte das legislações em matéria aduaneira, que em tais casos a importação se possa efectuar com o benefício de um regime de franquia que isente as mercadorias da aplicação dos direitos de importação de que seriam normalmente passíveis;
Considerando que tais regimes de franquia resultam igualmente de convenções internacionais de carácter multilateral em que os Estados-membros ou alguns de entre eles são partes contratantes; que, se a Comunidade deve aplicar estas convenções, tal aplicação implica a adopção de uma regulamentação comunitária das franquias aduaneiras, de modo a eliminar, de acordo com as exigências da união aduaneira, as divergências quanto ao objecto, alcance e condições de aplicação das franquias previstas por essas convenções e a permitir a todas as pessoas interessadas beneficiarem das mesmas vantagens em toda a Comunidade;
Considerando que certas franquias actualmente aplicadas nos Estados-membros resultam de convenções específicas concluídas com países terceiros ou com organizações internacionais; que estas convenções, em razão do seu objecto, só respeitam ao Estado-membro signatário; que não é necessário definir a nível comunitário as condições de concessão de tais franquias, sendo suficiente autorizar a sua concessão pelos Estados-membros em causa, quando necessário, por meio de um procedimento apropriado instituído para o efeito;
Considerando que a realização da política agrícola comum acarreta a aplicação a certas mercadorias, em determinadas circunstâncias, de direitos de exportação; que convém igualmente definir, a nível comunitário, os casos em que uma franquia desses direitos de exportação pode ser concedida;
Considerando que o Conselho adoptou já vários regulamentos no domínio as franquias aduaneiras; que, a fim de se estabelecer um regime comunitário de franquias aduaneiras, é conveniente reunir no presente regulamento as disposições desses regulamentos específicos e proceder consequentemente à sua revogação formal;
Considerando que, com a preocupação de clareza jurídica, convém enumerar as disposições dos actos comunitários que prevejam determinadas franquias que não são afectadas pelo presente regulamento;
Considerando que o presente regulamento não prejudica a aplicação pelos Estados-membros de proibições ou restrições à importação ou à exportação justificadas por razões de moralidade pública, de ordem pública, e segurança pública; de protecção da saúde e da vida das pessoas e animais ou de preservação das plantas; da protecção do património nacional de valor artístico, histórico ou arqueológico; ou da protecção da propriedade industrial e comercial;
Considerando que no caso de franquias concedidas dentro do limite dos montantes fixados em ECUs, é necessário definir as regras a seguir para efeito da conversão desses montantes em moedas nacionais;
Considerando que é necessário garantir a aplicação uniforme do presente regulamento e prever para esse efeito um procedimento comunitário que permita aprovar as modalidades de aplicação dentro de prazos apropriados; que é oportuno para este fim instituir um Comité que permita organizar uma colaboração estreita e eficaz entre os Estados-membros e a Comissão neste domínio, substituindo este Comité o Comité das Franquias Aduaneiras instituído pelo Regulamento (CEE) no 1798/75 do Conselho, de 10 de Julho de 1975, relativo à importação com franquia de direitos da pauta aduaneira comum dos objectos de carácter educativo, científico ou cultural (3),
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1o
1. O presente regulamento determina os casos em que, devido a circunstâncias especiais, é concedida franquia de direitos de importação ou de direitos de exportação, respectivamente, quando as mercadorias são introduzidas em livre prática ou são exportadas da Comunidade.
2. Para efeitos do presente regulamento entendem-se por:
a) «Direitos de importação», os direitos aduaneiros e encargos de efeito equivalente, bem como os direitos niveladores agrícolas e outras imposições a cobrar na importação, previstas no âmbito da política agrícola comum ou no dos regimes específicos aplicáveis a certas mercadorias resultantes da transformação de produtos agrícolas;
b) «Direitos de exportação» os direitos niveladores agrícolas e outras imposições a cobrar na exportação, previstas no âmbito da política agrícola comum ou no dos regimes específicos aplicáveis a certas mercadorias resultantes da transformação de produtos agrícolas;
c) «Bens pessoais», os bens afectos ao uso pessoal dos interessados ou às necessidades da sua casa.
Constituem nomeadamente «bens pessoais»:
- o recheio da casa,
- os velocípedes e os motociclos, os veículos automóveis de uso privado e os seus reboques, as caravanas de campismo, os barcos de recreio e os aviões de turismo.
Constituem igualmente «bens pessoais» as provisões de casa que correspondam a um abastecimento familiar normal, os animais domésticos e os animais de sela, assim como os instrumentos portáteis de artes mecânicas ou de profissões liberais necessários ao exercício da profissão do interessado. Os bens pessoais não devem traduzir, pela sua natureza ou quantidade, qualquer preocupação de ordem comercial;
d) «Recheio da casa», os objectos pessoais, a roupa de casa e os móveis ou artigos de equipamento destinados ao uso pessoal dos interessados e às necessidades da sua casa;
e) «Produtos alcoólicos», os produtos (cervejas, vinhos, aperitivos que tenham por base o vinho ou o álcool, aguardentes, licores ou bebidas espirituosas, etc.) incluídos nas posições 22.03 a 22.09 da pauta aduaneira comum.
3. Salvo disposição em contrário do presente regulamento, para efeitos da aplicação do capítulo I a ilha de Helgoland é considerada como um país terceiro.
CAPÍTULO I
FRANQUIA DE DIREITOS DE IMPORTAÇÃO
TÍTULO I
BENS PESSOAIS PERTENCENTES A PESSOAS SINGULARES QUE TRANSFEREM A SUA RESIDÊNCIA HABITUAL DE UM PAÍS TERCEIRO PARA A COMUNIDADE
Artigo 2o
Sem prejuízo do disposto nos artigos 3o a 10o, são admitidos com franquia de direitos de importação os bens pessoais importados por pessoas singulares que transfiram a sua residência habitual para o território aduaneiro da Comunidade.
Artigo 3o
A franquia limita-se aos bens pessoais:
a) Que, salvo casos especiais que as circunstâncias justifiquem, tenham estado na posse do interessado e, tratando-se de bens não consumíveis, tenham sido por ele utilizados na sua anterior residência habitual durante pelo menos seis meses antes da data em que deixou de ter essa residência no país terceiro de partida;
b) Que se destinem a ser utilizados para os mesmos fins na sua nova residência habitual.
Os Estados-membros podem, além disso, subordinar a admissão com franquia à condição de que os referidos bens tenham sido submetidos, quer no país de origem, quer no país de proveniência, aos encargos aduaneiros e/ou fiscais de que são normalmente passíveis.
Artigo 4o
Só podem beneficiar da franquia as pessoas que tenham a sua residência habitual fora da Comunidade há pelo menos doze meses consecutivos.
No entanto, as autoridades competentes podem conceder derrogações à regra do primeiro parágrafo, desde que a intenção do interessado tenha sido claramente a de residir fora da Comunidade durante um período mínimo de doze meses.
Artigo 5o
São excluídos da franquia:
a) Os produtos alcoólicos;
b) O tabaco e os produtos de tabaco;
c) Os meios de transporte comerciais;
d) Os materiais para uso profissional com excepção dos instrumentos portáteis de artes mecânicas ou de profissões liberais.
Artigo 6o
Salvo circunstâncias especiais, a franquia só é concedida para bens pessoais declarados para livre prática antes de findo um prazo de doze meses a contar da data do estabelecimento pelo interessado da sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade.
A introdução em livre prática dos bens pessoais pode ser efectuada por várias vezes no prazo referido no parágrafo anterior.
Artigo 7o
1. Num prazo de doze meses a contar da data da aceitação da declaração para livre prática, os bens pessoais importados com franquia não podem ser objecto de empréstimo, penhor, aluguer ou cessão, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
2. O empréstimo, o penhor, o aluguer ou a cessão realizados antes de decorrido o prazo referido no no 1 implicarão a aplicação dos direitos de importação relativos aos bens em causa, segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do penhor, do aluguer ou da cessão, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 8o
1. Em derrogação do primeiro parágrafo do artigo 6o, a franquia pode ser concedida para os bens pessoais declarados para livre prática antes do interessado estabelecer a sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade, mediante compromisso por ele assumido de aí a estabelecer efectivamente no prazo de seis meses. Esse compromisso será acompanhado de uma garantia cuja forma e montante serão determinados pelas autoridades competentes.
2. Quando se aplicar o disposto no no 1, o prazo previsto na alínea a) do artigo 3o será calculado a contar da data de introdução dos bens pessoais no território aduaneiro da Comunidade.
Artigo 9o
1. Quando, devido às suas obrigações profissionais, o interessado abandonar o país terceiro onde tinha a sua residência habitual sem estabelecer simultaneamente residência habitual no território aduaneiro da Comunidade, mas com a intenção de aí a fixar posteriormente, as autoridades competentes podem autorizar a admissão com franquia dos bens pessoais que ele transfira para esse efeito para o referido território.
2. A admissão com franquia dos bens pessoais mencionados no no 1 será concedida nas condições previstas nos artigos 2o a 7o, ficando entendido que:
a) Os prazos previstos na alínea a) do artigo 3o e no primeiro parágrafo do artigo 6o serão calculados a contar da data de introdução dos bens pessoais no território aduaneiro da Comunidade;
b) O prazo previsto no no 1 do artigo 7o será calculadó a contar da data do estabelecimento efectivo da residência habitual do interessado no território aduaneiro da Comunidade.
3. A admissão com franquia está além disso subordinada ao compromisso do interessado estabelecer efectivamente a sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade num prazo determinado pelas autoridades competentes em função das circunstâncias. Essas autoridades podem exigir que este compromisso seja acompanhado de uma garantia cuja forma e montante serão por elas determinados.
Artigo 10o
As autoridades competentes podem derrogar o disposto nas alíneas a) e b) do artigo 3o, nas alíneas c) e d) do artigo 5o e no artigo 7o quando, devido a circunstâncias políticas excepcionais, uma pessoa tiver de transferir a sua residência habitual de um país terceiro para o território aduaneiro da Comunidade.
TÍTULO II
BENS IMPORTADOS POR OCASIAO DE UM CASAMENTO
Artigo 11o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 12o a 15o, são admitidos com franquia de direitos de importação, os enxovais e coisas móveis, mesmo novas, pertencentes a uma pessoa que transfira a sua residência habitual de um país terceiro para o território aduaneiro da Comunidade por ocasião do seu casamento.
2. Beneficiarão igualmente da franquia de direitos de importação, nas mesmas condições, os presentes habitualmente oferecidos por ocasião de um casamento, enviados para uma pessoa que se encontre nas condições previstas no no 1 por pessoas que tenham sua residência habitual num país terceiro. O valor de cada presente a admitir com franquia não pode, no entanto, exceder 1 000 ECUs.
Artigo 12o
Só podem beneficiar da franquia referida no artigo 11o as pessoas:
a) Que tenham a sua residência habitual fora do território aduaneiro da Comunidade há pelo menos doze meses consecutivos. No entanto, podem ser concedidas derrogações a esta regra desde que a intenção do interessado tenha sido claramente a de residir fora do território aduaneiro da Comunidade durante um período mínimo de doze meses;
b) Que façam prova do seu casamento.
Artigo 13o
Estão excluídos da franquia os produtos alcoólicos e os produtos de tabaco.
Artigo 14o
1. Salvo circunstâncias excepcionais, a franquia só é concedida para mercadorias declaradas para livre prática:
- não mais de dois meses antes da data prevista para o casamento. Neste caso a franquia ficará sujeita à prestação de uma garantia apropriada, cuja forma e montante serão determinados pelas autoridades competentes,
e
- o mais tarder quatro meses após a data do casamento.
2. A introdução em livre prática dos bens mencionados no artigo 11o pode efectuar-se por várias vezes no prazo referido no no 1 do presente artigo.
Artigo 15o
1. Num prazo de doze meses a contar da data da aceitação da declaração para livre prática, as mercadorias admitidas com franquia nos termos do artigo 11o não poderão ser objecto de empréstimo, penhor, aluguer ou cessão, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
2. O empréstimo, o penhor, o aluguer ou a cessão realizados antes de decorrido o prazo referido no no 1, implicarão a aplicação dos direitos de importação relativos às mercadorias em causa, segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do penhor, do aluguer ou da cessão, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
TÍTULO III
BENS PESSOAIS ADQUIRIDOS POR SUCESSÃO EM CASO DE MORTE
Artigo 16o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 17o a 19o, são admitidos com franquia de direitos de importação os bens pessoais adquiridos, quer por sucessão legal, quer por sucessão testamentária, por uma pessoa singular que tenha a sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade.
2. Para efeitos do no 1, entende-se por «bens pessoais» todos os bens referidos no no 2, alínea c), do artigo 1o que integram a herança do falecido.
Artigo 17o
Estão excluídos da franquia:
a) Os produtos alcoólicos;
b) O tabaco ou os produtos de tabaco;
c) Os meios de transporte comerciais;
d) Os materiais para uso profissional, com excepção dos instrumentos portáteis de artes mecânicas ou de profissões liberais necessários para o exercício da profissão do falecido;
e) As provisões de matérias-primas e de produtos manufacturados ou semi-manufacturados;
f) O gado vivo e as provisões de produtos agrícolas que excedam as quantidades correspondentes a um abastecimento familiar normal.
Artigo 18o
1. A franquia só será concedida para os bens pessoais declarados para livre prática o mais tardar num prazo de dois anos a contar da data de entrada na posse dos bens (encerramento da sucessão).
No entanto, devido a circunstâncias especiais, pode ser concedida uma prorrogação deste prazo pelas autoridades competentes.
2. A importação dos bens pessoais pode efectuar-se por várias vezes dentro do prazo referido no no 1.
Artigo 19o
O disposto nos artigos 16o a 18o aplica-se «mutatis mutandis» aos bens pessoais adquiridos por sucessão testamentária por pessoas colectivas estabelecidas no território aduaneiro da Comunidade que exerçam uma actividade sem fins lucrativos.
TÍTULO IV
RECHEIO PARA GUARNIÇÃO DE UMA RESIDÊNCIA SECUNDÁRIA
Artigo 20o
Sem prejuízo do disposto nos artigos 21o a 24o, é admitido com franquia de direitos de importação o recheio importado por uma pessoa singular que tenha a sua residência habitual fora da Comunidade com vista a guarnecer uma residência secundária situada no território aduaneiro da Comunidade.
Artigo 21o
A franquia limita-se ao recheio:
a) Que, salvo casos especiais que as circunstâncias justifiquem, tenha estado na posse do interessado e tenha sido por ele utilizados durante pelo menos 6 meses antes da data da exportação do recheio em causa;
b) Que corresponda em qualidade e em quantidade ao mobiliário normal da referida residência secundária.
Artigo 22o
A franquia só é concedida às pessoas:
a) Que tenham a sua residência habitual fora da Comunidade há pelo menos doze meses consecutivos;
b) Que sejam proprietárias da residência secundária em causa ou a tenham tomado de arrendamento por um periodo mínimo de dois anos,
e
c) Que se comprometam a não arrendar essa residência secundária a terceiros durante a sua ausência ou da sua família.
A franquia pode ser limitada a uma única vez para uma mesma residência secundária.
Artigo 23o
A concessão da franquia pode ser subordinada à constituição de uma garantia para assegurar o pagamento da dívida aduaneira susceptível de nascer da aplicação do artigo 24o.
Artigo 24o
1. O arrendamento da residência secundária a um terceiro ou a sua cessão antes de decorrido um prazo de dois anos a contar da data da aceitação da declaração do recheio para livre prática implicará a aplicação dos direitos de importação relativos ao recheio em causa, segundo a taxa em vigor na data do arrendamento ou da cessão, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
A franquia continuará, no entanto, a aplicar-se se o recheio em causa for utilizado para guarnecer uma nova residência secundária, desde que seja observado o disposto nas alíneas b) e c) do artigo 22o.
2. O empréstimo, o penhor, o aluguer ou a cessão a título oneroso ou gratuito do próprio recheio antes de decorrido um prazo de dois anos a contar da data da aceitação da sua declaração para livre prática implicarão igualmente a aplicação dos respectivos direitos nas mesmas condições que as referidas no primeiro parágrafo do no 1.
Este prazo pode ser prorrogado até dez anos relativamente a recheio de grande valor.
TÍTULO V
ENXOVAIS, MATERIAIS ESCOLARES E OUTRAS COISAS MÓVEIS DE ALUNOS OU ESTUDANTES
Artigo 25o
1. São admitidos com franquia de direitos de importação, os enxovais, os materiais escolares e coisas móveis usadas que constituam o mobiliário normal de um quarto de estudante, pertencentes a alunos e estudantes que venham residir no território aduaneiro da Comunidade a fim de aí efectuarem os seus estudos e que se destinem a seu uso pessoal durante os seus estudos.
2. Para efeitos do no 1 entende-se por:
a) «Aluno ou estudante» qualquer pessoa regularmente inscrita num estabelecimento de ensino para aí seguir a tempo inteiro os cursos nele ministrados;
b) «Enxoval», a roupa interior ou de casa, assim como o vestuário, mesmo novos;
c) «Materiais escolares», os objectos e instrumentos (incluíndo as máquinas de calcular e de escrever) normalmente utilizados pelos alunos e estudantes na realização dos seus estudos.
Artigo 26o
A franquia é concedida pelo menos uma vez por ano escolar.
TÍTULO VI
REMESSAS DE VALOR INSIGNIFICANTE
Artigo 27o
Sem prejuízo do disposto no artigo 28o, são admitidas com franquia de direitos de importação as remessas enviadas ao destinatário como objectos de correspondência postal ou como encomenda postal que contenham mercadorias cujo valor global não exceda 10 ECUs.
Artigo 28o
Estão excluídos da franquia:
a) Os produtos alcoólicos;
b) Os perfumes e águas de toucador;
c) O tabaco e os produtos de tabaco.
TÍTULO VII
PEQUENAS REMESSAS SEM CARÁCTER COMERCIAL
Artigo 29o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 30o e 31o, são admitidas com franquia de direitos de importação as mercadorias que sejam objecto de pequenas remessas sem carácter comercial expedidas de um país terceiro por um particular para um outro particular que se encontra no território aduaneiro da Comunidade.
A franquia prevista no presente número não se aplica às pequenas remessas sem carácter comercial provenientes da ilha de Helgoland.
2. Para efeitos do no 1, entende-se por «pequenas remessas sem carácter comercial» as remessas que simultaneamente:
- tenham um carácter ocasional;
- contenham exclusivamente mercadorias reservadas ao uso pessoal ou familiar dos destinatários, não traduzindo a sua natureza ou quantidade qualquer preocupação de ordem comercial;
- sejam constituídas por mercadorias cujo valor global, incluindo o dos produtos referidos no artigo 30o, não ultrapasse 35 ECUs;
- sejam enviadas, sem qualquer espécie de pagamento, pelo expedidor ao destinatário.
Artigo 30o
Relativamente às mercadorias a seguir mencionadas, a franquia referida no no 1 do artigo 29o limita-se, por remessa, às quantidades fixadas em relação à cada uma delas:
a) Produtos de tabaco:
50 cigarros
ou
25 cigarrilhas (charutos com o peso máximo de 3 gramas por unidade)
ou
10 charutos
ou 50 gramas de tabaco para fumar;
b) Bebidas alcoólicas:
- bebidas destiladas e bebidas espirituosas com teor alcoólico superior a 22 % vol: 1 litro. (Os Estados-membros podem exigir que esta quantidade se apresente contida numa única garrafa)
ou
- bebidas destiladas e bebidas espirituosas, aperitivos que tenham por base vinho ou álcool, com teor alcoólico igual ou inferior a 22 % vol: vinhos espumantes e espumosos, vinhos licorosos: 1 litro
ou
- vinhos tranquilos: 2 litros
c) Perfumes: 50 gramas
ou
águas de toucador: 0,25 litro.
Artigo 31o
As mercadorias mencionadas no artigo 30o contidas numa pequena remessa sem carácter comercial em quantidades que excedam as fixadas no referido artigo serão excluídas, na totalidade, do benefício da franquia.
TÍTULO VIII
BENS DE INVESTIMENTO E OUTROS BENS DE EQUIPAMENTO IMPORTADOS POR OCASIAO DE UMA TRANSFERÊNCIA DE ACTIVIDADES DE UM PAÍS TERCEIRO PARA A COMUNIDADE
Artigo 32o
1. Sem prejuízo das medidas em vigor nos Estados-membros em matéria de política industrial e comercial, são admitidos com franquia de direitos, nos termos do disposto nos artigos 33o a 37o, os bens de investimento e outros bens de equipamento pertencentes a empresas que cessem definitivamente a sua actividade num país terceiro para virem exercer uma actividade similar no território aduaneiro da Comunidade.
Quando a empresa transferida é uma exploração agrícola, o gado vivo será igualmente admitido com franquia.
2. Para efeitos do no 1 entende-se por «empresa», uma unidade económica autónoma de produção ou de serviços.
Artigo 33o
A franquia referida no artigo 32o limita-se aos bens de investimento e outros bens de equipamento:
a) Que, salvo casos especiais justificados pelas circunstâncias, tenham sido efectivamente utilizados na empresa durante pelo menos 12 meses antes da data da cessação da actividade da empresa no país terceiro de onde é transferida;
b) Que sejam destinados a ser utilizados para os mesmos fins após essa transferência;
c) Que estejam em relação com a natureza e a importância da empresa em causa.
Artigo 34o
Estão excluídas do benefício da franquia as empresas cuja transferência para o território aduaneiro da Comunidade tenha por motivo ou por finalidade uma fusão com - ou uma absorção por - uma empresa estabelecida no território aduaneiro da Comunidade, sem que tenha sido criada uma actividade nova.
Artigo 35o
Estão excluídos da franquia:
a) Os meios de transporte que não tenham o carácter de instrumentos de produção ou de serviços;
b) As provisões de qualquer tipo destinadas a consumo humano ou à alimentação de animais;
c) Os combustíveis e as provisões de matérias-primas ou de produtos manufacturados ou semi-manufacturados;
d) O gado em poder de comerciantes de gado.
Artigo 36o
Salvo casos especiais que as circunstâncias justifiquem, a franquia referida no artigo 32o, só é concedida para bens de investimento e outros bens de equipamento declarados para livre prática antes de decorrido um prazo de doze meses a contar da data da cessação da actividade da empresa no país terceiro de proveniência.
Artigo 37o
1. Num prazo de doze meses a contar da data da aceitação da declaração para livre prática, os bens de investimento e outros bens de equipamento admitidos com franquia não podem ser objecto de empréstimo, penhor, aluguer ou cessão, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
Este prazo pode ser prorrogado até trinta e seis meses relativamente ao aluguer ou à cessão quando houver risco de abuso.
O empréstimo, penhor, aluguer ou cessão realizados antes de decorrido o prazo referido no no 1 implicarão a aplicação dos direitos de importação relativos aos bens em causa, segundo as taxas em vigor na data do empréstimo, do penhor, do aluguer ou da cessão, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 38o
O disposto nos artigos 32o a 37o aplica-se "mutatis mutandis" aos bens de investimento e outros bens de equipamento pertencentes a pessoas que exerçam uma profissão liberal, bem como às pessoas colectivas que exerçam uma actividade sem fins lucrativos, que transfiram essa actividade de um país terceiro para o território aduaneiro da Comunidade.
TÍTULO IX
PRODUTOS OBTIDOS PELOS PRODUTORES AGRÍCOLAS COMUNITÁRIAS EM PROPRIEDADES SITUADAS NUM PAÍS TERCEIRO
Artigo 39o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 40o e 41o, são admitidos com franquia de direitos de importação, os produtos da agricultura, da criação de animais, da apicultura, da horticultura ou da silvicultura, provenientes de propriedades situadas num país terceiro na proximidade imediata do território aduaneiro da Comunidade e exploradas por produtores agrícolas cuja sede de exploração esteja situada no referido território aduaneiro, na proximidade imediata do país terceiro em causa.
2. Para beneficiarem do disposto no no 1, os produtos da criação de animais deverão provir de animais originários de Comunidade ou que nela tenham sido introduzidos em livre prática.
Artigo 40o
A franquia limita-se aos produtos que não tenham sido submetidos a qualquer tratamento diferente daquele a que se procede habitualmente após a colheita ou a produção.
Artigo 41o
A franquia só é concedida para os produtos introduzidos no território aduaneiro da Comunidade pelo produtor agrícola ou por sua conta.
Artigo 42o
O disposto nos artigos 39o a 41o aplica-se «mutatis mutandis» aos produtos da pesca e da piscicultura praticadas em lagos e cursos de água limítrofes de um Estado-membro e de um país terceiro pelos pescadores comunitários e aos produtos da caça praticada pelos caçadores comunitários nesses lagos e cursos de água.
TÍTULO X
SEMENTES, ADUBOS E PRODUTOS PARA O TRATAMENTO DO SOLO E DE VEGETAIS IMPORTADOS POR PRODUTORES AGRÍCOLAS DE PAÍSES TERCEIROS PARA SEREM UTILIZADOS EM PROPRIEDADES LIMÍTROFES DESSES PAÍSES
Artigo 43o
Sem prejuízo do disposto no artigo 44o, são admitidos com franquia de direitos de importação as sementes, os adubos e os produtos para o tratamento do solo e de vegetais destinados à exploração de propriedades situadas no território aduaneiro da Comunidade contíguas a um país terceiro e exploradas por produtores agrícolas cuja sede de exploração se encontra no referido país terceiro na proximidade imediata do território aduaneiro da Comunidade.
Artigo 44o
1. A franquia limita-se às quantidades de sementes, de adubos ou de outros produtos necessários à exploração das propriedades.
2. A franquia só é concedida para sementes, adubos ou outros produtos directamente introduzidos no território aduaneiro da Comunidade pelo produtor agrícola ou por sua conta.
3. Os Estados-membros podem subordinar a concessão da franquia à condição de reciprocidade.
TÍTULO XI
MERCADORIAS CONTIDAS NAS BAGAGENS PESSOAIS DOS VIAJANTES
Artigo 45o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 46o a 49o, são admitidas com franquia de direitos de importação as mercadorias contidas nas bagagens pessoais dos viajantes provenientes de um país terceiro, desde que se trate de importações desprovidas de qualquer carácter comercial.
2. Para efeitos do no 1, entendem-se por:
a) «Bagagens pessoais» o conjunto de bagagens que o viajante está em condições de apresentar aos serviços aduaneiros por ocasião da sua chegada à Comunidade, assim como as que apresente posteriormente a esses mesmos serviços, sob reserva de justificar que foram registadas como bagagens acompanhadas, no momento da sua partida, na companhia que as transportou do país terceiro de proveniência para a Comunidade.
Sem prejuízo do disposto no no 1, alínea b), do artigo 112o, não constituem bagagens pessoais os reservatórios portáteis contendo carburantes.
b) «Importações desprovidas de qualquer carácter comercial», as importações:
- que apresentem um carácter ocasional e
- que respeitem exclusivamente a mercadorias reservadas ao uso pessoal ou familiar dos viajantes, ou destinadas a serem oferecidas como presente, não devendo a sua natureza ou quantidade traduzir qualquer preocupação de ordem comercial.
Artigo 46o
1. Relativamente às mercadorias abaixo mencionadas, a franquia referida no no 1 do artigo 45o, limita-se por viajante, às quantidades fixadas em relação a cada uma delas:
a) Produtos de tabaco:
200 cigarros
ou 100 cigarrilhas (charutos com o peso máximo de 3 gramas por unidade)
ou 50 charutos
ou 250 gramas de tabaco para fumar;
Todavia, para viajantes que não residam na Europa estas quantidades limite são elevadas para:
400 cigarros
ou 200 cigarrilhas (charutos com o peso máximo de 3 gramas por unidade)
ou 100 charutos
ou 500 gramas de tabaco para fumar;
b) Bebidas alcoólicas:
- bebidas destilades e bebidas espirituosas com um teor alcoólico superior a 22 % vol: 1 litro. (Os Estados-membros podem exigir que esta quantidade se apresente contida numa única garrafa),
ou
- bebidas destiladas e bebidas espirituosas, aperitivos que tenham por base vinho ou álcool, com um teor alcoólico igual ou inferior a 22 % vol.; vinhos espumantes e espumosos, vinhos licorosos: 2 litros,
e
vinhos tranquilos: 2 litros;
c) Perfumes: 50 gramas
e águas de toucador: 0,25 litro.
2. Os viajantes menores de 17 anos não beneficiam de qualquer franquia relativamente às mercadorias referidas nas alíneas a) e b) do no 1.
Artigo 47o
Com excepção das mercadorias enumeradas no artigo 46o, a franquia referida no artigo 45o é concedida, por viajante, até ao valor global de 45 ECUs.
No entanto, os Estados-membros podem reduzir este montante a 23 ECUs relativamente aos viajantes menores de 15 anos.
Artigo 48o
Quando o valor global de várias mercadorias exceder, por viajante, os montantes referidos no artigo 47o, a franquia é concedida até ao limite desses montantes para aquelas mercadorias que, importadas separadamente, poderiam beneficiar da referida franquia, não podendo o valor de uma mercadoria ser fraccionado.
Artigo 49o
1. Os Estados-membros podem reduzir o valor e/ou as quantidades de mercadorias a importar com franquia quando importadas por:
- pessoas que tenham a sua residência na zona fronteiriça,
- trabalhadores fronteiriços,
- pessoal dos meios de transporte utilizados no tráfego entre países terceiros e a Comunidade.
Estas restrições não serão aplicáveis quando as pessoas que tenham a sua residência na zona fronteiriça façam prova de que não regressam da zona fronteiriça de país terceiro limítrofe. Continuarão, porém, a aplicar-se aos trabalhadores fronteiriços e ao pessoal dos meios de transporte utilizados no tráfego entre o país terceiro e a Comunidade quando importarem mercadorias por ocasião de uma deslocação efectuada no âmbito da sua actividade profissional.
2. Para efeitos da aplicação do no 1 entendem-se por:
- «zona fronteiriça»: sem prejuízo das convenções sobre a matéria, uma zona que não pode exceder 15 quilómetros de profundidade em linha recta calculada a contar da fronteira. Devem ser consideradas como fazendo parte desta zona as circunscrições administrativas locais cujo território se encontre em parte nelas compreendido;
- «trabalhador fronteiriço» a pessoa cujas actividades normais a obrigam a deslocar-se ao outro lado da fronteira nos seus dias de trabalho.
TÍTULO XII
OBJECTOS DE CARACTER EDUCATIVO, CIENTÍFICO OU CULTURAL; INSTRUMENTOS E APARELHOS CIENTÍFICOS
Artigo 50o
São admitidos com franquia de direitos de importação os objectos de carácter educativo, científico ou cultural referidos no Anexo I, qualquer que seja o seu destinatário e o uso que deles seja feito.
Artigo 51o
São admitidos com franquia de direitos de importação os objectos de carácter educativo, científico ou cultural referidos no Anexo II, quando se destinarem:
- quer a estabelecimentos ou organismos públicos ou de utilidade pública de carácter educativo, científico ou cultural,
- quer a estabelecimentos ou organismos incluídos nas categorias designadas relativamente a cada objecto na coluna 3 do referido anexo, desde que tenham sido aprovados pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receber estes objectos com franquia.
Artigo 52o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 53o a 58o, são admitidos com franquia de direitos de importação os instrumentos e aparelhos científicos não abrangidos pelo artigo 51o quando importados exclusivamente para fins não comerciais.
2. A franquia mencionada no no 1 limita-se aos instrumentos e aparelhos científicos:
a) Que se destinem:
- quer a estabelecimentos públicos ou de utilidade pública que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científica, assim como aos serviços dependentes de um estabelecimento público ou de utilidade pública e que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científica,
- quer a estabelecimentos de carácter privado que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científica, aprovados pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receber estes objectos com franquia, e
b) Desde que instrumentos ou aparelhos de valor científico equivalente não sejam fabricados na Comunidade.
Artigo 53o
A franquia aplica-se igualmente:
a) Às peças sobresselentes, elementos ou acessórios específicos que se adaptem aos instrumentos ou aparelhos científicos, desde que tais peças sobresselentes, elementos ou acessórios sejam importados ao mesmo tempo que estes instrumentos ou aparelhos ou, se forem importados posteriormente, se reconheça que se destinam a instrumentos ou aparelhos:
- que tenham sido admitidos anteriormente com franquia, desde que esses instrumentos ou aparelhos apresentem ainda carácter científica no momento em que for pedida a franquia para as peças sobresselentes, elementos ou acessórios, específicos,
ou
- que sejam susceptíveis de beneficiar da franquia no momento em que esta é requerida para as peças sobresselentes, elementos ou acessórios, específicos:
b) Às ferramentas a utilizar na manutenção, controlo, calibragem ou reparação de instrumentos ou aparelhos científicos, desde que:
- essas ferramentas sejam importadas ao mesmo tempo que estes instrumentos ou aparelhos ou, se forem importadas posteriormente, se reconheça que se destinam a instrumentos ou aparelhos:
- que tenham sido admitidos anteriormente com franquia desde que esses instrumentos ou aparelhos apresentem ainda carácter científico no momento em que for pedida a franquia para as ferramentas,
ou
- que sejam susceptíveis de beneficiar da franquia no momento em que esta é requerida para as ferramentas,
- e que ferramentas equivalentes não sejam fabricadas na Comunidade.
Artigo 54o
Para efeitos da aplicação dos artigos 52o e 53o:
- entende-se por «instrumento ou aparelho científico» um instrumento ou aparelho que, em virtude das suas características técnicas objectivas e dos resultados que permite obter, é exclusiva ou principalmente apto para a realização de actividades científicas,
- consideram-se como «importados para fins não comerciais» os aparelhos ou instrumentos científicos destinados a serem utilizados para fins de investigação científica ou de ensino, efectuados sem intuito lucrativo,
- a equivalência do valor científico é apreciada por comparação das características técnicas essenciais próprias do instrumento ou aparelho objecto do pedido de franquia com as do instrumento ou aparelho correspondente fabricado na Comunidade, com vista a determinar se este último poderá ser utilizado para os mesmos fins científicos a que se destina o instrumento ou aparelho objecto do pedido de franquia e se poderá prestar serviços comparáveis,
- um instrumento ou aparelho científico - ou, se for caso disso, uma das ferramentas referidas alínea b) do artigo 53o - é considerando como sendo fabricado na Comunidade quando o seu prazo de entrega, apreciado no momento da encomenda, não for, tendo em consideração os usos comerciais no sector de produção em causa, consideravelmente superior ao prazo de entrega do instrumento ou aparelho - ou, se for caso disso, da ferramenta - objecto do pedido de franquia ou quando não exceder este prazo de tal modo que o destino ou a utilização inicialmente prevista para o instrumento, o aparelho ou a ferramenta fiquem consideravelmente afectados.
Artigo 55o
A concessão da franquia dependerá do reconhecimento, nas condições fixadas pelas disposições de aplicação adoptadas segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o, de que instrumentos ou aparelhos de valor científico equivalente ao dos instrumentos ou aparelhos para os quais é requerida a importação com franquia - ou, tratando-se de ferramentas, que ferramentas equivalentes àquelas para as quais a importação é requerida - não são fabricadas na Comunidade.
Artigo 56o
A concessão da franquia para os instrumentos ou aparelhos científicos, assim como para as ferramentas, enviados como oferta por uma pessoa estabelecida fora da Comunidade aos estabelecimentos referidos no no 2, alínea a), do artigo 52o, não ficará subordinada às condições previstas no no 2, alínea b), do artigo 52o, na alínea b) do artigo 53o e no artigo 55o.
No entanto, deve verificar-se, nas condições fixadas pelas disposições de aplicação adoptadas segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o, se a oferta dos instrumentos ou aparelhos científicos em causa não esconde qualquer preocupação de ordem comercial por parte do autor da oferta.
Artigo 57o
1. Os objectos referidos no artigo 51o e os instrumentos ou aparelhos científicos admitidos com franquia nas condições previstas nos artigos 52o a 56o não podem ser emprestados, alugados ou cedidos, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham sido do facto previamente informadas.
2. No caso de empréstimo, aluguer ou cessão a um estabelecimento ou organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do artigo 51o ou do no 2, alínea a), do artigo 52o, a franquia manter-se-á desde que aquele estabelecimento ou organismo utilize o objecto, o instrumento ou o aparelho para fins que dêem direito à concessão dessa franquia.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficam sujeitos ao pagamento prévio dos direitos de importação, segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, segundo a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 58o
1. Os estabelecimentos ou organismos referidos nos artigos 51o e 52o que deixarem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia, ou que tenham em vista a utilização de um objecto admitido com franquia para fins diferentes dos previstos pelos referidos artigos, devem informar desse facto as autoridades competentes.
2. Os objectos que permaneçam em poder de estabelecimentos ou organismos que deixem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia ficarão sujeitos aos respectivos direitos de importação, segundo a taxa em vigor na data em que as referidas condições deixarem de estar satisfeitas, segundo a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Os objectos utilizados pelo estabelecimento ou organismo beneficiário da franquia para fins diferentes dos previstos pelos artigos 51o e 52o ficarão sujeitos aos respectivos direitos de importação, segundo a taxa em vigor na data em que lhes tenha sido dado um outro uso, conforme a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 59o
Os artigos 56o, 57o e 58o aplicam-se «mutatis mutandis» aos produtos referidos no artigo 53o.
TÍTULO XIII
ANIMAIS DE LABORATÓRIO E SUBSTÂNCIAS BIOLÓGICAS OU QUÍMICAS DESTINADAS À INVESTIGAÇÃO
Artigo 60o
1. São admitidos com franquia de direitos de importação:
a) Os animais especialmente preparados para uso laboratorial;
b) As substâncias biológicas ou químicas de que não exista produção equivalente no território aduaneiro da Comunidade e que sejam importadas exclusivamente para fins não comerciais, desde que figurem numa lista estabelecida segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o.
2. A franquia referida no no 1 limita-se aos animais e substâncias biológicas ou químicas que se destinem:
- quer a estabelecimentos públicos ou de utilidade pública que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científica, assim como aos serviços dependentes de um estabelecimento público ou de utilidade pública que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científica.
- quer a estabelecimentos de carácter privado que tenham como actividade principal o ensino ou a investigação científico, aprovados pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receber estes objectos com franquia.
TÍTULO XIV
SUBSTÂNCIAS TERAPÊUTICAS DE ORIGEM HUMANA E REAGENTES PARA A DETERMINAÇÃO DE GRUPOS SANGUÍNEOS E TISSULARES
Artigo 61o
1. Sem prejuízo do disposto no artigo 62o, são admitidos com franquia de direitos de importação:
a) As substâncias terapêuticas de origem humana;
b) Os reagentes para a determinação dos grupos sanguíneos;
c) Os reagentes para a determinação dos grupos tissulares.
2. Para efeitos do no 1 entende-se por:
- «substâncias terapêuticas de origem humana»: o sangue humano e os seus derivados (sangue humano total, plasma humano seco, albumina humana e soluções estáveis de proteínas, plasmáticas humanas, imoglobulina humana, fibrinogeniohumano);
- «reagentes para a determinação dos grupos sanguíneos»: todos os reagentes de origem humana, vegetal ou outra para a determinação dos grupos sanguíneos e a detecção de incompatibilidades sanguíneas;
- «reagentes para a determinação dos grupos tissulares»: todos os reagentes de origem humana, animal, vegetal ou outra, para a determinação dos grupos tissulares humanos.
Artigo 62o
A franquia limita-se aos produtos:
a) Destinados a organismos ou laboratórios aprovados pelas autoridades competentes para uso exclusivo em fins médicos ou científicos, com exclusão de qualquer operação comercial;
b) Acompanhados de um certificado de conformidade emitido por um organismo habilitado para esse efeito no país terceiro de proveniência;
c) Contidos em recipientes com um rótulo especial de identificação.
Artigo 63o
A franquia aplica-se às embalagens especiais indispensáveis para o transporte de substâncias terapêuticas de origem humana ou de reagentes para a determinação dos grupos sanguíneos ou tissulares, assim como aos solventes e acessórios necessários para a sua utilização eventualmente incluídos nas remessas.
TÍTULO XV
PRODUTOS FARMACÊUTICOS UTILIZADOS POR OCASIAO DE MANIFESTAÇÕES DESPORTIVAS INTERNACIONAIS
Artigo 64o
São admitidos com franquia de direitos de importação os produtos farmacêuticos para medicina humana ou veterinária destinados ao uso de pessoas ou de animais provenientes de países terceiros para participarem em manifestações desportivas internacionais organizadas no território aduaneiro da Comunidade, dentro do limite necessário para cobrir as suas necessidades durante a permanência no referido território.
TÍTULO XVI
MERCADORIAS ENVIADAS A ORGANISMOS COM FINS CARITATIVOS E FILANTRÓPICOS; OBJECTOS DESTINADOS A CEGOS E A OUTRAS PESSOAS DEFICIENTES
A. Para a realização de objectivos gerais
Artigo 65o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 67o e 68o, são admitidos com franquia de direitos de importação, desde que não dêem lugar a abusos ou a distorções de concorrência importantes:
a) As mercadorias de primeira necessidade importadas por organismos do Estado ou por outros organismos com fins caritativos ou filantrópicos aprovados pelas autoridades competentes, para serem distribuídas gratuitamente a pessoas necessitadas;
b) As mercadorias de qualquer natureza enviadas gratuitamente por uma pessoa ou por um organismo estabelecido fora da Comunidade e sem qualquer intenção de ordem comercial por parte deste últimos, a organismos do Estado ou a outros organismos com fins caritativos ou filantrópicos aprovados pelas autoridades competentes, para obtenção de fundos em manifestações ocasionais de beneficência em favor de pessoas necessitadas;
c) Os materiais de equipamento e de escritório enviados gratuitamente por uma pessoa ou um organismo estabelecido fora da Comunidade e sem qualquer intenção de ordem comercial por parte destes últimos, a organismos com fins caritativos ou filantrópicos aprovados pelas autoridades competentes, para serem utilizados exclusivamente nas necessidades dos seu funcionamento e na realização dos seus objectivos caritativos ou filantrópicos.
2. Para efeitos da alínea a) do no 1 entende-se por «mercadorias de primeira necessidade» as mercadorias indispensáveis à satisfação das necessidades imediatas das pessoas, tais como géneros alimentícios, medicamentos, vestuário e cobertores.
Artigo 66o
Estão excluídos da franquia:
a) Os produtos alcoólicos;
b) O tabaco e os produtos de tabaco;
c) O café e o chá;
d) Os veículos a motor com excepção das ambulâncias.
Artigo 67o
A franquia só é concedida aos organismos cuja escrita permita às autoridades competentes controlar as operações e que ofereçam todas as garantias consideradas necessárias.
Artigo 68o
1. As mercadorias e os materiais referidos no artigo 65o não podem ser objecto, por parte do organismo que beneficia da franquia, de empréstimo, aluguer ou cessão, a título oneroso ou gratuito, para fins diferentes dos previstos nas alíneas a) e b) do no 1 do referido artigo sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
2. No caso de empréstimo, aluguer ou cessão a um organismo autorizado a beneficiar da franquia nos termos dos artigos 65o e 67o, a franquia manterse-à, desde que este último utilize as mercadorias e os materiais em causa para fins que confiram o direito à concessão de tal franquia.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficarão sujeitos ao pagamento prévio dos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 69o
1. Os organismos referidos no artigo 65o que deixarem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia, ou que tiverem em vista a utilização das mercadorias ou dos materiais admitidos com franquia para fins diferentes dos previstos pelo referido artigo, deverão informar desse facto as autoridades competentes.
2. As mercadorias e os materiais que permaneçam em poder de organismos que tenham deixado de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia ficarão sujeitos aos respectivos direitos de importação em vigor na data em que as referidas condições deixarem de estar satisfeitas, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
3. As mercadorias e os materiais utilizados pelo organismo beneficiário da franquia para fins diferentes dos previstos no artigo 65o ficam sujeitas aos respectivos direitos de importação em vigor na data em que lhe foi dado um outro uso, consoante a sua natureza e tomando por base o valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
B. Para pessoas deficientes
1. Objectos destinados a cegos
Artigo 70o
São admitidos com franquia de direitos de importação os objectos especialmente concebidos para a promoção educativa, científica ou cultural dos cegos, mencionados no Anexo III.
Artigo 71o
São admitidos com franquia de direitos de importação os objectos especialmente concebidos para a promoção educativa, científica ou cultural dos cegos, mencionados no Anexo IV, quando forem importados:
- quer pelos próprios cegos e para seu próprio uso,
- quer por instituições ou organizações de cegos ou de assistência a cegos aprovadas pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receber estes objectos com franquia.
A franquia referida no primeiro parágrafo aplica-se às peças sobresselentes, elementos ou acessórios específicos, que se adaptem aos objectos considerados, assim como às ferramentas a utilizar na manutenção, controlo, calibragem ou reparação dos referidos objectos, desde que tais peças sobresselentes, elementos, acessórios ou ferramentas sejam importados ao mesmo tempo que esses objectos ou, se forem importados posteriormente, se reconheça que se destinam a objectos admitidos anteriormente com franquia ou susceptíveis de beneficiarem da franquia no momento em que esta for pedida para as peças sobresselentes, elementos ou acessórios específicos e ferramentas em causa.
2. Objectos destinados a outros deficientes
Artigo 72o
1. São admitidos com franquia de direitos de importação os objectos especialmente concebidos para a educação, o emprego e a promoção social das pessoas física ou mentalmente diminuídas que não sejam cegos:
a) Quando forem importados:
- quer pelos próprios deficientes e para seu próprio uso,
- quer por instituições ou organizações que tenham como actividade principal a educação de deficientes ou a assistência a essas pessoas e que sejam aprovadas pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receber estes objectos com franquia, e
b) Desde que objectos equivalentes não sejam fabricados na Comunidade.
No entanto, nas condições fixadas por disposições de aplicação adoptadas segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o, poderá ser derrogada a condição prevista na alínea b) desde que a concessão da franquia não seja susceptível de prejudicar a produção comunitária de objectos equivalentes.
2. A franquia referida no no 1 aplica-se às peças sobresselentes, elementos ou acessórios específicos, que se adaptem aos objectos considerados, assim como às ferramentas a utilizar na manutenção, controlo, calibragem ou reparação dos referidos objectos, desde que tais peças sobresselentes, elementos, acessórios ou ferramentas sejam importados ao mesmo tempo que esses objectos ou, se forem importados posteriormente, se reconheça que se destinam a objectos admitidos anteriormente com franquia ou susceptíveis de beneficiarem da franquia no momento em que esta for pedida para as peças sobresselentes, elementos ou acessórios específicos e ferramentas em causa.
3. Para efeitos de aplicação do presente artigo:
- a equivalância dos objectos será apreciada por comparação das características técnicas essenciais próprias do objecto para o qual é requerida a franquia com as do objecto correspondente fabricado na Comunidade, com o fim de determinar se este último pode ser utilizado para os mesmos fins a que se destina o objecto para o qual se requer a franquia e se pode prestar serviços comparáveis;
- um objecto será considerado como sendo fabricado na Comunidade quando o seu prazo de entrega, apreciado no momento da encomenda, não for, tendo em consideração os usos comerciais no sector de produção em causa, consideravelmente superior ao prazo de entrega do objecto para o qual é requerida a franquia, ou quando não exceder este prazo de tal modo que o destino ou a utilização inicialmente prevista para o objecto em questão fique consideravelmente afectada.
Artigo 73o
Sem prejuízo do no 1, segundo parágrafo, do artigo 72o, a concessão da franquia fica subordinada ao reconhecimento, nas condições fixadas pelas disposições de aplicação adoptadas segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o, de que os objectos equivalentes àqueles para os quais é requerida a franquia não são fabricados na Comunidade.
Artigo 74o
A concessão da franquia para os objectos enviados como oferta aos próprios deficientes e para seu próprio uso ou às instituições referidas no no 1, alínea a), do artigo 72o não está subordinada às condições previstas no no 1, alínea b), do artigo 72o e no artigo 73o.
No entanto, deve verificar-se, nas condições fixadas pelas disposições de aplicação adoptadas segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o, se a oferta dos objectos em causa não esconde qualquer intenção de ordem comercial por parte do autor da oferta.
3. Disposições comuns
Artigo 75o
A concessão directa da franquia, para uso próprio, aos cegos ou a outros deficientes, tal como prevista no primeiro travessão do artigo 71o, no no 1, primeiro travessão da alínea a), do artigo 72o e no artigo 74o fica sujeita à condição de que as disposições em vigor nos Estados-membros permitam aos interessados provar a sua condição de cegos ou de deficientes com direito a tal franquia.
Artigo 76o
1. Os objectos importados com franquia pelas pessoas referidas nos artigos 71o, 72o e 74o não podem ser emprestados, alugados ou cedidos, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
2. No caso de empréstimo, aluguer ou cessão a uma pessoa, instituição ou organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos dos artigos 71o a 74o, a franquia menter-se-à desde que aquele estabelecimento ou organismo utilize o objecto para fins que confiram direito à concessão da franquia.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficam subordinados ao pagamento prévio dos direitos de importação, segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 77o
1. Os objectos importados pelas instituições ou organizações aprovadas para beneficiarem da franquia nas condições previstas nos artigos 71o a 74o podem ser emprestados, alugados ou cedidos, sem fim lucrativo, por estas instituições ou organizações aos cegos e outros deficientes de que se ocupam, sem dar lugar ao pagamento dos direitos aduaneiros relativos a esses objectos.
2. Não podem efectuar-se empréstimos, alugueres ou cessões em condições diferentes das previstas no no 1 sem que as autoridades competentes tenham sido previamente informadas.
Quando um tal empréstimo, aluguer ou cessão for efectuado em proveito de uma instituição ou organização com direito a beneficiar da franquia nos termos do primeiro parágrafo do artigo 71o ou do no 1, alínea a), do artigo 72o, a franquia manter-se-à desde que aquela instituição ou organização utilize o objecto em causa para fins que confiram direito à concessão dessa franquia.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficam subordinados ao pagamento prévio dos direito aduaneiros, segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 78o
1. As instituições ou organizações referidas nos artigos 71o e 72o que deixem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia, ou que tenham em vista a utilização de um objecto admitido com franquia para fins diferentes dos previstos pelos referidos artigos, devem informar desse facto as autoridades competentes.
2. Os objectos que permaneçam em poder das instituições ou organizações que deixem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia ficarão sujeitos aos respectivos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data em que as referidas condições deixaram de estar satisfeitas, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
3. Os objectos utilizados pela instituição ou organização beneficiária da franquia para fins diferentes dos previstos pelos artigos 71o e 72o ficam sujeitos aos respectivos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data em que lhes foi dado um outro uso, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
C. Para as vítimas de catástrofes
Artigo 79o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 80o a 85o, são admitidas com franquia de direitos de importação, as mercadorias importadas por organismos do Estado ou por outros organismos com fins caritativos ou filantrópicos aprovados pelas autoridades competentes, quando se destinem:
a) Quer a ser distribuídas gratuitamente às vítimas de catástrofes, que afectem o território de um ou de vários Estados-membros;
b) Quer a serem postas gratuitamente à disposição das vítimas de tais catástrofes, mantendo-se propriedade dos organismos em causa.
2. Beneficiarão igualmente da franquia referida no no 1, nas mesmas condições, as mercadorias importadas para livre prática pelas unidades de socorro para cobrir as suas necessidades durante a sua intervenção.
Artigo 80o
São excluídos da franquia os materiais e equipamentos destinados à reconstrução das zonas sinistradas.
Artigo 81o
A concessão da franquia está sujeita a decisão da Comissão que actua, a pedido do ou dos Estados-membros interessados, segundo um procedimento de urgência que inclui a consulta aos outros Estados-membros. Esta decisão, se for necessário, fixará o âmbito e as condições de aplicação da franquia.
Enquanto aguardam a notificação da decisão da Comissão, os Estados-membros atingidos por uma catástrofe podem autorizar a importação de mercadorias para os fins previstos no artigo 79o com suspensão dos respectivos direitos aduaneiros, mediante compromisso do organismo importador de pagar os referidos direitos se a franquia não for concedida.
Artigo 82o
A franquia só será concedida aos organismos cuja escrita permita às autoridades competentes controlar as operações e que ofereçam todas as garantias consideradas necessárias.
Artigo 83o
1. As mercadorias referidas no no 1 do artigo 79o não podem ser objecto, por parte dos organismos beneficiários da franquia, de empréstimo, aluguer ou cessão, a título oneroso ou gratuito, em condições diferentes das previstas no referido artigo, sem que as autoridades competentes tenham sido desse facto previamente informadas.
2. No caso de empréstimo, aluguer, ou cessão a um organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do artigo 79o, a franquia manter-se-à desde que acquele organismo utilize as mercadorias em causa para fins que confiram direito à concessão dessa franquia.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficam sujeitos ao pagamento prévio dos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, em conformidade com a natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 84o
1. As mercadorias referidas no no 1, alínea b), do artigo 79o não podem, após terminada a sua utilização pelas vítimas de catástrofes, ser emprestadas, alugadas ou cedidas, a título oneroso ou gratuito, sem que as autoridades competentes tenham desse facto sido previamente informadas.
2. No caso de empréstimo, aluguer ou cessão a um organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do artigo 79o ou, se for caso disso, a um organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do no 1, alínea a) do artigo 65o, a franquia manter-se-à desde que aqueles organismos utilizem as mercadorias em causa para fins que confiram direito à concessão de tais franquias.
Nos outros casos, o empréstimo, o aluguer ou a cessão ficam sujeitos ao pagamento prévio dos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data do empréstimo, do aluguer ou da cessão, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 85o
1. Os organismos referidos no artigo 79o que deixem de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia, ou que tenham em vista a utilização das mercadorias admitidas com franquia para fins diferentes dos previstos pelo referido artigo, devem informar desse facto as autoridades competentes.
2. No caso de mercadorias que permaneçam em poder organismos que deixaram de satisfazer as condições requeridas para beneficiarem da franquia, quando as mesmas forem cedidas a um organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do artigo 79o ou, se for caso disso, a um organismo com direito a beneficiar da franquia nos termos do no 1, alínea a), do artigo 65o a franquia manter-se-à desde que o referido organismo utilize as mercadorias em causa para fins que confiram direito à concessão de tais franquias. Nos outros casos, as mercadorias ficam sujeitas aos respectivos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data em que as referidas condições deixaram de estar satisfeitas, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
3. As mercadorias utilizadas pelo organismo beneficiária da franquia para fins diferentes dos previstos no artigo 79o ficam sujeitas aos respectivos direitos de importação segundo a taxa em vigor na data em que tenham sido utilizadas para outros fins, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
TÍTULO XVII
CONDECORAÇÕES E RECOMPENSAS CONCEDIDAS A
TÍTULO HONORÍFICO
Artigo 86o
São admitidas com franquia de direitos de importação, mediante justificação apresentada pelos interessados a contento das autoridades competentes e desde que se trate de operações desprovidas de qualquer carácter comercial:
a) As condecorações concedidas pelos governos de países terceiros a pessoas que tenham a sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade;
b) As taças, medalhas e objectos semelhantes com carácter essencialmente simbólico que, atribuídas num país terceiro a pessoas que tenham a sua residência habitual no território aduaneiro da Comunidade em homenagem à actividade desenvolvida em domínios como as artes, as ciências, os desportos, o serviço público, ou em reconhecimento pelos seus méritos por ocasião de um acontecimento particular, sejam importadas na Comunidade por essas mesmas pessoas;
c) As taças, medalhas e objectos semelhantes com carácter essencialmente simbólico oferecidas gratuitamente por autoridades ou pessoas estabelecidas num país terceiro a fim de serem atribuídas, para os mesmos fins que os referidos na alínea b), no território aduaneiro da Comunidade.
TÍTULO XVIII
PRESENTES RECEBIDOS NO ÀMBITO DAS RELAÇÕES INTERNACIONAIS
Artigo 87o
Sem prejuízo, se for caso disso, do disposto nos artigos 45o a 49o, são admitidos com franquia de direitos de importação, nos termos do disposto nos artigos 88o e 89o, os objectos:
a) Importados no território aduaneiro da Comunidade por pessoas que tenham efectuado uma visita oficial a um país terceiro e que nessa ocasião os tenham recebido como presente das autoridades que os acolheram;
b) Importados por pessoas que venham efectuar uma visita oficial à Comunidade e que tencionem oferecê-los como presente nessa ocasião às autoridades que os acolherem;
c) Enviados como presente, como penhor de amizade ou de boa vontade, por uma autoridade oficial, por uma colectividade pública ou por um group que exerçam actividades de interesse público situados num país terceiro, a uma autoridade oficial, a uma colectividade pública ou a um grupo que exerçam actividades de interesse público situados na Comunidade, aprovados pelas autoridades competentes para receberem tais objectos com franquia.
Artigo 88o
Estão excluídos da franquia os produtos alcoólicos e o tabaco não manipulado e manipulado.
Artigo 89o
A franquia só é concedida:
- se os objectos oferecidos como presente o forem a título ocasional,
- se não traduzirem pela sua qualidade, valor e quantidade qualquer intenção de ordem comercial, e
- se não forem utilizados para fins comerciais.
TÍTULO XIX
MERCADORIAS DESTINADAS A USO DE SOBERANOS E DE CHEFES DE ESTADO
Artigo 90o
São admitidos com franquia de direitos de importação, dentro dos limites e condições fixadas pelas autoridades competentes:
a) Os presentes oferecidos aos soberanos reinantes e aos chefes de Estado;
b) As mercadorias destinadas a serem utilizadas ou consumidas, durante a sua permanência oficial no território aduaneiro da Comunidade, pelos soberanos reinantes e chefes de Estado de países terceiros, assim como pelas personalidades que os representam oficialmente. Esta franquia pode, no entanto, ser subordinada pelo Estado-membro de importação à condição de reciprocidade.
As disposições do parágrafo anterior aplicam-se igualmente às pessoas que gozem, no plano internacional, de prerrogativas análogas às de um soberano reinante ou de um chefe de Estado.
TÍTULO XX
MERCADORIAS IMPORTADAS PARA FINS DE PROSPECÇÃO COMERCIAL
A. Amostras de mercadorias de valor insignificante
Artigo 91o
1. Sem prejuízo do disposto no no 1, alínea a), do artigo 95o, são admitidos com franquia de direitos de importação as amostras de mercadorias de valor insignificante e que sirvam apenas para a obtenção de encomendas relativas a mercadorias do tipo que representam com vista à sua importação no território aduaneiro da Comunidade.
2. As autoridades competentes podem exigir que para poderem beneficiar da franquia certos artigos sejam definitivamente inutilizados por laceração, perfuração, marcação indelével e nítida ou por qualquer outro processo, sem que esta operação destrua a sua qualidade de amostra.
3. Para efeitos do no 1, entende-se por «amostra de mercadorias» os artigos representativos de uma categoria de mercadorias cujo modo de apresentação e quantidade, para mercadorias do mesmo tipo ou qualidade, não admite o seu uso para qualquer fim que não seja a prospecção.
B. Impressos e objectos de carácter publicitário
Artigo 92o
Sem prejuízo do disposto no artigo 93o, são admitidos com franquia de direitos de importação os impressos de carácter publicitário tais como catálogos, listas de preços, instruções para a utilização ou informações comerciais relativas:
a) Quer a mercadorias para venda ou aluguer;
b) Quer a ofertas de serviços de transporte, seguro comercial ou operações-bancárias,
Por uma pessoa estabelecida fora do território aduaneiro da Comunidade.
Artigo 93o
A franquia referida no artigo 92o limita-se aos impressos de carácter publicitário que satisfaçam as seguintes condições:
a) Os impressos devem apresentar de forma clara o nome da empresa que produz, vende ou aluga as mercadorias, ou que oferece as prestações de serviços a que se referem;
b) Cada remessa deve conter apenas um documento ou um único exemplar de cada documento se for constituída por vários documentos. As remessas contendo vários exemplares de um mesmo documento podem, contudo, beneficiar da franquia se o seu peso bruto total não exceder 1 quilograma;
c) Os impressos não devem ser objecto de remessas agrupadas de um mesmo expedidor para um mesmo destinatário.
Artigo 94o
São igualmente admitidos com franquia de direitos de importação os objectos de carácter publicitário sem valor comercial intrínseco enviados gratuitamente pelos fornecedores aos seus clientes e que, para além da sua função publicitária, não são utilizados para qualquer outro fim.
C. Produtos utilizados ou consumidos por ocasião de uma exposição ou manifestação semelhante
Artigo 95o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 96o a 99o, são admitidos com franquia de direitos de importação:
a) As pequenas amostras representativas de mercadorias fabricadas fora do território aduaneiro da Comunidade destinadas a uma exposição ou manifestação semelhante;
b) As mercadorias importadas unicamente para sua demonstração ou para demonstração de máquinas e aparelhos fabricados fora do território aduaneiro da Comunidade apresentadas numa exposição ou manifestação semelhantes;
c) Os materiais diversos de pequeno valor tais como tintas, vernizes, papel para forrar paredes, etc., utilizados na construção, montagem e decoração de pavilhões provisórios ocupados por representantes de países terceiros numa exposição ou manifestação semelhante e que sejam destruídos devido à sua utilização;
d) Os impressos, catálogos, prospectos, listas de preços, cartazes publicitários, calendários ilustrados ou não, fotografias não emolduradas e outros objectos fornecidos gratuitamente para serem utilizados a título de publicidade de mercadorias fabricadas fora do território aduaneiro da Comunidade apresentados numa exposição ou manifestação semelhante.
2. Para efeitos do no 1, entende-se por "exposição ou manifestação semelhantes":
a) As exposições, feiras, salões e manifestações semelhantes do comércio, da indústria, da agricultura e do artesanato;
b) As exposições ou manifestações organizadas principalmente com fim filantrópico;
c) As exposições ou manifestações organizadas principalmente com fim científico, técnico, artesanal, artístico, educativo ou cultural, desportivo, religioso ou de culto, sindical ou turístico ou ainda com o fim de promover a melhor compreensão entre os povos;
d) As reuniões de representantes de organizações ou de agrupamentos internacionais;
e) As cerimónias e manifestações de carácter oficial ou comemorativo,
Com excepção das exposições organizadas a título privado em armazéns ou estabelecimentos comerciais, para venda de mercadorias de países terceiros.
Artigo 96o
A franquia referida no no 1, alínea a), do artigo 95o limita-se às amostras que:
a) Sejam importadas gratuitamente como tal de países terceiros ou obtidas na manifestação a partir de mercadorias importadas a granel desses países;
b) Sejam distribuídas ao público exclusivamente a título gratuito durante a manifestação para serem utilizadas ou consumidas pelas pessoas a quem foram distribuídas;
c) Sejam identificáveis como amostras de carácter publicitário de pequeno valor unitário;
d) Não sejam susceptíveis de comercialização e sejam, se for caso disso, apresentadas em embalagens contendo uma quantidade de mercadoria inferior à mais pequena quantidade da mesma mercadorias vendida efectivamente no comércio;
e) No caso de produtos alimentares e bebidas não acondicionados na forma indicada na alínea d), sejam consumidos no local durante a manifestação;
f) Estejam, pelo seu valor global e quantidade, em correspondência com a natureza da manifestação, o número de visitantes e a importância da participação do expositor.
Artigo 97o
A franquia referida no no 1, alínea b), do artigo 95o limita-se às mercadorias que:
a) Sejam consumidas ou destruídas durante a manifestação; e
b) Estejam, pelo seu valor global e quantidade, em correspondência com a natureza da manifestação, o número de visitantes e a importância da participação do expositor.
Artigo 98o
A franquia referida no no 1, alínea d), do artigo 95o limita-se aos impressos e aos objectos de carácter publicitário que:
a) Sejam destinados exclusivamente a distribuição gratuita ao público no local da manifestação;
b) Estejam, pelo seu valor global e quantidade, em correspondência com a natureza da manifestação, o número de visitantes e a importância da participação do expositor.
Artigo 99o
Estão excluídos da franquia referida no no 1, alíneas a) e b), do artigo 95o:
a) Os produtos alcoólicos;
b) O tabaco e os produtos de tabaco;
c) Os combustíveis e os carburantes.
TÍTULO XXI
MERCADORIAS IMPORTADAS PARA EXAMES, ANÁLISES OU ENSAIOS
Artigo 100o
Sem prejuízo do disposto nos artigos 101o a 106o, são admitidas com franquia de direitos de importação as mercadorias destinadas a serem submetidas a exames, análises ou ensaios que tenham por finalidade determinar a sua composição, qualidade ou outras características técnicas, quer para fins de informação, quer para fins de investigação de carácter industrial ou comercial.
Artigo 101o
Sem prejuízo do disposto no artigo 104o, a concessão da franquia referida no artigo 100o fica sujeita à condição de que as mercadorias submetidas a exames, análises ou ensaios sejam inteiramente consumidas ou destruídas durante esses exames, análises ou ensaios.
Artigo 102o
Estão excluídas da franquia as mercadorias utilizadas em exames, análises ou ensaios que constituam por si próprios operações de promoção comercial.
Artigo 103o
A franquia só será concedida para quantidades de mercadorias estritamente necessárias à realização do objectivo para o qual foram importadas. Estas quantidades serão fixadas caso a caso pelas autoridades competentes, tendo em conta esse objectivo.
Artigo 104o
1. A franquia referida no artigo 100o abrange as mercadorias que não forem inteiramente consumidas ou destruídas durante os exames, análises ou ensaios, desde que os produtos remanescentes sejam, de acordo e sob o controlo das autoridades competentes:
- quer completamente destruídos ou transformados por forma a ficarem sem valor comercial no fim dos exames, análises ou ensaios;
- quer abandonados, sem qualquer encargo, a favor da Fazenda Nacional, se esta possibilidade estiver prevista pela legislação nacional;
- quer, em circunstâncias devidamente justificadas, exportados do território aduaneiro da Comunidade.
2. Para efeitos do no 1 entende-se por «produtos remanescentes» os produtos que resultarem dos exames, análises ou ensaios, bem como as mercadorias que não foram efectivamente utilizadas.
Artigo 105o
Salvo se for aplicado o disposto no no 1 do artigo 104o, os produtos remanescentes após os exames, análises ou ensaios referidos no artigo 100o ficam sujeitos aos respectivos direitos de importação, segundo a taxa em vigor na data em que esses exames, análises ou ensaios se tenham concluído, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
No entanto, o interessado pode, de acordo e sob o controlo das autoridades competentes, reduzir os produtos remanescentes a desperdícios ou fragmentos. Neste caso, os direitos de importação serão os relativos aos desperdícios ou fragmentos na data em que foram obtidos.
Artigo 106o
O prazo para a realização dos exames, análises ou ensaios e das formalidades administrativas a cumprir para garantir a utilização das mercadorias para os fins previstos serão fixados pelas autoridades competentes.
TÍTULO XXII
REMESSAS DESTINADAS AOS ORGANISMOS COMPETENTES EM MATÉRIA DE PROTECÇÃO DE DIREITOS DE AUTOR OU DE PROTECÇÃO DA PROPRIEDADE INDUSTRIAL OU COMERCIAL
Artigo 107o
São admitidos com franquia de direitos de importação as marcas, modelos ou desenhos e os processos relativos ao seu depósito, bem como os processos de patentes de invenção ou semelhantes, destinados aos organismos competentes em matéria de protecção de direitos de autor ou de protecção da propriedade industrial ou comercial.
TÍTULO XXIII
DOCUMENTAÇÃO DE CARÁCTER TURÍSTICO
Artigo 108o
Sem prejuízo do disposto nos artigos 50o a 59o são admitidos com franquia de direitos de importação:
a) Os documentos (prospectos desdobráveis, brochuras, livros, revistas, guias, cartazes emoldurados ou não, fotografias e ampliações fotográficas não emolduradas, mapas geográficos ilustrados ou não, diapositivos encaixilhados, calendários ilustrados) destinados a serem distribuídos gratuitamente e que tenham por objectivo essencial levar o público a visitar países estrangeiros, nomeadamente a assistir a reuniões ou a manifestações de carácter cultural, turístico, desportivo, religioso ou profissional, desde que esses documentos não contenham mais de 25 % de publicidade comercial privada - com exclusão de toda a publicidade comercial privada a favor de empresas comunitárias - e que a sua finalidade de propaganda de carácter geral seja evidente;
b) As listas e anuários de hotéis estrangeiros publicados por organismos oficiais de turismo ou sob os seus auspícios e os horários relativos aos serviços de transporte explorados no estrangeiro, quando estes documentos se destinem a ser distribuídos gratuitamente e não contenham mais de 25 % de publicidade comercial privada, com exclusão de toda a publicidade comercial privada a favor de empresas comunitárias;
c) O material técnico enviado aos representantes acreditados ou aos correspondentes designados pelos organismos oficiais nacionais de turismo, não destinado a distribuição, isto é, anuários, listas telefónicas ou de telex, listas de hotéis, catálogos de feiras, amostras de produtos de artesanato de valor insignificante, documentação sobre museus, universidades, estações termais ou outras instituições análogas.
TÍTULO XXIV
DOCUMENTOS E ARTIGOS DIVERSOS
Artigo 109o
São admitidos com franquia de direitos de importação:
a) Os documentos enviados gratuitamente aos serviços públicos dos Estados-membros;
b) As publicações de governos estrangeiros e as publicações de organismos oficiais internacionais destinados a distribuição gratuita;
c) Os boletins de voto destinados a eleições organizadas por organismos estabelecidos em países terceiros;
d) Os objectos destinados a servirem de meio de prova ou para fins semelhantes perante os tribunais ou outras instâncias oficiais dos Estados-membros;
e) Os espécimes de assinaturas e as circulares impressas relativas a assinaturas, expedidos no âmbito de trocas usuais de informações entre serviços públicos ou estabelecimentos bancários;
f) Os impressos de carácter oficial enviados aos bancos centrais dos Estados-membros;
g) Os relatórios, resumos da actividade, notas, prospectos, boletins de subscrição e outros documentos elaborados por sociedades que tenham a sua sede num país terceiro e destinados aos portadores ou subscritores de títulos emitidos por essas sociedades;
h) Os suportes registados (cartas perfuradas, registos sonoros, microfilmes, etc.) utilizados para transmissão de informações enviadas gratuitamente ao destinatário, desde que a franquia não dê lugar a abusos ou a distorções de concorrência importantes;
i) Os processos, arquivos, formulários e outros documentos destinados a utilização em reuniões, conferências ou congressos internacionais, assim como as actas dessas manifestações;
j) Os planos, desenhos técnicos, calcos, descrições e outros documentos semelhantes importados com vista à obtenção ou à execução de encomendas em países terceiros, ou à participação num concurso organizado no território aduaneiro da Comunidade;
k) Os documentos destinados à utilização em exames organizados no território aduaneiro da Comunidade por instituições estabelecidas num país terceiro;
l) Os formulários destinados a serem utilizados como documentos oficiais na circulação internacional de veículos ou de mercadorias, no âmbito de convenções internacionais;
m) Os formulários, etiquetas, títulos de transporte e documentos semelhantes expedidos por empresas de transporte ou por empresas hoteleiras situadas num país terceiro para agências de viagens estabelecidas no território aduaneiro da Comunidade;
n) Os formulários e títulos de transporte, conhecimentos, guias de remessa e outros documentos comerciais ou de escritório que tenham sido utilizados;
o) Os impressos oficiais emenados de autoridades de países terceiros ou internacionais, e os impressos que obedeçam aos modelos internacionais enviados para distribuição por associações de países terceiros a associações correspondentes situadas no território aduaneiro da Comunidade;
p) As fotografias, diapositivos e cartões para matrizes de fotografias, com ou sem legendas, enviados a agências de notícias ou a editores de jornais ou de publicações periódicas.
TÍTULO XXV
MATERIAIS ACESSÓRIOS DE ESTIVA E DE PROTECÇÃO DAS MERCADORIAS DURANTE O SEU TRANSPORTE
Artigo 110o
São admitidos com franquia de direitos de importação os materiais diversos tais como: cordas, palha, tecidos, papéis e cartão, madeira, matérias plásticas, utilizados para a estiva e protecção - incluíndo a protecção térmica - das mercadorias durante o seu transporte de um país terceiro para o território aduaneiro da Comunidade, e que não sejam normalmente susceptíveis de voltar a ser usados.
TÍTULO XXVI
CAMAS DE PALHA, FORRAGENS E ALIMENTOS DESTINADOS A ANIMAIS DURANTE O SEU TRANSPORTE
Artigo 111o
São admitidos com franquia de direitos de importação as camas de palha, forragens e alimentos de qualquer natureza colocados nos meios de transporte em que viajam os animais de um país terceiro para o território aduaneiro da Comunidade e que se destinam a ser-lhes distribuídos durante o trajecto.
TÍTULO XXVI
CARBURANTES E LUBRIFICANTES EXISTENTES EM VEÍCULOS TERRESTRES A MOTOR
Artigo 112o
1. Sem prejuízo do disposto nos artigos 113o a 115o, são admitidos com franquia de direitos de importação:
a) O carburante contido nos reservatórios normais dos veículos automóveis de turismo, dos veículos automóveis comerciais e dos motociclos que entrem no território aduaneiro da Comunidade;
b) O carburante contido em reservatórios portáteis transportados em veículos automóveis de turismo e motociclos até 10 litros por veículo e sem prejuízo das disposições nacionais em matéria de detenção e transporte de carburante;
2. Para efeitos do no 1 entendem-se por:
a) «veículo automóvel comercial» qualquer veículo rodoviário a motor que, pelo seu tipo de construção e equipamento, esteja apto e se destine a transportar com ou sem remuneração:
- mais de nove pessoas, incluindo o condutor,
- mercadorias,
assim como qualquer veículo rodoviário para uso especial que não seja o transporte propriamente dito;
b) «veículo automóvel de turismo» qualquer veículo automóvel não abrangido pela definição da alínea a);
c) «reservatórios normais» os reservatórios fixados com carácter permanente pelo construtor em todos os veículos automóveis do mesmo tipo que o veículo em causa e cuja instalação permanente permite a utilização directa do carburante, tanto para a tracção dos veículos como, se for caso disso, para o funcionamento dos sistemas de refrigeração.
Consideram-se igualmente reservatórios normais os reservatórios a gás adaptados aos veículos a motor que permitam a utilização directa do gás como carburante.
Artigo 113o
Relativamente ao carburante contido nos reservatórios normais dos veículos automóveis comerciais, os Estados-membros poderão limitar a 200 litros a aplicação da franquia por veículo e por viagem.
Artigo 114o
Os Estados-membros podem limitar a quantidade de carburante importada com franquia relativamente:
- aos veículos automóveis comerciais que efectuam transportes internacionais para a sua zona fronteiriça até uma profundidade máxima de 25 quilómetros em linha recta, se esses transportes forem efectuados por pessoas que residam nessa zona,
- aos veículos automóveis de turismo pertencentes a pessoas que residam na zona fronteiriça referida no no 2 do artigo 49o.
Artigo 115o
Os carburantes importados com franquia nos termos dos artigos 112o a 114o não podem ser utilizados num veículo diferente daquele em que foram importados, nem ser retirados desse veículo e armazenados, salvo durante as reparações necessárias do referido veículo, nem ser cedidos a título oneroso ou gratuito pelo beneficiário da franquia.
O não cumprimento do disposto no primeiro parágrafo dará origem à aplicação dos direitos de importação relativos aos produtos em causa, segundo a taxa em vigor na data do não cumprimento dessas disposições, em conformidade com a sua natureza e valor aduaneiro reconhecidos ou aceites nessa data pelas autoridades competentes.
Artigo 116o
A franquia referida no artigo 112o aplica-se igualmente aos lubrificantes que se encontrem nos veículos automóveis e que correspondam às necessidades normais do seu funcionamento durante o transporte em causa.
TÍTULO XXVIII
MATERIAIS DESTINADOS À CONSTRUÇÃO, MANUTENÇÃO OU DECORAÇÃO DE MONUMENTOS COMEMORATIVOS OU DE CEMITÉRIOS DE VÍTIMAS DE GUERRA
Artigo 117o
São admitidas com franquia de direitos de importação as mercadorias de qualquer natureza importadas por organizações aprovadas para este fim pelas autoridades competentes, para serem utilizadas na construção, manutenção ou decoração de cemitérios, sepulturas e monumentos comemorativos das vítimas de guerra de países terceiros inumadas na Comunidade.
TÍTULO XXIX
CAIXÕES, URNAS FUNERÁRIAS E ARTIGOS DE ORNAMENTAÇÃO FUNERÁRIA
Artigo 118o
São admitidos com franquia de direitos de importação:
a) Os caixões contendo os corpos e as urnas contendo as cinzas de defuntos, assim como flores, coroas e outros objectos de ornamentação que normalmente os acompanham;
b) As flores, coroas e outros objectos de ornamentação trazidas pelas pessoas residentes em países terceiros que venham assistir a funerais ou que se destinem a decorar túmulos situados no território aduaneiro da Comunidade, desde que a natureza e quantidade dessas importações não traduzam qualquer intenção de ordem comercial.
CAPÍTULO II
FRANQUIA DE DIREITOS DE EXPORTAÇÃO
TÍTULO I
REMESSAS DE VALOR INSIGNIFICANTE
Artigo 119o
Beneficiam da franquia de direitos de exportação as remessas expedidas para o destinatário como objectos de correspondência postal ou encomendas postais contendo mercadorias cujo valor global não exceda 10 ECUs.
TÍTULO II
ANIMAIS DOMÉSTICOS EXPORTADOS POR OCASIAO DE UMA TRANSFERÊNCIA DE EXPLORAÇÃO AGRÍCOLA DA COMUNIDADE PARA UM PAÍS TERCEIRO
Artigo 120o
1. Beneficiam da franquia de direitos de exportação os animais que constituam o gado de uma empresa agrícola que, após ter cessado a sua actividade na Comunidade, transfere a sua exploração para um país terceiro.
2. A franquia referida no no 1 limita-se aos animais cujo numero esteja em relação com a natureza e a importância dessa empresa agrícola.
TÍTULO III
PRODUTOS OBTIDOS PELOS PRODUTORES AGRÍCOLAS EM PROPRIEDADES SITUADAS NA COMUNIDADE
Artigo 121o
1. Beneficiam da franquia de direitos de exportação os produtos da agricultura ou da criação de animais obtidos no território aduaneiro da Comunidade em propriedades limítrofes exploradas, na qualidade de proprietários ou locatários, por produtores agrícolas que tenham a sede da sua exploração num país terceiro na proximidade imediata do território aduaneiro da Comunidade.
2. Para beneficiarem do disposto no no 1, os produtos obtidos de animais domésticos devem provir de animais originários do país terceiro em causa ou satisfazer os requisitos para circularem livremente.
Artigo 122o
A franquia referida no no 1 do artigo 121o limita-se aos produtos que não tenham sido submetidos a qualquer tratamento diferente daquele a que habitualmente se procede após a colheita ou a produção.
Artigo 123o
A franquia só e concedida para produtos introduzidos no país terceiro em causa pelo produtor agrícola ou por sua conta.
TÍTULO IV
SEMENTES EXPORTADAS POR PRODUTORES AGRÍCOLAS PARA SEREM UTILIZADAS EM PROPRIEDADES SITUADAS EM PAÍSES TERCEIROS
Artigo 124o
Beneficiam da franquia de direitos de exportação as sementes destinadas a serem utilizadas em propriedades situadas num país terceiro na proximidade imediata do território aduaneiro da Comunidade e exploradas, na qualidade de proprietários ou locatários, por produtores agrícolas que tenham a sede da sua exploração no referido território na proximidade imediata do país terceiro em causa.
Artigo 125o
A franquia referida no artigo 124o limita-se às quantidades de sementes necessárias à exploração das propriedades.
Só é concedida para sementes directamente exportadas do território aduaneiro da Comunidade pelo produtor agrícola ou por sua conta.
TÍTULO V
FORRAGENS E ALIMENTOS QUE ACOMPANHEM OS ANIMAIS POR OCASIAO DA SUA EXPORTAÇÃO
Artigo 126o
Beneficiam da franquia de direitos de exportação as forragens e alimentos de qualquer espécie postos nos meios de transporte utilizados para a expedição de animais do território aduaneiro da Comunidade para um país terceiro para serem distribuídos durante a viagem.
CAPÍTULO III
DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 127o
1. Sem prejuizo do disposto no no 2, as disposições do capítulo I aplicam-se tanto às mercadorias declaradas para livre prática provenientes directamente de países terceiros, como às declaradas para livre prática após terem sido colocadas sob um outro regime aduaneiro.
2. Os casos em que a franquia não possa ser concedida a mercadorias declaradas para livre prática após terem sido colocadas sob um outro regime aduaneiro, serão determinados segundo o procedimento referido nos no 2 e 3 do artigo 143o.
Artigo 128o
Quando a franquia de direitos de importação for prevista sob condição de ser dado às mercadorias um determinado uso pelo destinatário, apenas podem conceder esta franquia as autoridades competentes do Estado-membro em cujo território seja dado esse uso às mercadorias em causa.
Artigo 129o
As autoridades competentes dos Estados-membros tomarão todas as medidas apropriadas para que as mercadorias colocadas em livre prática com o beneficio de uma franquia de direitos de importação em função do uso que lhes deve ser dado pelo seu destinatário, não possam ser utilizadas para outros fins sem que sejam pagos os direitos de importação respectivos, salvo se esse uso alternativo estiver em conformidade com as condições fixadas pelo presente regulamento.
Artigo 130o
Quando uma mesma pessoa satisfizer simultaneamente as condições requeridas para a concessão de uma franquia de direitos de importação e de direitos de exportação ao abrigo de diferentes disposições do presente regulamento, as disposições em causa ser-lhe-ao aplicadas cumulativamente.
Artigo 131o
Quando o presente regulamento previr que a concessão da franquia ficará subordinada ao cumprimento de certas condições, a prova de que essas condições foram satisfeitas deverá ser apresentada pelo interessado a contento das autoridades competentes.
Artigo 132o
Quando uma franquia de direitos de importação ou de direitos de exportação for concedida no limite de determinado montante em ECUs, os Estados-membros têm a faculdade de arredondar por excesso ou por defeito a soma que resultar da conversão desse montante em moeda nacional.
Os Estados-membros têm igualmente a faculdade de manter inalterado o contravalor em moeda nacional do montante fixado em ECUs se, aquando da adaptação anual prevista no no 2, primeiro parágrafo, do artigo 2o do Regulamento (CEE) no 2779/78 do Conselho, de 23 de Novembro de 1978, que aplica a unidade de conta europeia (UCE) aos actos adoptados no domínio aduaneiro (4), a conversão desse montante implicar, antes do arredondamento previsto no parágrafo anterior, uma modificação do contravalor expresso em moeda nacional inferior a 5 %.
Artigo 133o
1. O disposto no presente regulamento não prejudica a concessão pelos Estados-membros:
a) De franquias resultantes da aplicação da Convenção de Viena sobre as Relações Diplomáticas, de 18 de Abril de 1961, de Convenção de Viena sobre as Relações Consulares, de 24 de Abril de 1963, bem como da Convenção de Nova Iorque, de 16 de Dezembro de 1969, sobre as missões especiais;
b) De franquias resultantes de privilégios habituais concedidos por força de acordos internacionais ou de acordos para estabelecimento de sedes, dos quais é parte contratante quer um país terceiro, quer uma organização internacional, incluindo as franquias concedidas por ocasião de reuniões internacionais;
c) De franquias resultantes de privilégios habituais concedidos por força de acordos internacionais concluídos pelo conjunto dos Estados-membros e que criem uma instituição ou organização de direito internacional de carácter cultural ou científico;
d) De franquias resultantes de privilégios e imunidades habituais concedidos no âmbito de acordos de cooperação cultural, científica ou técnica concluídos com países terceiros;
e) De franquias especiais instituídas no âmbito de acordos concluídos com países terceiros que prevêem acções comuns para protecção das pessoas ou do ambiente;
f) De franquias especiais instituídas no âmbito de acordos concluídos com países terceiros limítrofes, justificadas pela natureza do comércio fronteiriço com os referidos países.
2. Quando uma convenção internacional não abrangida por qualquer uma das categorias referidas no no 1, que um Estado-membro deseje concluir, previr a concessão de franquias, esse Estado-membro submeterá à Comissão um pedido para aplicação dessas franquias, comunicando-lhe todos os elementos de informação necessários.
A decisão sobre este pedido será tomada segundo o procedimento previsto nos no 2 e 3 do artigo 143o.
3. A comunicação referida no no 2 não será exigida quando a convenção internacional em causa previr a concessão de franquias que não excedam os limites fixados pela legislação comunitária.
Artigo 134o
1. Os Estados-membros comunicarão à Comissão as disposições aduaneiras contidas nas convenções e acordos internacionais do tipo das referidas nas alíneas b), c), d), e) e f) do no 1 e no no 3 do artigo 133o concluídos após a entrada em vigor do presente regulamento.
2. A Comissão transmitirá aos outros Estados-membros o texto das convenções e acordos que lhe forem comunicados nos termos do disposto no no 1.
Artigo 135o
O disposto no presente regulamento não prejudica a manutenção:
a) Pela Grécia, do estatuto especial concedido ao Monte Athos tal como garantido pelo artigo 105o da Constituição helénica;
b) Pela França, das franquias resultantes da Convenção de 22 e 23 de Novembro de 1867 entre este país e os Vales de Andorra.
Artigo 136o
1. Até ao estabelecimento e disposições comunitárias nos domínios em causa, os Estados-membros podem conceder franquias especiais:
a) Às forças armadas estacionadas no território de um Estado-membro que não sirvam sob a sua bandeira, no cumprimento de acordos internacionais;
b) Às companhías aéreas de países terceiros no cumprimento de acordos bilaterais baseados na reciprocidade.
2. Até ao estabelecimento de disposições comunitárias no domínio em causa, o presente regulamento não prejudica a manutenção pelos Estados-membros de franquias concedidas:
a) Aos marinheiros da marinha mercante;
b) Aos trabalhadores que regressem ao seu país depois de terem permanecido fora do território aduaneiro da Comunidade devido à sua actividade profissional durante pelo menos 6 meses.
Artigo 137o
1. Até ao estabelecimento de disposições comunitárias no domínio em causa, os Estados-membros podem conceder franquias especiais aquando da importação de instrumentos e aparelhos utilizados na investigação, estabelecimento de diagnósticos ou realização de tratamentos médicos.
2. A franquia referida no no 1 limita-se aos instrumentos e aparelhos doados a organismos de saúde, a serviços hospitalares e a institutos de investigação aprovados pelas autoridades competentes dos Estados-membros para receberem estes objectos com franquia, ou que sejam comprados por esses organismos de saúde, hospitais ou institutos de investigação, inteiramente com fundos fornecidos por uma organização de caridade ou filantrópica ou com a ajuda de contribuições voluntárias, e desde que se verifique:
a) Que instrumentos e aparelhos equivalentes não são fabricados na Comunidade,
b) Que a oferta dos instrumentos ou aparelhos em causa não esconde qualquer intenção de ordem comercial por parte do doador.
3. A franquia é igualmente aplicável:
a) Às peças sobresselentes, elementos e acessórios específicos de instrumentos e aparelhos, desde que essas peças sobresselentes, elementos e acessórios sejam importados ao mesmo tempo que tais instrumentos ou aparelhos, ou, se forem importados posteriormente, que sejam reconhecidos como sendo destinados a instrumentos ou aparelhos admitidos anteriormente com franquia;
b) Às ferramentas a utilizar para a manutenção, controlo, calibragem ou reparação dos instrumentos ou aparelhos, desde que essas ferramentas sejam importadas ao mesmo tempo que tais instrumentos ou aparelhos, ou, se forem importadas posteriormente, que sejam reconhecidas como sendo destinadas a instrumentos ou aparelhos admitidos anteriormente com franquia.
Artigo 138o
Para efeitos da aplicação da franquia referida no artigo 137o, os Estados-membros procedem da seguinte forma:
a) Quando a autoridade competente de um Estado-membro tencionar conceder a admissão com franquia de aparelhos ou instrumentos tais como os definidos no no 1 do artigo 137o, consultará os outros Estados-membros.
b) Se, no prazo de dois meses, não for dada qualquer resposta à autoridade consulente, esta considerará que não existe nos Estados-membros consultados produção de instrumentos equivalentes à do que foi objecto do pedido de franquia e que aqueles Estados-membros não têm qualquer objecção quanto à eventual natureza comercial da operação.
c) Quando o prazo de dois meses se revelar insuficiente para a instância consultada, esta informará do facto a autoridade consulente, precisando o prazo dentro do qual será de aguardar uma resposta definitiva da sua parte, prazo esse que não poderá, todavia, exceder dois meses.
d) Se no fim do processo de consulta previsto nas alíneas a) a c), a autoridade consulente verificar que, por um lado, as condições referidas no no 2, alíneas a) e b), do artigo 137o se encontram satisfeitas e que, por outro lado, nenhum Estado-membro alegou ter a questão particular importância para os seus interesses industriais ou esconder qualquer intenção de ordem comercial, concederá a franquia; caso contrário, recusá-la-à.
e) Os Estados-membros enviarão à Comissão a lista de instrumentos, aparelhos, peças sobresselentes, elementos acessórios e ferramentas cujo valor aduaneiro seja superior a 3 000 ECUs e cuja admissão com franquia tenha autorizado. Esta comunicação efectuar-se-à durante o primeiro semestre de cada ano para os objectos em causa que tenham dado lugar a uma autorização de admissão com franquia durante o ano precedente.
A Comissão enviará essas listas aos Estados-membros.
f) Antes de 1 de Julho de 1968, a Comissão fará um relatório ao Conselho propondo as modificações que lhe pareçam necessárias.
Artigo 139o
O presente regulamento aplica-se sem prejuízo:
a) Do Regulamento (CEE) no 754/76 do Conselho, de 25 de Março de 1976, relativo ao tratamento pautal aplicável às mercadorias de retorno ao território aduaneiro da Comunidade (5);
b) Das disposições em vigor em matéria de abastecimento de navios, aeronaves e comboios internacionais;
c) Das disposições em matéria de franquia instituídas por outros actos comunitários.
Artigo 140o
1. São revogados a partir da data de aplicação do presente regulamento:
a) O Regulamento (CEE) no 1544/69 do Conselho, de 23 de Julho de 1969, relativo ao tratamento pautal aplicável às mercadorias contidas na bagagem pessoal dos viajantes (6), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) no 3313/81 (7);
b) O Regulamento (CEE) no 1410/74 do Conselho, de 4 de Junho de 1974, relativo ao tratamento pautal aplicável às mercadorias importadas para livre prática por ocasião de catástrofes que afectem o território de um ou de vários Estados-membros (8);
c) O Regulamento (CEE) no 1818/75 do Conselho, de 10 de Julho de 1975, relativo aos direitos niveladores agrícolas, montantes compensatórios e outras imposições cobradas na importação aplicáveis aos produtos agrícolas e a certas mercadorias que resultem da sua transformação, contidos na bagagem pessoal dos viajantes (9);
d) O Regulamento (CEE) no 1798/75 com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) no 608/82 (10);
e) O Regulamento (CEE) no 1990/76 do Conselho, de 22 de Julho de 1976, relativo ao tratamento pautal aplicável às mercadorias importadas para ensaios (11);
f) O Regulamento (CEE) no 3060/78 do Conselho, de 19 de Dezembro de 1978, que institui uma franquia de direitos de importação para mercadorias que sejam objecto de pequenas remessas sem carácter comercial provenientes de países terceiros (12), com a redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) no 3313/81 (13);
g) O Regulamento (CEE) no 1028/79 do Conselho, de 8 de Maio de 1979, relativo à importação com franquia de direitos da pauta aduaneira comum de objectos destinados a deficientes (14).
2. As referências feitas aos regulamentos referidos no no 1 devem entender-se como feitas ao presente regulamento.
Artigo 141o
1. È instituído um Comité de Franquias Aduaneiras, a seguir denominado «Comité», composto por representantes dos Estados-membros e presidido por um representante da Comissão.
2. O Comité adoptará o seu regulamento interno.
Artigo 142o
O Comité examinará qualquer questão relativa à aplicação do presente regulamento que lhe seja apresentada pelo seu presidente, quer por sua iniciativa, quer a pedido do representante de um Estado-membro.
Artigo 143o
1. As disposições necessárias à aplicação do presente regulamento, com excepção dos títulos e artigos seguintes:
- capítulo I, títulos V, XIV, XIX, XXII, XXIII, XXV, XXVI, XXVIII e XXIX,
- capítulo II, IV e V,
- capítulo III, no 1 do artigo 133o e artigo 135o,
serão adoptadas segundo o procedimento definido nos no 2 e 3.
2. O representante da Comissão submeterá ao Comité um projecto das disposições a tomar. O Comité emitirá o seu parecer sobre esse projecto num prazo fixado pelo presidente em função da urgência da questâo em causa. Os pareceres serão emitidos por maioria de 45 votos, sendo aos votos dos Estados-membros atribuída a ponderação prevista no no 2 do artigo 148o do Tratado. O presidente não participa na votação.
3. a) Quando as medidas previstas estiverem conformes com o parecer do Comité, a Comissão adoptá-las-à.
b) Quando as medidas previstas não estiverem conformes com o parecer do Comité ou na falta do parecer, a Comissão submeterá sem demora ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar.
O Conselho deliberará por maioria qualificada.
c) Se findo um prazo de três meses a contar da data da apresentação da proposta ao Conselho, este não tiver tomado uma decisão, as medidas propostas serão adoptadas pela Comissão.
Artigo 144o
A referência ao Comité prevista no artigo 7o do Regulamento (CEE) no 1798/75 feita nos regulamentos que a seguir se indicam é substituída pela referência ao Comité previsto no artigo 141o do presente regulamento.
a) Artigo 15o do Regulamento (CEE) no 754/76;
b) Artigo 25o do Regulamento (CEE) no 1430/79 do Conselho, de 2 de Julho de 1979, relativo ao reembolso ou à remissão de pagamento dos direitos de importação ou de exportação (15);
c) Artigo 10o do Regulamento (CEE) no 1697/79, do Conselho, de 24 de Gulho de 1979, respeitante à cobrança «a posteriori» dos direitos de importação ou dos direitos de exportação que não tenham sido exigidos ao devedor por mercadorias declaradas para um regime aduaneiro que implique a obrigação de pagamento dos referidos direitos (16).
Artigo 145o
O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia seguinte ao da publicação no Jornal Oficial des Comunidades Europeias.
Aplica-se a partir de 1 de Julho de 1984.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros.
Feito em Bruxelas, em 28 de Maio de 1983.