31984L0156
L 074/49
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 8 март 1984 година
за граничните стойности и целевите показатели за качество за изхвърлянията на живак от други отрасли, освен този на хлор-алкалната електролиза
(84/156/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 100 и 235 от него,
като взе предвид Директива 76/464/ЕИО на Съвета от 4 май 1976 г. относно замърсяването, причинено от някои опасни вещества, изливани във водната среда на Общността (1), и в частност членове 6 и 12 от нея,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Асамблеята (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че с оглед опазване на водната среда на Общността от замърсяването с някои опасни вещества, член 3 от Директива 76/464/ЕИО въвежда режим на предварителни разрешителни, с който се определят емисионните норми за изхвърлянията на веществата от списък I, даден в приложението към нея; като има предвид, че член 6 от същата директива предвижда определянето на гранични стойности за емисионните норми, но също и определянето на целеви показатели за качество на водната среда, засегната от изхвърлянията на тези вещества;
като има предвид, че живакът и неговите съединения са включени в списък I;
като има предвид, че държавите-членки са длъжни да прилагат граничните стойности, с изключение на случаите, когато те могат да прилагат целевите показатели за качество;
като има предвид, че тъй като замърсяването поради изхвърляния на живак във водите е предизвикано от голям брой промишлени дейности, е необходимо да се определят специфични гранични стойности според съответния вид промишлена дейност и да се определят целевите показатели за качество на водната среда, в която живакът се изхвърля от тези дейности;
като има предвид, че целта на тези целеви показатели за качество трябва да бъде премахване на замърсяването с живак на различните части на водната среда, които биха могли да бъдат засегнати от изхвърляния на живак;
като има предвид, че тези целеви показатели за качество трябва да бъдат изрично определени за тази цел, а не с цел установяването на правила за защита на потребителите или продажбата на продукти от водна среда;
като има предвид, че за да могат държавите-членки да докажат, че се спазват целевите показатели за качество, следва да се предвиди специална процедура за контрол;
като има предвид, че следва да се предвиди наблюдение от държавите-членки върху водната среда, засегната от горепосочените изхвърляния на живак, с цел ефективното прилагане на настоящата директива; като има предвид, че правомощията за въвеждането на такова наблюдение не са предвидени в член 6 от Директива 76/464/ЕИО; като има предвид, че тъй като необходимите правомощия за действие за тази цел не са предвидени в Договора, следва да се приложи член 235;
като има предвид, че в случая на изхвърляния от някои категории предприятия, за които емисионните норми не могат нито да бъдат установени, нито редовно контролирани поради разпръснатостта на източниците, е необходимо да се разработят специални програми, насочени към избягване или премахване на замърсяването с живак, дължащо се на тези предприятия; като има предвид, че правомощията за действие за тази цел не са предвидени нито в член 6 от Директива 76/464/ЕИО, нито в специалните разпоредби на Договора, и че следва да се приложи член 235 от последния;
като има предвид, че Директива 82/176/ЕИО (5) определя граничните стойности за изхвърляния на живак във водната среда от отрасъла хлор-алкална електролиза и определя също целевите показатели за качество на водната среда, в която се изхвърля живак;
като има предвид важността на това, Комисията да представя на Съвета на всеки четири години доклад за прилагането на настоящата директива от държавите-членки;
като има предвид, че тъй като подпочвените води са предмет на Директива 80/68/ЕИО (6), те не влизат в приложното поле на настоящата директива;
като има предвид, че равнището на индустриализация на Гренландия е много ниско поради общото положение на острова и, в частност, неговата слаба населеност, както и неговата значителна площ и особеното му географско положение; като има предвид, че поради това настоящата директива не трябва да се прилага в Гренландия,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива:
-
определя в съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 76/464/ЕИО граничните стойности на емисионните норми на живака за изхвърлянията от промишлени предприятия по смисъла на член 2, буква д) от настоящата директива;
-
определя в съответствие с член 6, параграф 2 от Директива 76/464/ЕИО целевите показатели за качество на водната среда по отношение на живака;
-
определя в съответствие с член 6, параграф 4 от Директива 76/464/ЕИО сроковете за спазване на условията, предвидени в разрешителните, издадени от компетентните органи на държавите-членки за съществуващите изхвърляния;
-
определя в съответствие с член 12, параграф 1 от Директива 76/464/ЕИО сравнителните методи за измерване, които дават възможност да се определи съдържанието на живак в изхвърлянията и във водната среда;
-
установява в съответствие с член 6, параграф 3 от Директива 76/464/ЕИО процедура за контрол;
-
предписва държавите-членки да си сътрудничат в случай на изхвърляния, засягащи водите на повече държави-членки;
-
предписва държавите-членки да разработят програми с оглед избягване или премахване на замърсяването, причинено от изхвърлянията по смисъла на член 4.
2. Настоящата директива се прилага за водите, посочени в член 1 от Директива 76/464/ЕИО, с изключение на подпочвените води.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
a)
„живак“ е:
-
химичният елемент живак,
-
живакът, съдържащ се в едно от неговите съединения;
б)
„гранични стойности“ са:
стойностите, дадени в приложение I;
в)
„целеви показатели за качество“ са:
изискванията, дадени в приложение II;
г)
„преработка на живак“ е:
всеки промишлен процес, който включва производството или използването на живак или всеки друг промишлен процес, за който наличието на живак е присъщо;
д)
„промишлено предприятие“ е:
всяко предприятие, в което се извършва преработка на живак или на всяко друго вещество, съдържащо живак, с изключение на промишленото предприятие, посочено в член 2, буква г) от Директива 82/176/ЕИО;
е)
„съществуващо предприятие“ е:
всяко промишлено предприятие, което е в експлоатация към датата на съобщаване на настоящата директива;
ж)
„ново предприятие“ е:
-
всяко промишлено предприятие, пуснато в експлоатация след датата на съобщаване на настоящата директива,
-
всяко съществуващо предприятие, чийто капацитет за преработка на живак се е увеличил значително след датата на съобщаване на настоящата директива.
Член 3
1. Граничните стойности, сроковете, определени за спазване на тези стойности, и процедурата за наблюдение и контрол, които трябва да се прилагат за изхвърлянията, са дадени в приложение I.
2. Граничните стойности се прилагат обикновено на пункта, където отпадъчните води, съдържащи живак, се отвеждат от промишленото предприятие.
Ако отпадъчните води, съдържащи живак се преработват извън промишленото предприятие в преработвателна инсталация, предназначена за премахването на живак, държавата-членка може да разреши граничните стойности да се прилагат на пункта, където отпадъчните води се отвеждат от преработвателната инсталация.
3. Разрешителните, предвидени в член 3 от Директива 76/464/ЕИО, трябва да съдържат разпоредби, които да са толкова строги, колкото тези, дадени в приложение I към настоящата директива, с изключение на случая, когато държава-членка спазва член 6, параграф 3 от Директива 76/464/ЕИО въз основа на приложение II към настоящата директива и на приложение IV към Директива 82/176/ЕИО.
Тези разрешителни се преразглеждат най-малко на четири години.
4. Без да се засягат задълженията им, произтичащи от параграфи 1, 2 и 3, както и от Директива 76/464/ЕИО, държавите-членки могат да издават разрешителни на новите предприятия, само ако тези предприятия прилагат нормите, съответстващи на най-добрите налични технически средства, когато това е необходимо, за да се премахне замърсяването в съответствие с член 2 от същата директива или за да се предотврати нарушаване на конкуренцията.
Независимо от метода, който приема, държавата-членка в случая, когато поради технически причини предвидените мерки не съответстват на най-добрите налични технически средства, държавата-членка представя на Комисията преди издаването на всяко разрешително доказателствата в подкрепа на тези причини.
Комисията предава незабавно тези доказателства на останалите държави-членки и изпраща на всички държави-членки във възможно най-кратък срок доклад, изразяващ нейното становище за изключението, посочено във втора алинея. Ако е необходимо, тя представя едновременно подходящи предложения на Съвета.
5. Сравнителният метод за анализ, който следва да се използва за определяне на наличието на живак, е даден в приложение III, точка 1 към Директива 82/176/ЕИО. Други методи могат да се използват при условие че границите на откриваемост, точността и верността на тези методи са най-малко толкова валидни, колкото тези, дадени в приложение III, точка 1, към Директива 82/176/ЕИО. Изискваната верност на измерване на дебита на отпадъчните води, е дадена в приложение III, точка 2, към Директива 82/176/ЕИО.
Член 4
1. Държавите-членки разработват специфични програми за изхвърляния на живак от различни източници, които не са промишлени предприятия и за които емисионните норми, предвидени в член 3 не могат да се приложат на практика.
2. Целта на тези програми е да се избегне или премахне замърсяването. Те включват, в частност, най-подходящите мерки и техники, за да се осигури заместването, задържането и рециклирането на живака. Премахването на отпадъци, съдържащи живак, се извършва в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и опасните отпадъци (7), изменена с Акта за присъединяване от 1979 година.
3. Специфичните програми се прилагат, считано от 1 юли 1989 г., и се съобщават на Комисията.
Член 5
Заинтересованите държави-членки осигуряват наблюдението на водната среда, засегната от изхвърлянията от промишлените предприятия.
В случай на изхвърляния, засягащи водите на повече държави-членки, съответните държави-членки си сътрудничат с оглед хармонизиране на процедурите за наблюдение.
Член 6
1. Въз основа на информацията, предоставена ѝ от държавите-членки в съответствие с член 13 на Директива 76/464/ЕИО, по нейна молба, представяна за всеки отделен случай, в частност относно:
-
данните за разрешителните, определящи емисионните норми за изхвърляния на живак,
-
резултатите от описа на изхвърлянията на живак, извършвани във водите, посочени в член 1, параграф 2,
-
резултатите от измерванията, извършени от създадената национална мрежа с цел определяне на концентрацията на живак; на всеки четири години, Комисията представя доклад за прилагането на настоящата директива от държавите-членки.
2. В случай на промяна в научните познания, свързани главно с токсичността, устойчивостта и натрупването на живак в живите организми и утайките, или в случай на подобряване на най-добрите налични технически средства, Комисията представя на Съвета подходящи предложения с цел ограничаване, при необходимост, на граничните стойности и целевите показатели за качество или за въвеждане на допълнителни гранични стойности и целеви показатели за качество.
Член 7
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива, в срок от две години, считано от нейното съобщаване. Те незабавно уведомяват за това Комисията.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текста на разпоредбите от вътрешното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 8
Настоящата директива не се прилага за Гренландия.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 8 март 1984 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 8 de Março de 1984 relativa aos valores-limite e aos objectivos de qualidade para as descargas de mercúrio de sectores que não o da electrólise dos cloretos alcalinos
(84/156/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 100o e 235o,
Tendo em conta a Directiva 76/464/CEE do Conselho, de 4 de Maio de 1976, relativa à poluição causada por determinadas substâncias perigosas lançadas no meio aquático da Comunidade (1) e, nomeadamente, os seus artigos 6o e 12o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (2),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (3),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (4),
Considerando que, para proteger o meio aquático da Comunidade contra a poluição provocada por determinadas substâncias perigosas, o artigo 3o da Directiva 76/464/CEE, instaura um regime de autorizações prévias, que fixa normas de emissão para as descargas das substâncias constantes da Lista I, que figura no seu anexo; que o artigo 6o da referida directiva prevê, não só a fixação de valores-limite para as normas de emissão, mas também a fixação de objectivos de qualidade para o meio aquático afectado pelas descargas dessas substâncias;
Considerando que o mercúrio e os seus compostos estão incluídos na Lista I;
Considerando que os Estados-membros devem aplicar os valores-limite, exceptuando os casos em que podem recorrer aos objectivos de qualidade;
Considerando que, como a poluição causada pelas descargas de mercúrio nas águas é provocada por um grande número de indústrias, é necessário fixar valores-limite específicos para cada tipo de indústria e fixar objectivos de qualidade para o meio aquático no qual o mercúrio é descarregado por essas indústrias;
Considerando que a finalidade dos objectivos de qualidade deve ser eliminar a poluição pelo mercúrio das diferentes partes do meio aquático que poderiam ser afectadas pelas descargas de mercúrio;
Considerando que estes objectivos de qualidade devem ser fixados expressamente para este efeito, e não com a intenção de estabelecer regras relativas à protecção dos consumidores ou à comercialização de produtos provenientes do meio aquático;
Considerando que, para que os Estados-membros possam provar que os objectivos de qualidade são respeitados, é conveniente prever um procedimento de controlo específico;
Considerando que se deve prever a vigilância, pelos Estados-membros, do meio aquático afectado pelas descargas de mercúrio referidas, tendo em vista uma aplicação eficaz da presente directiva; que os poderes para instaurar uma tal vigilância não estão previstos no artigo 6o da Directiva 76/464/CEE; que, como os poderes de actuação específicos para este efeito, não foram previstos no Tratado, é conveniente recorrer ao seu artigo 235o;
Considerando que, no caso das descargas provenientes de certas categorias de estabelecimentos para as quais as normas de emissão não podem ser nem fixadas nem controladas regularmente devido à dispersão das fontes, é necessário estabelecer programas específicos destinados a evitar ou eliminar a poluição mercurial causada por estes estabelecimentos; que os poderes de acção necessários para o efeito não estão previstos nem no artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, nem pelas disposições específicas do Tratado, e que é conveniente recorrer ao artigo 235o deste último;
Considerando que a Directiva 82/176/CEE (5) fixa os valores-limite para as descargas de mercúrio no meio aquático provenientes do sector da electrólise dos cloretos alcalinos e fixa igualmente os objectivos de qualidade para o meio aquático no qual o mercúrio é descarregado;
Considerando que é importante que a Comissão apresente um relatório, de quatro em quatro anos, sobre a aplicação da presente directiva pelos Estados-membros;
Considerando que, como as águas subterrâneas são objecto da Directiva 80/68/CEE (6), são excluídas do âmbito de aplicação da presente Directiva;
Considerando que o nível de industrialização da Gronelândia é muito fraco, devido à situação geral desta ilha e, nomeadamente, ao seu fraco povoamento assim como à sua extensão considerável e à sua situação geográfica particular; que, portanto, não é necessário aplicar a presente Directiva à Gronelândia,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
1. A presente Directiva:
- fixa, nos termos do no 1 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os valores-limite das normas de emissão do mercúrio para as descargas provenientes de estabelecimentos industriais, na acepção do ponto e) do artigo 2o da presente directiva,
- fixa, nos termos do no 2 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os objectivos de qualidade relativos ao mercúrio para o meio aquático,
- fixa, nos termos do no 4 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os prazos estabelecidos para o cumprimento das condições previstas nas autorizações concedidas pelas autoridades competentes dos Estados-membros, para as descargas existentes,
- fixa, nos termos do no 1 do artigo 12o da Directiva 76/464/CEE, os métodos de medida de referência que permitem determinar o teor em mercúrio nas descargas e no meio aquático,
- estabelece, nos termos do no 3 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, um procedimento de controlo,
- ordena, aos Estados-membros, que colaborem, nos casos em que as descargas afectam as águas de diversos Estados-membros,
- ordena, aos Estados-membros, que estabeleçam programas tendo em vista evitar ou eliminar a poluição causada pelas descargas, na acepção do artigo 4o.
2. A presente Directiva é aplicável às águas referidas no artigo 1o da Directiva 76/464/CEE, com excepção das águas subterrâneas.
Artigo 2o
Na acepção da presente directiva, entende-se por:
a) «Mercúrio»
- o mercúrio no estado elementar,
- o mercúrio num dos seus compostos;
b) «Valores-limite»
Os valores que figuram no Anexo I;
c) «Objectivos de qualidade»
As exigências que figuram no Anexo II;
d) «Tratamento do mercúrio»
qualquer processo industrial que conduza à produção ou à utilização de mercúrio, ou qualquer outro processo industrial em que entre o mercúrio
e) «Estabelecimento industrial»
Qualquer estabelecimento em que se efectue o tratamento do mercúrio ou de qualquer outra substância que contenha mercúrio, com excepção dos estabelecimentos industriais referidos no ponto d) do artigo 2o da Directiva 82/176/CEE;
f) «Estabelecimento existente»
Qualquer estabelecimento industrial em actividade à data da notificação da presente directiva;
g) «Novo estabelecimento»
- qualquer estabelecimento industrial que iniciou a sua actividade após a data da notificação da presente Directiva,
- qualquer estabelecimento industrial existente, cuja capacidade de tratamento do mercúrio tenha sido consideravelmente aumentada após a data da notificação da presente Directiva.
Artigo 3o
1. Os valores-limite, os prazos fixados para o cumprimento destes valores e o procedimento de vigilância e de controlo a aplicar às descargas constam do Anexo I.
2. Os valores-limite aplicam-se normalmente no ponto onde as águas residuais, que contenham mercúrio, saem do estabelecimento industrial.
Se as águas residuais que contêm mercúrio são tratadas fora do estabelecimento industrial numa instalação de tratamento destinada a eliminar o mercúrio, o Estado-membro pode permitir que os valores-limite sejam aplicados no ponto onde as águas residuais saem da instalação de tratamento.
3. As autorizações previstas no artigo 3o da Directiva 76/464/CEE, devem incluir disposições que sejam tão rigorosas como as que figuram no Anexo I da presente directiva, salvo no caso em que um Estado-membro der cumprimento ao no 3, do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, com base no Anexo II da presente Directiva e do Anexo IV da Directiva 82/176/CEE.
Estas autorizações serão reexaminadas pelo menos de quatro em quatro anos.
4. Sem prejuízo das suas obrigações decorrentes dos nos 1, 2 e 3, assim como da Directiva 76/464/CEE, os Estados-membros não podem conceder autorizações para novos estabelecimentos salvo se estes estabelecimentos aplicarem as normas correspondentes aos melhores meios técnicos disponíveis, quando tal seja necessário para eliminar a poluição de acordo com o artigo 2o da referida directiva ou para prevenir as distorções de concorrência.
No caso de, por razões técnicas, as medidas previstas não corresponderem aos melhores meios técnicos disponíveis, o Estado-membro, qualquer que seja o método adoptado, fornecerá à Comissão, antes de qualquer autorização, as justificações de tais razões.
A Comissão transmitirá imediatamente estas justificações aos outros Estados-membros e dirigirá a todos os Estados-membros, no mais curto prazo, um relatório formulando o seu parecer sobre a derrogação referida no segundo parágrafo. Se necessário, a Comissão apresentará simultaneamante ao Conselho as propostas apropriadas.
5. O método de análise de referência a utilizar para determinar a presença de mercúrio consta do ponto 1 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE. Podem ser utilizados outros métodos, desde que os seus limites de detecção, a precisão e exactidão sejam, pelo menos, tão válidos como os que constam do ponto 1 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE. A exactidão requerida para a medida do débito dos efluentes consta do ponto 2 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE.
Artigo 4o
1. Os Estados-membros estabelecerão programas específicos para as descargas de mercúrio efectuadas por fontes múltiplas, que não sejam estabelecimentos industriais e para as quais as normas de emissão previstas no artigo 3o não possam ser aplicadas na prática.
2. O objectivo destes programas é evitar ou eliminar a poluição. Incluem, nomeadamente, as medidas e as técnicas mais apropriadas para assegurar a substituição, a retenção e a reciclagem do mercúrio. A eliminação dos resíduos que contenham mercúrio efectua-se de acordo com a Directiva 78/319/CEE do Conselho, de 20 de Março de 1978, relativa aos resíduos tóxicos e perigosos (7) alterada pelo Acto de Adesão de 1979.
3. Os programas específicos aplicam-se a partir de 1 de Janeiro de 1989 e serão comunicados à Comissão.
Artigo 5o
Os Estados-membros em questão asseguram a vigilância do meio aquático afectado pelas descargas dos estabelecimentos industriais.
No caso das descargas que afectam as águas de vários Estados-membros, os Estados-membros interessados colaborarão de modo a harmonizar os procedimentos de vigilância.
Artigo 6o
1. Com base nas informações que lhe são fornecidas pelos Estados-membros, nos termos do artigo 13o da Directiva 76/464/CEE, e a seu pedido, apresentado caso a caso, em particular no que respeita:
- aos pormenores relativos às autorizações que fixam as normas de emissão para as descargas de mercúrio,
- aos resultados do inventário das descargas de mercúrio efectuadas nas águas referidas no no 2 do artigo 1o,
- aos resultados das medições efectuadas pela rede nacional instituída com o objectivo de determinar as concentrações de mercúrio,
a Comissão apresentará um relatório, de quatro em quatro anos, sobre a aplicação da presente directiva pelos Estados-membros.
2. Caso haja modificação dos conhecimentos científicos relativos, principalmente, à toxicidade, à persistência e à acumulação do mercúrio nos organismos vivos e nos sedimentos, ou, caso haja aperfeiçoamento dos melhores meios técnicos disponíveis, a Comissão apresentará ao Conselho, propostas apropriadas destinadas a reforçar, se necessário, os valores-limite e os objectivos de qualidade, ou a estabelecer valores-limite e objectivos de qualidade suplementares.
Artigo 7o
1. Os Estados-membros porão em vigor as medidas necessárias para dar cumprimento à presente directiva no prazo de dois anos a contar da sua notificação. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das disposições de direito nacional que adoptem no domínio regulado pela presente Directiva.
Artigo 8o
A presente Directiva não se aplica à Gronelândia.
Artigo 9o
Os Estados-membros são destinatários da presente Directiva.
Feito em Bruxelas em 8 de Março de 1984.