19790402
Директива на Съвета
от 2 април 1979 година
относно опазването на дивите птици
(79/409/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 235 от него;
като взе предвид предложението на Комисията [1];
като взе предвид становището на Европейския парламент [2];
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [3];
като има предвид, че декларацията на Съвета от 22 ноември 1973 г. по Програмата за действие на Европейските общности за опазване на околната среда [4] призовава за специфични действия за защита на птиците, допълнена от резолюцията на Съвета на Европейските общности и на представителите на правителствата на държавите-членки в рамките на срещата на Съвета от 17 май 1977 г. относно продължаване и приложение на политиката на Европейската общност и Програмата за действие за околната среда [5];
като има предвид, че големият брой видове диви птици, естествено срещащи се на европейската територия на държавите-членки, намалява, в някои случаи много бързо; като има предвид, че този спад представлява сериозна заплаха за съхраняването на природната среда, особено поради застрашеното биологично равновесие;
като има предвид, че видовете диви птици, естествено срещащи се на европейската територия на държавите-членки, са главно мигриращи птици; като има предвид, че тези птици представляват общо наследство и че ефективната защита на птиците е типичен трансграничен екологичен проблем, изискващ обща отговорност,
като има предвид, че условията за живот в Гренландия са коренно различни от тези в останалите региони на европейската територия на държавите-членки от гледна точка на общите условия, и по-специално на климата, ниската гъстота на популациите и изключителния размер и географското положение на острова;
като има предвид, че поради това настоящата директива не следва да се прилага за Гренландия;
като има предвид, че е необходимо запазването на видовете диви птици, срещащи се естествено на европейска територия на държавите-членки, да постигне в условията на общия пазар целите на Общността, свързани с подобряване условията на живот, хармонично развитие на икономическите дейности в цялата Общност и непрекъснатото и балансирано разширение, но необходимите специфични правомощия за действие не са предвидени в Договора;
като има предвид, че необходимите мерки трябва да се прилагат според разнообразните фактори, които могат да повлияят на броя на птиците, по-точно отражението на човешките дейности, и по-специално разрушаването и замърсяването на техните местообитания, улавянето и убиването от хората и търговията, следваща от тези практики;
като има предвид, че основна цел на съхраняването е дългосрочна защита и управление на природните ресурси като неразделна част от наследството на народите на Европа; като има предвид, че това създава възможности за контролирането на природните ресурси и управлението на тяхното използване на базата на мерките, необходими за поддържането и адаптирането на естественото равновесие между видовете в границите на разумното;
като има предвид, че опазването, поддържането и възстановяването на достатъчното разнообразие и площ на местообитанията е от съществено значение за запазването на всички видове птици; като има предвид, че определени видове птици следва да бъдат предмет на специални мерки по запазването, отнасящи се до техните местообитания, за да се осигури тяхното оцеляване и размножаване в района на разпространение; като има предвид, че подобни мерки трябва също така да вземат под внимание мигриращите видове и да бъдат координирани от гледна точка на създаването на едно цяло;
като има предвид, че за да се ограничи упражняването на възможно вредно влияние върху нивата на използване от страна на комерсиалните интереси, е необходимо да се приложи пълна забрана за търговията и дерогациите да се ограничат до онези видове, чийто биологичен статус позволява това, като се имат предвид специфичните условия в различните региони;
като има предвид, че поради тяхното високо популационно състояние, географско разпространение и репродуктивен потенциал в Общността като цяло определени видове могат да бъдат ловувани, което представлява приемливо използване; когато са установени и се спазват определени граници, подобно ловуване трябва да бъде в съответствие с поддържането на популациите на тези видове на задоволително ниво;
като има предвид, че различните средства, съоръжения и методи за широкомащабно или неизбирателно ловене или убиване и ловуване с определени форми на транспорт трябва да бъдат забранени поради силния натиск, който те упражняват или биха могли да упражняват върху голям брой от съответните видове;
като има предвид, че поради изключителното значение, което може да бъде предадено на определени специфични ситуации, следва да бъдат предвидени разпоредби за дерогации при определени условия, които да бъдат предмет на наблюдение от страна на Комисията;
като има предвид, че опазването на птиците, и по-специално на мигриращите видове все още представлява проблем, който изисква научни изследвания; като има предвид, че подобни изследвания ще дадат възможност да се направи оценка на ефективността на предприетите мерки;
като има предвид, че в консултация с Комисията следва да се вземат мерки, с които да се осигури въвеждането на видове диви птици, които не се срещат естествено на европейската територия на държавите-членки, да не причинява вреда на местната флора и фауна;
като има предвид, че на всеки три години Комисията ще подготвя и представя пред държавите-членки отчет, изработен на базата на информация, представена от държавите-членки, за приложението на националните разпоредби, въведени в изпълнение на настоящата директива;
като има предвид, че е необходимо да се приемат бързо някои приложения в светлината на техническия и научния прогрес; като има предвид, че за да се улесни приложението на необходимите за постигане на тази цел мерки следва да се приемат разпоредби за процедура за установяване на тясно взаимодействие между държавите-членки и Комисията в Комитет за адаптиране към техническия и научния прогрес,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до опазването на всички видове естествено срещащи се в диво състояние птици на европейската територия на държавите-членки, за които е в сила Договорът. Тя включва защитата, управлението и контрола на тези видове и определя правилата за тяхното използване.
2. Директивата се прилага за птиците, техните яйца, гнезда и местообитания.
3. Настоящата директива не се прилага за Гренландия.
Член 2
Държавите-членки предприемат необходимите мерки за поддържане на популациите на видовете, посочени в член 1, на ниво, което отговаря на екологичните, научните и културните изисквания, като се отчитат икономическите и рекреационните изисквания, или за адаптиране на популациите на тези видове към това ниво.
Член 3
1. В светлината на изискванията, посочени в член 2, държавите-членки вземат необходимите мерки за опазване, поддържане и възстановяване на достатъчни по разнообразие и площ местообитания за всички видове птици, посочени в член 1.
2. Опазването, поддържането и възстановяването на биотопите и местообитанията включват основно следните мерки:
а) създаване на защитени територии;
б) издръжка и управление в съответствие с екологичните нужди на местообитанията във и извън защитените зони;
в) възстановяване на разрушените биотопи;
г) създаване на биотопи.
Член 4
1. Видовете, посочени в приложение I, са предмет на специални мерки по съхраняването на техните местообитания, за да се осигури тяхното оцеляване и размножаване в района на разпространението им.
Във връзка с това се взема предвид следното:
а) видове, застрашени от изчезване;
б) видове, чувствителни към специфичните промени в техните местообитания;
в) видове, считани за редки поради своите малочислени популации или ограничен район на разпространение;
г) други видове, изискващи особено внимание поради специфичния характер на техните местообитания.
Тенденциите и измененията в популационните нива се използват като база за оценки.
Държавите-членки подробно класифицират по-специално най-подходящите по брой и размери територии като специални защитени зони за запазването на тези видове, като взимат предвид изискванията за тяхната защита в географските територии и акватории, за които се прилага настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат подобни мерки за редовно срещащите се мигриращи видове, които не са посочени в приложение I, като се съобразяват с потребността от защитата им в териториите и акваториите, за които е в сила настоящата директива, по отношение на техните райони на размножаване, линеене, зимуване и почивка по време на техните миграционни маршрути. За тази цел държавите-членки обръщат особено внимание на защитата на влажните зони и особено на влажните зони от международно значение.
3. Държавите-членки изпращат на Комисията цялата необходима информация, така че тя да има възможност да поеме необходимите инициативи от гледна точка на координацията, необходима, за да се осигури териториите, предвидени в параграфи 1 и 2 по-горе, да образуват едно цяло, отговарящо на изискванията за защита на тези видове в географските акватории и територии, за които е в сила настоящата директива.
4. По отношение на защитените територии, посочени в параграфи 1 и 2 по-горе, държавите-членки вземат подходящи мерки за избягване на замърсяването или влошаване на условията в местообитанията, или всякакво обезпокояване на птиците, доколкото те ще имат значение предвид целите на настоящия член. Извън тези защитени зони държавите-членки също така се стремят да избягват замърсяването и влошаване условията в местообитанията.
Член 5
Без да се засягат членове 7 и 9, държавите-членки предприемат необходимите мерки за създаване на обща система за защита на всички видове птици, посочени в член 1, като по-специално забраняват:
а) умишленото убиване или ловене по какъвто и да е метод;
б) умишленото разрушаване или увреждане на техните гнезда или яйца, или преместването на техните гнезда;
в) събиране на техните яйца от дивата природа и тяхното запазване дори в случаите, когато те са празни;
г) умишленото обезпокояване на тези птици, по-специално през периода на размножаване и отглеждане на малките, доколкото обезпокояването има значение от гледна точка на целите на настоящата директива;
д) държането на птици от видовете, чиито ловуване и плен са забранени.
Член 6
1. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 2 и 3, държавите-членки забраняват за всички видове, посочени в член 1, продажбата, транспорта с цел търговия, съхраняването с цел търговия и предлагането за продажба на живи или мъртви птици или каквито и да е ясно различими части или продукти от такива птици.
2. Дейностите, посочени в параграф 1, не се забраняват по отношение на видовете, посочени в приложение III/1, при условие че птиците са били законно убити, уловени или придобити по друг законен начин.
3. Държавите-членки могат да разрешат в границите на своята територия дейностите, посочени в параграф 1, за видовете, включени в списъка на приложение III/2, като предвиждат разпоредби за определени ограничения, при условие че птиците са били законно убити, уловени или придобити по друг законен начин.
Държавите-членки, желаещи да дадат подобно разрешително, първо се консултират и с Комисията с оглед проучване дали търговията с екземпляри от такива видове би повлияла, или може разумно да се предполага, че ще повлияе върху състоянието на популацията, географското разпространение или репродуктивния потенциал на видовете, застрашени в цялата Общност. Ако това проучване докаже, че даването на разрешителни ще доведе, от гледна точка на Комисията, до застрашаването на някой от по-горе споменатите видове или до възможност за тяхното застрашаване, Комисията представя обоснована препоръка до съответните държави-членки, като посочва своите възражения срещу търговията с въпросните видове. Ако Комисията сметне, че не съществува подобен риск, тя ще информира съответните заинтересовани държави-членки.
Препоръките на Комисията се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Държавите-членки, предоставящи разрешително съгласно настоящия параграф, проверяват редовно на определени интервали от време, дали условията за предоставянето на такива разрешителни продължават да се изпълняват.
4. Комисията прави проучване на биологичния статус на видовете, изброени в приложение III/3, и на ефекта от продажбите върху този статус.
Тя представя най-късно до четири месеца преди времето, посочено в член 18, параграф 1 от настоящата директива, отчет и своето предложение на комитета, посочен в член 16, с оглед на решението за включването на тези видове в приложение III/2.
До приемането на това решение държавите-членки могат да прилагат съществуващите национални правила за подобни видове, без да нарушават параграф 3 от настоящата директива.
Член 7
1. Поради своето популационно състояние, географско разпространение и репродуктивен потенциал в границите на Общността видовете, изброени в приложение II, могат да бъдат ловувани в съответствие с националното законодателство. Държавите-членки гарантират, че ловуването на тези видове не излага на опасност действията по опазването в техния район на разпространение.
2. Видовете, посочени в приложение II/1, могат да бъдат ловувани в географските акватории и територии, в които е в сила настоящата директива.
3. Видовете, посочени в приложение II/2, могат да бъдат ловувани само в държавите-членки, за които те са посочени.
4. Държавите-членки гарантират, че практиката на ловуване, включително ловуване със соколи, ако такова се практикува, се извършва в съответствие с действащите национални мерки, отговаря на принципите на разумно използване и екологично балансиран контрол на съответните видове птици и че относно популациите на тези видове, по-специално мигриращите видове, тази практика е в съответствие с мерките, произтичащи от член 2. Те вземат необходимите мерки по-специално видовете, за които е приложимо правото за лова, да не се ловуват в сезона на отглеждане на малките, нито по време на различните етапи на размножаване. По-специално те вземат необходимите мерки видовете мигриращи птици, за които са в сила разпоредбите за лова, да не се ловуват по време на размножителния им период или при завръщането им в местата за отглеждане на малките. Държавите-членки изпращат на Комисията цялата необходима информация по практическото приложение на техните ловни разпоредби.
Член 8
1. По отношение на лова, плена и убиването на птици по силата на настоящата директива, държавите-членки забраняват използването на всички средства, мерки и методи, и по-специално изброените в приложение IV, буква а), които се използват за широкомащабно или неизбирателно ловене или убиване на птици, или такова, което би предизвикало изчезване на даден вид.
2. Освен това държавите-членки забраняват всякакъв лов чрез използването на транспортни средства и при условията, посочени в приложение IV, буква б).
Член 9
1. Държавите-членки могат да приемат дерогация от разпоредбите на членове 5, 6, 7 и 8 в случаите, когато няма друго задоволително разрешение, поради следните причини:
а) - в интерес на общественото здраве и безопасност,
- в интерес на безопасността на въздушния транспорт,
- за да се предотвратят сериозните увреждания върху селскостопанските култури и животни, горите, рибните стопанства и водите,
- за защита на флората и фауната;
б) за целите на научните изследвания и обучението, за повторното заселване, за повторното въвеждане и за размножаването, необходимо за тези цели;
в) да разрешат, при строго контролирани условия и избирателно, плена, държането или други видове благоразумно използване на малък брой от определени видове птици.
2. Дерогациите трябва да определят:
- видовете, които са предмет на дерогацията,
- разрешените средства, мерки и методи за плен или убиване,
- условията на риск, времето и територията, за които могат да бъдат предоставени подобни дерогации,
- органа, оправомощен да обяви, че необходимите условия са осигурени и да реши кои средства, мерки и методи могат да бъдат използвани, в какви граници и от кого,
- контрола, който ще бъде осъществен.
3. Всяка година държавите-членки изпращат до Комисията отчет за приложението на настоящия член.
4. На базата на наличната информация, и по-специално информацията, изпратена до Комисията в изпълнение на параграф 3, Комисията осигурява непрекъснато последствията от тези дерогации да не са несъвместими с настоящата директива. Тя предприема подходящите мерки за тази цел.
Член 10
1. Държавите-членки поощряват провеждането на изследвания и всички дейности, които се изискват като основа за защитата, управлението и използването на популациите на всички видове птици, посочени в член 1.
2. Специално внимание се обръща на изследванията и дейностите по обектите, изброени в приложение V. Държавите-членки ще изпращат на Комисията цялата информация, която се изисква за вземането на съответните мерки за координацията на изследванията и дейностите, посочени в настоящия член.
Член 11
Държавите-членки следят въвеждането на видове птици, които не се срещат естествено в диво състояние на европейската територия на държавите-членки, да не нанася вреда на местната флора и фауна. В тази връзка те се консултират с Комисията.
Член 12
1. Държавите-членки предават на Комисията на всеки три години, започвайки от датата на изтичане на срока, посочен в член 18, параграф 1, отчет за приложението на съответните национални разпоредби, приети в съответствие с директивата.
2. Комисията подготвя на всеки три години обобщен доклад, разработен на базата на информацията, посочена в параграф 1. Тази част от предварителния отчет, която обхваща информацията, предоставена от държавите-членки, се препраща на властите на съответните държави-членки за потвърждение. Окончателната версия на отчета се предава на държавите-членки.
Член 13
Прилагането на мерките, предприети в изпълнение на настоящата директива, не може да води до влошаване на настоящата ситуация по отношение на съхраняването на видовете птици, посочени в член 1.
Член 14
Държавите-членки могат да въведат по-строги мерки за защита от предвидените съгласно настоящата директива.
Член 15
Изменения, които са необходими за адаптирането към техническия и научния прогрес на приложения I и V към настоящата директива, и измененията, посочени в член 6, параграф 4, втора алинея, се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 17.
Член 16
1. За целите на измененията, посочени в член 15 от настоящата директива, се създава Комитет за адаптиране към техническия и научния прогрес (наричан по-нататък "комитетът"), състоящ се от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът приема свой процедуре правилник.
Член 17
1. В случаите, когато трябва да бъде следвана процедурата, определена в настоящия член, въпросите се отнасят към Комитета от неговия председател или по негова собствена инициатива, или по искане на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проектоплан за мерките, които следва да бъдат предприети. Комитетът представя своето становище относно проектоплана в срок, определен от председателя, като се има предвид спешността на проблема. Той приема решения с мнозинство от 41 гласа, като гласовете на държавите-членки се претеглят, както е предвидено в член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. а) Комисията приема визираните мерки, когато те са в съответствие със становището на комитета.
б) Когато визираните мерки не са в съответствие със становището на комитета или ако не бъде представено становище, Комисията незабавно представя предложение пред Съвета относно мерките, които да бъдат приети. Съветът приема решения с квалифицирано мнозинство.
в) Ако в рамките на три месеца от представяне на предложението Съветът не е предприел действие, предложените мерки се приемат от Комисията.
Член 18
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива в рамките на две години от нейното нотифициране. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, регулирана от настоящата директива.
Член 19
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 2 април 1979 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 2 de Abril de 1979 relativa à conservação das aves selvagens
(79/409/CEE)
O Conselho das Comunidades Europeias,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 235o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (3),
Considerando que a Declaração do Conselho, de 22 de Novembro de 1973, relativa a um programa de acção das Comunidades Europeias em matéria de ambiente (4), prevê acções específicas destinadas a garantir a protecção das aves, completadas pela Resolução do Conselho das Comunidades Europeias e dos representantes dos governos dos Estados-membros, reunidos no Conselho, de 17 de Maio de 1977, respeitante à prossecução e à realização de uma política e de um programa de acção das Comunidades Europeias em matéria de ambiente (5);
Considerando que, no território europeu dos Estados-membros, um grande número de espécies de aves que vivem naturalmente no estado selvagem sofre uma regressão populacional muito rápida em alguns casos, e que essa regressão constitui um risco sério para a conservação do meio natural, nomeadamente devido às ameaças que faz pesar sobre os equilíbrios biológicos;
Considerando que as espécies de aves que vivem naturalmente no estado selvagem no território europeu dos Estados-membros são em grande parte espécies migratórias; que tais espécies constituem um património comum e que a protecção eficaz das aves representa um problema de ambiente tipicamente transfronteiro, implicando responsabilidades comuns;
Considerando que as condições de vida das aves na Gronelândia diferem fundamentalmente das que se deparam às aves nas outras regiões do território europeu dos Estados-membros devido a circunstâncias gerais e, nomeadamente, ao clima, à fraca densidade populacional, bem como à extensão e à situação geográfica excepcionais desta ilha;
Considerando que, desde logo, a presente directiva não se deve aplicar à Gronelândia;
Considerando que a conservação das espécies de aves que vivem naturalmente no estado selvagem no território europeu dos Estados-membros é necessária à realização, no âmbito de funcionamento do Mercado Comum, dos objectivos da Comunidade nos domínios da melhoria das condições de vida, de um desenvolvimento harmonioso das actividades económicas no conjunto da Comunidade e de uma expansão contínua e equilibrada, mas que os poderes de acção específicos necessários nesta matéria não foram previstos no Tratado;
Considerando que as medidas a tomar se devem aplicar aos diferentes factores que podem agir sobre o nível populacional das aves, a saber, as repercursões das actividades humanas e, nomeadamente, a destruição e a poluição dos seus habitats, a captura e a destruição pelo homem assim como o comércio a que estas práticas dão origem e que se torna necessário adaptar o grau destas medidas à situação das diferentes espécies no âmbito de uma politica de conservação;
Considerando que a conservação tem por objectivo a protecção a longo prazo e a gestão dos recursos naturais enquanto parte integrante do património dos povos europeus; que ela permite a regulação desses recursos e regularmente a sua exploração na base de medidas necessárias à manutenção e à adaptação dos equilibrios naturais das espécies dentro dos limites do possível e razoável;
Considerando que a preservação, a manutenção ou o restabelecimento de uma diversidade e de uma extensão suficientes de habitats são indispensáveis para a conservação de todas as espécies de aves; que certas espécies de aves devem ser alvo de medidas de conservação especial relativas ao seu habitat, de modo a garantir a sua sobrevivência e a sua reprodução na sua área de distribuição; que essas medidas devem igualmente ter em conta as espécies migratórias a ser coordenadas com vista à constituição de uma rede coerente;
Considerando que, para evitar que os interesses comerciais possam vir a exercer uma eventual influência nociva sobre os níveis de exploração, é necessário instaurar uma proibição geral de comercialização e limitar quaisquer derrogações apenas às espécies cujo estatuto biológico assim o permita, tendo em conta as condições específicas que prevalecem nas diferentes regiões;
Considerando que, devido ao seu nível populacional, à sua distribuição geográfica e à sua taxa de reprodução no conjunto da Comunidade certas espécies podem ser objecto de actos de caça, o que constitui uma exploração admissível, devendo esses actos de caça ser compatíveis com a manutenção da população dessas espécies a um nível satisfatório;
Considerando que os meios, instalações ou métodos de captura ou de abate em grande escala ou não-selectivos, bem como a perseguição a partir de certos meios de transporte devem ser proibidas devido à pressão excessiva que exercem ou podem exercer sobre o nível populacional das espécies em causa;
Considerando que, devido à importância que podem assumir certas situações específicas, é conveniente prever uma possibilidade de derrogação, sob certas condições, associada a vigilância por parte da Comissão;
Considerando que a conservação das aves, e em particular a conservação das aves migratórias, coloca ainda problemas que devem ser alvo de estudos científicos e que esses estudos permitirão ainda avaliar a eficácia das medidas tomadas;
Considerando que se deve velar, em consulta com a Comissão, para que a introdução eventual de espécies de aves que não vivem naturalmente no estado selvagem no território europeu dos Estados-membros não acarrete nenhum prejuízo para a flora e a fauna locais;
Considerando que a Comissão preparará e comunicará aos Estados-membros, de três em três anos, um relatório de síntese baseado nas informações que os Estados-membros lhe enviarem sobre a aplicação das disposições nacionais tomadas por força da presente directiva;
Considerando que o progresso técnico e científico requer uma adaptação rápida de certos anexos; que é conveniente, para facilitar a execução das medidas necessárias para este efeito, prever um processo que introduza uma cooperação estreita entre os Estados-membros e a Comissão, no âmbito de um comité para a adaptação ao progresso técnico e científico,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
1. A presente directiva diz respeito à conservação de todas as espécies de aves que vivem naturalmente no estado selvagem no território europeu dos Estados-membros ao qual é aplicável o Tratado. Tem por objectivo a protecção, a gestão e o controle dessas espécies e regulamenta a sua exploração.
2. A presente directiva aplica-se às aves, aos seus ovos, aos seus ninhos e aos seus habitats.
3. A presente directiva não se aplica à Gronelândia.
Artigo 2o
Os Estados-membros tomarão todas as medidas necessárias para manter ou adaptar a população de todas as espécies de aves referidas no artigo 1o a um nível que corresponda nomeadamente às exigências ecológicas, científicas e culturais, tendo em conta as experiências económicas e de recreio.
Artigo 3o
1. Tendo em conta as exigências mencionadas no artigo 2o, os Estados-membros tomarão todas as medidas necessárias para preservar, manter ou restabelecer uma diversidade e uma extensão suficientes de habitats para todas as espécies de aves referidas no artigo 1o.
2. A preservação, a manutenção e o restabelecimento dos biótopos e dos habitats comportam em primeiro lugar as seguintes medidas:
a) Criação de zonas de protecção;
b) Manutenção e adaptação ajustadas aos imperativos ecológicos dos habitats situados no interior e no exterior das zonas de protecção;
c) Reabilitação dos biótopos destruídos;
d) Criação de biótopos.
Artigo 4o
1. As espécies mencionadas no Anexo I são objecto de medidas de conservação especial respeitantes ao seu habitat, de modo a garantir a sua sobrevivência e a sua reprodução na sua área de distribuição.
Para o efeito, tomar-se-ao em consideração:
a) As espécies ameaçadas de extinção;
b) As espécies vulneráveis a certas modificações dos seus habitats;
c) As espécies consideradas raras, porque as suas populações são reduzidas ou porque a sua repartição local é restrita;
d) Outras espécies necessitando de atenção especial devido à especificidade do seu habitat.
Ter-se-á em conta, para proceder às avaliações, quais as tendências e as variações dos níveis populacionais.
Os Estados-membros classificarão, nomeadamente, em zonas de protecção especial os territórios mais apropriados, em número e em extensão, para a conservação destas últimas na zona geográfica marítima e terrestre de aplicação da presente directiva.
2. Os Estados-membros tomarão medidas semelhantes para as espécies migratórias não referidas no Anexo I e cuja ocorrência seja regular, tendo em conta as necessidades de protecção na zona geográfica marítima e terrestre de aplicação da presente directiva no que diz respeito às suas áreas de reprodução, de muda e de invernada e às zonas de repouso e alimentação nos seus percursos de migração. Com esta finalidade, os Estados-membros atribuem uma importância especial à protecção das zonas húmidas e muito particularmente às de importância interânacional.
3. Os Estados-membros enviarão à Comissão todas as informações úteis de modo a que ela possa tomar as iniciativas convenientes tendo em vista a coordenação necessária para que as zonas referidas no no 1, por um lado, e no no 2, por outro, constituam uma rede coerente respondendo às necessidades de protecção das espécies na zona geográfica marítima e terrestre de aplicação da presente directiva.
4. Os Estados-membros tomarão as medidas adequadas para evitar, nas zonas de protecção referidas nos nos 1 e 2, a poluição ou a deterioração dos habitats bem como as perturbações que afectam as aves, desde que tenham um efeito significativo a propósito dos objectivos do presente artigo. Para além destas zonas de protecção, os Estados-membros esforçam-se igualmente por evitar a poluição ou a deterioração dos habitats.
Artigo 5o
Sem prejuízo dos artigos 7o e 9o, os Estados-membros tomarão as medidas necessárias à instauração de um regime geral de protecção de todas as espécies de aves referidas no artigo 1o e que inclua nomeadamente a proibição:
a) De as matar ou de as capturar intencionalmente, qualquer que seja o método utilizado;
b) De destruir ou de danificar intencionalmente os seus ninhos e os seus ovos ou de colher os seus ninhos;
c) De recolher os seus ovos na natureza e de os deter, mesmo vazios;
d) De as perturbar intencionalmente, nomeadamente durante o período de reprodução e de dependência, desde que essa perturbação tenha um efeito significativo relativamente aos objectivos da presente directiva;
e) De deter as aves das espécies cuja caça e cuja captura não sejam permitidas.
Artigo 6o
1. Sem prejuízo dos nos 2 e 3, os Estados-membros proíbem, para todas as espécies de aves referidas no artigo 1o, a venda, o transporte para venda, a detenção para venda e ainda o acto de pôr à venda as aves vivas, ou aves mortas, bem como qualquer parte ou qualquer produto obtido a partir da ave, facilmente identificáveis.
2. Para as espécies referidas no Anexo III/1, as actividades referidas no no 1 não serão proibidas, desde que as aves tenham sido legalmente mortas ou capturadas ou legalmente adquiridas de outro modo.
3. Os Estados-membros podem autorizar no seu território, para as espécies mencionadas no Anexo III/2, as actividades referidas no no 1 e para esse efeito prever limitações, desde que as aves tenham sido legalmente mortas ou capturadas ou legalmente adquiridas de outro modo.
Os Estados-membros que desejem conceder uma tal autorização consultam previamente a Comissão, com a qual examinarão se a comercialização de espécimes da espécie em causa não conduz ou não oferece risco de conduzir, segundo todas as previsões razoáveis, a colocar em perigo o nível populacional, a distribuição geográfica ou a taxa de reprodução desta no conjunto da Comunidade.
Se desse exame se conclui que, na opinião da Comissão, a autorização pretendida conduz ou pode conduzir a um dos perigos acima enumerados, a Comissão dirige ao Estado-membro uma recomendação devidamente fundamentada desaprovando a comercialização da espécie em questão. Se a Comissão considera que tal perigo não existe, comunica-lo-á ao Estado-membro.
A recomendação da Comissão é publicada no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
O Estado-membro que conceder uma autorização por força do presente número verificará, com intervalos regulares, se as condições requeridas para concessão dessa autorização ainda se encontram preenchidas.
4. Em relação às espécies inscritas no Anexo II/3, a Comissão procede a estudos sobre o seu estatuto biológico e as repercussões da comercialização sobre o referido estatuto.
A Comissão submeterá o mais tardar quatro meses antes do termo do prazo referido no no 1 do artigo 18o, um relatório e as suas propostas ao Comité referido no artigo 16o, tendo em vista uma decisão sobre a inscrição dessas espécies no Anexo II/2.
Enquanto aguardam essa decisão, os Estados-membros podem aplicar a essas espécies as regulamentações nacionais existentes, sem prejuízo do no 3.
Artigo 7o
1. Com base no seu nível populacional, na sua distribuição geográfica e na sua taxa de reprodução no conjunto da Comunidade, as espécies enumeradas no Anexo II podem ser objecto de actos de caça no âmbito da legislação nacional. Os Estados-membros velarão para que a caça a essas espécies não comprometa os esforços de conservação empreendidos na sua área de distribuição.
2. As espécies enumeradas no Anexo II/1 podem ser caçadas na zona geográfica marítima e terrestre de aplicação da presente directiva.
3. As espécies enumeradas no Anexo II/2 podem ser caçadas apenas nos Estados-membros para os quais são mencionadas.
4. Os Estados-membros certificam-se de que a prática da caça, incluindo quando necessário a falcoaria, tal como decorre da aplicação das medidas nacionais em vigor, respeita os princípios de uma utilização razoável e de uma regulamentação equilibrada do ponto de vista ecológico das espécies de aves a que diz respeito, e que esta prática seja compatível, no que diz respeito à população destas espécies, nomeadamente das espécies migradoras, com as disposições decorrentes do artigo 2o. Velarão particularmente para que as espécies à quais se aplica a legislação da caça não sejam caçadas durante o período nidícola nem durante os diferentes estádios de reprodução e de dependência. Quando se trate de espécies migradoras, velarão particularmente para que as espécies migradoras, velarão particularmente para que as espécies às quais se aplica a legislação da caça não sejam caçadas durante o seu período de reprodução e durante o período de retorno ao seu local de nidificação. Os Estados-membros transmitem à Comissão todas as informações úteis que digam respeito à aplicação prática da sua legislação de caça.
Artigo 8o
1. No que diz respeito à caça, à captura ou ao abate de aves no âmbito da presente directiva, os Estados-membros proibirão o recurso a todos os meios, instalações ou métodos de captura ou de abate em grande escala ou não-selectivos, ou que possam conduzir localmente ao desaparecimento de uma espécie, e particularmente das enumeradas na alínea a) do Anexo IV.
2. Além disso, os Estados-membros proibirão qualquer perseguição utilizando meios de transporte e nas condições mencionadas na alínea b) do Anexo IV.
Artigo 9o
1. Os Estados-membros podem derrogar os artigos 5o, 6o, 7o e 8o, se não existir outra solução satisfatória, com os fundamentos seguintes:
a) - no interesse da saúde e da segurança públicas,
- no interesse da segurança aeronáutica,
- para evitar danos importantes às culturas, ao gado, às florestas, às pescas ou às águas,
- para a protecção da flora e da fauna;
b) Para fins de investigaçõa e de ensino, de repovoamento, de reintrodução e ainda para a criação associada a estas acções;
c) Para permitir, em condições estritamente controladas e de um modo selectivo, a captura, a detenção ou qualquer outra exploração judiciosa de certas aves, em pequenas quantidades.
2. As derrogações devem mencionar:
- as espécies que são objecto das derrogações,
- os meios, instalações ou métodos de captura ou de abate autorizados,
- as condições de risco e as circunstâncias de tempo e de local em que essas derrogações podem ser adoptadas,
- a autoridade habilitada a declarar que as condições exigidas se encontram efectivamente reunidas, a decidir quais os meios, instalações ou métodos que podem ser postos em prática, dentro de que limites e por quem,
- as medidas de controlo a aplicar.
3. Os Estados-membros enviarão anualmente à Comissão um relatório sobre a aplicação do presente artigo.
4. Tendo em conta as informações de que dispõe e, nomeadamente, aquelas que lhes são comunicadas por força do no 3, a Comissão velará constantemente para que as consequências destas derrogações não sejam incompatíveis com a presente directiva e tomará as iniciativas adequadas para o efeito.
Artigo 10o
1. Os Estados-membros incentivarão as investigações e os trabalhos necessários para fins da protecção, da gestão e da exploração populacional de todas as espécies de aves referidas no artigo 1o.
2. Será atribuída especial atenção às investigações e aos trabalhos que incidam sobre os assuntos enumerados no Anexo V. Os Estados-membros enviam à Comissão todas as informações necessárias de modo a possibilitar-lhe a tomada de medidas apropriadas à coordenação das investigações e trabalhos referidos no presente artigo.
Artigo 11o
Os Estados-membros velarão por que a introdução eventual de espécies de aves que não vivem naturalmente no estado selvagem no território europeu dos Estados-membros não venha a causar danos à flora e à fauna locais. A Comissão será por eles consultada a este respeito.
Artigo 12o
1. Os Estados-membros enviarão à Comissão, de três em três anos, a contar da cessção do prazo fixado no no 1 do artigo 18o, um relatório sobre a aplicação das disposições nacionais adoptadas por força da presente directiva.
2. A Comissão prepara, de três em três anos, um relatório de síntese com base nas informações referidas no no 1. A parte do projecto deste relatório relativa às informações fornecidas por um Estado-membro é transmitida para verificação às autoridades desse Estado-membro. A versão definitiva do relatório será comunicada ao Estados-membros.
Artigo 13o
A aplicação de medidas tomadas por força da presente directiva não pode conduzir a uma degradação da situação actual no tocante à conservação de todas as espécies de aves referidas no artigo 1o.
Artigo 14o
Os Estados-membros podem tomar medidas de protecção mais estritas do que as previstas na presente directiva.
Artigo 15o
As modificações necessárias para adaptar ao progresso técnico e científico os Anexos I e V bem como as modificações referidas no no 4 do artigo 6o, serão aprovadas de acordo com o procedimento do artigo 17o.
Artigo 16o
1. Para efeitos das modificações referidas no artigo 15o, é instituído um Comité para a adaptação ao progresso técnico e científico da presente directiva, a seguir denominado «Comité», que é composto por representantes dos Estados-membros e presidido por um representante da Comissão.
2. O Comité estabelecerá o seu regulamento interno.
Artigo 17o
1. No caso de ser feita referência ao processo definido no presente artigo, o Comité é convocado pelo seu presidente, por sua própria iniciativa ou a pedido do representante de um Estado-membro.
2. O representante da Comissão submeterá ao Comité um projecto de medidas a adoptar. O Comité emite o seu parecer sobre esse projecto no prazo que o presidente fixar em função da urgência da questão em causa. O Comité pronuncia-se por maioria de quarenta e um votos, sendo atribuída aos votos dos Estados-membros a ponderação prevista no no 2 do artigo 148o. do Tratado. O presidente não toma parte na votação.
3. a) A Comissão aprovará as medidas projectadas quando estiverem conformes com o parecer do Comité;
b) Quando as medidas projectadas não estiverem conformes com o parecer do Comité, ou na ausência de parecer, a Comissão submeterá de imediato ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar. O Conselho delibera por maioria qualificada;
c) Se, decorrido um prazo de três meses após o assunto ter sido submetido à apreciação do Conselho, este não tiver deliberado, as medidas propostas são adoptadas pela Comissão.
Artigo 18o
1. Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para darem cumprimento à presente directiva no prazo de dois anos a contar da sua notificação e desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito nacional que adoptem no domínio regulado pela presente directiva.
Artigo 19o
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito no Luxemburgo em 2 de Abril de 1979.