32006R1794
L 341/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1794/2006 НА КОМИСИЯТА
от 6 декември 2006 година
за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (рамков регламент) (2), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
От Комисията се изисква да създаде обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване в цялата общност. Регламент с пряко приложение е най-подходящият инструмент за тази цел, за да се гарантира еднаквото прилагане на общата система за събиране на такси в единното европейско небе.
(2)
На Евроконтрол бе възложено в съответствие с член 8, параграф 1 от рамковия регламент да подпомогне Комисията при разработването на правила за прилагане на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване. Настоящият регламент се базира на доклада на резултата от възлагането от 29 октомври 2004 г.
(3)
Разработването на обща схема за таксуване на аеронавигационно обслужване, предоставяно през всички фази на полета, е от изключително значение за изпълнението на единното европейско небе. Системата следва да допринася за постигане на по-голяма прозрачност по отношение определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство. Системата следва също така да насърчава безопасното, ефикасното и ефективното предоставяне на аеронавигационно обслужване на ползвателите на аеронавигационно обслужване, които финансират системата и стимулират предоставянето на интегрирано обслужване.
(4)
В съответствие с общата цел за подобряване на разходната ефикасност на аеронавигационното обслужване, схемата за таксуване следва да насърчи повишаването на разходната и оперативната ефикасност.
(5)
За да се предостави достъп на пътници до въздушната транспортна мрежа, и по-специално до малки и средни летища, както и до по-големи летища на приемлива цена, държавите-членки следва да са в състояние да прилагат същата единична ставка за таксуване на терминалното обслужване на всички летища, обслужвани от същия доставчик на обслужване на въздушния трафик, или в няколко групи от такива летища, в зависимост от случая, за да покриват общите разходи за терминално обслужване.
(6)
Общата схема за таксуване следва да бъде в съответствие с член 15 от Конвенцията на ИКАО за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г.
(7)
Тъй като мнозинството от държавите-членки са страни по Многостранното споразумение на Евроконтрол за пътните такси от 12 февруари 1981 г. и Общността подписа протокол за присъединяване към ревизираната Конвенция Евроконтрол, правилата, разработени в настоящия регламент, следва да са в съответствие със системата за пътни такси на Евроконтрол.
(8)
Схемата за таксуване следва да позволява оптимално използване на въздушното пространство, като отчита потоците на въздушния трафик, по-специално в рамките на функционалните блокове на въздушното пространство, както са установени в съответствие с член 5 от Регламент (ЕО) № 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе (Регламент за въздушното пространство) (3).
(9)
Съгласно изявлението, приложено към Регламента за въздушното пространство (4), Комисията ще изготви до 2008 г. доклад относно придобития опит по създаването на функционални блокове въздушно пространство. По това време Комисията ще направи преценка на трудностите, които могат да възникнат от поддържането на отделни единични ставки в рамките на функционален блок въздушно пространство.
(10)
Необходимо е да се създадат изисквания за пълна и прозрачна информация за разходната база, която своевременно да се предостави на разположение на представителите на ползвателите на въздушното пространство и на компетентните органи.
(11)
Нивото на наложените такси, по-специално на леки въздухоплавателни средства, не следва да обезсърчава използването на съоръженията и услугите, необходими за безопасността или въвеждането на нови техники и процедури.
(12)
Формулата за таксуване за терминално аеронавигационно обслужване следва да отразява различния характер на това обслужване в сравнение с аеронавигационното обслужване по маршрута.
(13)
Държавите-членки следва са в състояние да определят техните единични ставки колективно, по-специално когато зоните за таксуване се простират във въздушното пространство на повече от една държава-членка или когато те са страни по съвместна система за събиране на пътни такси.
(14)
За да се подобри ефикасността на схемата за таксуване и да се намали административното и счетоводното работно натоварване, държавите-членки следва да са в състояние да събират маршрутните такси колективно в съвместна система за таксуване на маршрути чрез единична такса на полет.
(15)
Важно е да се засилят правните способи, необходими, за осигуряване на своевременното и пълно заплащане на аеронавигационните такси от ползватели на аеронавигационно обслужване.
(16)
Таксите, налагани на ползвателите на въздушното пространство, следва да се създават и прилагат по справедлив и прозрачен начин, след консултации с ползвателите. На тези такси следва да се извършва редовен преглед.
(17)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящият регламент установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.
2. Настоящият регламент се прилага за аеронавигационно обслужване, предоставяно от доставчици на аеронавигационно обслужване, определено в съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 550/2004, и от доставчици на метеорологично обслужване, ако са определени в съответствие с член 9, параграф 1 от посочения регламент, за общ въздушен трафик в рамките на ИКАО - регионите Европа и Африка, където държавите-членки отговарят за предоставянето на аеронавигационно обслужване.
3. Държавите-членки могат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно във въздушното пространство, за което отговарят в други региони на ИКАО, при условие че те информират за това Комисията и другите държави-членки.
4. Държавите-членки могат да прилагат настоящия регламент за доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят въздухоплавателни услуги без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламента за предоставяне на услуги.
5. Държавите-членки могат да решат да прилагат настоящия регламент за аеронавигационно обслужване, предоставяно в летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната маса при излитане и броя на пасажерските места, като движенията се броят като сума на движенията и се изчисляват като средна стойност през предишните три години.
Държавите-членки информират Комисията за това. Комисията ще публикува периодично актуализиран списък на освободените от това задължение летища.
6. Без да се накърнява прилагането на принципите, упоменати в членове 14 и 15 от Регламента за предоставяне на услуги, държавите-членки могат да решат да не изчисляват терминални такси, както е уредено в член 11 от настоящия регламент, и да не определят терминални единични ставки, както е упоменато в член 13 от настоящия регламент, по отношение на аеронавигационно обслужване, предоставени летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната маса при излитане и броя на пасажерските места, като движенията се броят като сума на движенията и се изчисляват като средна стойност през предишните три години.
Преди да вземат това решение, държавите-членки правят преценка на степента, до която условията, постановени в приложение I, включително консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство, са изпълнени.
Окончателната оценка дали условията са изпълнени и решението на държавата-членка се публикуват и се съобщават на Комисията, като се дава пълна обосновка за заключенията на държавата-членка, включително резултата от консултиране с ползвателите.
Член 2
Дефиниции
По смисъла на настоящия регламент се прилагат дефинициите в член 2 от рамковия регламент.
В допълнение се прилагат следните дефиниции:
а)
„ползвател на въздухоплавателни услуги“ е операторът на въздухоплавателното средство по времето, когато полетът е бил изпълнен, или ако самоличността на оператора не е известна, собственикът на въздухоплавателното средство, освен ако той не докаже, че друго лице е било операторът по това време;
б)
„представител на ползватели на въздушното пространство“ е юридическо лице или организация, представляващи интересите на една или няколко категории ползватели на въздухоплавателни услуги;
в)
„IFR“ означава Правила за летене по прибори, както са дефинирани в приложение 2 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г. (десето издание - юли 2005 г.);
г)
„VFR“ означава Правила за видимост при полет, както са дефинирани в приложение 2 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване от Чикаго, 1944 г. (десето издание - юли 2005 г.);
д)
„зона за събиране на такси по маршрута“ е обем на въздушно пространство, за което са създадени единна ценова база и единна ставка;
е)
„терминална зона за събиране на такси“ е летище или група летища, за които са създадени единна ценова база и единна ставка;
ж)
„търговски въздушен транспорт“ е операция на въздухоплавателно средство, включващо транспортиране на пътници, карго или поща срещу заплащане или под наем.
Член 3
Принципи на системата за събиране на такси
1. Схемата за таксуване отразява разходите, направени пряко или непряко, при предоставянето на въздухоплавателни услуги.
2. Разходите за услуги по време на път се финансират с помощта на пътни такси, наложени на ползвателите на въздухоплавателни услуги.
3. Разходите за терминални услуги се финансират с помощта на терминални такси, наложени на ползвателите на въздухоплавателни услуги, и/или други приходи, включително кръстосани субсидии в съответствие със законодателството на Общността.
4. Параграфи 2 и 3 не накърняват финансирането на освобождаването на някои ползватели на въздухоплавателни услуги през други източници на финансиране в съответствие с член 9.
5. Схемата за таксуване осигурява прозрачност и консултиране на разходната база и разпределението на разходите между различните услуги.
Член 4
Създаване на зони за събиране на такси
1. Държавите-членки създават зони на въздушното пространство за събиране на такси, което попада под тяхна отговорност, когато аеронавигационното обслужване се предоставя на ползватели на въздушно пространство.
2. Зоните за събиране на такси се дефинират по начин, съгласуван с контролните операции и услуги на въздушния трафик, след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
3. Зона за събиране на пътни такси се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство, без да се накърнява възможността държава-членка да създаде специфична зона за комплексна терминална площ след консултиране с ползвателите на въздушното пространство.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, съответните държави-членки осъществяват съответните договорености, за да осигурят съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство. Те информират Комисията и Евроконтрол за това.
ГЛАВА II
РАЗХОДИ ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗДУХОПЛАВАТЕЛНИ УСЛУГИ
Член 5
Допустими услуги, съоръжения и дейности
1. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, упоменати в член 1, параграфи 2 и 4, доказват разходите, направени при предоставяне на въздухоплавателни услуги във връзка със съоръженията и услугите, предвидени и изпълнени по Плана за регионално въздухоплаване на ИКАО, европейски регион, в зоните за събиране на такси, за които те отговарят.
Тези разходи включват управленски и административни разходи, обучение, проучвания, изпитания и изпитвания, както и изследвания и разработки, разпределени на тези услуги.
2. Държавите-членки могат да доказват следните разходи, когато те са направени във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от признатите организации, както са посочени в член 3 от регламента за предоставяне на услуги;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. Без да се накърняват други източници на финансиране и с оглед на високо ниво на безопасност, разходна ефективност и предоставяне на услуги, таксите могат да се използват за осигуряване на финансиране за проекти, разработени да подпомагат специфични категории на ползватели на въздушното пространство и/или доставчици на аеронавигационно обслужване, за да се подобрят колективните инфраструктури на въздухоплаването, предоставянето на аеронавигационно обслужване и използването на въздушното пространство в съответствие със законодателството на Общността.
Член 6
Изчисляване на разходите
1. Разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности по смисъла на член 5 се доказват по такъв начин, че да се съгласуват със сметките, упоменати в член 12 от Регламента за предоставяне на услуги, за периода от 1 януари до 31 декември. Независимо от това еднократните ефекти в резултат на въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
2. Разходите, упоменати в параграф 1, се разбиват на разходи за персонал, други оперативни разходи, амортизационни разходи, капиталови разходи и обекти от изключителен характер, включително платени невъзстановими такси и данъци, и всички други свързани разходи.
Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения.
Други оперативни разходи включват разходи, направени за покупка на стоки и услуги, използвани за предоставяне на въздухоплавателни услуги, по-специално услуги от външни изпълнители, например комуникации, външен персонал, например консултанти, материали, енергия, комунални услуги, наеми на сгради, оборудване и съоръжения, поддръжка, разходи за застраховки и транспортни разходи. Когато доставчик на аеронавигационно обслужване закупува друго аеронавигационно обслужване, доставчикът на услуги включва действителните разходи за тези услуги в другите си оперативни разходи.
Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни активи в експлоатация за целите на въздухоплавателни услуги. Дълготрайните активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към историческите стойности на активите, които се амортизират. Когато активите принадлежат на доставчик на аеронавигационно обслужване, който е субект на система за материално стимулиране, както е упоменато в член 12, параграф 2, за изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводство на базата на текущите разходи вместо счетоводство на база на предшестваща стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията.
Капиталовите разходи са равни на произведението на:
а)
сумата на нетната балансова стойност на дълготрайните активи, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, които се изискват за предоставянето на въздухоплавателни услуги; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на нетната рентабилност.
Обектите от изключителен характер са еднократни разходи във връзка с предоставянето на въздухоплавателни услуги, които са направени през годината.
3. За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Нетната рентабилност отчита финансовия риск, свързан с доставчика на аеронавигационно обслужване, въз основа на националния курс на облигациите. Когато доставчикът на аеронавигационно обслужване е субект на система за материално стимулиране, както е упоменато в член 12, параграф 2, може да се добави допълнителна премия, за да се осигури адекватно възнаграждение на специфичния финансов риск, поет от този доставчик.
Когато активите не принадлежат на доставчика на аеронавигационно обслужване, но са включени в изчислението на капиталовите разходи, държавите-членки осигуряват разходите на тези активи да не се възстановяват два пъти.
Член 7
Разпределяне на разходи
1. Разходите за допустими услуги, улеснения и дейности по смисъла на член 5 се разпределят по прозрачен начин на зоните за таксуване, по отношение на които те действително са направени.
Когато разходите са направени през различни зони за таксуване, те се разпределят пропорционално на базата на прозрачна методология, както се изисква в член 8.
2. Разходите за терминални услуги са свързани със следните услуги:
а)
летищни контролни услуги, летищни услуги по информация за полети, включително консултативни услуги за въздушния трафик и услуги по подаване на сигнал за тревога;
б)
услуги по въздушния трафик, свързани с подхождането и излитането на въздухоплавателно средство в рамката на дадено разстояние от летището на базата на експлоатационните изисквания;
в)
подходящо разпределение на всички други компоненти на въздухоплавателни услуги, отразяващи пропорционално приспадане между услугите по маршрута и терминалните услуги.
3. Разходите за услуги по маршрута са свързани с разходите, упоменати в параграф 1, с изключение на разходите, упоменати в параграф 2.
4. Ако VFR полети са освобождавани от задължения в съответствие с член 9, доставчикът на аеронавигационно обслужване идентифицира разходите за въздухоплавателни услуги, предоставени на VFR полети, отделно от разходите, предоставени на IFR полети. Тези разходи могат да бъдат доказани чрез методологията на пределния разход, която отчита ползите за IFR полетите, произтичащи от услугите, оказани на VFR полети.
Член 8
Прозрачност на разходната база
1. Без да се накърнява член 18 от Регламента за предоставяне на услуги, държавите-членки и/или доставчиците на аеронавигационно обслужване организират обмен на информация за разходните бази, планираните инвестиции и очаквания трафик с представителите на ползвателите на въздушното пространство, ако последните го поискат. Впоследствие те предоставят своите съответни разходи, доказани в съответствие с член 5, на разположение по прозрачен начин на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол, най-малкото ежегодно.
2. Информацията, упомената в параграф 1, се базира на отчетните таблици и подробни правила, постановени в приложение II, или когато държава-членка е взела решението, упоменато в член 1, параграф 6, или е дала индикация на Комисията, че обмисля такова решение, в приложение III, част 1.
ГЛАВА III
ФИНАНСИРАНЕТО НА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗДУХОПЛАВАТЕЛНИ УСЛУГИ ЧРЕЗ ТАКСИ ЗА АЕРОНАВИГАЦИОННО ОБСЛУЖВАНЕ
Член 9
Освобождаване от такси за аеронавигационно обслужване
1. Държавите-членки освобождават от пътни такси:
а)
полети, извършени от въздухоплавателно средство, чието максимално допустимо тегло на излитане е по-малко от два метрични тона;
б)
смесени VFR/IFR полети в зоните за събиране на такси, когато те се извършват изключително под VFR и когато такса не се налага за VFR полети;
в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса в плана на полета;
г)
полети за издирване и спасяване, разрешени от съответен компетентен орган.
2. Държавите-членки могат да освобождават от пътни такси:
а)
военни полети, извършвани от военни въздухоплавателни средства на някоя страна,
б)
тренировъчни полети, извършвани изключително с цел получаване на лиценз или в случай на оценяване на техническия авиационен персонал, когато това е доказано с подходяща забележка в плана на полета; полетите следва да се извършват единствено във въздушното пространство на съответната държава-членка; полетите не следва да служат за транспортиране на пътници и/или карго, нито за позициониране или пренасяне на въздухоплавателно средство;
в)
полети, извършвани специално за целите на проверка или тестване на техниката, използвана или предназначена за използване като наземна помощ за аеронавигация, изключвайки позициониращите полети на въпросните въздухоплавателни средства;
г)
полети, приключващи на летището, от което въздухоплавателното средство е излетяло, и през които не е правено междинно кацане;
д)
VFR полети;
е)
хуманитарни полети, за които има разрешение от съответен компетентен орган;
ж)
митнически и полицейски полети.
3. Държавите-членки могат да освободят от терминални такси полетите, упоменати в параграфи 1 и 2.
4. Разходите, направени за освободените полети, не се вземат предвид при изчисляването на единичните ставки.
Тези разходи са съставени от:
а)
разходите за освободените VFR полети, както са идентифицирани в член 7, параграф 4; и
б)
разходите за освободените ІFR полети, които се изчисляват като произведение на разходите, направени за ІFR полети, и съотношението на броя на освободените единици за услугата и общия брой единици за услугата; разходите, направени за ІFR полети, са равни на общите разходи, намалени с разходите за VFR полети.
Държавите-членки осигуряват разходите на доставчиците на аеронавигационно обслужване, направени за освободени полети, да им бъдат възстановени.
Член 10
Изчисляване на пътни такси
1. Пътната такса за специфичен полет в специфична зона за събиране на пътни такси е равна на произведението на единичната ставка, установена за тази зона за събиране на пътни такси, и маршрутните единици за услугата за този полет.
2. Без да се накърнява прилагането от държава-членка на система за материално стимулиране по отношение на доставчици на аеронавигационно обслужване в съответствие с член 12, параграф 2, единичната ставка в зоната за събиране на пътни такси се изчислява чрез разделяне на прогнозния брой единици за услугата, за които се събират пътни такси за съответната година, на прогнозните разходи за въздухоплавателни услуги. Прогнозните разходи включват салдото в резултат от превишено или намалено възстановяване от предишни години.
3. Маршрутните единици за услугата се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на терминални такси
1. Без да се накърнява възможността по член 3 за финансиране на терминалните въздухоплавателни услуги чрез други източници на финансиране, терминалната такса за специфичен полет в специфична терминална зона за събиране на такси е равна на произведението на единичната ставка, определена за тази терминална зона за събиране на такси, и терминалните единици за услугата за този полет.
2. Без да се накърнява прилагането от държава-членка на система за материално стимулиране по отношение на доставчици на аеронавигационно обслужване в съответствие с член 12, параграф 2, единичната ставка в терминалната зона за събиране на такси се изчислява чрез разделяне на прогнозния брой на подлежащите на таксуване терминални единици за услугата за съответната година на прогнозните разходи за въздухоплавателни услуги. Прогнозните разходи включват салдото в резултат от превишено или намалено възстановяване от предишни години.
3. Терминалните единици за услугата се изчисляват в съответствие с приложение V.
Член 12
Системи за материално стимулиране
1. Държавите-членки могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, състоящи се от финансови предимства и пречки, приложени на недискриминационна и прозрачна база, за да подкрепят подобренията в предоставянето на въздухоплавателни услуги, които водят до различно изчисляване на таксите, постановени в параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване и/или ползватели на въздушното пространство.
2. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране на доставчици на аеронавигационно обслужване, тя след консултацията, упомената в член 15, определя предварително условията за определяне на максималното ниво на единичната ставка или на прихода за всяка година през период, който не превишава пет години. Тези условия се определят с позоваване на проектираното ниво на разходи (включително капиталовите разходи) през периода и могат също да определят финансовите модулации (над или под очакваните разходи) на базата на специфични аспекти на изпълнението на доставчиците на аеронавигационно обслужване, които могат да включват ефикасност, качество на услуга, изпълнението на специфични проекти, етапи или компетенции или ниво на сътрудничество с други доставчици на аеронавигационно обслужване с оглед отчитане на ефектите на мрежата.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране, включително нощни модулации, по отношение на ползватели на въздухоплавателни услуги, тя след консултацията, упомената в член 15, модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, направени от тези ползватели, за да се оптимизира използването на въздухоплавателни услуги, да се намалят общите разходи на тези услуги и да се увеличи тяхната ефективност, по-специално с намаляване на таксите съгласно преносимо по въздуха оборудване, което увеличава капацитета, или за да компенсира неудобството на избиране на по-малко претоварени маршрути.
Системата за материално стимулиране се ограничава по време, срок и количество. Преценените икономии, генерирани от подобренията на оперативната ефикасност, компенсират най-малкото разходите за стимулирането в рамките на обоснована времева рамка. Системата подлежи на редовни прегледи с участието на представители на ползватели на въздушното пространство.
4. Държавите-членки, които създават или одобряват системи за материално стимулиране, извършват мониторинг на правилното прилагане на тези системи от доставчиците на аеронавигационно обслужване.
Член 13
Определяне на единични ставки за зони за събиране на такси
1. Държавите-членки осигуряват единичните ставки за всяка зона за събиране на такси ежегодно. Те могат също да осигурят предварителното определяне за всяка година за период, не по-дълъг от пет години.
2. В случай на неочаквано големи промени на трафика или разходите единичните ставки могат да се изменят през годината.
3. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол, при необходимост, за единичните ставки, определени за всяка зона за събиране на такси.
Член 14
Събиране на такси
1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единично събиране на такси на полет.
2. Ползвателите на въздухоплавателни услуги заплащат своевременно и изцяло всички въздухоплавателни такси.
3. Държавите-членки осигуряват прилагането на ефективни мерки за налагане. Тези мерки могат да включват отказване на услуги, задържане на въздухоплавателно средство или други мерки за принудително налагане в съответствие с приложимото законодателство.
Член 15
Прозрачност на механизма на събиране на такси
1. Държавите-членки осигуряват редовни консултации с представители на ползвателите на въздушното пространство по политиката на събиране на такси. В тази връзка те им предоставят необходимата информация за техния механизъм на събиране на такси, както е постановено в приложение VI, или когато държава-членка е взела решението, упоменато в член 1, параграф 6, с необходимата информация, както е постановено в приложение III, част 2, и организират ефективно и прозрачно консултативно изслушване за представяне на тази информация, както и информацията, упомената в член 8, в присъствието на участващите доставчици на аеронавигационно обслужване.
2. Без да се накърнява член 18 от Регламента за предоставяне на услуги, съответната документация се поставя на разположението на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативното изслушване.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
Обжалване
Държавите-членки осигуряват решенията, взети в съответствие с настоящия регламент, да са правилно обосновани и да подлежат на ефективен преглед и/или процедури на обжалване.
Член 17
Улесняване на мониторинга за съответствие
Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на признати организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Лицата, упълномощени от тези органи, имат право да:
а)
извършват преглед на релевантните счетоводни документи, инвентарни книги и всякакви други материали, отнасящи се до определянето на въздухоплавателни такси;
б)
правят копия или извлечения от такива документи;
в)
искат устни обяснения на място;
г)
влизат в съответните помещения, земи или транспортни средства.
Тези инспекции и проучвания се извършват в съответствие с процедурите в сила в държавата-членка, в която се предприемат.
Член 18
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2007 г.
Независимо от това държавите-членки могат да отложат прилагането на членове 9, 10, 12, 13 и 14 по отношение на таксите по маршрута до 1 януари 2008 г.
Държавите-членки могат да отложат прилагането на член 9 и членове 11-15 по отношение на терминалните такси до 1 януари 2010 г.
Ако държави-членки решат да отложат прилагането в съответствие с втората и третата алинея, те нотифицират Комисията за това.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 6 декември 2006 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1794/2006 DA COMISSÃO
de 6 de Dezembro de 2006
que estabelece o regime comum de tarifação dos serviços de navegação aérea
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 550/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 10 de Março de 2004, relativo à prestação de serviços de navegação aérea no céu único europeu («regulamento relativo à prestação de serviços») (1), nomeadamente o n.o 4 do artigo 15.o,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 549/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 10 de Março de 2004, que estabelece o quadro para a realização do céu único europeu («regulamento-quadro») (2), nomeadamente o n.o 2 do artigo 8.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Cabe à Comissão estabelecer um regime comum de tarifação dos serviços de navegação aérea em toda a Comunidade. O instrumento mais adequado para garantir a aplicação uniforme do regime comum de tarifação no âmbito do céu único europeu é um regulamento, que é de aplicação directa.
(2)
O Eurocontrol foi mandatado, nos termos do n.o 1 do artigo 8.o do regulamento-quadro, para assistir a Comissão no desenvolvimento das regras de execução do regime comum de tarifação dos serviços de navegação aérea. O presente regulamento baseia-se no relatório de 29 de Outubro de 2004, que resultou do referido mandato.
(3)
O desenvolvimento de um regime comum de tarifação dos serviços de navegação aérea prestados em todas as fases do voo é de importância primordial para a realização do céu único europeu. O sistema deveria contribuir para uma maior transparência em matéria de criação, liquidação e execução de taxas aos utilizadores do espaço aéreo. O sistema deveria ainda incentivar a prestação segura, eficiente e eficaz de serviços de navegação aérea aos utilizadores de serviços de navegação aérea que financiam o sistema, bem como a promoção da prestação de serviços integrados.
(4)
Em conformidade com o objectivo geral de aumento da rentabilidade dos serviços de navegação aérea, o regime de tarifação deveria promover a melhoria da eficiência a nível operacional e dos custos.
(5)
A fim de proporcionar o acesso dos passageiros à rede de transporte aéreo e, em especial, a aeroportos de pequena e média dimensão, bem como a aeroportos de maior dimensão, a um custo aceitável, os Estados-Membros devem poder aplicar a mesma taxa unitária a serviços de terminal em todos os aeroportos servidos pelo mesmo prestador de serviços de tráfego aéreo, ou em vários grupos desses aeroportos, conforme o caso, a fim de cobrir os custos totais dos serviços de terminal.
(6)
O regime comum de tarifação deveria ser coerente com o artigo 15.o da Convenção de Chicago de 1944 sobre a Aviação Civil Internacional.
(7)
Dado que a maioria dos Estados-Membros é parte no Acordo Multilateral do Eurocontrol sobre Taxas de Rota, de 12 de Fevereiro de 1981, e que a Comunidade assinou o protocolo de adesão à Convenção Eurocontrol revista, as regras previstas no presente regulamento deveriam ser coerentes com o sistema de taxas de rota do Eurocontrol.
(8)
O regime de tarifação deveria permitir a utilização optimizada do espaço aéreo, tendo em conta os fluxos de tráfego aéreo, em especial dentro de blocos funcionais de espaço aéreo, de acordo com o artigo 5.o do Regulamento (CE) n.o 551/2004 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 10 de Março de 2004, relativo à organização e utilização do espaço aéreo no céu único europeu («regulamento relativo ao espaço aéreo») (3).
(9)
De acordo com a declaração apensa ao regulamento relativo ao espaço aéreo (4), a Comissão elaborará, até 2008, um relatório sobre a experiência adquirida na criação de blocos funcionais de espaço aéreo. Nessa ocasião, a Comissão avaliará as eventuais dificuldades decorrentes da manutenção de taxas unitárias separadas dentro de um bloco funcional de espaço aéreo.
(10)
É necessário estabelecer regras para disponibilizar oportunamente aos representantes dos utilizadores do espaço aéreo e às autoridades competentes informações completas e transparentes sobre a base de custos.
(11)
Em particular, o nível das taxas fixadas para aeronaves ligeiras, não deveria desencorajar a utilização de instalações e serviços necessários em termos de segurança nem a introdução de novas técnicas e procedimentos.
(12)
A fórmula de tarifação de serviços de navegação aérea de terminal deveria reflectir a natureza diferente dos serviços em comparação com os serviços de navegação aérea de rota.
(13)
Os Estados-Membros devem ter a possibilidade de fixar colectivamente as suas taxas unitárias, especialmente quando as zonas de tarifação abrangem o espaço aéreo de mais de um Estado-Membro, ou quando fazem parte de um sistema conjunto de taxas de rota.
(14)
A fim de melhorar a eficiência do regime de tarifação e de reduzir a carga administrativa e contabilística, os Estados-Membros devem ter a possibilidade de cobrar taxas de rota colectivamente, no âmbito de um sistema conjunto de taxas de rota, mediante uma taxa unitária por voo.
(15)
É importante reforçar os meios legais necessários para assegurar o pagamento rápido e integral das taxas de navegação aérea por parte dos utilizadores de serviços de navegação aérea.
(16)
As taxas a aplicar a utilizadores do espaço aéreo devem ser criadas e liquidadas de forma justa e transparente, após consulta dos utilizadores. As referidas taxas devem ser objecto de revisão periódica.
(17)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité do Céu Único,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
Objecto e âmbito de aplicação
1. O presente regulamento estabelece as medidas necessárias para o desenvolvimento de um regime de tarifação dos serviços de navegação aérea, coerente com o sistema de taxas de rota do Eurocontrol.
2. O presente regulamento é aplicável a serviços de navegação aérea fornecidos por prestadores de serviços de tráfego aéreo designados de acordo com o artigo 8.o do Regulamento (CE) n.o 550/2004 e por prestadores de serviços meteorológicos, se designados de acordo com o n.o 1 do artigo 9.o do referido regulamento, relativamente a tráfego aéreo geral no âmbito das regiões EUR e AFI da OACI em que os Estados-Membros são responsáveis pela prestação de serviços de navegação aérea.
3. Os Estados-Membros podem aplicar o presente regulamento a serviços de navegação aérea prestados no espaço aéreo sob a sua responsabilidade noutras regiões da OACI, desde que informem do facto a Comissão e os demais Estados-Membros.
4. Os Estados-Membros podem aplicar o presente regulamento a prestadores de serviços de navegação aérea autorizados a prestar serviços de navegação aérea sem certificação, de acordo com o estabelecido no n.o 5 do artigo 7.o do regulamento relativo à prestação de serviços.
5. Os Estados-Membros podem decidir não aplicar o presente regulamento a serviços de navegação aérea prestados em aeroportos com menos de 50 000 movimentos de transporte aéreo comercial por ano, independentemente da massa máxima à descolagem e do número de lugares da aeronave, movimentos contados como a soma das descolagens e aterragens e calculados como uma média dos três anos anteriores.
Os Estados-Membros devem informar a Comissão desse facto. A Comissão publicará periodicamente uma lista actualizada dos aeroportos isentos.
6. Sem prejuízo da aplicação dos princípios referidos nos artigos 14.o e 15.o do regulamento relativo à prestação de serviços, os Estados-Membros podem decidir não calcular as taxas de terminal conforme mencionado no artigo 11.o do presente regulamento e não fixar taxas unitárias de terminal conforme referido no artigo 13.o do presente regulamento no que diz respeito a serviços de navegação aérea prestados em aeródromos com menos de 150 000 movimentos de transporte aéreo comercial por ano, independentemente da massa máxima à descolagem e do número de lugares de passageiros ocupados, contados como a soma das descolagens e aterragens e calculados como uma média dos três anos anteriores.
Antes de tomar essa decisão, os Estados-Membros devem efectuar uma avaliação da medida em que estão preenchidas as condições referidas no anexo I, incluindo a consulta de representantes dos utilizadores do espaço aéreo.
A avaliação final quanto ao preenchimento das condições e a decisão dos Estados-Membros devem ser publicadas e comunicadas à Comissão, com plena justificação das conclusões dos Estados-Membros, incluindo o resultado da consulta aos utilizadores.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, são aplicáveis as definições constantes do artigo 2.o do regulamento-quadro.
São, além disso, aplicáveis as seguintes definições:
a)
«Utilizador de serviços de navegação aérea»: o operador da aeronave no momento da realização do voo ou, se a identidade do operador não for conhecida, o proprietário da aeronave, a menos que possa provar que o operador era outro nesse momento;
b)
«Representante dos utilizadores do espaço aéreo»: qualquer entidade ou pessoa colectiva que represente os interesses de uma ou várias categorias de utilizadores de serviços de navegação aérea;
c)
«IFR»: regras de voo por instrumentos, tal como definidas no anexo 2 da Convenção de Chicago de 1944 sobre a Aviação Civil Internacional (Décima edição - Julho de 2005);
d)
«VFR»: regras de voo visual, tal como definidas no anexo 2 da Convenção de Chicago de 1944 sobre a Aviação Civil Internacional (Décima edição - Julho de 2005);
e)
«Zona de tarifação de rota»: um volume de espaço aéreo relativamente ao qual são estabelecidas uma base de custos única e uma taxa unitária única;
f)
«Zona de tarifação de terminal»: um aeroporto ou um grupo de aeroportos relativamente aos quais são estabelecidas uma base de custos única e uma taxa unitária única;
g)
«Transporte aéreo comercial»: a operação de uma aeronave que envolva o transporte de passageiros, carga ou correio mediante remuneração ou contrato de fretamento.
Artigo 3.o
Princípios do regime de tarifação
1. O regime de tarifação deve reflectir os custos incorridos, directa ou indirectamente, na prestação de serviços de navegação aérea.
2. Os custos dos serviços de rota devem ser financiados pelas taxas de rota cobradas aos utilizadores de serviços de navegação aérea.
3. Os custos dos serviços de terminal devem ser financiados por taxas de terminal cobradas aos utilizadores de serviços de navegação aérea e/ou por outras receitas, incluindo subvenções cruzadas em conformidade com o direito comunitário.
4. Os n.os 2 e 3 são aplicáveis sem prejuízo do financiamento de isenções concedidas a determinados utilizadores de serviços de navegação aérea através de outras fontes de financiamento, em conformidade com o disposto no artigo 9.o
5. O regime de tarifação deve ser transparente e garantir a consulta sobre as bases de custos e a imputação dos custos a diferentes serviços.
Artigo 4.o
Estabelecimento de zonas de tarifação
1. Os Estados-Membros devem estabelecer zonas de tarifação no espaço aéreo sob a sua responsabilidade nas quais são prestados serviços de navegação aérea a utilizadores do espaço aéreo.
2. As zonas de tarifação devem ser definidas em consonância com as operações e serviços de controlo do tráfego aéreo, após consulta aos representantes dos utilizadores do espaço aéreo.
3. Uma zona de tarifação de rota estende-se do solo até ao espaço aéreo superior, inclusive, sem prejuízo da possibilidade que têm os Estados-Membros de estabelecer uma zona específica para uma área terminal complexa após consulta aos representantes dos utilizadores do espaço aéreo.
4. Se as zonas de tarifação abrangerem o espaço aéreo de mais de um Estado-Membro, os Estados-Membros em causa devem tomar as disposições adequadas para garantir a coerência e uniformidade da aplicação do presente regulamento no espaço aéreo em questão. Esses Estados-Membros devem informar a Comissão e o Eurocontrol do facto.
CAPÍTULO II
CUSTOS DA PRESTAÇÃO DE SERVIÇOS DE NAVEGAÇÃO AÉREA
Artigo 5.o
Serviços, instalações e actividades elegíveis
1. Os prestadores de serviços de navegação aérea referidos nos n.os 2 e 4 do artigo 1.o devem estabelecer os custos incorridos na prestação dos serviços de navegação aérea em função das instalações e serviços previstos e implementados ao abrigo do plano regional de navegação aérea da OACI para a região europeia, nas zonas de tarifação sob a sua responsabilidade.
Esses custos devem incluir despesas gerais administrativas, formação, estudos, testes e ensaios, bem como investigação e desenvolvimento afectos a esses serviços.
2. Os Estados-Membros podem estabelecer os custos a seguir indicados, caso estes sejam incorridos no contexto da prestação de serviços de navegação aérea:
a)
Custos incorridos pelas autoridades nacionais competentes;
b)
Custos incorridos pelas organizações reconhecidas, conforme referido no artigo 3.o do regulamento relativo à prestação de serviços;
c)
Custos decorrentes de acordos internacionais.
3. Sem prejuízo de outras fontes de financiamento e a fim de obter um elevado nível de segurança, de rentabilidade e de prestação de serviços, as taxas podem ser utilizadas para o financiamento de projectos que tenham como objectivo apoiar categorias específicas de utilizadores do espaço aéreo e/ou de prestadores de serviços de navegação área com vista a melhorar infra-estruturas de navegação aérea colectivas, a prestação de serviços de navegação aérea e a utilização do espaço aéreo de acordo com o direito comunitário.
Artigo 6.o
Cálculo dos custos
1. Os custos dos serviços, instalações e actividades elegíveis ao abrigo do artigo 5.o devem ser estabelecidos em consonância com as contas referidas no artigo 12.o do regulamento relativo à prestação de serviços relativas ao período de 1 de Janeiro a 31 de Dezembro. Contudo, os efeitos não recorrentes resultantes da introdução das Normas Internacionais de Contabilidade podem ser distribuídos ao longo de um período não superior a 15 anos.
2. Os custos referidos no n.o 1 devem ser divididos em custos de pessoal, outros custos operacionais, custos de depreciação, custo de capital e itens extraordinários, incluindo impostos não recuperáveis e direitos aduaneiros pagos, bem como todos os outros custos relacionados:
Os custos de pessoal devem incluir a remuneração bruta, o pagamento de horas extraordinárias, as contribuições dos empregadores para regimes de segurança social, bem como os pagamentos para o regime de pensões e outros benefícios.
Os outros custos operacionais devem incluir os custos incorridos com a aquisição de bens e serviços utilizados para a prestação dos serviços de navegação aérea, em especial, serviços subcontratados tais como serviços de comunicação, pessoal externo - nomeadamente consultores -, materiais, energia, bens de desgaste rápido, aluguer de edifícios, equipamentos e instalações, manutenção, custos de seguros e despesas de deslocação. Quando adquire outros serviços de navegação aérea, o prestador de serviços de tráfego aéreo deve incluir as despesas reais referentes a esses serviços nos seus outros custos operacionais.
Os custos de depreciação devem relacionar-se com o total dos activos fixos em operação para fins dos serviços de navegação aérea. Os activos fixos devem ser objecto de depreciação, em função da sua vida útil prevista, utilizando o método linear aplicado aos custos históricos dos activos a depreciar. Quando os activos pertencem a um prestador de serviços de navegação aérea abrangido por um mecanismo de incentivos, conforme referido no n.o 2 do artigo 12.o, pode ser aplicada a contabilização pelos custos correntes, em lugar da contabilização pelos custos históricos, para o cálculo da depreciação. O método deve permanecer constante ao longo do período de depreciação.
O custo de capital é igual ao produto da:
a)
soma do valor contabilístico líquido médio dos activos fixos utilizados pelo prestador de serviços de navegação aérea, estejam tais activos operacionais ou em construção, e do valor médio líquido dos activos correntes necessários para a prestação dos serviços de navegação aérea; e
b)
média ponderada da taxa de juro das dívidas e do rendimento do capital próprio.
Os itens extraordinários são custos não recorrentes relacionados com a prestação de serviços de navegação aérea ocorridos no decurso do ano.
3. Para efeitos do quinto parágrafo do no 2 os factores de ponderação devem ser baseados na proporção do financiamento por endividamento ou por capital próprio. A taxa de juros das dívidas é igual à taxa de juro média das dívidas do prestador de serviços de navegação aérea. O rendimento do capital próprio deve ter em conta o risco financeiro do prestador de serviços de navegação aérea, considerando como base a taxa de obrigações nacional. Quando o prestador de serviços de navegação aérea está abrangido por um mecanismo de incentivos conforme referido no n.o 2 do artigo 12.o, pode ser acrescentado um prémio adicional a fim de assegurar que seja tido em devida consideração o risco financeiro específico assumido por esse prestador de serviços.
Quando os activos não pertencem ao prestador de serviços de navegação aérea, mas estão incluídos no cálculo do custo de capital, os Estados-Membros devem assegurar que os custos desses activos não sejam recuperados duas vezes.
Artigo 7.o
Imputação dos custos
1. Os custos dos serviços, instalações e actividades elegíveis nos termos do artigo 5.o devem ser imputados de uma forma transparente às zonas de tarifação em que foram efectivamente incorridos.
Quando abrangem diferentes zonas de tarifação, os custos incorridos devem ser imputados de uma forma proporcional com base numa metodologia transparente, conforme estabelecido no artigo 8.o
2. Os custos dos serviços de terminal devem estar relacionados com os seguintes serviços:
a)
Serviços de controlo de aeródromo, serviços de informação de voo de aeródromo, incluindo serviços consultivos de tráfego aéreo, e serviços de alerta;
b)
Serviços de tráfego aéreo relacionados com a aproximação e partida de aeronaves dentro de uma determinada distância de um aeroporto com base em requisitos operacionais;
c)
Imputação adequada de todas as outras componentes dos serviços de navegação aérea, reflectindo uma distribuição proporcional entre serviços de rota e de terminal.
3. O custo dos serviços de rota devem relacionar-se com os custos referidos no n.o 1, com exclusão dos custos referidos no n.o 2.
4. Em caso de concessão de isenções a voos VFR em conformidade com o estabelecido no artigo 9.o, o prestador de serviços de navegação aérea deve identificar separadamente os custos dos serviços de navegação aérea prestados a voos VFR e os custos dos serviços prestados a voos IFR. Tais custos podem ser estabelecidos mediante uma metodologia de custos marginais que tome em consideração os benefícios para os voos IFR decorrentes dos serviços prestados a voos VFR.
Artigo 8.o
Transparência da base de custos
1. Sem prejuízo do disposto no artigo 18.o do regulamento relativo à prestação de serviços, os Estados-Membros e/ou os prestadores de serviços de navegação aérea devem organizar um intercâmbio de informações sobre bases de custos, investimentos programados e tráfego previsto com os representantes dos utilizadores do espaço aéreo, se estes o solicitarem. Subsequentemente, os custos respectivos estabelecidos em conformidade com o disposto no artigo 5.o devem ser apresentados de forma transparente a representantes dos utilizadores do espaço aéreo, à Comissão e, quando aplicável, ao Eurocontrol pelo menos com uma periodicidade anual.
2. A informação referida no n.o 1 deve basear-se nos quadros de informação e nas regras de execução constantes do anexo II ou, caso um Estado-Membro tenha tomado a decisão ou tenha informado a Comissão de que está a considerar a possibilidade de tomar a decisão referida no n.o 6 do artigo 1.o, na parte 1 do anexo III.
CAPÍTULO III
FINANCIAMENTO DA PRESTAÇÃO DE SERVIÇOS DE NAVEGAÇÃO AÉREA ATRAVÉS DE TAXAS DE NAVEGAÇÃO AÉREA
Artigo 9.o
Isenções de taxas de navegação aérea
1. Os Estados-Membros devem isentar de taxas de rota:
a)
Os voos realizados por aeronaves cuja massa máxima permitida na descolagem seja inferior a duas toneladas métricas;
b)
Os voos mistos VFR/IFR nas zonas de tarifação em que estes forem realizados exclusivamente sob VFR e em que não seja cobrada uma taxa para voos VFR;
c)
Os voos realizados exclusivamente para o transporte, em missão oficial, de monarcas reinantes e sua família directa, de chefes de Estado, de chefes de Governo e de ministros, devendo esta situação ser sistematicamente comprovada pela indicação, no plano de voo, do respectivo estatuto;
d)
Os voos de busca e salvamento autorizados pelo organismo competente.
2. Os Estados-Membros podem isentar de taxas de rota:
a)
Os voos militares realizados por aviões militares de qualquer país;
b)
Os voos de treino realizados exclusivamente para fins de obtenção de uma licença, ou de qualificação no caso da tripulação de cabina, e desde que tal esteja devidamente comprovado por uma observação adequada no plano de voo. Os voos devem ser realizados exclusivamente no espaço aéreo do Estado em causa e não devem servir para o transporte de passageiros e/ou de carga, nem para o posicionamento de aeronaves;
c)
Os voos realizados exclusivamente para fins de verificação ou ensaio de equipamentos utilizados, ou destinados a utilização, como ajudas terrestres à navegação aérea, com exclusão de voos de posicionamento realizados pela aeronave em causa;
d)
Os voos que terminam no aeroporto do qual a aeronave descolou e durante os quais não se realizaram aterragens intermédias;
e)
Os voos VFR;
f)
Os voos humanitários autorizados pelo organismo competente;
g)
Os voos da polícia e das alfândegas.
3. Os Estados-Membros podem isentar de taxas de terminal os voos referidos nos n.os 1 e 2.
4. Os custos incorridos com voos isentos não devem ser tidos em conta no cálculo das taxas unitárias.
Esses custos são compostos por:
a)
Custos dos voos VFR isentos conforme identificados no n.o 4 do artigo 7.o; e
b)
Custos dos voos IFR isentos que são calculados como o produto dos custos incorridos para voos IFR e da proporção entre o número de unidades de serviço isentas e o número total de unidades de serviço, sendo o custo incorrido com voos IFR igual aos custos totais deduzidos do custo dos voos VFR.
Os Estados-Membros devem assegurar que os prestadores de serviços de navegação aérea sejam reembolsados dos serviços que tiverem prestado voos isentos.
Artigo 10.o
Cálculo das taxas de rota
1. A taxa de rota aplicável a um voo específico numa zona de tarifação de rota específica é igual ao produto da taxa unitária estabelecida para essa zona de tarifação de rota e das unidades de serviço de rota relativas a esse voo.
2. Sem prejuízo da aplicação por um Estado-Membro de um regime de incentivos a prestadores de serviços de navegação aérea de acordo com o estabelecido no n.o 2 do artigo 12.o, a taxa unitária na zona de tarifação de rota é calculada dividindo, para o ano em causa, os custos previstos dos serviços de navegação aérea pelo número previsto de unidades de serviço de rota passíveis de taxa. Os custos previstos devem incluir o saldo resultante de sobrerrecuperação ou sub-recuperação relativo a anos anteriores.
3. As unidades de serviços de rota são calculadas de acordo com o estabelecido no anexo IV.
Artigo 11.o
Cálculo das taxas de terminal
1. Sem prejuízo da possibilidade prevista no n.o 1 do artigo 3.o de financiamento de serviços de navegação aérea de terminal através de outras fontes de financiamento, a taxa de terminal aplicável a um voo específico numa zona de tarifação de terminal específica é igual ao produto da taxa unitária estabelecida para essa zona de tarifação de terminal e das unidades de serviço de terminal desse voo.
2. Sem prejuízo da aplicação por um Estado-Membro de um regime de incentivos a prestadores de serviços de navegação aérea de acordo com o estabelecido no n.o 2 do artigo 12.o, a taxa unitária na zona de tarifação de terminal é calculada dividindo, para o ano em causa, os custos previstos dos serviços de navegação aérea pelo número previsto de unidades de serviços de terminal passíveis de taxa. Os custos previstos devem incluir o saldo resultante de sobrerrecuperação ou sub-recuperação de custos relativo a anos anteriores.
3. As unidades de serviços de terminal são calculadas em conformidade com o estabelecido no anexo V do presente regulamento.
Artigo 12.o
Regimes de incentivos
1. Os Estados-Membros podem estabelecer ou aprovar regimes de incentivos que consistam em vantagens ou desvantagens financeiras aplicados, numa base não discriminatória e transparente, a fim de apoiar melhorias na prestação de serviços de navegação aérea que resultem num cálculo diferente das taxas de acordo com os n.os 2 e 3. Esses incentivos podem ser aplicados a prestadores de serviços de navegação aérea e/ou a utilizadores do espaço aéreo.
2. Ao decidir aplicar um regime de incentivos a prestadores de serviços de navegação aérea, um Estado-Membro deve, após a consulta referida no artigo 15.o, fixar antecipadamente, para um período não superior a cinco anos, as regras para determinar, relativamente a cada ano, o nível máximo da taxa unitária ou da receita. Essas regras são fixadas com base no nível previsto de custos (incluindo o custo de capital) ao longo do período e podem também prever modulações financeiras (acima ou abaixo dos custos previstos) baseadas em aspectos específicos do desempenho dos prestadores de serviços de navegação aérea, que podem incluir: eficiência, qualidade do serviço, desempenho de determinados projectos, marcos de referência ou competências, bem como nível de cooperação com outros prestadores de serviços de navegação aérea com vista à tomada em consideração de efeitos de rede.
3. Ao decidir aplicar um regime de incentivos, incluindo modulações de períodos nocturnos, a utilizadores de serviços de navegação aérea, um Estado-Membro deve, na sequência da consulta referida no artigo 15.o, modular as taxas por estes incorridas a fim de reflectir os esforços envidados por estes utilizadores para optimizar a utilização dos serviços de navegação aérea, para reduzir os custos globais desses serviços e para aumentar a sua eficiência, em especial mediante a redução das taxas em função dos equipamentos de bordo que aumentam a capacidade, ou para compensar os inconvenientes da escolha de rotas menos congestionadas.
Esses regimes de incentivos devem ser limitados em termos de tempo, âmbito e montante. As poupanças previstas geradas por melhorias da eficiência operacional devem compensar, no mínimo, os custos dos incentivos numa escala temporal razoável. O regime deve ser sujeito a revisão regular com a participação dos representantes dos utilizadores do espaço aéreo.
4. Os Estados-Membros que tiverem estabelecido ou aprovado regimes de incentivos devem monitorizar a aplicação adequada desses regimes por parte dos prestadores de serviços de navegação aérea.
Artigo 13.o
Fixação de taxas unitárias para as zonas de tarifação
1. Os Estados-Membros devem assegurar o estabelecimento anual de taxas unitárias para cada zona de tarifação. Os Estados-Membros podem também assegurar que as taxas unitárias para cada ano sejam fixadas antecipadamente, para um período não superior a cinco anos.
2. Em caso de alterações importantes e inesperadas do tráfego ou dos custos, as taxas unitárias podem ser alteradas no decurso do ano.
3. Quando adequado, os Estados-Membros devem informar a Comissão e o Eurocontrol sobre essas taxas unitárias.
Artigo 14.o
Cobrança das taxas
1. Os Estados-Membros podem proceder à cobrança das taxas através de uma taxa única por voo.
2. Os utilizadores de serviços de navegação aérea devem efectuar o pagamento das taxas de navegação aérea prontamente e na íntegra.
3. Em caso de não pagamento, os Estados-Membros devem assegurar a aplicação de medidas coercivas eficazes. Essas medidas podem incluir a recusa de prestação de serviços, o arresto da aeronave ou outras medidas coercivas ao abrigo do direito aplicável.
Artigo 15.o
Transparência do mecanismo de tarifação
1. Os Estados-Membros devem assegurar que os representantes dos utilizadores do espaço aéreo são periodicamente consultados sobre a política de tarifação. Para tal, devem fornecer-lhes a informação necessária sobre o seu mecanismo de tarifação conforme estabelecido no anexo VI ou, quando um Estado-Membro tiver tomado a decisão referida no n.o 6 do artigo 1.o, a informação necessária conforme estabelecido na parte 2 do anexo III, bem como organizar uma consulta eficaz e transparente, para fins de apresentação dessa informação e da informação referida no artigo 8.o, na presença dos prestadores de serviços de navegação aérea em causa.
2. Sem prejuízo do disposto no artigo 18.o do regulamento relativo à prestação de serviços, a documentação relevante será disponibilizada aos representantes dos utilizadores do espaço aéreo, da Comissão, do Eurocontrol e das autoridades supervisoras nacionais três semanas antes da consulta.
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 16.o
Recurso
Os Estados-Membros devem assegurar que as decisões tomadas nos termos do presente regulamento são adequadamente fundamentadas e sujeitas a um procedimento eficaz de revisão e/ou recurso.
Artigo 17.o
Facilitação do controlo da conformidade
Os prestadores de serviços de navegação aérea devem facilitar as inspecções e vistorias realizadas pelas autoridades supervisoras nacionais ou por uma organização reconhecida que actue em seu nome, incluindo visitas no local. As pessoas autorizadas devem estar habilitadas a:
a)
Examinar os documentos contabilísticos relevantes, registos de activos, inventários e qualquer outro material relevante para o estabelecimento das taxas de navegação aérea;
b)
Efectuar cópias ou extractos desses documentos;
c)
Solicitar esclarecimentos orais no local;
d)
Aceder a instalações, terrenos ou meios de transporte relevantes.
Essas inspecções e vistorias devem ser efectuadas em conformidade com os procedimentos em vigor no Estado-Membro em que serão realizadas.
Artigo 18.o
Entrada em vigor
1. O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. O presente regulamento é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2007.
Todavia, os Estados-Membros podem diferir o início de aplicação dos artigos 9.o, 10.o, 12.o, 13.o e 14.o relativamente a taxas de rota, até 1 de Janeiro de 2008;
Os Estados-Membros podem diferir o início de aplicação do artigo 9.o e dos artigos 11.o a 15.o, relativamente a taxas de terminal até 1 de Janeiro de 2010.
Se os Estados-Membros decidirem diferir o início de aplicação nos termos do segundo e terceiro parágrafos, notificarão à Comissão esse facto.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 6 de Dezembro de 2006.