32006R1013
L 190/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1013/2006 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 юни 2006 година
относно превози на отпадъци
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, установена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Основната и преобладаваща цел и компонент на настоящия регламент е опазването на околната среда, като неговото въздействие върху международната търговия е несъществено.
(2)
Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдението и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (3), вече е бил изменен значително при няколко случая и изисква по-нататъшно изменение. Необходимо е по-специално в този регламент да се включи съдържанието на Решение 94/774/EО на Комисията от 24 ноември 1994 г. относно стандартната товарителница, предвидена в Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета (4) и на Решение 1999/412/EО на Комисията от 3 юни 1999 г. относно въпросника, свързан със задължението на държавите-членки да докладват съгласно член 41, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета (5). Следователно Регламент (ЕИО) № 259/93 трябва да бъде заменен в интерес на яснотата.
(3)
Решение 93/98/EИО на Съвета (6) относно подписването от името на Общността на Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане (7), по която Общността е страна от 1994 г. Чрез приемането на Регламент (ЕИО) № 259/93, Съветът е установил правила за съкращаване и контрол на такова движение, които правила са предназначени, inter alia, да приведат съществуващата система на Общността за надзор и контрол върху движението на отпадъци в съответствие с изискванията на Базелската конвенция.
(4)
Решение 97/640/EО на Съвета (8) се отнася до одобрението, от страна на Общността, на изменението на Базелската конвенция, както е установено в Решение III/1 на Конференцията на страните по Конвенцията. Чрез това изменение беше забранен целият износ на опасни отпадъци, предназначени за обезвреждане, от страните изброени в приложение VII към Конвенцията за страните, които не са изброени в него, както беше забранен, считано от 1 януари 1998 г., целия износ на опасни отпадъци съгласно член 1, параграф 1, буква a) от Конвенцията и предназначени за оползотворяване. Регламент (ЕИО) № 259/93 беше съответно изменен с Регламент (EО) № 120/97 на Съвета (9).
(5)
Предвид факта, че Общността е одобрила Решение C(2001)107/Окончателно на Съвета на ОИСР, отнасящо се до преразглеждането на Решение C(92)39/Окончателно относно контрола върху трансграничното движение на отпадъци, предназначени за операции по оползотворяване (Решението на ОИСР), с цел да се хармонизират списъците с отпадъци с тези от Базелската конвенция и да се преразгледат някои други изисквания, е необходимо да се включи съдържанието на това решение в законодателството на Общността.
(6)
Общността е подписала Стокхолмската конвенция от 22 май 2001 г. относно устойчиви органични замърсители.
(7)
Важно е да се организира и регулира наблюдението и контрола върху превозите на отпадъци по начин, който взема предвид необходимостта от запазване, опазване и подобряване на качеството на околната среда и здравето на човека, и който насърчава еднаквото прилагане на регламента в рамките на Общността.
(8)
Важно е също да се има предвид изискването, определено в член 4, параграф 2, буква г) от Базелската конвенция, че превозите на опасни отпадъци трябва да се намалят до минимум, в съответствие с екологосъобразното и ефективно управление на тези отпадъци.
(9)
Освен това, е важно да се има предвид правото на всяка договаряща се страна по Базелската конвенция, съгласно член 4, параграф 1 от нея, да забранява вноса на опасните отпадъци или на отпадъците, изброени в приложение II към тази конвенция.
(10)
Превозите на отпадъци, получени от въоръжените сили или организации по възстановяване, следва да се изключват от обхвата на настоящия регламент при внос в Общността при определени ситуации (включително транзит в рамките на Общността, когато отпадъците влизат на територията на Общността). По отношение на такива превози се зачитат изискванията на международното право и международните споразумения. В такива случаи компетентният орган по транзита и компетентният орган по местоназначението в Общността следва да бъдат информирани предварително относно превоза и неговото местоназначение.
(11)
Необходимо е да се избегне дублирането с Регламент (EО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. относно установяване на здравни правила относно странични животински продукти, които не са предназначени за консумация от човека (10), който вече съдържа разпоредби, обхващащи пратката, изпращането и движението (събиране, транспорт, обработка, преработване, употреба, оползотворяване или обезвреждане, регистриране, придружаващи документи и проследимост) на животински странични продукти в рамките на, към и извън Общността.
(12)
Комисията следва да докладва в срок до датата на влизане в сила на настоящия регламент относно връзката между съществуващото секторно законодателство за здраве на хората и животните, и разпоредбите на настоящия регламент и до същата дата следва да представи всякакви предложения, необходими за привеждане на това законодателство в съответствие с настоящия регламент с цел постигане еквивалентно ниво на контрол.
(13)
Въпреки, че надзорът и контролът върху превози на отпадъци в рамките на дадена държава-членка е работа на самата държава-членка, националните системи за превоз на отпадъци трябва да отчитат необходимостта от съгласуване със системата на Общността, с цел гарантиране на високо ниво на опазване на околната среда и здравето на човека.
(14)
В случая на превози на отпадъци, предназначени за операции по обезвреждане и отпадъци, които не са изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, предназначени за операции по оползотворяване, е целесъобразно да се гарантира оптимално наблюдение и контрол чрез изискване на предварително писмено съгласие за такива превози. Тази процедура на свой ред следва изисква предварителна нотификация, което дава възможност на компетентните органи да бъдат надлежно информирани, за да могат да предприемат всички необходими мерки за опазването на здравето на човека и околната среда. Това дава възможност на тези органи също и да повдигнат обосновани възражения срещу такива превози.
(15)
В случая на превози на отпадъци, изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, предназначени за операции по оползотворяване, е целесъобразно да се обезпечи едно минимално ниво на наблюдение и контрол, като се изисква такива превози да бъдат придружавани от определена информация.
(16)
Поради необходимостта от единно прилагане на настоящия регламент и за правилното функциониране на вътрешния пазар, в интерес на ефективността е необходимо да се изисква нотификациите да бъдат обработвани от компетентния орган, отговорен за изпращането.
(17)
Важно е също така да се изясни системата на финансови гаранции или еквивалентна застраховка.
(18)
Като се има предвид отговорността на източниците на отпадъци за екологосъобразното управление на отпадъци, нотификацията и документите за превоз на отпадъци трябва, когато е осъществимо, да бъдат попълвани от източниците на отпадъци.
(19)
Необходимо е да се осигурят процедурни защитни мерки за нотификатора, както в интерес на правната обезпеченост, така и за гарантиране на единното прилагане на настоящия регламент и правилното функциониране на вътрешния пазар.
(20)
В случай на превози на отпадъци за обезвреждане, държавите-членки трябва да вземат предвид принципите на близост, приоритетност на оползотворяването и самодостатъчност на общностно и на национално равнище, в съответствие с Директива 2006/12/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 г. относно отпадъците (11), като вземат мерки в съответствие с Договора да забраняват напълно или частично или да възразяват систематично по повод на такива превози. Трябва също да се вземе предвид изискването, определено в Директива 2006/12/EО, съгласно което държавите-членки следва да създадат комплексна и достатъчна верига от инсталации за обезвреждане на отпадъци, с цел да се позволи на Общността като цяло да стане самодостатъчна по отношение обезвреждането на отпадъци и държавите-членки да преследват тази цел индивидуално, отчитайки географските условия или нуждата от специализирани инсталации за някои видове отпадъци. Държавите-членки следва също така да бъдат в състояние да гарантират, че съоръженията за управление на отпадъците, обхванати от Директива 96/61/EО на Съвета от 24 септември 1996 г. относно комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (12), прилагат най-добрите налични техники, както са дефинирани в тази директива, в съответствие с разрешителното на съоръжението, и че отпадъците се третират в съответствие със законообвързващите стандарти за опазване на околната среда във връзка с операциите по обезвреждане, установени в законодателството на Общността.
(21)
В случай на превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване, държавите-членки следва да бъдат в състояние да гарантират, че съоръженията за управление на отпадъците, обхванати от Директива 96/61/EО на Съвета прилагат най-добрите налични техники, както са дефинирани в тази директива, съгласно разрешителното на съоръжението. Държавите-членки следва също така да бъдат в състояние да гарантират, че отпадъците се третират в съответствие със задължителните стандарти за опазване на околната среда във връзка с операциите по оползотворяване, установени в законодателството на Общността, и че, като се взема предвид член 7, параграф 4 от Директива 2006/12/EО, отпадъците се третират в съответствие с плановете за управление на отпадъци, установени съгласно тази директива, с цел гарантиране изпълнението на задълженията по оползотворяване или рециклиране, установени в законодателството на Общността.
(22)
Разработването на задължителни изисквания за съоръжения за отпадъци и третирането на специфични отпадъчни материали на ниво Общността, в допълнение към съществуващите разпоредби в законодателството на Общността, могат да допринесат за създаването на високо ниво на опазване на околната среда в Общността, да подпомогнат в създаването на еднородна конкурентна среда за оползотворяване и да помогнат да се гарантира, че не се спъва развитието на икономически жизнен вътрешен пазар за оползотворяване. Следователно, в Общността съществува необходимост от развитие на еднородна конкурентна среда за оползотворяване чрез прилагането на общи стандарти в определени области, както е уместно и включително във връзка с вторичните материали, с цел повишаване качеството на оползотворяване. Комисията следва да представи, ако е уместно, предложения за такива стандарти за някои отпадъци и някои съоръжения за оползотворяване веднага, щом е практически възможно, на база по-нататъшно изследване в контекста на стратегията за отпадъците, и отчитайки съществуващото законодателство на Общността и на държавите-членки. Междувременно, трябва да бъде възможно при определени условия, да се възразява срещу планирани превози, когато свързаното с тях оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство в страната изпращач, по отношение на оползотворяването на отпадъци. Междувременно Комисията следва също така да преразглежда и ситуацията относно възможните нежелани превози на отпадъци към новите държави-членки и, ако е необходимо, дава целесъобразни предложения за справяне с такива ситуации.
(23)
От държавите-членки следва да се изисква да гарантират, че в съответствие с Конвенцията на Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕООН) за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на взимане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда от 25 юни 1998 г. (Орхуската конвенция), съответните компетентни органи чрез подходящи средства правят публична информацията относно нотификации за превози, когато тази информация не е поверителна съгласно националното законодателство или законодателството на Общността.
(24)
Трябва да се определи задължение с цел отпадъците от превоз, който не може да се завърши както е планиран, да бъдат върнати обратно в държавата изпращач или оползотворени или обезвредени по алтернативен начин.
(25)
Следва също да стане задължително лицето, което извършва незаконен превоз, да вземе обратно въпросните отпадъци или да обезпечи алтернативни начини за тяхното оползотворяване или обезвреждане. Ако не направи това, се намесват компетентните органи изпращачи или местоназначението, както е уместно.
(26)
Необходимо е, с цел да се защити околната среда на заинтересованите държави, да се изясни обхвата на забраната, определена съгласно Базелската конвенция, върху износ от Общността на всякакви отпадъци, предназначени за обезвреждане в трета държава, различна от страна на ЕАСТ (Европейска асоциация за свободна търговия).
(27)
Страните, които са договарящи се страни по Споразумението за европейското икономическо пространство, може да приемат контролните процедури, предвидени за превози в рамките на Общността.
(28)
Необходимо е също, с цел да се защити околната среда на заинтересованите държави, да се изясни обхвата на забраната за износ на опасни отпадъци, предназначени за оползотворяване, в държава спрямо която не се прилага Решението на ОИСР, също определено в съответствие с Базелската конвенция. По-специално е необходимо да се уточни списъка с отпадъци, към който се прилага тази забрана и да се гарантира, че той включва също и отпадъците, изброени в приложение II към Базелската конвенция, а именно отпадъци, събрани от домакинствата и остатъци от изгарянето на домакински отпадъци.
(29)
Трябва да се поддържат специфични разпоредби за износ на безопасни отпадъци, предназначени за оползотворяване в държавите, по отношение на които не се прилага Решението на ОИСР, а също така за тях трябва да се изготви разпоредба, която да се актуализира към по-късна дата.
(30)
Внос в Общността на отпадъци за обезвреждане трябва да бъде разрешен, когато държавата износител е страна по Базелската конвенция. Внос в Общността на отпадъци за оползотворяване трябва да бъде разрешен, когато за държавата износител се прилага Решението на ОИСР или тя е страна по Базелската конвенция. В останалите случаи, въпреки това, вносът трябва да бъде разрешен само ако държавата износител е обвързана с двустранно или многостранно споразумение или договореност, съвместимо със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция, освен когато това не е възможно поради кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война.
(31)
Настоящият регламент следва да се прилага в съответствие с международното морско право.
(32)
Настоящият регламент следва да отразява правилата относно износ и внос на отпадъци към и от отвъдморските страни и територии, определени в Решение 2001/822/EО на Съвета от 27 ноември 2001 г. относно асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската общност (Решение за отвъдморско асоцииране) (13).
(33)
Следва да се предприемат необходимите стъпки за да се гарантира, че в съответствие с Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци, отпадъците, превозвани в рамките на Общността и отпадъците, внесени в Общността, се управляват за целия период на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в държавата по местоназначение, без да се застрашава здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които могат да причинят вреда на околната среда. Що се отнася до износ от Общността, който не е забранен, трябва да се положат усилия, за да се обезпечи, че отпадъците се управляват по екологосъобразен начин за целия период на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в страната по местоназначение. Съоръжението, което получава отпадъците, трябва да работи в съответствие със стандартите за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на тези, установени в законодателството на Общността. Трябва да се въведе списък с необвързващи насоки, чрез които да се търси постигане на екологосъобразно управление.
(34)
Държавите-членки следва да предоставят на Комисията информация относно изпълнението на настоящия регламент, както чрез докладите, изпращани до секретариата на Базелската конвенция, така и на базата на отделен въпросник.
(35)
Необходимо е да се гарантира безопасно и екологосъобразно управление на демонтирането на кораби с цел опазване на здравето на човека и околната среда. Нещо повече, трябва да се вземе под внимание, че един кораб сам по себе си може да стане отпадък, както е дефинирано в член 2 от Базелската конвенция и същевременно той може да бъде определян като кораб по други международни правила. Важно е да се помни, че работата е текуща и включваща сътрудничество между Международната организация на труда (МОТ), Международната морска организация (ММО) и секретариата на Базелската конвенция, за да се установят задължителни изисквания на глобално ниво, за обезпечаване на ефективно и ефикасно разрешаване на проблема с демонтиране на корабите.
(36)
Ефективното международно сътрудничество относно контрола на превози на отпадъци се явява инструмент за гарантиране, че превозите на опасни отпадъци са под контрол. Обмяната на информация, споделената отговорност и съвместните усилия между Общността и нейните държави-членки, и трети страни трябва да се насърчава с оглед гарантиране на добро управление на отпадъците.
(37)
Някои приложения към настоящия регламент следва да се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО. Тази процедура следва също така да се прилага и по отношение на изменението на приложенията, за да отчете научния и технически прогрес, към измененията в съответното законодателство на Общността или към случаите, свързани с Решението на ОИСР или към Базелската конвенция и другите сходни международни конвенции и споразумения.
(38)
При подготовката на инструкциите за попълване на нотификацията и документите за движение, които следва да се заложат в приложение IВ, Комисията, като взема предвид Решението на ОИСР и Базелската конвенция, трябва да посочи, inter alia, че нотификацията и документите за превоз трябва, доколкото е възможно, да бъдат на две страници, а също и да посочи точния срок за попълване на нотификацията и документите за движение в приложения IA и IБ, като отчита приложение II. Освен това, когато терминологията и изискванията на настоящия регламент се различават от тези в Решението на ОИСР или Базелската конвенция, трябва да се пояснят специфичните изисквания.
(39)
При отчитането на смесите от отпадъци, които следва да се добавят в приложение IIIA, трябва да се взема предвид, inter alia, следната информация: свойствата на отпадъците, като възможни опасни характеристики, техния потенциал за замърсяване и тяхното физическо състояние; аспекти на управлението, като технологичен капацитет за оползотворяване на отпадъците и екологичните ползи, които се получават от операцията по оползотворяване, включително дали може да се навреди на екологосъобразното управление на отпадъците. Комисията следва максимално да напредне по отношение завършването на това приложение преди датата на влизане в сила на настоящия регламент и да завърши тази задача най-късно шест месеца след тази дата.
(40)
Комисията следва също да приеме допълнителни мерки, свързани с изпълнението на настоящия регламент в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО. Тези мерки следва да включват метод за изчисляване на финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, която да се изготви от Комисията, ако е възможно преди датата на прилагане на настоящия регламент.
(41)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящия регламент следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (14).
(42)
Понеже целта на настоящия регламент, а именно да гарантира опазване на околната среда когато отпадъците са предмет на превоз, не може да се постигне задоволително от държавите-членки и следователно може, поради мащаба и влиянието му, да се постигне по-добре на ниво Общността, то Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е установен в този член, настоящият регламент не излиза извън рамките на необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент установява процедури и режими за контрол върху превоза на отпадъци, в зависимост от произхода, местоназначението и маршрута на превоза, вида на превозваните отпадъци и вида третиране, което се прилага върху отпадъците на тяхното местоназначение.
2. Настоящият регламент се прилага по отношение на превози на отпадъци:
а)
между държавите-членки, в рамките на Общността или при транзит през трети страни;
б)
внесени в Общността от трети страни;
в)
изнесени от Общността към трети страни;
г)
при транзит през Общността, по пътя от и към трети страни.
3. Следното е изключено от обхвата на настоящия регламент:
а)
разтоварването на брега на отпадъци, включително отпадъчни води и остатъци, получени вследствие на нормалното функциониране на кораби и платформи в морето, при условие че тези отпадъци са предмет на изискванията на Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби, 1973 г., изменена с протокола от 1978 г., отнасящ се до нея (Marpol 73/78), или други обвързващи международни инструменти;
б)
отпадъци, генерирани на борда на сухопътни превозни средства, влакове, самолети и кораби, докато тези отпадъци не са разтоварени с цел да бъдат рециклирани или обезвредени;
в)
превози на радиоактивни отпадъци съгласно определението, дадено в член 2 от Директива 92/3/Евратом от 3 февруари 1992 г. относно надзора и контрола на превози на радиоактивни отпадъци между държави-членки, както и тези, внасяни във и изнасяни от Общността (15);
г)
превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент (EО) № 1774/2002;
д)
превозите на отпадъците, посочени в член 2, параграф 1, буква б) ii), iv) и v) от Директива 2006/12/EО, когато тези превози вече са обхванати от останалото законодателство на Общността, съдържащо аналогични разпоредби;
е)
превози на отпадъци от Антарктика към Общността, които са в съответствие с изискванията на Протокола за опазването на околната среда, към Антарктическия договор (1991 г.);
ж)
внос в Общността на отпадъци, получени от въоръжените сили или организации по възстановяване при кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, когато тези отпадъци се превозват, от въоръжените сили или заинтересованите организации по възстановяване или от тяхно име, пряко или непряко към страната по местоназначение. В такива случаи, всеки компетентен орган по транзита и всеки компетентен орган по местоназначението в Общността биват информирани предварително относно превоза и неговото местоназначение.
4. Превозите на отпадъци от Антарктика към държави извън Общността, които преминават транзитно през Общността, са предмет на членове 36 и 49.
5. Превозите на отпадъци изключително в рамките на държава-членка, са предмет само на член 33.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„отпадъци“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква a) от Директива 2006/12/EО;
2.
„опасни отпадъци“ е съгласно определението в член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО на Съвета (16) от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци;
3.
„смес от отпадъци“ означава отпадъци, които се получават в резултат на умишлено или неумишлено смесване на два или повече различни вида отпадъци и за която смес не съществува единствена позиция в приложения III, IIIБ, IV и IVA. Отпадъци, превозвани с един и същ превоз, състоящи се от два или повече различни вида отпадъци, които обаче са отделени един от друг, не представлява смес от отпадъци;
4.
„обезвреждане“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква д) от Директива 2006/12/EО;
5.
„временно обезвреждане“ означава операции по обезвреждане D 13-D 15, както са определени в приложение II A към Директива 2006/12/EО;
6.
„оползотворяване“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква е) от Директива 2006/12/EО;
7.
„временно оползотворяване“ означава операции по оползотворяване R 12 и R 13, както са определени в приложение II Б към Директива 2006/12/EО;
8.
„екологосъобразно управление“ означава предприемане на всякакви практически стъпки за гарантиране, че отпадъците се управляват по начин, който опазва здравето на човека и околната среда срещу нежелателни въздействия, които биха могли да се появят в резултат на тези отпадъци;
9.
„производител“ е всеки, чиито дейности генерират отпадъци (първоначален производител) и/или всеки, който извършва предварителна обработка, смесване или други операции, които водят до промяна на естеството или състава на тези отпадъци (нов производител) (съгласно определението в член 1, параграф 1, буква б) от Директива 2006/12/EО);
10.
„притежател“ е производителят на отпадъците или физическото или юридическо лице, което ги притежава (и съгласно определението в член 1, параграф 1, буква в) от Директива 2006/12/EО);
11.
„събирач“ е всеки, който извършва събиране на отпадъци съгласно определението в член 1, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/12/EО;
12.
„търговец“ е всеки, който действа от собствено име за закупуване и впоследствие продажба на отпадъци, включително тези търговци, които не притежават физически отпадъците, а също и съгласно член 12 от Директива 2006/12/EО;
13.
„брокер“ е всеки, който урежда оползотворяването или обезвреждането на отпадъци от името на други, включително тези брокери, които нямат физическо притежание на отпадъците, а също и съгласно член 12 от Директива 2006/12/EО;
14.
„получател“ означава лицето или предприятието под юрисдикцията на държавата по местоназначение, до което се превозват отпадъците за оползотворяване или обезвреждане;
15.
„нотификатор“ означава:
а)
в случая на превоз с произход от държава-членка, всяко физическо или юридическо лице под юрисдикцията на тази държава-членка, което възнамерява да извърши превоз на отпадъци или възнамерява да му бъде извършен превоз на отпадъци, и на което се възлага да извърши нотифицирането. Нотификатор е едно от лицата или органите, изброени по-долу, подбрани в съответствие със степента на важност, установена в този списък:
i)
първоначалният производител, или
ii)
лицензираният нов производител, който извършва операции преди превоза, или
iii)
лицензиран събирач, който от различни малки количества от един и същи тип отпадъци, събрани от различни източници, е събрал количеството за превоза, който тръгва от едно и също място, за което е нотифицирано, или
iv)
регистриран търговец, който е упълномощен писмено от първоначалния производител, новия производител или лицензирания събирач, посочени в i), ii) и iii), да действа от негово/нейно име като нотификатор,
v)
регистриран брокер който е оторизиран писмено от първоначалния производител, новия производител или лицензирания събирач, посочени в точки i), ii) и iii), да действа от негово/нейно име като нотификатор,
vi)
когато всички от лицата, посочени в точки i), ii), iii), iv) и v), ако е приложимо, са неизвестни или в несъстоятелност, притежателят.
Ако нотификатор, посочен в точка iv) или v) не успее да изпълни някое от задълженията за вземане обратно, описани в членове 22-25, първоначалният производител, новият производител или лицензираният събирач посочени в точки i), ii) или iii) респективно, които са упълномощили този търговец или брокер да действа от негово/нейно име, се считат за нотификатор по смисъла на упоменатите задължения за обратно вземане. При незаконен превоз, съобщен от търговец или брокер, посочени в точки iv) или v), лицето посочено в точки i), ii) или iii), което е упълномощило този търговец или брокер да действа от негово/нейно име, се считат за нотификатор по смисъла на настоящия регламент;
б)
в случая на внос в или транзит през Общността на отпадъци, което не произхождат от държава-членка, всяко от следните физически или юридически лица под юрисдикцията на страната по местоназначение, което възнамерява да извърши превоз на отпадъци или възнамерява да му бъде извършен, или му е бил извършен превоз на отпадъци, и което е или:
i)
лицето, посочено от законодателството на страната по местоназначение; или при липса на такова посочване,
ii)
притежателят по времето, когато се прави износа;
16.
„Базелска конвенция“ означава Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане;
17.
„Решението на ОИСР“ означава Решение C(2001) 107/Окончателно на Съвета на ОИСР относно преразглеждането на Решение C(92)39/Окончателно за контрол върху трансграничното движение на отпадъци, предназначени за операции по оползотворяване;
18.
„компетентен орган“ означава:
а)
в случая на държави-членки, органът определен от заинтересованата държава-членка в съответствие с член 53; или
б)
в случая на страна, която не е държава-членка, но е страна по Базелската конвенция, органът, определен от тази държава като компетентен орган по смисъла на тази конвенция в съответствие с член 5 от нея; или
в)
в случая на коя да е страна, за която не се отнасят нито буква a) или б), органът определен като компетентен орган от заинтересованата държава или регион, или при липса на такова посочване, регулаторните органи на държавата или региона, ако е уместно, които имат юрисдикция върху превози на отпадъци за оползотворяване или обезвреждане или транзит, както в уместно;
19.
„компетентен орган по изпращането“ означава компетентният орган за територията, от която се планира да започне или започва превоза;
20.
„компетентен орган по местоназначение“ означава компетентният орган за територията, към която се планира или осъществява превоза, или в която отпадъците са натоварени преди оползотворяване или обезвреждане на територия, която не е под националната юрисдикция на никоя държава;
21.
„компетентен орган по транзита“ за коя да е държава означава компетентният орган, различен от компетентния орган по изпращането или местоназначението, чрез който се планира или осъществява превоза;
22.
„страна изпращач“ означава всяка страна, от която се планира или осъществява превоз на отпадъци;
23.
„страна по местоназначение“ означава всяка страна, към която се планира или осъществява превоз на отпадъци за обезвреждане или оползотворяване в нея, или за целите на натоварване преди оползотворяване или обезвреждане на територия, която не е под националната юрисдикция на никоя страна;
24.
„страна на транзит“ означава всяка страна, различна от страната изпращач или по местоназначение, през която се планира или осъществява превоз на отпадъци;
25.
„територия под националната юрисдикция на страна“ означава всяка една територия на сушата или морска територия, в която дадена държава упражнява административна и регулаторна отговорност в съответствие с международното законодателство, що се отнася до опазването на здравето на човека или околната среда;
26.
„отвъдморски страни и територии“ означава отвъдморски страни и територии, както са описани в приложение IA към Решение 2001/822/EО;
27.
„митнически пункт за износ от Общността“ е митническия пункт съгласно определението в член 161, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно установяването на Митнически кодекс на Общността (17);
28.
„изходящ митнически пункт на Общността“ е митническия пункт съгласно определението в член 793, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. относно определянето на разпоредби за изпълнението на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно установяването Митнически кодекс на Общността (18);
29.
„входящ митнически пункт на Общността“ е митническия пункт, където отпадъците, докарани на митническата територия на Общността, се превозват в съответствие с член 38, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
30.
„внос“ означава всяко влизане на отпадъци в Общността, с изключение на транзита през Общността;
31.
„износ“ означава напускане на отпадъците от Общността, с изключение на транзита през Общността;
32.
„транзит“ означава превоз на отпадъци или планиран превоз на отпадъци през една или повече от страните, различни от страната изпращач или страната по местоназначение;
33.
„транспорт“ означава превозването на отпадъци с автомобилен, железопътен, въздушен, морски транспорт или по вътрешноводни пътища;
34.
„превоз“ означава планираното или осъществено транспортиране на отпадъци, предназначени за оползотворяване или обезвреждане:
а)
между дадена страна и друга страна; или
б)
между дадена страна и отвъдморски страни и територии, или други територии под юрисдикцията на тази държава; или
в)
между дадена страна и всяка сухоземна територия, която не е част от коя да е страна по международното право; или
г)
между дадена страна и Антарктика; или
д)
от дадена страна през коя да е от териториите, упоменати по-горе; или
е)
в рамките на дадена страна през коя да е от териториите, упоменати по-горе и който започва и завършва в същата страна; или
ж)
от географска област, която не е под юрисдикцията на нито една страна, до дадена страна;
35.
„незаконен превоз“ означава всеки превоз на отпадъци, извършен:
а)
без нотификация до всички заинтересовани компетентни органи съгласно настоящия регламент; или
б)
без съгласието на засегнатите компетентни органи в съответствие с настоящия регламент; или
в)
със съгласие, получено от заинтересованите компетентни органи чрез фалшифициране, невярно съдържание или измама; или
г)
по начин, който фактически не е посочен в нотификацията или документите за превоз; или
д)
по начин, който води до оползотворяване или обезвреждане в нарушение на правилата на Общността или международните правила; или
е)
в противоречие с членове 34, 36, 39, 40, 41 и 43; или
ж)
който, във връзка с превози на отпадъци, посочени в член 3, параграфи 2 и 4, е в резултат на:
i)
отпадъци, за които се установява, че не са изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, или
ii)
неспазване на член 3, параграф 4,
iii)
превоз, извършен по начин, който фактически не е посочен в документа описан в приложение VII.
ДЯЛ II
ПРЕВОЗИ В РАМКИТЕ НА ОБЩНОСТТА СЪС И БЕЗ ТРАНЗИТ ПРЕЗ ТРЕТИ СТРАНИ
Член 3
Обща процедурна рамка
1. Превозите на следните отпадъци са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, както е определено в разпоредбите на настоящия дял:
а)
ако са предназначени за операции по обезвреждане:
всички отпадъци;
б)
ако са предназначени за операции по оползотворяване:
i)
отпадъците, изброени в приложение IV, които включват, inter alia, отпадъците, изброени в приложения II и VIII към Базелската конвенция;
ii)
отпадъците, изброени в приложение IVA;
iii)
отпадъците, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA;
iv)
смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIB, IV или IVA, освен изброените в приложение IIIA.
2. Превозите на следните отпадъци, предназначени за оползотворяване, са предмет на общите информационни изисквания, определени в член 18, ако количеството превозвани отпадъци надвишава 20 кг:
а)
отпадъците, изброени в приложения III или IIIБ;
б)
смеси, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение III, на два или повече от отпадъците, изброени в приложение III, при условие че съставът на тези смеси не застрашава екологосъобразното им оползотворяване и при условие че тези смеси са изброени в приложение IIIA, в съответствие с член 58.
3. За отпадъците, изброени в приложение III, в изключителни случаи, съответните разпоредби се прилагат все едно са изброени в приложение IV, но само ако не проявяват никое от опасните свойства, изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО. Тези случаи се третират в съответствие с член 58.
4. Превозите на отпадъци, изрично предназначени за лабораторен анализ за оценка на техните физични или химични свойства, или за определяне на тяхната пригодност за операции по оползотворяване или обезвреждане, не са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, както е описана в параграф 1. Вместо това се прилагат процедурните изисквания на член 18. Количеството от тези отпадъци, изключени от правилото, когато изрично са предназначени за лабораторен анализ, се определя чрез минималното разумно количество, необходимо за правилно извършване на анализа при всеки конкретен случай, и не надвишава 25 kg.
5. Превозите на смесени битови отпадъци (позиция за отпадъци 20 03 01), събрани от частните домакинства, включително когато такова събиране обхваща и такива отпадъци от други производители, до съоръженията за оползотворяване или обезвреждане, е предмет, в съответствие с настоящия регламент, на същите разпоредби, както превозите на отпадъци, предназначени за обезвреждане.
ГЛАВА 1
Предварителна писмена нотификация и съгласие
Член 4
Нотифициране
Когато нотификаторът възнамерява да превозва отпадъци съгласно член 3, параграф 1, букви a) или б), той/тя предоставя предварителна писмена нотификация на и чрез компетентния орган по изпращането и, при представяне на обща нотификация, спазва разпоредбите на член 13.
Когато се представя нотификация, трябва да са изпълнени следните изисквания:
1.
документи за нотификация и документи за превоз:
Нотификация се прави с помощта на следните документи:
а)
документ за нотификация, описан в приложение IA; и
б)
документ за превоз, описан в приложение IБ.
При представяне на нотификация, нотификаторът попълва документа за нотификация и, когато е уместно, документа за превоз.
Когато нотификаторът не е първоначален производител в съответствие с член 2, точка 15, буква a), i), нотификаторът обезпечава този производител или едно от лицата, посочени в точка 15, буква a), ii) или iii) от член 2, когато е приложимо, също да подпишат документът за нотификaция, описан в приложение IA.
Документът за нотификaция и документът за превоз се издават на нотификатора от компетентния орган по изпращането;
2.
информация и документация в документите за нотификaция и превоз:
Нотификаторът доставя или прилага към нотификацията информация и документация, изброени в приложение II, част 1. Нотификаторът доставя или прилага към документа за превоз информацията и документацията, посочена в приложение II, част 2, до степента, възможна в момента на нотифициране.
Нотифицирането се счита за правилно извършено, когато компетентният орган по изпращането е удовлетворен, че документа за нотификация и документа за превоз са попълнени в съответствие с първа алинея;
3.
допълнителна информация и документация:
Ако заинтересованите компетентни органи поискат, нотификаторът предоставя допълнителна информация и документация. Списък с допълнителна информация и документация, която може да бъде поискана, е даден в приложение II, част 3.
Нотификацията се счита за правилно извършена, когато компетентния орган по местоназначението е удовлетворен, че документа за нотификация и документа за превоз са попълнени, и че информацията и документацията, изброени в приложение II, части 1 и 2, както и всяка допълнителна информация и документация, поискани в съответствие с настоящия параграф и изброени в приложение II, част 3, са били предоставени от нотификатора;
4.
сключване на договор между нотификатора и получателя:
Нотификаторът сключва договор с получателя, както е описано в член 5, за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците, които са нотифицирани.
Доказателство за този договор или декларация, удостоверяваща неговото съществуване в съответствие с приложение IA, се доставя на заинтересованите компетентни органи по време на нотифицирането. Копие от договора или доказателство за него се предоставя на компетентния орган от нотификатора или получателя срещу поискване от компетентния орган;
5.
изготвяне на финансова гаранция или еквивалентна застраховка:
Изготвя се финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както е описано в член 6. Нотификаторът изготвя декларация за тази цел, като попълва съответната част от документа за нотификация, описан в приложение IA.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка (или ако компетентният орган разрешава това, доказателство за тази гаранция или застраховка, или декларация, удостоверяващо съществуването ѝ) се предават като част от документа за нотификация по времето на нотифицирането или, ако компетентният орган разрешава това, съгласно националното законодателство, преди да започне превоза;
6.
Обхват на нотификацията:
Нотификацията обхваща превоза на отпадъци от началното му място на изпращане и включва тяхното временно и окончателно оползотворяване или обезвреждане.
Ако последващите временни и окончателни операции се извършат в страна, различна от първата страна по местоназначение, окончателната операция и нейното местоназначение се посочват в нотификацията и се прилага член 15, буква е).
Всяка нотификация обхваща само един идентификационен код за отпадъци, освен за:
а)
отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA. В този случай се специфицира само един тип отпадъци;
б)
смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA, освен ако са изброени в приложение IIIA. В този случай се посочва кода за всяка съставка на отпадъците, по реда на тяхната важност.
Член 5
Договор
1. Всички превози на отпадъци, за които се изисква нотификация, са предмет на изискването за сключване на договор между нотификатора и получателя за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците, за които е нотифицирано.
2. Договорът се сключва и е в сила по времето на нотифицирането и за продължителността на превоза, докато не се издаде сертификат в съответствие с член 15, буква д), член 16, буква д) или, когато е уместно, член 15, буква г).
3. Договорът включва задължения:
а)
за нотификатора, да вземе отпадъците обратно, ако превозът или оползотворяването или обезвреждането не са извършени според плана или ако е извършен като незаконен превоз, в съответствие с член 22 и член 24, параграф 2;
б)
за получателя, да рециклира или обезвреди отпадъците, ако е извършен като незаконен превоз, в съответствие с член 24, параграф 3; и
в)
за съоръжението, да предостави, в съответствие с член 16, буква д) сертификат, че отпадъците са оползотворени или обезвредени, в съответствие с нотификацията и условията, посочени в него и изискванията на настоящия регламент.
4. Ако превозваните отпадъци са предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане, договорът включва следните допълнителни задължения:
а)
задължение за съоръжението по местоназначение да предостави, в съответствие с член 15, буква г) и, когато е уместно, член 15, буква д), сертификати че отпадъците са рециклирани или обезвредени в съответствие с нотификацията и условията, посочени в него и изискванията на настоящия регламент; и
б)
задължение за получателя да предаде, когато е приложимо, нотификация до първоначалния компетентен орган на първата страна изпращач в съответствие с член 15, буква е), ii).
5. Ако отпадъците се превозват между две предприятия под контрола на едно и също юридическо лице, договорът може да се замести с декларация от въпросното лице, че поема задължението да оползотвори или обезвреди отпадъците, за които е нотифицирано.
Член 6
Финансова гаранция
1. Всички превози на отпадъци, за които се изисква нотифициране, са предмет на изискването за финансова гаранция или еквивалентна застраховка, покриваща:
а)
разходите за транспорта;
б)
стойността на оползотворяването или обезвреждането, включително всяка една необходима временна операция; и
в)
разходите по складиране за 90 дни.
2. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка е предназначена да покрие разходите, възникващи в контекста на:
а)
случаи, когато превозът или оползотворяването или обезвреждането не може да се извършат според плана, съгласно член 22; и
б)
случаи, когато превозът или оползотворяването или обезвреждането са незаконни съгласно член 24.
3. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се правят от нотификатора или от друго физическо или юридическо лице от негово име и са в сила по времето на нотификацията или, ако така разреши компетентният орган, който одобрява финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, най-късно при започване на превоза, и се прилага към превоза, за който е уведомено най-късно при започването му.
4. Компетентният орган по изпращането одобрява финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, включително формуляра, текста и сумата, която покрива.
Въпреки това, при случаи на внос в Общността, компетентният орган по местоназначение в Общността преразглежда сумата, която покрива и ако е необходимо, одобрява допълнителна финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
5. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка са валидни и покриват превоза, който е нотифициран, и извършването на оползотворяване или обезвреждане на отпадъците, които са нотифицирани.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се освобождават, когато заинтересованият компетентен орган получи сертификата, посочен в член 16, буква д) или, когато е уместно, по член 15, буква д) що се отнася до временни операции по оползотворяване или обезвреждане.
6. Чрез дерогация от параграф 5, ако превозваните отпадъци са предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане и се извърши допълнителна операция по оползотворяване или обезвреждане в страната по местоназначение, финансовата гаранция или еквивалентна застраховка може да се освободи, когато отпадъците напуснат временното съоръжение и заинтересованият компетентен орган получи нотификацията, посочена в член 15, буква г). В този случай, всеки допълнителен превоз към съоръжението за оползотворяване или обезвреждане се покрива от нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка, докато компетентният орган по местоназначение не се убеди, че не е необходима такава финансова гаранция или еквивалентна застраховка. При тези обстоятелства, компетентният орган по местоназначение е отговорен за задълженията, възникващи в случая на незаконен превоз или за вземане обратно, когато превоза или допълнителното оползотворяване или обезвреждане не може да се извършат според плана.
7. Компетентният орган на Общността, който е одобрил финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, има достъп до нея и използва средствата, включително за плащания на други заинтересовани власти, с цел да посрещне задълженията, възникнали в съответствие с членове 23 и 25.
8. В случай на обща нотификация съгласно член 13, може да се направи финансова гаранция или еквивалентна застраховка, покриваща части на общата нотификация, вместо една, покриваща цялото обща нотификация. В такива случаи, финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се прилага по отношение на превоза най-късно когато започне превоза, за който е нотифицирано, и който тя покрива.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се освобождава, когато заинтересованият компетентен орган получи нотификацията по член 16, буква д) или, когато е уместно, по член 15, буква д) що се отнася до временни операции по оползотворяване или обезвреждане на съответните отпадъци. Параграф 6 се прилага mutatis mutandis.
9. Държавите-членки информират Комисията за разпоредбите на националното законодателство, приети съгласно настоящия член.
Член 7
Предаване на нотификацията от компетентния орган по изпращането
1. След като нотификацията е извършена правилно, както е описано във втората алинея, точка 2 от член 4, компетентният орган по изпращането си запазва копие на нотификацията и препраща оригинала до компетентния орган по местоназначение с копия до всеки компетентен орган/и по транзита, и информира нотификатора за това. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията.
2. Ако нотификацията не е извършена правилно, компетентният орган по изпращането изисква информация и документация от нотификатора в съответствие с втората алинея, точка 2 от член 4.
Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията.
В такива случаи компетентният орган по изпращането разполага с три работни дни след получаване на исканата информация и/или документация, за да се спазят изискванията на параграф 1.
3. След като нотификацията е извършено правилно, както е описано във втората алинея, точка 2 от член 4, компетентният орган по изпращането може да реши, в срок от три работни дни, да не действа по нотификацията, ако има възражения по превоза в съответствие с членове 11 и 12.
Той незабавно информира нотификатора за своето решение и за тези възражения.
4. Ако в срок от 30 дни след получаване на нотификацията, компетентният орган по изпращането не я препрати съгласно параграф 1, той предоставя на нотификатора обосновано разяснение по неговото/нейното искане. Това не се прилага, когато не е спазено изискването за информация по параграф 2.
Член 8
Искания за информация и документация от заинтересованите компетентни органи и потвърждение от компетентния орган по местоназначение
1. След препращането на нотификацията от компетентния орган по изпращането, ако някой от заинтересованите компетентни органи счете, че се изисква допълнителна информация и документация съгласно втората алинея, точка 3 от член 4, той изисква тази информация и документация от нотификатора и информира другите компетентни органи за това. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията. В такива случаи заинтересованите компетентни органи разполагат с три работни дни след получаването на исканата информация и документация, в които да информират компетентния орган по местоназначение.
2. Когато компетентният орган по местоназначение счете, че нотификацията е направена правилно както е описано във втората алинея, точка 3 от член 4, той изпраща потвърждение до нотификатора и копия до останалите заинтересовани компетентни органи. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на правилно попълнената нотификация.
3. Ако в срок от 30 дни от получаване на нотификацията, компетентният орган по местоназначение не потвърди нотификацията, както изисква параграф 2, той предоставя на нотификатора обосновано разяснение по негова/нейна молба.
Член 9
Съгласие от компетентните органи по местоназначение, изпращане и транзит и време за транспорт, оползотворяване или обезвреждане
1. Компетентните органи по местоназначение, изпращане и транзит разполагат с 30 дни след датата на препращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, в които да вземат едно от следните надлежно обосновани решения писмено, що се отнася до превоза, който е нотифициран:
а)
съгласие без поставяне на условия;
б)
съгласие с поставяне на условия в съответствие с член 10; или
в)
възражения в съответствие с членове 11 и 12.
Ако в рамките на упоменатия тридесетдневен срок не се направи никакво възражение от компетентния орган по транзита, то това се счита за мълчаливо съгласие.
2. Компетентните органи по местоназначението, изпращането и когато е уместно, по транзита, препращат писмено своето решение и причините за него до нотификатора в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Компетентните органи по местоназначение, изпращане и когато е уместно, по транзит, изразяват тяхното писмено съгласие чрез подходящо подпечатване, подписване и поставяне на дата на документа за нотификация или неговите копия.
4. Писменото съгласие за планиран превоз изтича една календарна година след като е издадено, или на тази по-късна дата, която е посочена в документа за нотификация. Това обаче не се прилага, ако заинтересованите компетентни органи са посочили по-къс срок.
5. Мълчаливото съгласие за планиран превоз изтича една календарна година след изтичането на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1.
6. Планираният превоз може да се извърши само след изпълнение на изискванията на член 16, букви a) и б) и по време на срока на валидност на мълчаливото или писмено съгласие на всички компетентни органи.
7. Оползотворяването или обезвреждането на отпадъци по отношение на планиран превоз се извършва не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците от съоръжението, освен ако не е посочен по-къс срок от заинтересованите компетентни органи.
8. Заинтересованите компетентни органи оттеглят своето съгласие, когато имат информация, че:
а)
съставът на отпадъците не е като нотифицирания; или
б)
не се спазват условията на превоза; или
в)
отпадъците не са рециклирани или обезвредени съгласно разрешителното на съоръжението, което извършва упоменатата операция; или
г)
отпадъците трябва да са или са превозени, оползотворени или обезвредени по начин, който не съответства на доставената или приложена информацията към документите за нотификация и документите за превоз.
9. Всяко оттегляне на съгласие се изпраща чрез официално известие до нотификатора, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи и до получателя.
Член 10
Условия за превоз
1. Компетентните органи по изпращането, местоназначението и транзита могат, в срок от 30 дни след датата на препращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да определят условия във връзка с тяхното съгласие за превоз, който е нотифициран. Тези условия могат да се основават на една или повече от причините, посочени в член 11 или член 12.
2. Компетентните органи по изпращане, местоназначение и транзит могат също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да определят условия по отношение на транспорта на отпадъци в рамките на тяхната юрисдикция. Тези транспортни условия не са по-строги от тези, отнасящи се до сходни превози, извършвани изцяло в рамките на тяхната юрисдикция и отчитат надлежно съществуващите споразумения, по-специално съответните международни споразумения.
3. Компетентните органи по изпращане, местоназначение и транзит могат също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да заложат условие, че тяхното съгласие ще се счита за оттеглено, ако финансовата гаранция или еквивалентна застраховка не е приложима най-късно когато започне превоза, за който е уведомено, както се изисква от член 6, параграф 3.
4. Условията се изпращат писмено до нотификатора от компетентния орган, който ги установява, с копия до заинтересованите компетентни органи.
Условията се попълват или прилагат към документа за нотификация от съответния компетентен орган.
5. Компетентният орган по местоназначение може също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да определи условие съоръжението, получаващо отпадъците, да поддържа дневник за входящи, изходящи и/или балансови количества отпадъци и за свързаните с тях операции по оползотворяване или обезвреждане, както се съдържат в нотификацията, и за срока на валидност на нотификацията. Тези протоколи се подписват от лицето, правно отговорно за съоръжението и се изпращат до компетентния орган по местоназначение в срок от един месец след завършване на съобщената операция по оползотворяване или обезвреждане.
Член 11
Възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане
1. Когато се изпрати нотификация за планиран превоз на отпадъци, предназначени за оползотворяване, компетентните органи по местоназначение и изпращане могат, в срок от 30 дни след датата на изпращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да повдигнат обосновани възражения, на база едно или повече от следните основания и в съответствие с Договора:
а)
ако планираният превоз или обезвреждане няма да бъде в съответствие с мерките, взети за прилагане принципите на близост, приоритетност на оползотворяването и самодостатъчност на общностно и на национално равнище в съответствие с Директива 2006/12/EО, които мерки се изразяват в пълна или частична забрана или систематични възражения срещу превози на отпадъци; или
б)
ако планираният превоз или обезвреждане няма да бъде в съответствие с националното законодателство, отнасящо се до опазване на околната среда, обществения ред, обществената безопасност или опазването на здравето относно действия, които се извършват в държавата, повдигаща възражения; или
в)
ако нотификаторът или получателят са били осъждани за незаконен превоз или някакъв друг незаконен акт по отношение опазването на околната среда. В този случай, компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да откажат всички превози, включващи въпросното лице в съответствие с националното законодателство; или
г)
ако нотификаторът или съоръжението многократно не са изпълнявали членове 15 и 16 във връзка с предишни превози; или
д)
ако държавата-членка желае да упражни своето право съгласно член 4, параграф 1 от Базелската конвенция за забрана вноса на опасни отпадъци или на отпадъците, изброени в приложение II към тази конвенция; или
е)
ако планираният превоз или обезвреждане влиза в конфликт със задълженията, произтичащи от международни конвенции, сключени от заинтересованата държава-членка или Общността; или
ж)
ако планираният превоз или обезвреждане не е в съответствие с Директива 2006/12/EО, по-специално членове 5 и 7 от нея, като същевременно взема предвид географските обстоятелства или необходимостта от специализирани инсталации за някои видове отпадъци:
i)
с цел да приложи принципа на самодостатъчност на ниво Общността и на национални нива, или
ii)
в случаи, когато специализираната инсталация трябва да обезвреди отпадъци от по-близък източник и компетентният орган е дал приоритет на тези отпадъци, или
iii)
с цел да гарантира, че превозите са в съответствие с плановете за управление на отпадъци, или
з)
ако отпадъците ще бъдат третирани в съоръжение, което е обхванато от Директива 96/61/EО, но което не прилага най-добрите налични техники съгласно определението в член 9, параграф 4 от тази директива съгласно разрешителното на съоръжението; или
и)
ако отпадъците са смесени битови отпадъци, събрани от частните домакинства (отпадъци позиция 20 03 01); или
й)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с правно обвързващи стандарти за опазване на околната среда по отношение на операции по обезвреждане, установени в законодателството на Общността (също в случаите, когато са разрешени временни изключения (дерогирания)).
2. Компетентният орган/и по транзита може, в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, да повдигне обосновани възражения на база само на параграф 1, букви б), в), г) и е).
3. В случая на опасни отпадъци, произведени в държава-членка на изпращането в такова малко количество общо за цялата година, че разпоредбата за нови специализирани инсталации за обезвреждане в рамките на тази държава-членка биха били неикономични, параграф 1, буква a) не се прилага.
Компетентният орган по местоназначение си сътрудничи с компетентния орган по изпращането, ако той счита, че трябва да се прилага настоящия параграф, а не параграф 1, буква a), с оглед въпросът да бъде решен двустранно.
Ако няма задоволително решение, всяка една от държавите-членки има право да отнесе въпроса до Комисията, която решава въпроса в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
4. Ако в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1 компетентните органи сметнат, че проблемите, породили техните възражения, са отстранени, те незабавно информират нотификатора писмено, с копия до получателя и до останалите заинтересовани компетентни органи.
5. Ако проблемите, породили възраженията, не се отстранят в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, нотификацията престава да бъде валидна. В случаи, когато нотификаторът все още възнамерява да извърши превоза, се изпраща нова нотификация, освен ако всичките заинтересовани компетентни органи и нотификаторът не се договорят друго.
6. Мерки, взети от държавите-членки в съответствие с параграф 1, буква a), за пълна или частична забрана или систематични възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане, или взети в съответствие с параграф 1, буква д), незабавно се нотифицират на Комисията, която от своя страна информира останалите държави-членки.
Член 12
Възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато се изпрати нотификация относно планиран превоз на отпадъци, предназначени за оползотворяване, компетентните органи по местоназначение и изпращане могат, в срок от 30 дни след датата на изпращането на потвърждението на компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да повдигнат обосновани възражения, на база едно или повече от следните основания и в съответствие с Договора:
а)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с Директива 2006/12/EО, по-специално членове 3, 4, 7 и 10 от нея; или
б)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство, отнасящо се до опазването на околната среда, обществения ред, обществената безопасност или опазването на здравето относно действия, които се извършват в държавата, повдигаща възражения; или
в)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство в страната изпращач, отнасящо се до оползотворяване на отпадъци, включително когато планираният превоз засяга отпадъци, предназначени за оползотворяване в съоръжение с по-ниски стандарти на третиране за конкретните отпадъци, в сравнение с тези в страната изпращач, отчитайки необходимостта да се гарантира правилното функциониране на вътрешния пазар;
Това не се прилага, ако:
i)
има съответно законодателство на Общността, и по-специално отнасящо се до отпадъци, и ако изискванията, които са поне толкова строги, колкото в законодателството на Общността, са въведени в националното законодателство, транспониращо това законодателство на Общността;
ii)
операцията по оползотворяване в страната по местоназначение се извършва при условия, които в общи линии са еквивалентни на предписаните в националното законодателство на държавата по изпращането;
iii)
за националното законодателство в страната изпращач, различно от обхванатото от точка i), не е нотифицирано в съответствие с Директива 98/34/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определянето на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и регламенти, и правила за услуги на информационното общество (19), когато това се изисква от тази директива; или
г)
ако нотификаторът или получателят са били осъждани за незаконен превоз или някакъв друг незаконен акт по отношение на опазването на околната среда. В този случай компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да откажат всички превози, включващи въпросното лице в съответствие с националното законодателство; или
д)
ако нотификаторът или съоръжението многократно не са изпълнявали членове 15 и 16 във връзка с предишни превози; или
е)
ако планираният превоз или оползотворяването влиза в конфликт със задълженията, произтичащи от международни конвенции, сключени от заинтересованата държава-членка/и или Общността; или
ж)
ако съотношението на оползотворимите и неоползотворимите отпадъци, прогнозираната стойност на материалите, които трябва да бъдат окончателно рециклирани или разходът за оползотворяването и разходът за обезвреждането на неоползотворимите части не оправдава оползотворяването от икономически и/или екологични съображения; или
з)
ако превозваните отпадъци са предназначени за обезвреждане, а не за оползотворяване; или
и)
ако отпадъците ще бъдат третирани в съоръжение, което е обхванато от Директива 96/61/EО, но което не прилага най-добрите налични техники съгласно определението в член 9, параграф 4 от тази директива съгласно разрешителното на съоръжението; или
й)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с правно обвързващи стандарти за опазване на околната среда стандарти по отношение на операции по оползотворяване, или правно обвързващи задължения за оползотворяване или оползотворяване, установени в законодателството на Общността (също в случаите, когато са разрешени временни дерогации); или
к)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с плановете за управление на отпадъци, изготвени съгласно член 7 от Директива 2006/12/EО, с цел осигуряване изпълнението на правно обвързващи задължения за оползотворяване или оползотворяване, установени в законодателството на Общността.
2. Компетентният орган/и по транзита може, в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, да повдигне обосновани възражения срещу планирания превоз на база само на параграф 1, букви б), г), д) и е).
3. Ако в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1 компетентните органи сметнат, че проблемите, породили техните възражения, са отстранени, те незабавно информират нотификатора писмено, с копия до получателя и до останалите заинтересовани компетентни органи.
4. Ако проблемите, породили възраженията, не се отстранят в рамките на тридесетдневния срок по параграф 1, нотификацията престава да бъде валидна. В случаи, когато нотификаторът все още възнамерява да извърши превоза, се изпраща нова нотификация, освен ако всичките заинтересовани компетентни органи и нотификаторът не се договорят за друго.
5. Възражения, повдигнати от компетентните органи в съответствие с параграф 1, буква в), се докладват от държавите-членки на Комисията в съответствие с член 51.
6. Държавата-членка изпращач информира Комисията и останалите държави-членки за националното законодателство, на което могат да се базират възраженията, повдигнати от компетентните органи в съответствие с параграф 1, буква в) и посочва за кои отпадъци и операции по оползотворяване на отпадъци се отнасят тези възражения, преди да се обърнат към това законодателство с цел повдигане на обосновани възражения.
Член 13
Обща нотификация
1. Нотификаторът може да изпрати обща нотификация за няколко превози, ако при всеки превоз:
а)
отпадъците по същество имат сходни физични и химични свойства; и
б)
отпадъците се превозват до един и същ получател и едно и също съоръжение; и
в)
маршрутът на превоза, посочен в документа за нотификация, е един и същ.
2. Ако в случай на непредвидени обстоятелства този маршрут не може да бъде следван, нотификаторът информира заинтересованите компетентни органи колкото се може по-скоро и ако е възможно, преди началото на превоза, когато необходимостта от промяна на маршрута е вече известна към дадения момент.
Когато промяната на маршрута е известна преди началото на превоза и това включва други компетентни органи освен заинтересованите чрез общата нотификация, то общата нотификация не може да се използва и се изпраща нова.
3. Заинтересованите компетентни органи може да се споразумеят за използването на обща нотификация, което е предмет на последващо предоставяне на допълнителна информация и документация, в съответствие с втората алинея, точки 2 и 3 от член 4.
Член 14
Съоръжения за оползотворяване с предварително съгласие
1. Компетентните органи по местоназначението, които имат юрисдикция върху специфични съоръжения за оползотворяване, може да решат да издадат предварителни съгласия за такива съоръжения.
Тези решения се ограничават до определен период и може да бъдат отменяни по всяко време.
2. В случая на обща нотификация, изпратена в съответствие с член 13, срокът на валидност на съгласието по член 9, параграфи 4 и 5 може да се удължи до три години от компетентния орган по местоназначение, в съгласие с останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Компетентните органи, които решават да издадат предварително съгласие за съоръжение в съответствие с параграфи 1 и 2, информират Комисията и когато е уместно, секретариата на ОИСР, за:
а)
името, регистрационния номер и адреса на съоръжение за оползотворяване;
б)
описанието на използваните технологии, включително R-кода (кодовете);
в)
отпадъците, както са изброени в приложения IV и IVA или отпадъците, за които се прилага решението;
г)
общото количество с предварително съгласие;
д)
периода на валидност;
е)
всяка една промяна в предварителното съгласие;
ж)
всяка една промяна в нотифицираната информация; и
з)
всяка отмяна на предварителното съгласие.
За тази цел се използва формуляра, описан в приложение VI.
4. Чрез дерогация от членове 9, 10 и 12 съгласието, дадено в съответствие с член 9, наложените условия в съответствие с член 10 или възраженията, повдигнати в съответствие с член 12 от заинтересованите компетентни органи, са предмет на срок от седем работни дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по местоназначението в съответствие с член 8.
5. Независимо от параграф 4, компетентният орган по изпращането може да реши, че е необходимо повече време, с цел да получи повече информация или документация от нотификатора.
В такива случаи компетентният орган, в срок от седем работни дни, информира нотификатора писмено, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи.
Общо необходимото време не надвишава 30 дни след датата на изпращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8.
Член 15
Допълнителни разпоредби относно временни операции по оползотворяване и обезвреждане
Превозите на отпадъци, предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане, са предмет на следните допълнителни разпоредби:
а)
Когато се прави превоз на отпадъци, предназначени за временна операция по оползотворяване и обезвреждане, всички съоръжения, в които са предвидени допълнителни временни, а също така и окончателни операции по оползотворяване и обезвреждане, също се посочват в нотифициращия документ, освен първоначалната временна операция по оползотворяване и обезвреждане.
б)
Компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да дадат тяхното съгласие за превоз на отпадъци, предназначени за временна операция по оползотворяване и обезвреждане само ако нямат никакви основания за възражение, в съответствие с членове 11 или 12, срещу превоза/ите на отпадъци към съоръженията, извършващи какви да е допълнителни временни и окончателни операции по оползотворяване и обезвреждане.
в)
В рамките на три дни от получаването на отпадъците в съоръжението, което извършва тази временна операция по оползотворяване и обезвреждане, това съоръжение изпраща писмено потвърждение, че отпадъците са получени.
Това потвърждение се попълва или прилага към документа за превоз. Упоменатото съоръжение изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи това потвърждение, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
г)
Веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след завършването на временната операция по оползотворяване и обезвреждане, и не по-късно от една календарна година, или по-къс срок в съответствие с член 9, параграф 7, след получаването на отпадъците, съоръжението извършващо тази операция удостоверява на своя отговорност, че е завършено временното оползотворяване или обезвреждане.
Този сертификат се съдържа в или е приложен към документа за превоз.
Упоменатото съоръжение изпраща подписани копия от документа за превоз съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
д)
Когато съоръжението за оползотворяване или обезвреждане, което извършва временна операция по оползотворяване и обезвреждане, изпрати отпадъците за каква да е допълнителна временна или окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане до съоръжение, разположено в страната по местоназначение, то получава веднага, щом е възможно, но не по-късно от една календарна година след изпращането на отпадъците, или по-къс срок в съответствие с член 9, параграф 7, сертификат от това съоръжение, че допълнителната окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане е завършена.
Упоменатото съоръжение, което извършва временна операция по оползотворяване и обезвреждане, веднага изпраща съответното удостоверение/я до нотификатора и заинтересованите компетентни органи, удостоверяващо превоза/те, за който се отнася удостоверението/та.
е)
Когато се извърши доставка като описаната в алинея д), до съоръжение разположено респективно:
i)
в първоначалната страна изпращач или в друга държава-членка, се изисква нова нотификация в съответствие с разпоредбите на настоящия дял, или
ii)
в трета държава, се изисква нова нотификация в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент, с допълнение, че разпоредбите относно заинтересованите компетентни органи се прилагат също и към първоначалния компетентен орган на първоначалната страна изпращач.
Член 16
Изисквания след съгласието за превоз
След като се даде съгласие за нотифициран превоз от заинтересованите компетентни органи, всички замесени предприятия попълват документа за превоз, или, в случай на обща нотификация, документите за движение по посочените точки, подписват го/ги и задържат копие или копия. Трябва да са изпълнени следните изисквания:
а)
Попълване на документа за превоз от нотификатора: след като нотификаторът получи съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и транзита или, по отношение на компетентния орган по транзита, мълчаливо съгласие, той/тя въвеждат действителната дата на превоза и попълват документа за превоз доколкото им е възможно.
б)
Предварителна информация относно действителното начало на превоза: нотификаторът изпраща подписани копия от попълнения документ за движение съгласно буква a), до заинтересованите компетентни органи и до получателя най-малко три работни дни преди да започне превоза.
в)
Документи, придружаващи всеки транспорт: нотификаторът запазва копие от документа за превоз. Всеки транспорт се придружава от документа за превоз и копия от документа за нотификация, съдържащи писмените съгласия и условията на заинтересованите компетентни органи. Документът за превоз се пази в съоръжението, което получава отпадъците.
г)
Писмено потвърждение за получаване на отпадъците от съоръжението: в срок от три дни след получаване на отпадъците, съоръжението предоставя писмено потвърждение, че отпадъците са получени.
Това потвърждение се съдържа в или прилага към документа за превоз.
Съоръжението изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи това потвърждение, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
д)
Сертификат за окончателно оползотворяване или обезвреждане от съоръжението: веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след завършването на окончателната операция по оползотворяване и обезвреждане, и не по-късно от една календарна година, или по-къс период в съответствие с член 9, параграф 7, след получаване на отпадъците, съоръжението извършващо операцията, на своя отговорност удостоверява, че е завършено окончателното оползотворяване или обезвреждане.
Този сертификат се съдържа в или прилага към документа за превоз.
Съоръжението изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
Член 17
Промени в превоза след съгласие
1. Ако се направи съществена промяна в данните и/или условията на превоз, за който има съгласие, включително промени в планираното количество, маршрут, курс, дата на превоза или превозвач, нотификаторът информира незабавно заинтересованите компетентни органи и получателя и то преди началото на превоза, ако е възможно.
2. В такива случаи се изпраща нова нотификация, освен ако всички заинтересовани компетентни органи не сметнат, че предложените промени не изискват нова нотификация.
3. Когато тези промени включват компетентни органи, различни от заинтересованите в първоначалната нотификация, се изпраща нова нотификация.
ГЛАВА 2
Общи информационни изисквания
Член 18
Отпадъци, които трябва да бъдат придружавани от определена информация
1. Отпадъците по член 3, параграфи 2 и 4, предназначени за превоз, са предмет на следните процедурни изисквания:
а)
С цел да се помогне за проследяването на превозите на тези отпадъци, лицето под юрисдикцията на страната изпращач, което урежда превоза, обезпечава отпадъците да се придружават от документа, който се съдържа в приложение VII.
б)
Документът, който се съдържа в приложение VII, се подписва от лицето което урежда превоза преди започването му и се подписва от съоръжението за оползотворяване или лабораторията и получателя, когато се получат въпросните отпадъци.
2. Договорът, посочен в приложение VII, между лицето, което урежда превоза и получателя за оползотворяване на отпадъците, влиза в сила когато започне превоза и включва задължение, когато превозът на отпадъците или тяхното оползотворяване не може да се извърши според плана или когато е извършен незаконен превоз, то лицето което урежда превоза или получателят, когато това лице не е в състояние да извърши превоза на отпадъци или тяхното оползотворяване (например при неплатежоспособност), да:
а)
вземе обратно отпадъците или да гарантира тяхното оползотворяване по алтернативен начин; и
б)
обезпечи междувременно, ако е необходимо, тяхното складиране.
Лицето, което урежда превоза или получателят предоставят копие от договора срещу поискване от заинтересования компетентен орган.
3. За целите на инспекцията, правоприлагането, планирането и статистиката, държавите-членки могат в съответствие с националното законодателство да изискват информация по параграф 1 за превози, обхванати от настоящия член.
4. Информацията, посочена в параграф 1 се третира като поверителна, когато това се изисква от Общността и националното законодателство.
ГЛАВА 3
Общи изисквания
Член 19
Забрана за смесване на отпадъци по време на превоз
От началото на превоза до получаването в съоръжението за оползотворяване или обезвреждане, отпадъците, както са посочени в документа за нотифициране или, както е посочено в член 18, не се смесват с други отпадъци.
Член 20
Съхранение на документи и информация
1. Всички документи изпратени до или от компетентните органи по отношение на нотифициран превоз се пазят в Общността най-малко три години от датата на начало на превоза, от компетентните органи, нотификатора, получателя и съоръжението, което получава отпадъците.
2. Информация, дадена съгласно член 18, параграф 1, се пази в Общността най-малко три години от датата на начало на превоза, от лицето което урежда превоза, получателя и съоръжението, което получава отпадъците.
Член 21
Публичен достъп до нотификации
Компетентните органи по изпращането или местоназначението могат да направят публично достояние, чрез подходящи средства, като интернет например, информацията за уведомления за превози, за които са дали съгласие, когато тази информация не е поверителна по националното или законодателството на Общността.
ГЛАВА 4
Задължения за обратно вземане
Член 22
Вземане обратно, когато превозът не може да се извърши според плана
1. Когато кой да е от заинтересованите компетентни органи научи, че превоз на отпадъци, включително тяхното оползотворяване или обезвреждане, не може да се извърши според плана в съответствие със сроковете от документите за нотификация и движение и/или договора по втората подточка на точка 4 от член 4 и член 5, той незабавно информира компетентния орган по изпращането. Когато съоръжение за оползотворяване или обезвреждане откаже получен превоз, то незабавно информира компетентния орган по местоназначение.
2. Компетентният орган по изпращането гарантира, освен в случаите по параграф 3, че въпросните отпадъци са взети обратно от нотификатора на неговата територия на юрисдикция или някъде другаде в страната изпращач, както е посочено в съответствие с подреждането по важност в списъка в точка 15 от член 2, или, ако не е приложимо, от самият компетентен орган или от физическо или юридическо лице от негово име.
Това се извършва в рамките на 90 дни или друг срок, договорен между заинтересованите компетентни органи, след като компетентният орган по изпращането научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита, че разрешеният превоз на отпадъци или тяхното оползотворяване или обезвреждане не може да се извърши и е информиран относно причината/те за това. Това уведомяване може да произхожда от информация, предоставена на компетентните органи по местоназначението или транзита, inter alia, от други компетентни органи.
3. Задължението за обратно вземане в параграф 2 не се прилага, ако компетентните органи по изпращането, транзита и местоназначението, ангажирани в обезвреждането или оползотворяването на отпадъците, са убедени, че отпадъците могат да бъдат рециклирани или обезвредени по алтернативен начин в страната по местоназначение или навсякъде от нотификатора или ако това не е приложимо, от компетентния орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Задължението за вземане обратно в параграф 2 не се прилага, ако превозваните отпадъци по време на операцията в съоръжението се смесят необратимо с другите отпадъци, преди заинтересованият компетентен орган да бъде известен, че превозът, за който е нотифицирано не може да се извърши съгласно параграф 1. Такава смес се оползотворява или обезврежда по алтернативен начин в съответствие с първа алинея.
4. В случаите на обратно вземане, както е посочено в параграф 2 се представя нова нотификация, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обоснована молба от първоначалния компетентен орган по изпращането.
Когато е уместно се изпраща нова нотификация от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, от кои да е други физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 от член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Нито един компетентен орган не се противопоставя или възразява срещу връщането на отпадъци от превоз, който не може да се извърши или срещу свързаната с това операция по оползотворяване и обезвреждане.
5. В случаи на алтернативно уреждане извън първата страна по местоназначение съгласно параграф 3, се прави нова нотификация от първия нотификатор когато е уместно, или ако е неизпълнимо, от кои да е други физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 от член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Когато се прави нова нотификация от нотификатора, то се изпраща също на компетентния орган в първата страна изпращач.
6. В случаи на алтернативно уреждане в първата страна по местоназначение съгласно параграф 3, се изисква нова нотификация и надлежно обоснована молба. Тази надлежно обоснована молба, чиято цел е съгласуване на алтернативното уреждане, се изпраща до компетентния орган по местоназначение и изпращане от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, до компетентния орган по местоназначение от първия компетентен орган по изпращането.
7. Ако не се изпрати нова нотификация в съответствие с параграфи 4 или 6, се попълва нов документ за движение в съответствие с член 15 или член 16 от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, от всяко друго физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 на член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Ако се изпрати нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането в съответствие с параграфи 4 или 5, не се изисква нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
8. Задължението на нотификатора и допълнителното задължение на страната изпращач да вземе обратно отпадъците или да уреди алтернативно оползотворяване или обезвреждане приключва, когато съоръжението издаде сертификата за окончателно оползотворяване или обезвреждане по член 16, буква д) или когато е уместно, по член 15, буква д). В случаи на временно оползотворяване или обезвреждане по член 6, параграф 6, допълнителното задължение на страната изпращач приключва, когато съоръжението издаде удостоверението по член 15, буква г).
Ако дадено съоръжение издаде сертификат за оползотворяване или обезвреждане по начин, който води до незаконен превоз, и като следствие се освободи финансовата гаранция, се прилагат член 24, параграф 3 и член 25, параграф 2.
9. Когато в държава-членка се открият отпадъци от превоз, който не може да се извърши, включително тяхното оползотворяване или обезвреждане, компетентният орган с юрисдикция върху територията, където са открити отпадъците, е отговорен да обезпечи, че са взети мерки за безопасно съхранение на отпадъците, докато се чака тяхното връщане или окончателно оползотворяване или обезвреждане по алтернативен начин.
Член 23
Разходи за обратно вземане, когато превоза не може да се извърши
1. Разходите, възникнали от връщането на отпадъци от превоз, който не може да се извърши, включително разходите за техния транспорт, оползотворяване или обезвреждане съгласно член 22, параграф 2 или параграф 3 и разходите за складирането съгласно член 22, параграф 9 от датата, на която компетентният орган по изпращането научи, че този превоз на отпадъци или тяхното оползотворяване или обезвреждане не може да се извърши, се поемат от:
а)
от нотификатора, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2; или ако е неизпълнимо;
б)
от други физически или юридически лица ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
от компетентния орган по изпращането; или ако е неизпълнимо;
г)
както е договорено между заинтересованите компетентни органи.
2. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
Член 24
Обратно вземане при незаконен превоз
1. Когато даден компетентен орган открие превоз, който счита за незаконен, той незабавно информира останалите заинтересовани компетентни органи.
2. Ако незаконният превоз е отговорност на нотификатора, компетентният орган по изпращането осигурява въпросните отпадъци:
а)
да бъдат взети обратно от нотификатора de facto; или ако няма изпратена нотификация;
б)
да бъдат взети обратно от нотификатора de jure; или ако е неизпълнимо;
в)
да бъдат взети обратно от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име; или ако е неизпълнимо;
г)
да бъдат рециклирани или обезвредени алтернативно в страната по местоназначение или изпращане от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име; или ако е неизпълнимо;
д)
да бъдат рециклирани или обезвредени алтернативно в друга държава от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име, ако всички заинтересовани компетентни органи са съгласни.
Въпросното обратно вземане, оползотворяване или обезвреждане се извършва в срок от 30 дни, или друг срок, който може да бъде договорен между заинтересованите компетентни органи след като компетентният орган по изпращането научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита за незаконния превоз и причината/те за него. Това уведомяване може да се дължи на информация, предоставена на компетентните органи по местоназначението или транзита, inter alia, от други компетентни органи.
В случаите на обратно вземане, както е посочено в букви a), б) и в), се изпраща нова нотификация, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обосновано искане от първоначалния компетентен орган по изпращането.
Новата нотификация се представя от лицето или органа, изброени в букви a), б) или в), в съответствие с това разпореждане.
Нито един компетентен орган не се противопоставя или възразява срещу връщането на отпадъци при незаконен превоз. В случая на алтернативно уреждане, както е посочено в букви г) и д) от компетентния орган по изпращането, се представя нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обосновано искане от този орган.
3. Ако незаконният превоз е отговорност на получателя, компетентният орган по местоназначение гарантира въпросните отпадъци да бъдат оползотворени или обезвредени по екологосъобразен начин:
а)
от получателя; или ако е неизпълнимо;
б)
от самия компетентен орган или от физическо или юридическо лице от негово име.
Това оползотворяване или обезвреждане се извършва в срок от 30 дни, или друг срок, който може да бъде договорен между заинтересованите компетентни органи след като компетентният орган по местоназначението научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита за незаконния превоз и причината(те) за него. Това уведомяване може да се дължи на информация, предоставена на компетентните органи по изпращането и транзита, inter alia, от други компетентни органи.
За тази цел заинтересованите компетентни органи си сътрудничат в рамките на необходимото, за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците.
4. Ако не се изпрати нова нотификация, се попълва нов документ за движение в съответствие с член 15 или 16 от лицето, отговорно за вземането обратно или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането.
Ако се изпрати нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането, не се изисква нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
5. По-специално в случаи, когато отговорността за незаконния превоз не може да се припише нито на нотификатора, нито на получателя, заинтересованите компетентни органи си сътрудничат, за да гарантират, че въпросните отпадъци са оползотворени или обезвредени.
6. В случаите на временно оползотворяване или обезвреждане, посочени в член 6, параграф 6, когато се открие незаконен превоз след завършването на временната операция по оползотворяване и обезвреждане, допълнителното задължение на страната изпращач да вземе обратно отпадъците или да уреди алтернативно оползотворяване или обезвреждане приключва, когато съоръжението издаде сертификата, посочен в член 15, буква г).
Ако дадено съоръжение издаде сертификат за оползотворяване или обезвреждане по начин, който води до незаконен превоз, и като следствие се освободи финансовата гаранция, се прилагат параграф 3 и член 25, параграф 2.
7. Когато в държава-членка се открият отпадъци от незаконен превоз, компетентният орган с юрисдикция върху територията, където са открити отпадъците, е отговорен да обезпечи, че са взети мерки за безопасно съхранение на отпадъците, докато се чака тяхното връщане или окончателно оползотворяване или обезвреждане по алтернативен начин.
8. Членове 34 и 36 не се прилагат в случаите, когато незаконните превози се върнат в страната изпращач и тази страна изпращач е обхваната от забраните, описани в тези членове.
9. В случая на незаконен превоз съгласно определението в точка 35, буква ж) от член 2, лицето, което урежда превоза, е субект на същите задължения, установени в настоящия член, както и нотификатора.
10. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
Член 25
Разходи за обратно вземане при незаконен превоз
1. Разходите, възникнали от обратното вземане на отпадъци при незаконен превоз, включително разходите за техния транспорт, оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 2 и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7 от датата на която компетентният орган по изпращането научи, че този превоз е незаконен, се поемат от:
а)
нотификатора de facto, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2; или ако не е изпратено никаква нотификация;
б)
нотификатора de jure или други физически или юридически лица, ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
компетентния орган по изпращането.
2. Разходите за оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 3, включително възможен транспорт и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7, се поемат от:
а)
получателя; или ако е неизпълнимо;
б)
компетентния орган по местоназначението.
3. Разходите за оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 5, включително възможен транспорт и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7, се поемат от:
а)
нотификатора, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2, и/или получателя, в зависимост от решението на замесените компетентни органи; или ако е неизпълнимо;
б)
други физически или юридически лица, ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
компетентните органи по изпращането и местоназначението.
4. В случая на незаконен превоз съгласно определението в точка 35, буква ж) от член 2, лицето, което урежда превоза, е предмет на същите задължения, установени в настоящия член, както и нотификатора.
5. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
ГЛАВА 5
Общи административни разпоредби
Член 26
Формат на съобщенията
1. Информацията и документите, изброени по-долу, може да се изпращат по пощата:
а)
нотификация за планиран превоз съгласно членове 4 и 13;
б)
искане за информация и документация съгласно членове 4, 7 и 8;
в)
предоставяне на информация и документация съгласно членове 4, 7 и 8;
г)
писмено съгласие за превоз, нотифицирано съгласно член 9;
д)
условия за превоз съгласно член 10;
е)
възражения срещу превоз съгласно членове 11 и 12;
ж)
информация за решения за издаване на предварителни съгласия за специфични съоръжения за оползотворяване съгласно член 14, параграф 3;
з)
писмено потвърждение за получаване на отпадъците съгласно членове 15 и 16;
и)
сертификат за оползотворяване или обезвреждане на отпадъците съгласно членове 15 и 16;
й)
предварителна информация относно действителното начало на превоза съгласно член 16;
к)
информация за промени в превоза след съгласие в съответствие с член 17; и
л)
писмените съгласия и документите за движение да се изпращат съгласно дялове IV, V и VI.
2. Документите, посочени в параграф 1, може алтернативно да се предоставят при договореност между заинтересованите компетентни органи и нотификатора чрез следните методи за комуникация:
а)
по факс; или
б)
по факс, последван от поща; или
в)
по електронна поща с електронен подпис. В този случай, всеки печат или подпис се заменят от електронния подпис; или
г)
по електронна поща без електронен подпис, последван от поща.
3. Документите придружаващи всеки превоз в съответствие с член 16, буква в) и член 18, може да бъдат в електронна форма с електронни подписи, ако е възможно да бъдат разчетени във всеки един момент по време на превоза и ако това е приемливо за заинтересованите компетентни органи.
4. Информацията и документите, изброени в параграф 1, може да се предоставят и разменят при договореност между заинтересованите компетентни органи и нотификатора чрез средствата за обмен на електронни данни с електронен подпис или електронно удостоверяване на автентичност в съответствие с Директива 1999/93/EО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1999 г. относно рамка на Общността за електронните подписи (20), или подобна електронна система за удостоверяване на автентичност, която дава същото ниво на сигурност. В такива случаи следва да се изготвят организационни разпоредби за потока на обмен на електронни данни.
Член 27
Език
1. Всяка нотификация, информация, документация или друго съобщение, предоставени съгласно разпоредбите на настоящия дял, се прави на език, приемлив за заинтересованите компетентни органи.
2. Нотификаторът предоставя на заинтересованите компетентни органи, ако те поискат това, оторизиран превод (и) на език, приемлив за тях.
Член 28
Спор по въпроси на класификацията
1. Ако компетентните органи по изпращането и по местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията що се отнася до разграничаването между отпадъци и вещества, които не са отпадъци, предметът на спора се третира като отпадъци. Това не засяга правото на страната по местоназначение да се разпорежда с експедирания материал в съответствие с националното си законодателство, след пристигане на експедирания материал, и когато това законодателство е в съответствие с Общността или международното право.
2. Ако компетентните органи по изпращането и по местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията на отпадъците, които са нотифицирани като отпадъци, изброени в приложения III, IIIA, IIIB или IV, отпадъците се разглеждат като отпадъци, изброени в приложение IV.
3. Ако компетентните органи по изпращането и местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията на операцията за третиране на отпадъците, т.е. дали да е оползотворяване или обезвреждане, се прилагат разпоредбите относно обезвреждане.
4. Параграфи 1-3 се прилагат само по смисъла на настоящия регламент и не засягат правата на заинтересованите страни да отнасят всеки спор по тези въпроси към съда или арбитража.
Член 29
Административни разходи
Необходимите административни разходи за осъществяване на нотификацията и процедурите по надзор, както и обичайните разходи за необходимите анализи и инспекции, могат да бъдат поети от нотификатора.
Член 30
Споразумения за гранични територии
1. В изключителни случаи и ако специфичната географска или демографска ситуация гарантира такава стъпка, държавите-членки могат да сключат двустранни споразумения, които облекчават процедурата за нотифициране за превози на специфични потоци отпадъци по отношение на презграничните превози до най-близкото подходящо съоръжение, разположено в граничната територия между двете заинтересовани държави-членки.
2. Такива двустранни споразумения могат също да бъдат сключени, когато отпадъците се превозват от и третират в страната изпращач, но преминават транзитно през друга държава-членка.
3. Държавите-членки могат също да сключат такива споразумения с държавите, които са страни по Споразумението за европейското икономическо пространство.
4. Тези споразумения се нотифицират на Комисията, преди да са влезли в сила.
ГЛАВА 6
Превози в рамките на Общността с транзит през трети страни
Член 31
Превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане
Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността с транзит през една или повече трети страни и отпадъците са предназначени за обезвреждане, компетентният орган по изпращането, в допълнение към разпоредбите на настоящия дял, отправя запитване до компетентния орган в третите държави дали те желаят да изпратят своето писмено съгласие за планирания превоз:
а)
в случая на страни по Базелската конвенция, в срок от 60 дни, освен ако не се е отказал от това право в съответствие с клаузите на тази конвенция; или
б)
в случая на страни, които не са страни по Базелската конвенция, в срок, договорен между компетентните органи.
Член 32
Превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността с транзит през една или повече трети страни, към които не се прилага Решението на ОИСР и отпадъците са предназначени за оползотворяване, се прилага член 31.
2. Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността, включително превози между местности в същата държава-членка, с транзит през една или повече трети държави, по отношение на които се прилага Решението на ОИСР и отпадъците са предназначени за оползотворяване, съгласието, посочено в член 9 може да се даде мълчаливо, и ако не се получи никакво възражение или не се посочат никакви условия, превозът може да започне 30 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8.
ДЯЛ III
ПРЕВОЗИ НА ОТПАДЪЦИ ПРЕДИМНО В РАМКИТЕ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 33
Прилагане на настоящия регламент по отношение на превози предимно в рамките на държавите-членки
1. Държавите-членки създават подходяща система за надзор и контрол върху превозите на отпадъци предимно в рамките на тяхната юрисдикция. Тази система трябва да взема предвид необходимостта от съгласуваност със системата на Общността, създадена чрез дялове II и VII.
2. Държавите-членки информират Комисията за тяхната система за надзор и контрол върху превозите на отпадъци. Комисията информира останалите държави-членки за това.
3. Държавите-членки могат да прилагат системата, предвидена в дялове II и VII, в рамките на тяхната юрисдикция.
ДЯЛ IV
ИЗНОС ОТ ОБЩНОСТТА КЪМ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Износ на отпадъци за обезвреждане
Член 34
Забранен износ, освен към държавите от ЕАСТ
1. Забранява се целия износ на отпадъци от Общността, предназначени за обезвреждане.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага по отношение на износ на отпадъци, предназначени за обезвреждане в държавите от ЕАСТ, които са и страни по Базелската конвенция.
3. Въпреки това, се забранява износ на отпадъци за обезвреждане към държава от ЕАСТ, която е страна по Базелската конвенция:
а)
когато страната от ЕАСТ забранява вноса на такива отпадъци; или
б)
ако компетентният орган по изпращането има причина да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани по екологосъобразен начин съгласно член 49, в заинтересованата страна по местоназначение.
4. Настоящата разпоредба не засяга задълженията за вземане обратно, както определено в членове 22 и 24.
Член 35
Процедури при износ към страни от ЕАСТ
1. Когато отпадъци, предназначени за обезвреждане, се изнасят от Общността към държави от ЕАСТ, страни по Базелската конвенция, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита извън Общността разполага с 60 дни след датата на изпращане на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за превоза, за който е нотифицирано, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
компетентният орган по изпращането в Общността взема решение за съгласие за превоза, посочен в член 9, само след като получи писмено съгласие от компетентния орган по местоназначение, и когато е уместно, мълчаливото или писмено съгласие на компетентния орган по транзита извън Общността, и не по-рано от 61 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по транзита. Компетентният орган по изпращането може да вземе решението преди изтичането на 61-дневния срок, ако има писменото съгласие на останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Прилагат се следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентният орган по транзита в Общността потвърждава получаването на нотификацията от нотификатора;
б)
компетентните органи по изпращането, и когато е уместно, по транзита в Общността, изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза до митническия пункт на износа и до изходящия митническия пункт на Общността;
в)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до митническия пункт на износа и изходящия митнически пункт на Общността;
г)
веднага след като отпадъците напуснат Общността, изходящия митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган по изпращането в Общността, обявявайки, че отпадъците са напуснали Общността;
д)
ако 42 дни след като отпадъците са напуснали Общността, компетентния орган по изпращането в Общността не получи информация от съоръжението относно получаването на отпадъците, той незабавно информира компетентния орган по местоназначението; и
е)
договорът, посочен във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5 постановява, че:
i)
ако съоръжението издаде неверен сертификат за обезвреждане, водещо до освобождаване на финансовата гаранция, получателят поема разходите, породени от задължението да се върнат отпадъците до района на юрисдикцията на компетентния орган по изпращането и разходите за тяхното оползотворяване или обезвреждане по алтернативен и екологосъобразен начин,
ii)
в срок от три дни след получаване на отпадъците за обезвреждане, съоръжението изпраща подписани копия от попълнения документ за превоз, като изключим сертификата за обезвреждане, посочен в точка iii), до нотификатора и заинтересованите компетентни органи, и
iii)
веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след приключване на обезвреждането, и не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците, съоръжението на своя отговорност сертифицира, че обезвреждането е приключило и изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и, когато е уместно, по транзита извън Общността, и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Когато отпадъците се изнасят, те са предназначени за операции по обезвреждане в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има разрешение да работи в страната по местоназначение.
6. Ако митническия пункт на износа или изходящия митническия пункт на Общността открие незаконен превоз, то незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по изпращането в Общността; и
б)
гарантира задържането на отпадъците, докато компетентният орган по изпращането не реши другояче и не изпрати това си решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в който са задържани отпадъците.
ГЛАВА 2
Износ на отпадъци за оползотворяване
Раздел 1
Износ към държави, за които не се прилага Решението на ОИСР
Член 36
Забрана за износ
1. Забранява се износа от Общността на следните отпадъци, предназначени за оползотворяване в държавите, за които не се прилага Решението на ОИСР:
а)
отпадъците, изброени като опасни в приложение V;
б)
отпадъците, изброени в приложение V, част 3;
в)
опасни отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение V;
г)
смеси на опасни отпадъци и смеси на опасни с безопасни отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение V;
д)
отпадъци, които страната по местоназначение е съобщила като опасни съгласно член 3 от Базелската конвенция;
е)
отпадъците, вносът на които е забранен от страната по местоназначение; или
ж)
отпадъци, за които компетентният орган по изпращането има причина да смята, че няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната по местоназначение.
2. Настоящата разпоредба не засяга задълженията за обратно вземане, описани в членове 22 и 24.
3. Държавите-членки могат в изключителни случаи, на база документални доказателства, предоставени по подходящ начин от нотификатора, да приемат разпоредби, разрешаващи специфичните опасни отпадъци, изброени в приложение V, да бъдат изключени от забраната за износ, ако не проявяват никое от свойствата изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО, като вземат предвид, що се отнася до свойствата H3-H8, H10 и H11 определени в това приложение, максимално допустимите граници, определени в Решение 2000/532/EО на Комисията от 3 май 2000 г. заменящо Решение 94/3/EО относно което установяването на списък на отпадъци съгласно член 1, буква a) от Директива 75/442/EИО на Съвета относно отпадъците и Решение 94/904/EО на Съвета относно установяването на списък на опасни отпадъци съгласно член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО на Съвета относно опасните отпадъци (21).
4. Фактът, че отпадъците не са изброени като опасни в приложение V, или че са изброени в приложение V, част 1, списък B, не изключва възможността, в изключителни случаи, характеризирането на такива отпадъци като опасни и следователно предмет на забраната за износ, ако те проявяват някое от свойствата, изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО като вземат предвид, що се отнася до свойствата H3-H8, H10 и H11, определени в това приложение, максимално допустимите граници, определени в Решение 2000/532/EО на Комисията, както е предвидено в член 1, параграф 4, второ тире от Директива 91/689/EИО и във встъпителния параграф от приложение III към настоящия регламент.
5. В случаите, посочени в параграфи 3 и 4, заинтересованата държава-членка информира предвидената страна по местоназначение, преди да вземе решение. Държавите-членки съобщават за тези случаи на Комисията преди края на всяка календарна година. Комисията препраща информацията до всички държави-членки и до секретариата на Базелската конвенция. На база представената информация Комисията може да прави коментари и когато е уместно, да адаптира приложение V в съответствие с член 58.
Член 37
Процедури при износ на отпадъците, изброени в приложение III или IIIA
1. В случая на отпадъци, изброени в приложения III или IIIA и износа, на които не е забранен съгласно член 36, в срок от 20 дни от влизането в сила на настоящия регламент, Комисията изпраща писмено искане до всяка държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, с която изисква:
i)
писмено потвърждение, че отпадъците могат да бъдат изнесени от Общността за оползотворяване в тази държава; и
ii)
посочване на контролната процедура, ако има такава, която ще се използва в страната по местоназначение.
На всяка държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, се дават следните възможности:
а)
забрана; или
б)
процедура на предварителна писмена нотификация и съгласие като описаната в член 35; или
в)
никакъв контрол в страната по местоназначение.
2. Преди датата на прилагане на настоящия регламент, Комисията приема регламент, като взема предвид всички отговори, получени съгласно параграф 1 и информира Комитета, създаден съгласно член 18 от Директива 2006/12/EО.
Ако дадена страна не издаде потвърждение съгласно параграф 1 или ако с дадена държава по някаква причина не е установена връзка, се прилага параграф 1, буква б).
Комисията периодично актуализира приетия регламент.
3. Ако дадена държава посочи в своя отговор, че определени превози на отпадъци не са предмет на никакъв контрол, за такива превози се прилага член 18 mutatis mutandis.
4. Когато се изнасят отпадъци, те следва да бъдат предназначени за операции по оползотворяване в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има право да работи в страната по местоназначение.
5. В случая на превоз на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение III или превоз на смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III или IIIA, или превоз на отпадъци, класифицирани в приложение IIIB, и при условие че износа не е забранен съгласно член 36, се прилага параграф 1, буква б) от настоящия член.
Раздел 2
Износ към страни, за които се прилага Решението на ОИСР
Член 38
Износ на отпадъци, изброени в приложения III, IIIA, IIIБ, IV и IVA
1. Когато отпадъците, изброени в приложения III, IIIA, IIIБ, IV и IVA, отпадъците, които не са класифицирани или смесите на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция от приложение III, IV или IVA, се изнасят от Общността и са предназначени за оползотворяване в държави, за които се прилага Решението на ОИСР, с или без транзит през държави, за които се прилага Решението на ОИСР, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2, 3 и 5.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
смесите на отпадъците, изброени в приложение IIIA, предназначени за временна операция, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, ако е извършена каква да е временна или окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане в страната, по отношение на която не се прилага Решението на ОИСР;
б)
отпадъците, изброени в приложение IIIБ, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие;
в)
съгласието, което се изисква в съответствие с член 9, може да бъде дадено под формата на мълчаливо съгласие от компетентния орган по местоназначение извън Общността.
3. По отношение на износа на отпадъците, изброени в приложения IV и IVA, се прилагат следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентните органи по изпращането и когато е уместно, по транзита в Общността изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза, до митническия пункт на износа и до изходящия митнически пункт на Общността;
б)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до митническия пункт на износа и изходящия митнически пункт на Общността;
в)
веднага след като отпадъците напуснат Общността, изходящия митнически пункт на излизането от Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган по изпращането в Общността, обявявайки, че отпадъците са напуснали Общността;
г)
ако 42 дни след като отпадъците са напуснали Общността, компетентния орган по изпращането в Общността не получи информация от съоръжението относно получаването на отпадъците, той незабавно информира компетентния орган по местоназначение; и
д)
договорът, посочен във втората алинея от точка 4 от член 4 и член 5 посочва, че:
i)
ако съоръжението издаде неверен сертификат за оползотворяване, водещ до освобождаване на финансовата гаранция, получателят поема разходите, породени от задължението да се върнат отпадъците до района на юрисдикцията на компетентния орган по изпращането и разходите за тяхното оползотворяване или обезвреждане по алтернативен и екологосъобразен начин;
ii)
в срок от три дни след получаване на отпадъците за оползотворяване, съоръжението изпраща подписани копия от попълнения документ за движение, като изключим удостоверението за оползотворяване по подточка iii), до нотификатора и заинтересованите компетентни органи; и
iii)
веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след приключване на оползотворяването и не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците, съоръжението на своя отговорност сертифицира, че оползотворяването е приключило и изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението, и когато е уместно по транзита, или ако е дадено или се счита за дадено мълчаливо съгласие от компетентните органи по местоназначение и транзит извън Общността и ако са спазени условията, определени в него;
б)
са спазени член 35, параграф 4, букви б), в) и г).
5. Ако износ, като описания в параграф 1, на отпадъци, изброени в приложения IV и IVA минава транзитно през страна, към която не се прилага Решението на ОИСР, се прилагат следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита, към който не се прилага Решението на ОИСР, разполага с 60 дни след датата на изпращането на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за нотифицирания превоз, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
компетентният орган по изпращането в Общността взема решение за съгласие за превоза, посочен член 9, само след като получи мълчаливо или писмено съгласие от този компетентен орган по транзита, към който не се прилага Решението на ОИСР, и не по-рано от 61 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по транзита. Компетентният орган по изпращането може да вземе решението преди изтичането на 61-дневния срок, ако има писменото съгласие на останалите заинтересовани компетентни органи.
6. Когато отпадъците се изнасят, те следва да бъдат предназначени за операции по оползотворяване в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има разрешение да работи в страната по местоназначение.
7. Ако митническия пункт на износа или изходящия митнически пункт на Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по изпращането в Общността; и
б)
гарантира задържането на отпадъците, докато компетентният орган по изпращането не реши другояче и не изпрати това си решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в който са задържани отпадъците.
ГЛАВА 3
Общи разпоредби
Член 39
Износ към Антарктика
Забранява се износа на отпадъци от Общността към Антарктика.
Член 40
Износ към отвъдморски страни или територии
1. Забранява се износ от Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии.
2. Що се отнася до износ на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии, забраната, описана в член 36, се прилага mutatis mutandis.
3. Що се отнася до износ на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии, които не са обхванати от забраната, описана в параграф 2, разпоредбите от дял II се прилагат mutatis mutandis.
ДЯЛ V
ВНОС В ОБЩНОСТТА ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Внос на отпадъци за обезвреждане
Член 41
Забранен внос, освен от държава, която е страна по Базелската конвенция или с действащо споразумение или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Забранява се вноса в Общността на отпадъци, предназначени за обезвреждане, освен тези от:
а)
страните, които са страни по Базелската конвенция; или
б)
други страни, с които Общността или Общността и нейните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби, съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция; или
в)
други страни, с които отделните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби в съответствие с параграф 2; или
г)
други територии в случаи когато, при изключителни основания по време на кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не могат да бъдат сключени никакви двустранни споразумения или спогодби съгласно букви б) или в), или когато или няма компетентен орган в страната изпращач, или има, но не е в състояние да действа.
2. В изключителни случаи, отделните държави-членки могат да сключат двустранни споразумения и спогодби за обезвреждането на специфични отпадъци в тези държави-членки, когато тези отпадъци няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната изпращач.
Тези споразумения и спогодби следва да са съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция.
Тези споразумения и спогодби гарантират, че операциите по обезвреждане ще бъдат осъществявани в оторизирано съоръжение и ще спазват изискванията за екологосъобразно управление.
Тези споразумения и спогодби гарантират също, че отпадъците са произведени в страната изпращач, и че обезвреждането ще се извърши изключително в държавата-членка, която е сключила споразумението или спогодбата.
Тези споразумения или спогодби се нотифицират на Комисията преди тяхното сключване. Въпреки това, в аварийни ситуации обаче за тях може да бъде нотифицирано до един месец след сключването.
3. Двустранните или многостранни споразумения или спогодби, въведени в съответствие с параграф 1, букви б) и в), се базират на процедурните изисквания на член 42.
4. От страните посочени в параграф 1, букви a), б) и в) се изисква да представят предварително надлежно обосновано искане до компетентния орган на държавата-членка по местоназначение, на база на това, че нямат и не могат обосновано да придобият техническия капацитет и необходимите съоръжения с цел обезвреждане на отпадъците по екологосъобразен начин.
Член 42
Процедурни изисквания за вноса от държава, която е страна по Базелската конвенция или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за обезвреждане от държави, страни по Базелската конвенция, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита извън Общността разполага с 60 дни след датата на изпращане на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за превоза, които са нотифицирани, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
в случаите, посочени в член 41, параграф 1, буква г), включващи кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не се изисква съгласието на компетентните органи по изпращането.
3. Прилагат се следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентният орган по транзита в Общността потвърждава получаването на нотификацията от нотификатора, с копия до заинтересованите компетентни органи;
б)
компетентните органи по местоназначение, и когато е уместно, по транзита в Общността, изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза до входящия митнически пункт на Общността;
в)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до входящия митнически пункт на Общността; и
г)
след като извърши необходимите митнически формалности, митническия пункт на влизането в Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентните органи по местоназначение и транзит в Общността, обявявайки, че отпадъците са влезли в Общността.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението, и когато е уместно, по транзита и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Ако митническия пункт на влизане в Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по местоназначение в Общността, който информира компетентния орган по изпращането извън Общността; и
б)
гарантира задържане на отпадъците докато компетентния орган по изпращането извън Общността не реши друго и не изпрати това свое решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в което са задържани отпадъците.
ГЛАВА 2
Внос на отпадъци за оползотворяване
Член 43
Забранен внос, освен от страна, за която се прилага Решението на ОИСР или страна, която е договаряща страна по Базелската конвенция или с действащо споразумение или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Забранява се вноса в Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване, освен тези от:
а)
страните, за които се прилага Решението на ОИСР; или
б)
други страни, които са договарящи се страни по Базелската конвенция; или
в)
други страни, с които Общността или Общността и нейните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби, съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция; или
г)
други страни, с които отделните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби в съответствие с параграф 2; или
д)
други територии в случаи когато, при изключителни основания по време на кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не могат да бъдат сключени никакви двустранни споразумения или спогодби съгласно букви б) или в), или когато или няма компетентен орган в страната изпращач, или има, но не е в състояние да действа.
2. В изключителни случаи, отделните държави-членки могат да сключат двустранни споразумения и спогодби за оползотворяването на специфични отпадъци в тези държави-членки, когато тези отпадъци няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната изпращач.
В такива случаи се прилага член 41, параграф 2.
3. Двустранните или многостранни споразумения или спогодби, въведени в съответствие с параграф 1, букви в) и г) се базират на процедурните изисквания на член 42, дотолкова, доколкото могат да бъдат приложими.
Член 44
Процедурни изисквания за вноса от страна, за която се прилага Решението на ОИСР или от други територии по време на кризисни ситуации или война
1. Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за оползотворяване, от страни и през страни, за които се прилага Решението на ОИСР, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
съгласието, изисквано в съответствие с член 9, може да се даде под формата на мълчаливо съгласие от компетентния орган по изпращането извън Общността;
б)
нотификаторът може да представи предварителна писмена нотификация в съответствие с член 4; и
в)
в случаите, посочени в член 43, параграф 1, буква д), включващи кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не се изисква съгласието на компетентните органи по изпращането.
3. Освен това трябва да се спазва член 42, параграф 3, букви б), в) и г).
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и, когато е уместно, по транзита или ако е дадено или се счита за дадено мълчаливо съгласие от компетентния орган по изпращането извън Общността и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Ако входящият митнически пункт на Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по местоназначение в Общността, който информира компетентния орган по изпращането извън Общността; и
б)
гарантира задържане на отпадъците докато компетентния орган по изпращането извън Общността не реши друго и не изпрати това свое решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в което са задържани отпадъците.
Член 45
Процедурни изисквания за вноса от страна, за която не се прилага Решението на ОИСР, и която е страна по Базелската конвенция или от други територии по време на ситуации на кризи или война
Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за оползотворяване:
а)
от страна, към която не се прилага Решението на ОИСР; или
б)
през коя да е държава, към която не се прилага Решението на ОИСР и която е също страна по Базелската конвенция,
член 42 се прилага mutatis mutandis.
ГЛАВА 3
Общи разпоредби
Член 46
Внос от отвъдморски страни или територии
1. Когато в Общността се внасят отпадъци от отвъдморски страни или територии, дял II се прилага mutatis mutandis.
2. Една или повече отвъдморски страни и територии и държавата-членка, с която са свързани, могат да прилагат национални процедури за превози от отвъдморската страна или територия към тази държава-членка.
3. Държавите-членки, които прилагат параграф 2, нотифицират Комисията за прилаганите национални процедури.
ДЯЛ VI
ТРАНЗИТ ПРЕЗ ОБЩНОСТТА ОТ И КЪМ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Транзит на отпадъци за обезвреждане
Член 47
Транзит през Общността на отпадъци, предназначени за обезвреждане
Когато отпадъци, предназначени за обезвреждане, се превозват през държавите-членки от и към трети страни, член 42 се прилага mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени по-долу:
а)
първият и последният компетентен орган по транзита в Общността, когато е уместно, изпраща подпечатано копие от решенията за съгласие за превоза или, ако има мълчаливо съгласие, копие от потвърждението в съответствие с член 42, параграф 3, буква a), до входящите и изходящите митнически пунктове на Общността респективно; и
б)
веднага, щом отпадъците са напуснали Общността, изходящият митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган/и по транзита в Общността, обявявайки че отпадъците са напуснали Общността.
ГЛАВА 2
Транзит на отпадъци за оползотворяване
Член 48
Транзит през Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване, се превозват през държавите-членки от и към държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, член 47 се прилага mutatis mutandis.
2. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване, се превозват през държавите-членки от и към държава, към която се прилага Решението на ОИСР, член 44 се прилага mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени по-долу:
а)
първият и последният компетентен орган по транзита в Общността, когато е уместно, изпраща подпечатано копие от решенията за съгласие за превоза или, ако има мълчаливо съгласие, копие от потвърждението в съответствие с член 42, параграф 3, буква a), до входящите и изходящите митнически пунктове на Общността респективно; и
б)
веднага, щом отпадъците са напуснали Общността, изходящият митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган/и по транзита в Общността, обявявайки че отпадъците са напуснали Общността.
3. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване се превозват през държавите-членки от държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, към държава, за която се прилага Решението на ОИСР или обратно, параграф 1 се прилага що се отнася до държавата, към която не се прилага Решението на ОИСР, а параграф 2 се прилага що се отнася до държавата, за която се прилага Решението на ОИСР.
ДЯЛ VII
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Допълнителни задължения
Член 49
Опазване на околната среда
1. Производителят, нотификаторът и други замесени предприятия в превоза на отпадъци и/или тяхното оползотворяване или обезвреждане, предприемат необходимите стъпки, за да гарантират, че всички експедирани от тях отпадъци се управляват без да се застрашава здравето на човека и по екологосъобразен начин за времето на превоза и по време на тяхното оползотворяване и обезвреждане. По-специално, когато превоза се осъществява в Общността, се спазват изискванията на член 4 от Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци.
2. В случая на износ от Общността, компетентния орган по изпращането в Общността:
а)
изисква и полага всички усилия да гарантира, че всички изнесени отпадъци се управляват по екологосъобразен начин за времето на превоза, включително оползотворяването съгласно членове 36 и 38 или обезвреждането съгласно член 34, в третата страна, която е страна по местоназначението;
б)
забранява износ на отпадъци към трети държави, ако има основание да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани в съответствие с изискванията на буква a).
Що се отнася до операцията по оползотворяване и обезвреждане на отпадъците, може да се допусне, inter alia, че е налице екологосъобразно управление, ако нотификаторът или компетентният орган в страната по местоназначение може да демонстрира, че съоръжението, което получава отпадъците, се експлоатира в съответствие с такива стандарти за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на стандартите, установени в законодателството на Общността.
Това допускане обаче не накърнява общата оценка за екологосъобразно управление за времето на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в третата страна по местоназначение.
Когато се търси упътване за екологосъобразно управление, може да се използват ръководствата, изброени в приложение VIII.
3. В случая на внос в Общността, компетентния орган по местоназначение в Общността:
а)
изисква и предприема необходимите стъпки за да гарантира, че всички експедирани отпадъци в неговата територия на юрисдикция се управляват, без да се застрашава здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които могат да нанесат вреда на околната среда, и в съответствие с член 4 от Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци, за времето на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в страната по местоназначение;
б)
забранява внос на отпадъци от трети страни, ако има основание да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани в съответствие с изискванията на буква a).
Член 50
Изпълнение в държавите-членки
1. Държавите-членки определят правилата за санкции, прилагани при нарушение на разпоредбите на настоящия регламент и предприемат всички мерки, необходими за да се гарантира тяхното изпълнение. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и разубеждаващи. Държавите-членки информират Комисията за тяхното национално законодателство, отнасящо се до предотвратяване и откриване на незаконни превози и санкциите за такива превози.
2. Държавите-членки, чрез мерки за изпълнението на настоящия регламент, извършват, inter alia, проверки на фирми и предприятия в съответствие с член 13 на Директива 2006/12/EО и проверки на място на превози на отпадъци или на тяхното оползотворяване или обезвреждане.
3. Проверките на превози може да се правят по-специално:
а)
в мястото на произход, извършвани заедно с производителя, притежателя или нотификатора;
б)
на местоназначението, извършвани заедно с получателя или съоръжението;
в)
на границите на Общността; и/или
г)
по време на превоза в рамките на Общността.
4. Проверките на превози включват инспекцията на документи, потвърждението за идентичност и, когато е уместно, физическа проверка на отпадъците.
5. Държавите-членки си сътрудничат една с друга, двустранно или многостранно, с цел да улеснят предотвратяването и откриването на незаконни превози.
6. Държавите-членки определят онези лица от техния постоянен персонал, които ще бъдат отговорни за сътрудничеството, посочено в параграф 5 и определят централния пункт/ове за физическите проверки, посочени в параграф 4. Информацията се изпраща до Комисията, която разпространява пълен списък до кореспондентите по член 54.
7. По молба на друга държава-членка, дадена държава-членка може да предприеме принудителни действия срещу лица, заподозрени в незаконен превоз на отпадъци, които лица се намират в тази държава-членка.
Член 51
Доклади от държавите-членки
1. Преди края на всяка календарна година, всяка държава-членка изпраща до Комисията копие от доклада за предишната календарна година, който доклад в съответствие с член 13, параграф 3 от Базелската конвенция, се изготвя и представя на Секретариата на тази конвенция.
2. Преди края на всяка календарна година, държавите-членки изготвят също и доклад за предишната година, на база на допълнителния въпросник за докладване, даден в приложение IX и го изпраща на Комисията.
3. Докладите, изготвени от държавите-членки в съответствие с параграфи 1 и 2, се изпращат до Комисията в електронен формат.
4. На всеки три години Комисията изготвя доклад, на база на горепосочените доклади, за изпълнението на настоящия регламент от Общността и нейните държави-членки.
Член 52
Международно сътрудничество
Държавите-членки, когато е уместно и необходимо съвместно с Комисията, си сътрудничат с други страни по Базелската конвенция и междудържавни организации, inter alia, чрез обмен и/или споделяне на информация, чрез насърчаването на екологосъобразни технологии и разработването на съответните кодекси за добрата практика.
Член 53
Определяне на компетентните органи
Държавите-членки определят компетентния орган или органи, отговорни за изпълнението на настоящия регламент. Всяка държава-членка определя единствен компетентен орган по транзита.
Член 54
Определяне на кореспондентите
Държавите-членки и Комисията определят поотделно един или повече кореспонденти, отговорни за информирането или консултирането на лица или предприятия, отправили запитвания. Кореспондентът на Комисията изпраща до кореспондентите на държавите-членки всички въпроси, отправени към него/нея, които ги касаят и обратно.
Член 55
Определяне на митнически служби на влизане в и на излизане от Общността
Държавите-членки могат да посочат специфични изходящи и входящи митнически пунктове на Общността за превоз на отпадъци, влизащи и напускащи Общността. Ако държавите-членки решат да посочат такива митнически учреждения, няма да се разрешава никакъв превоз на отпадъци през други гранични пунктове в рамките на държавата-членка за целите на влизане в или напускане на Общността.
Член 56
Нотифициране на и информация относно определяния
1. Държавите-членки нотифицират Комисията за определянето на:
а)
компетентните органи, съгласно член 53;
б)
кореспондентите, съгласно член 54; и
в)
когато е уместно, изходящи и входящи митнически пунктове на Общността, съгласно член 55.
2. По отношение на горепосоченото, държавите-членки съобщават на Комисията следната информация:
а)
име/а;
б)
пощенски адрес/и;
в)
адрес/и на електронна поща;
г)
телефонен номер/а;
д)
номер/а на факс; и
е)
езици, приемливи за компетентните органи.
3. Държавите-членки незабавно нотифицират Комисията за всички промени в тази информация.
4. Тази информация, както и всички промени в нея, се изпращат до Комисията в електронен формат, а също и на хартия, ако така се изисква.
5. Комисията публикува на своята интернет страница списъците с определените компетентни органи, кореспонденти и митнически учреждения на влизане в и на излизане от Общността, и актуализира тези списъци, когато е уместно.
ГЛАВА 2
Други разпоредби
Член 57
Заседания на кореспондентите
По искане на държавите-членки или ако е уместно, Комисията периодично провежда заседания на кореспондентите за обсъждане на въпросите, възникнали по настоящия регламент. На тези заседания или на част от тях, се канят и съответните заинтересовани страни, когато всички държави-членки и Комисията са се споразумели, че това е уместно.
Член 58
Изменение на приложения
1. Приложенията могат да бъдат изменяни от Комисията чрез регламенти и в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО, за да се вземе предвид научно-техническия напредък. Освен това:
а)
приложения I, II, III, IIIA, IV и V следва да бъдат изменени, за да се вземат предвид промените, договорени по Базелската конвенция и Решението на ОИСР; освен това, приложение IВ за специфичните инструкции за попълване на документите за уведомление и движение ще бъде завършено най-късно на датата на прилагане на настоящия регламент, отчитайки инструкциите на ОИСР;
б)
към приложения IIIБ, IV или V могат да се добавят некласифицирани отпадъци, на временна база в очакване на решение за тяхното включване в съответните приложения към Базелската конвенция или към Решението на ОИСР;
в)
при получаване на искане на държава-членка, смеси от два или повече отпадъци, изброени в приложение III, могат да се обсъждат за включване в приложение IIIA в случаите, посочени в член 3, параграф 2 на временна база, в очакване на решение за тяхното включване в съответните приложения към Базелската конвенция или към решението на ОИС. Първите позиции, които следва да бъдат включени в приложение IIIA, се въвеждат, ако е рационално, на датата на прилагане на настоящия регламент и най-късно шест месеца след тази дата. Приложение IIIA може да съдържа условието една или повече от позициите в него да не се прилагат за износ към държавите, към които не се прилага Решението на ОИСР;
г)
установяват се случаите на изключения по член 3, параграф 3, и когато е необходимо, такива отпадъци се добавят към приложения IVA и V и се заличават от приложение III;
д)
приложение V се изменя, за да отрази промените към списъка с опасни отпадъци, приет в съответствие с член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО;
е)
приложение VIII се изменя, за да отрази съответните международни конвенции и споразумения.
2. Когато се изменя приложение IX, комитетът, създаден чрез Директива 91/692/EИО на Съвета от 23 декември 1991 г. относно стандартизиране и рационализиране на доклади за прилагането на някои директиви, свързани с околната среда (22), трябва изцяло да участва в преговорите.
3. Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО е определен да бъде три месеца.
Член 59
Допълнителни мерки
1. Комисията може да приеме допълнителни мерки, свързани с изпълнението на настоящия регламент както следва:
а)
метод за изчисляване на финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, описани в член 6;
б)
насоки за прилагането на член 12, параграф 1, буква ж);
в)
допълнителни условия и изисквания по отношение на съоръжения за оползотворяване с предварително съгласие по член 14;
г)
насоки за прилагането на член 15 по отношение идентифицирането и проследяването на отпадъци, претърпяващи съществени промени при временната операция по оползотворяване и обезвреждане;
д)
насоки за сътрудничеството на компетентните органи във връзка с незаконните превози, посочени в член 24;
е)
технически и организационни изисквания за практическото осъществяване на обмена на електронни данни и предоставянето на документи и информация в съответствие с член 26, параграф 4;
ж)
допълнително ръководство относно използването на езици, посочено в член 27;
з)
допълнително разяснение на процедурните изисквания на дял II, що се отнася до тяхното прилагане при износа, вноса и транзита на отпадъци от, към и през Общността;
и)
допълнително ръководство относно недефинирани правни термини.
2. Тези мерки се решават в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
3. Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО е определен да бъде три месеца.
Член 60
Преглед
1. До 15 юли 2006 г. Комисията приключва своя преглед на връзката между съществуващото секторно законодателство за здравето на хората и животните, включително превози на отпадъци, обхванати от Регламент (EО) № 1774/2002 и разпоредбите на настоящия регламент. Ако е необходимо, този преглед се придружава от подходящи предложения с оглед постигането на еквивалентно ниво на процедурите и режима за контрол при превоза на такива отпадъци.
2. В рамките на пет години след 12 юли 2007 г., Комисията прави преглед на прилагането на член 12, параграф 1, буква в), включително неговото влияние върху опазването на околната среда и функционирането на вътрешния пазар. Ако е необходимо, този преглед се придружава от подходящи предложения за изменение на настоящата разпоредба.
Член 61
Отменяне
1. С настоящото Регламент (ЕИО) № 259/93 и Решение 94/774/EО се отменят считано от 12 юли 2007 г.
2. Позоваванията на отменения Регламент (ЕИО) № 259/93 се считат за позовавания към настоящия регламент.
3. С настоящото Решение 1999/412/EО се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
Член 62
Преходни правила
1. Всеки превоз, който е нотифициран и за който компетентният орган по местоназначение е дал потвърждение преди 12 юли 2007 г., е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 259/93.
2. Всеки превоз, за който заинтересованите компетентни органи са дали тяхното съгласие в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93, се извършва не по-късно от една година след 12 юли 2007 г.
3. Докладването съгласно член 41, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 259/93 и член 51 на настоящия регламент за 2007 г., се прави въз основа на въпросника, съдържащ се в Решение 1999/412/EО.
Член 63
Преходни разпоредби за някои държави-членки
1. До 31 декември 2010 г. всички превози до Латвия на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в тези приложения, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогирация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението на местоназначение.
2. До 31 декември 2012 г. всички превози до Полша на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12 до 31 декември 2007 г. компетентните органи могат да възразяват срещу превози до Полша за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2020 и GE020 (отпадъци от стъкло)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 и GH013 (твърди отпадъци от пластмаса)
B3020 (отпадъци от хартия)
B3140 (отпадъци от пневматични гуми)
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен и живак)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
С изключение на отпадъци от стъкло, отпадъци от хартия и отпадъци от пневматични гуми, този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2012 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2012 г., компетентните органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11 по отношение на превози до Полша на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в приложенията.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временно дерогиране на някои разпоредби на Директива 96/61/EО по време на периода, в който временното дерогиране се прилага към съоръжението по местоназначение.
3. До 31 декември 2011 г., всички превози до Словакия на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, са предмет на процедурата на предварително писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогация от някои разпоредби на Директиви 94/67/EО (23) и 96/61/EО, Директива 2000/76/EО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 г. за изгарянето на отпадъци (24) и Директива 2001/80/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. за ограничаването на емисии на определени замърсители във въздуха от големи горивни инсталации (25), по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
4. До 31 декември 2014 г., всички превози до България на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварително писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2009 г., българските компетентни органи могат да повдигат възражения срещу превози до България за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен и живак)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2012 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2009 г., българските компетентни органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11, срещу превози до България на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения.
Чрез дерогация от член 12, българските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временната дерогация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО или Директива 2001/80/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
5. До 31 декември 2015 г., всички превози до Румъния на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, румънските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2070
B2100, с изключение на отпадъци от диалуминиев триоксид
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен, живак и талий)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2015 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2011 г., румънските компетентни органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11, срещу превози до Румъния на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в тези приложения.
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2015 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, румънските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО, Директива 2000/76/EО или Директива 2001/80/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
6. Когато в настоящия член се прави позоваване на дял II по отношение на отпадъците, изброени в приложение III, не се прилагат член 3, параграф 2, член 4, втората алинея от точка 5 и членове 6, 11, 22, 23, 24, 25 и 31.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на третия ден от публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 12 юли 2007 г.
2. Ако датата на присъединяване на България или Румъния бъде по-късна от датата на прилагане, посочена в параграф 1, член 63, параграфи 4 и 5, чрез дерогация от параграф 1 на настоящия член, се прилага от датата на присъединяване.
3. Предмет на споразумение на заинтересованите държавите-членки, член 26, параграф 4 може да се прилага преди 12 юли 2007 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 юни 2006 година.
REGULAMENTO (CE) n.o 1013/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho,
de 14 de Junho de 2006,
relativo a transferências de resíduos
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 1 do artigo 175.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O principal e mais predominante objectivo e elemento do presente regulamento é a protecção do ambiente, sendo os seus efeitos no comércio internacional meramente secundários.
(2)
O Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho, de 1 de Fevereiro de 1993, relativo à fiscalização e ao controlo das transferências de resíduos no interior, à entrada e à saída da Comunidade (3), foi por diversas vezes alterado de forma substancial e necessita ainda de outras alterações. É, em especial, necessário integrar nesse regulamento as disposições da Decisão 94/774/CE da Comissão, de 24 de Novembro de 1994, relativa ao documento de acompanhamento uniforme previsto no Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho (4) e da Decisão 1999/412/CE da Comissão, de 3 de Junho de 1999, relativa ao questionário para a comunicação de informações por parte dos Estados-Membros prevista no n.o 2 do artigo 41.o do Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho (5). O Regulamento (CEE) n.o 259/93 deve, por conseguinte, ser substituído por uma questão de clareza.
(3)
A Decisão 93/98/CEE do Conselho (6) diz respeito à celebração, em nome da Comunidade, da Convenção de Basileia de 22 de Março de 1989 sobre o Controlo dos Movimentos Transfronteiriços de Resíduos Perigosos e sua Eliminação (7), na qual a Comunidade é parte desde 1994. Ao proceder à aprovação do Regulamento (CEE) n.o 259/93, o Conselho estabeleceu regras para a limitação e controlo desses movimentos, destinadas, nomeadamente, a harmonizar o actual sistema comunitário de fiscalização e controlo dos movimentos de resíduos com os requisitos da Convenção de Basileia.
(4)
A Decisão 97/640/CE do Conselho (8) diz respeito à aprovação, em nome da Comunidade, da alteração à Convenção de Basileia estabelecida na Decisão III/1 da Conferência das Partes. Nos termos dessa alteração são proibidas todas as exportações de resíduos perigosos destinados a eliminação provenientes dos países enumerados no anexo VII à Convenção e com destino a países não incluídos nessa lista, tal como acontecia, com efeitos a 1 de Janeiro de 1998, com todas essas exportações de resíduos perigosos referidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 1.o da Convenção e destinados a valorização. O Regulamento (CEE) n.o 259/93 foi alterado nesse sentido pelo Regulamento (CE) n.o 120/97 do Conselho (9).
(5)
Dado que a Comunidade aprovou a Decisão do Conselho da OCDE C (2001) 107/Final relativa à revisão da Decisão da OCDE C (1992) 39/Final sobre o controlo dos movimentos transfronteiriços de resíduos destinados a operações de valorização a fim de harmonizar as listas de desperdícios pela Convenção de Basileia e rever determinados outros requisitos, torna-se assim necessário integrar as disposições da referida decisão na legislação comunitária.
(6)
A Comunidade assinou a Convenção de Estocolmo de 22 de Maio de 2001 sobre os Poluentes Orgânicos Persistentes.
(7)
É importante organizar e regulamentar a fiscalização e o controlo das transferências de resíduos de um modo que tome em consideração a necessidade de preservar, proteger e melhorar a qualidade do ambiente e da saúde humana e que promova uma aplicação mais uniforme do regulamento em toda a Comunidade.
(8)
É importante ter em conta o requisito definido na alínea d) do n.o 2 do artigo 4.o da Convenção de Basileia, que estabelece que as transferências de resíduos perigosos devem ser reduzidas ao mínimo consistente com uma gestão ambientalmente correcta e eficiente desses resíduos.
(9)
É importante ter em conta o direito de cada parte na Convenção de Basileia, nos termos do respectivo n.o 1 do artigo 4.o, de proibir a importação de resíduos perigosos ou de resíduos constantes do anexo II dessa Convenção.
(10)
As transferências de resíduos produzidos pelas forças armadas ou por organizações humanitárias são excluídas do âmbito do presente regulamento quando os resíduos forem importados para a Comunidade em determinadas situações (incluindo trânsito na Comunidade quando os resíduos entram no seu território), mas o direito internacional e os acordos internacionais devem ser respeitados em relação a tais transferências. Nesses casos, todas as autoridades competentes de trânsito e a autoridade competente de destino na Comunidade deverão ser informadas antecipadamente da transferência e do seu destino.
(11)
É necessário evitar uma duplicação com o Regulamento (CE) n.o 1774/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 3 de Outubro de 2002, que estabelece regras sanitárias relativas aos subprodutos animais não destinados ao consumo humano (10), que já contém disposições que abrangem globalmente a expedição, encaminhamento e movimento (recolha, transporte, manipulação, processamento, valorização ou eliminação, conservação de registos, documentos de acompanhamento e rastreabilidade) de subprodutos animais no interior, à entrada e à saída da Comunidade.
(12)
Até à data de entrada em vigor do presente regulamento, a Comissão deverá apresentar um relatório sobre a relação entre a legislação sectorial em vigor em matéria de saúde pública e animal e as disposições do presente regulamento e apresentar até essa data as propostas necessárias para alinhar essa legislação pelo presente regulamento a fim de alcançar um nível de controlo equivalente.
(13)
Embora a fiscalização e o controlo das transferências de resíduos no interior de um Estado-Membro seja uma matéria da competência desse Estado-Membro, os sistemas nacionais relativos às transferências de resíduos deverão ter em conta a necessidade de ser coerentes com o sistema comunitário, a fim de garantir um nível elevado de protecção do ambiente e da saúde humana.
(14)
No caso das transferências de resíduos destinados a operações de eliminação e dos resíduos não constantes dos anexos III, III-A ou III-B destinados a operações de valorização, justifica-se que seja garantida uma optimização da fiscalização e controlo através da exigência de um consentimento escrito prévio para essas transferências. Esse procedimento deverá, por seu lado, implicar uma notificação prévia, a fim de permitir que as autoridades competentes se encontrem devidamente informadas, de modo a poderem tomar todas as medidas necessárias para a protecção da saúde humana e do ambiente. Tal permitirá também a essas autoridades apresentar objecções fundamentadas relativamente a essas transferências.
(15)
No caso de transferências de resíduos constantes dos anexos III, III-A ou III-B destinados a operações de valorização, é adequado garantir um nível mínimo de fiscalização e controlo exigindo que essas transferências sejam acompanhadas por determinadas informações.
(16)
Tendo em conta a necessidade de uma aplicação uniforme do presente regulamento e de um bom funcionamento do mercado interno, é necessário estabelecer, por uma questão de eficiência, que essas notificações sejam tratadas por intermédio da autoridade competente de expedição.
(17)
É também importante clarificar o sistema de garantias financeiras ou de seguro equivalente.
(18)
Tendo em conta a responsabilidade dos produtores de resíduos de efectuarem uma gestão ambientalmente correcta dos resíduos, os documentos de notificação e acompanhamento das transferências de resíduos deverão ser preenchidos, sempre que possível, pelos produtores de resíduos.
(19)
É necessário proporcionar ao notificador salvaguardas processuais, tanto por uma questão de segurança jurídica como para garantir a aplicação uniforme do presente regulamento e o bom funcionamento do mercado interno.
(20)
No caso de transferências de resíduos destinados a eliminação, os Estados-Membros deverão ter em conta os princípios da proximidade, da prioridade da valorização e da auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional, nos termos da Directiva 2006/12/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de Abril de 2006, relativa aos resíduos (11), tomando medidas ao abrigo do Tratado para proibir, de um modo geral ou parcial, essas transferências de resíduos ou para colocar sistematicamente objecções a essas transferências. Deverá também ser tido em consideração o requisito previsto na Directiva 2006/12/CE, ao abrigo da qual os Estados-Membros devem criar uma rede integrada e adequada de instalações de eliminação de resíduos, a fim de permitir à Comunidade no seu conjunto tornar-se auto-suficiente em matéria de eliminação de resíduos, e aos Estados-Membros tenderem individualmente para esse objectivo, de acordo com as suas circunstâncias geográficas ou com a necessidade de instalações especializadas para determinados tipos de resíduos. Os Estados-Membros deverão também estar em condições de garantir que as instalações de gestão de resíduos abrangidas pela Directiva 96/61/CE do Conselho, de 24 de Setembro de 1996, relativa à prevenção e controlo integrados da poluição (12), apliquem as melhores técnicas disponíveis conforme definidas nessa directiva em conformidade com a licença de que é titular a instalação e que os resíduos sejam tratados de acordo com as normas de protecção ambiental estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a operações de eliminação.
(21)
No caso de transferências de resíduos destinados a valorização, os Estados-Membros deverão estar em condições de garantir que as instalações de gestão de resíduos abrangidas pela Directiva 96/61/CE apliquem as melhores técnicas disponíveis tal como estabelecido nessa directiva em conformidade com a licença de que é titular a instalação. Os Estados-Membros deverão também estar em condições de garantir que os resíduos sejam tratados de acordo com normas de protecção ambiental estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a operações de valorização e que, tendo em conta o n.o 4 do artigo 7.o da Directiva 2006/12/CE, os resíduos sejam tratados de acordo com os planos de gestão de resíduos elaborados nos termos daquela directiva, a fim de garantir o cumprimento das obrigações estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a valorização ou reciclagem.
(22)
O desenvolvimento de requisitos obrigatórios em matéria de instalações destinadas a resíduos e de tratamento de materiais específicos de resíduos a nível comunitário, para além das disposições em vigor na legislação comunitária, pode contribuir para a concretização de um nível elevado de protecção do ambiente em toda a Comunidade, bem como de condições equitativas em matéria de reciclagem, e para garantir que não sejam criados obstáculos ao desenvolvimento de um mercado interno da reciclagem economicamente viável. É, por conseguinte, necessário desenvolver condições equitativas a nível da Comunidade, mediante a aplicação apropriada de normas comuns em determinadas áreas relacionadas com a reciclagem, a fim de aumentar a qualidade desta última, nomeadamente no que diz respeito aos materiais secundários. A Comissão deverá apresentar, logo que possível, propostas adequadas relativamente a essas normas harmonizadas, no que diz respeito a determinados resíduos e instalações de reciclagem, com base na análise ulterior da estratégia relativa aos resíduos e tendo em conta a legislação comunitária em vigor, bem como a legislação dos Estados-Membros. Provisoriamente, deverá ser possível opor-se a transferências previstas sempre que a respectiva valorização não cumpra a legislação do país de expedição em matéria de valorização de resíduos, devendo a Comissão acompanhar a situação no que se refere a transferências indesejáveis de resíduos para os novos Estados-Membros e, se necessário, apresentar propostas que permitam resolver essas situações.
(23)
Os Estados-Membros deverão ser obrigados a velar por que, em conformidade com a Convenção da Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas (UNECE) sobre o acesso à informação, a participação pública no processo decisório e o acesso à justiça em matéria de ambiente de 25 de Junho de 1988 (Convenção de Aarhus), as autoridades competentes relevantes publiquem, pelos meios apropriados, as informações relativas às notificações de transferências, quando estas informações não sejam confidenciais por força da legislação nacional ou comunitária.
(24)
Deverá ser estabelecida a obrigação de os resíduos que sejam objecto de uma transferência que não pode ser concluída como previsto serem reenviados para o país de expedição ou valorizados ou eliminados de uma forma alternativa.
(25)
Deverá também passar a ser obrigatório que a pessoa que está na origem de transferências ilícitas aceite a retoma dos resíduos em causa ou providencie formas alternativas para a sua valorização ou eliminação, sem o que as autoridades competentes de expedição ou destino, conforme adequado, devem elas próprias intervir.
(26)
A fim de proteger o ambiente dos países em causa, é necessário clarificar o âmbito da proibição, estabelecida de acordo com a Convenção de Basileia, de exportações da Comunidade de quaisquer resíduos destinados a eliminação num país terceiro que não seja membro da Associação Europeia de Comércio Livre (EFTA).
(27)
Os países partes no Acordo sobre o Espaço Económico Europeu podem adoptar os procedimentos de controlo previstos para as transferências na Comunidade.
(28)
A fim de proteger o ambiente dos países em causa, é igualmente necessário clarificar o âmbito da proibição, também estabelecida de acordo com a Convenção de Basileia, de exportações de resíduos perigosos destinados a valorização num país não abrangido pela decisão da OCDE. É, em especial, necessário clarificar qual é a lista de resíduos à qual é aplicável essa proibição e garantir que esta inclua também os resíduos enumerados no anexo II da Convenção de Basileia, nomeadamente os resíduos recolhidos em habitações e os resíduos resultantes da incineração de resíduos domésticos.
(29)
Deverão ser mantidas providências específicas para as exportações de resíduos não perigosos destinados a valorização em países não abrangidos pela decisão da OCDE e previstas disposições sobre essa matéria, a aperfeiçoar mais tarde.
(30)
As importações para a Comunidade de resíduos destinados a eliminação deverão ser permitidas quando o país de exportação é parte na Convenção de Basileia. As importações para a Comunidade de resíduos destinados a valorização deverão ser permitidas quando o país de exportação está abrangido pela decisão da OCDE ou é parte na Convenção de Basileia. Nos outros casos, todavia, as importações só deverão ser permitidas se o país de exportação estiver vinculado por um acordo ou convénio bilateral ou multilateral compatível com a legislação comunitária e nos termos do artigo 11.o da Convenção de Basileia, excepto quando tal não seja possível em situações de crise, de restabelecimento ou de manutenção da paz, ou de guerra.
(31)
O presente regulamento deverá ser aplicado nos termos do direito marítimo internacional.
(32)
O presente regulamento deverá reflectir as regras relativas a exportações e importações de resíduos provenientes de países e territórios ultramarinos ou a eles destinados, como previsto na Decisão 2001/822/CE do Conselho, de 27 de Novembro de 2001, relativa à associação dos países e territórios ultramarinos à Comunidade Europeia (13).
(33)
Deverão ser tomadas as medidas necessárias para assegurar que, nos termos da Directiva 2006/12/CE e de outra legislação comunitária em matéria de resíduos, os resíduos transferidos dentro da Comunidade e para ela importados sejam geridos durante todo o período de transferência, incluindo a valorização ou eliminação no país de destino, sem perigo para a saúde humana e sem a utilização de processos ou métodos que possam prejudicar o ambiente. No que diz respeito às exportações para fora da Comunidade que não sejam proibidas, é necessário desenvolver esforços para assegurar que os resíduos sejam geridos de uma forma ambientalmente racional durante todo o período de transferência, incluindo a sua valorização ou eliminação no país terceiro de destino. A instalação que recebe os resíduos deverá funcionar segundo normas de protecção da saúde humana e de protecção ambiental amplamente comparáveis às estabelecidas na legislação comunitária. Deverá ser elaborada uma lista não vinculativa de directrizes que possam fornecer orientações em matéria de gestão ambientalmente correcta.
(34)
Os Estados-Membros deverão enviar à Comissão informações relativas à aplicação do presente regulamento, tanto através dos relatórios apresentados ao Secretariado da Convenção de Basileia como com base num questionário separado.
(35)
Afigura-se indispensável zelar por que o desmantelamento de navios se processe de uma forma segura e ambientalmente correcta, a fim de proteger a saúde humana e o ambiente. Além disso, importa assinalar que um navio se pode tornar resíduo na acepção do artigo 2.o da Convenção de Basileia e que pode ser simultaneamente definido como um navio, por força de outras disposições do direito internacional. Importa recordar que estão a ser desenvolvidos esforços, envolvendo nomeadamente a cooperação inter-agências entre a Organização Internacional do Trabalho (OIT), a Organização Marítima Internacional (OMI) e o Secretariado da Convenção de Basileia, para criar, a nível mundial, normas vinculativas que garantam uma solução eficaz para o problema do desmantelamento de navios.
(36)
Uma cooperação internacional eficiente em matéria de controlo das transferências de resíduos é um instrumento importante para garantir o controlo das transferências de resíduos perigosos. Dever-se-á promover o intercâmbio de informações, a partilha de responsabilidades e os esforços de cooperação entre a Comunidade e os seus Estados-Membros e países terceiros, com vista a garantir uma gestão racional dos resíduos.
(37)
Alguns anexos do presente regulamento deverão ser adoptados pela Comissão pelo procedimento previsto no n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE. O mesmo procedimento deverá aplicar-se à alteração dos anexos para tomar em consideração os progressos técnicos e científicos, as alterações relevantes da legislação comunitária ou quaisquer eventos relacionados com a decisão da OCDE, com a Convenção de Basileia e com outras convenções ou acordos internacionais.
(38)
Ao elaborar as instruções de preenchimento dos documentos de notificação e acompanhamento a estabelecer no anexo I-C, competirá à Comissão, tendo em conta a decisão da OCDE e a Convenção de Basileia, especificar, nomeadamente, que os documentos de notificação e acompanhamento deverão, na medida do possível, constar de duas páginas e estabelecer o calendário exacto para o preenchimento dos documentos de notificação e acompanhamento que constam dos anexos I-A e I-B, tendo em conta o anexo II. Além disso, sempre que a terminologia empregue e os requisitos previstos no presente regulamento difiram dos da Convenção de Basileia e da decisão da OCDE, haverá que clarificar os requisitos específicos.
(39)
Ao considerar as misturas de resíduos a aditar no anexo III-A, haverá que ter em conta, nomeadamente, as seguintes informações: as propriedades dos resíduos, tais como eventuais características perigosas, potencial de contaminação e estado físico dos resíduos; os aspectos de gestão, como sejam a capacidade tecnológica de valorizar os resíduos e os benefícios ambientais decorrentes da operação de valorização, incluindo a possibilidade de obstar à gestão ambientalmente correcta dos resíduos. A Comissão deverá procurar, tanto quanto possível, ultimar o referido anexo antes da data de entrada em vigor do presente regulamento e, o mais tardar, seis meses após essa data.
(40)
As medidas adicionais relacionadas com a execução do presente regulamento deverão igualmente ser adoptadas pela Comissão nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE. Essas medidas deverão incluir, em especial, um método para o cálculo da garantia financeira ou seguro equivalente, a completar pela Comissão antes da data de aplicação do presente regulamento, se possível.
(41)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (14).
(42)
Atendendo a que o objectivo do presente regulamento, nomeadamente assegurar a protecção do ambiente quando se verifica a transferência de resíduos, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e pode, pois, devido à escala e efeitos da acção proposta, ser mais bem alcançado ao nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir aquele objectivo,
ADOPTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
ÂMBITO DE APLICAÇÃO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento estabelece procedimentos e regimes de controlo relativos a transferências de resíduos, de acordo com a origem, o destino e o itinerário dessas transferências, o tipo de resíduos transferidos e o tipo de tratamento a aplicar aos resíduos no seu destino.
2. O presente regulamento é aplicável a transferências de resíduos:
a)
Entre Estados-Membros, no interior da Comunidade ou com trânsito por países terceiros;
b)
Importados de países terceiros para a Comunidade;
c)
Exportados da Comunidade para países terceiros;
d)
Em trânsito na Comunidade, em proveniência de países terceiros ou a eles destinados.
3. Não são abrangidas pelo presente regulamento:
a)
As descargas em terra de resíduos gerados pelo funcionamento normal dos navios e das plataformas offshore, incluindo águas residuais e produtos residuais, desde que esses resíduos se encontrem abrangidos pelas disposições da Convenção Internacional sobre a Prevenção da Poluição por Navios de 1973, tal como alterada pelo respectivo Protocolo de 1978 (Marpol 73/78) ou por outros instrumentos internacionais vinculativos;
b)
Os resíduos gerados a bordo de veículos, comboios, aeronaves e navios, até que tais resíduos sejam descarregados com vista a serem valorizados ou eliminados;
c)
As transferências de resíduos radioactivos conforme definidos no artigo 2.o da Directiva 92/3/Euratom do Conselho, de 3 de Fevereiro de 1992, relativa à fiscalização e ao controlo das transferências de resíduos radioactivos entre Estados-Membros e para dentro e fora da Comunidade (15);
d)
As transferências sujeitas aos requisitos de aprovação do Regulamento (CE) n.o 1774/2002;
e)
As transferências dos resíduos referidos nas subalíneas ii), iv) e v) da alínea b) do n.o 1 do artigo 2.o da Directiva 2006/12/CE, no caso de estarem já abrangidos por outra legislação comunitária que estabeleça disposições similares;
f)
As transferências de resíduos da Antárctida para a Comunidade que preencham os requisitos do protocolo relativo à Protecção do Ambiente do Tratado da Antárctida (1991);
g)
As importações para a Comunidade de resíduos gerados pelas forças armadas ou organizações de ajuda humanitária em situações de crise ou em operações de pacificação ou de manutenção da paz, desde que os resíduos sejam directamente transferidos pelas forças armadas ou pelas organizações de ajuda humanitária, ou em seu nome, directa ou indirectamente para o país de destino. Nesses casos, todas as autoridades competentes de trânsito e a autoridade competente de destino na Comunidade serão informadas antecipadamente da transferência e do seu destino.
4. As transferências de resíduos do Antárctico para países fora da Comunidade que por ela transitem estão sujeitas ao disposto nos artigos 36.o e 49.o
5. As transferências de resíduos realizadas exclusivamente no interior de um Estado-Membro estão sujeitas apenas ao disposto no artigo 33.o
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1.
«Resíduos», os resíduos definidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
2.
«Resíduos perigosos», os resíduos definidos no n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE do Conselho, de 12 de Dezembro de 1991, relativa aos resíduos perigosos (16);
3.
«Mistura de resíduos», os resíduos que resultem de uma mistura deliberada ou não deliberada de dois ou mais tipos de resíduos diferentes e relativamente à qual não exista uma rubrica própria nos anexos III, III-B, IV e IV-A. Uma única transferência de resíduos composta por dois ou mais resíduos e em que cada resíduo se encontre separado não é considerada uma mistura de resíduos;
4.
«Eliminação», as operações definidas na alínea e) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
5.
«Eliminação intermédia», as operações de eliminação D 13 a D 15 definidas no anexo II-A da Directiva 2006/12/CE;
6.
«Valorização», as operações definidas na alínea f) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
7.
«Valorização intermédia», as operações de valorização R12 e R13 definidas no anexo II-B da Directiva 2006/12/CE;
8.
«Gestão ambientalmente correcta», todos os passos viáveis a seguir com vista a assegurar uma gestão dos resíduos de maneira a proteger a saúde humana e o ambiente contra os efeitos nocivos que possam advir desses resíduos;
9.
«Produtor», qualquer pessoa cuja actividade produza resíduos (produtor inicial) e/ou qualquer pessoa que efectue operações de pré-tratamento, de mistura ou outras operações que resultem numa alteração da natureza ou da composição desses resíduos (novo produtor), definido na alínea b) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
10.
«Detentor», o produtor dos resíduos ou a pessoa singular ou colectiva que tenha os resíduos na sua posse, definido na alínea c) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
11.
«Agente de recolha», qualquer pessoa que se dedique à recolha de resíduos, definido na alínea g) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
12.
«Comerciante», qualquer pessoa que intervenha a título principal na compra e subsequente venda de resíduos, incluindo os comerciantes que não tomem fisicamente posse dos resíduos, bem como os casos referidos no artigo 12.o da Directiva 2006/12/CE;
13.
«Corretor», qualquer pessoa que organize a valorização ou eliminação dos resíduos por conta de outrem, incluindo os corretores que não tomem fisicamente posse dos resíduos, referido no artigo 12.o da Directiva 2006/12/CE;
14.
«Destinatário», a pessoa ou a empresa, sob a jurisdição do país de destino, para a qual os resíduos são transferidos para fins de valorização ou eliminação;
15.
«Notificador»:
a)
No caso de uma transferência originária de um Estado-Membro, uma pessoa singular ou colectiva, sob a jurisdição desse Estado-Membro, que tenciona efectuar ou mandar efectuar uma transferência de resíduos e à qual cabe o dever de notificação. O notificador é uma das pessoas ou organismos a seguir enumerados, seleccionado de acordo com a hierarquia seguinte:
i)
produtor inicial, ou
ii)
o novo produtor autorizado que efectue operações antes da transferência, ou
iii)
um agente de recolha autorizado que, a partir de várias pequenas quantidades do mesmo tipo de resíduos recolhidos numa grande variedade de fontes, tenha reunido os resíduos para fins de transferência, que deverá ter início a partir de um único local notificado, ou
iv)
um comerciante registado que tenha sido autorizado por escrito pelo produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado nas subalíneas i), ii) e iii) a agir em seu nome como notificador,
v)
um corretor registado que tenha sido autorizado por escrito pelo produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado especificados, respectivamente, nas subalíneas i), ii) e iii) a agir em seu nome como notificador,
vi)
caso todas as pessoas referidas nas subalíneas i), ii), iii), iv) e v), quando aplicável, sejam desconhecidas ou insolventes, o detentor dos resíduos.
Caso um notificador especificado nas subalíneas iv) ou v) não cumpra alguma das obrigações de retoma estabelecidas nos artigos 22.o a 25.o, o produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado especificado respectivamente nas subalíneas i), ii) e iii) que autorizou o comerciante ou corretor a agir em seu nome será considerado como sendo o notificador para efeitos das referidas obrigações de retoma. No caso de transferência ilícita, notificada por um comerciante ou corretor especificado nas subalíneas iv) ou v), a pessoa especificada nas subalíneas i), ii) e iii) que autorizou o comerciante ou corretor a agir em seu nome será considerado como sendo o notificador para efeitos do presente regulamento;
b)
No caso de importações para a Comunidade ou de trânsito pela Comunidade de resíduos que não tenham origem num dos Estados-Membros, qualquer das seguintes pessoas singulares ou colectivas sob a jurisdição do país de destino que tencione efectuar uma transferência de resíduos ou que tencione mandar efectuar ou tenha mandado efectuar uma transferência de resíduos:
i)
a pessoa designada pelo direito do país de destino ou, na ausência de tal designação,
ii)
o detentor dos resíduos quando a expedição se efectuou.
16.
«Convenção de Basileia», a Convenção de Basileia, de 22 de Março de 1989, relativa ao Controlo dos Movimentos Transfronteiriços de Resíduos Perigosos e à sua Eliminação;
17.
«Decisão da OCDE», a Decisão do Conselho da OCDE C(2001) 107/Final relativa à revisão da Decisão C(1992) 39/Final sobre o controlo dos movimentos transfronteiriços de resíduos destinados a operações de valorização;
18.
«Autoridade competente»:
a)
No caso dos Estados-Membros, o órgão designado pelo Estado-Membro em causa nos termos do artigo 53.o; ou
b)
No caso de um Estado terceiro que seja parte na Convenção de Basileia, o órgão designado por esse país como autoridade competente para fins da Convenção, nos termos do seu artigo 5.o; ou
c)
No caso de um país não abrangido pelas alíneas a) ou b), o órgão designado como autoridade competente pelo país ou região em causa ou, na falta dessa designação, a autoridade reguladora desse país ou região, conforme adequado, que tenha jurisdição sobre as transferências de resíduos para valorização ou eliminação ou para trânsito, consoante o caso;
19.
«Autoridade competente de expedição», a autoridade competente da área em que tem início ou está previsto que tenha início a transferência de resíduos;
20.
«Autoridade competente de destino», a autoridade competente da área para a qual se efectua ou está previsto que se efectue a transferência de resíduos, ou na qual os resíduos são carregados antes da sua valorização ou eliminação numa área não abrangida pela jurisdição nacional de qualquer país;
21.
«Autoridade competente de trânsito», a autoridade competente em qualquer país que não seja o país da autoridade competente de expedição ou destino pelo qual transita ou está previsto que transite a transferência de resíduos;
22.
«País de expedição», o país no qual tem início ou está previsto que tenha início a transferência de resíduos;
23.
«País de destino», o país para o qual se efectua ou está previsto que se efectue a transferência de resíduos para fins de valorização ou eliminação nesse país ou para fins de carregamento antes da sua valorização ou eliminação numa área que não se encontre sob a jurisdição nacional de qualquer país;
24.
«País de trânsito», qualquer país, excluindo o país de expedição ou de destino, pelo qual transita ou está previsto que transite a transferência de resíduos;
25.
«Área abrangida pela jurisdição nacional de um país», qualquer território ou área marinha em que um Estado exerça responsabilidades reguladoras e administrativas nos termos do direito internacional no que se refere à protecção da saúde humana ou do ambiente;
26.
«Países e territórios ultramarinos», os países e territórios ultramarinos enumerados no anexo I-A da Decisão 2001/822/CE;
27.
«Estância aduaneira de exportação da Comunidade», a estância aduaneira definida no n.o 5 do artigo 161.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (17);
28.
«Estância aduaneira de saída da Comunidade», a estância aduaneira definida no n.o 2 do artigo 793.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (18);
29.
«Estância aduaneira de entrada na Comunidade», a estância aduaneira para a qual serão dirigidos os resíduos que entram no território aduaneiro da Comunidade nos termos do n.o 1 do artigo 38.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
30.
«Importação», qualquer entrada de resíduos na Comunidade, com exclusão do trânsito através da Comunidade;
31.
«Exportação», o acto de fazer sair os resíduos da Comunidade, com exclusão do trânsito através da Comunidade;
32.
«Trânsito», a transferência de resíduos efectiva ou prevista efectuada através de um ou mais países com excepção do país de expedição ou de destino;
33.
«Transporte», o transporte rodoviário, ferroviário, aéreo, marítimo ou fluvial de resíduos;
34.
«Transferência»: o transporte de resíduos com vista à valorização ou à eliminação, que se efectue ou esteja previsto:
a)
Entre dois países; ou
b)
Entre um país e países e territórios ultramarinos ou outras áreas sob a protecção do primeiro; ou
c)
Entre um país e qualquer área que não faça parte de qualquer país ao abrigo do direito internacional; ou
d)
Entre um país e o Antárctico; ou
e)
A partir de um país transitando por qualquer uma das áreas supramencionadas; ou
f)
No interior de um país, transitando por qualquer uma das áreas supramencionada e que tenha origem e se conclua no mesmo país; ou
g)
Numa área geográfica não sujeita à jurisdição de qualquer país, com destino a um país.
35.
«Transferência ilegal», qualquer transferência de resíduos efectuada:
a)
Sem ter sido notificada a todas as autoridades competentes envolvidas, nos termos do presente regulamento; ou
b)
Sem ter obtido a autorização das autoridades competentes envolvidas, nos termos do presente regulamento; ou
c)
Tendo obtido a autorização das autoridades competentes envolvidas através de falsificação, deturpação ou fraude; ou
d)
De um modo não especificado de forma material na notificação ou nos documentos de acompanhamento; ou
e)
De tal modo que resulte na valorização ou eliminação em violação das regras comunitárias e internacionais; ou
f)
Em contrário ao disposto nos artigos 34.o, 36.o, 39.o, 40.o, 41.o e 43.o; ou
g)
De tal modo que, em relação às transferências de resíduos referidas nos n.os 2 e 4 do artigo 3.o:
i)
se tenha verificado que os resíduos não constam dos anexos III, III-A ou III-B, ou
ii)
não tenha sido respeitado o n.o 4 do artigo 3.o,
iii)
a transferência tenha sido efectuada de um modo não especificado materialmente no documento do anexo VII.
TÍTULO II
TRANSFERÊNCIAS NO INTERIOR DA COMUNIDADE COM OU SEM TRÂNSITO POR PAÍSES TERCEIROS
Artigo 3.o
Quadro processual global
1. As transferências dos resíduos a seguir enumerados estão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do presente título:
a)
Quando destinadas a operações de eliminação:
todos os resíduos;
b)
Quando destinadas a operações de valorização:
i)
resíduos enumerados no anexo IV, que inclui resíduos constantes dos anexos II e VIII da Convenção de Basileia,
ii)
resíduos enumerados no anexo IV-A,
iii)
resíduos não classificados em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A,
iv)
misturas de resíduos não classificadas em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A, excepto se enumeradas no anexo III-A.
2. As transferências dos seguintes resíduos destinados a valorização estão sujeitas aos requisitos gerais de informação estabelecidos no artigo 18.o, se a quantidade dos resíduos transferidos for superior a 20 kg:
a)
Resíduos enumerados nos anexos III ou III-B;
b)
Misturas, não classificadas em qualquer rubrica própria no anexo III, de dois ou mais resíduos enumerados no anexo III, desde que a composição dessas misturas não afecte a respectiva valorização em boas condições ambientais e que essas misturas estejam enumeradas no anexo III-A, nos termos do artigo 58.o
3. Em relação aos resíduos enumerados no anexo III, em casos excepcionais são aplicáveis as disposições relevantes como se estes estivessem enumerados no anexo IV, caso apresentem qualquer uma das características de perigo enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE. Esses casos serão tratados nos termos do artigo 58.o
4. As transferências de resíduos explicitamente destinados a análise laboratorial para efeitos de avaliação das suas características físicas ou químicas ou de determinação da sua adequação para operações de valorização ou eliminação não estão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito referido no n.o 1. Pelo contrário, são aplicáveis os requisitos processuais do artigo 18.o A quantidade desses resíduos excluídos quando explicitamente destinados a análise laboratorial será determinada pela quantidade mínima razoavelmente necessária para a boa execução da análise em cada caso específico, e não poderá exceder os 25 kg.
5. As transferências de misturas de resíduos urbanos e equiparados (rubrica de resíduos 20 03 01) recolhidos em habitações particulares, nomeadamente nos casos em que essa recolha abranja também resíduos do mesmo tipo provenientes de outros produtores, para instalações de valorização ou de eliminação estão, nos termos do presente regulamento, sujeitas às mesmas disposições que as transferências de resíduos destinados a eliminação.
CAPÍTULO 1
Notificação e consentimento escrito prévios
Artigo 4.o
Notificação
Quando o notificador tiver intenção de transferir os resíduos referidos nas alíneas a) ou b) do n.o 1 do artigo 3.o, deve efectuar uma notificação escrita prévia à autoridade competente de expedição e por via desta, e, caso efectue uma notificação geral, deve cumprir o disposto no artigo 13.o
Quando é efectuada uma notificação devem ser cumpridos os seguintes requisitos:
1.
Documentos de notificação e de acompanhamento:
A notificação será efectuada por meio dos seguintes documentos:
a)
Documento de notificação do anexo I-A; e
b)
Documento de acompanhamento do anexo I-B.
Ao efectuar uma notificação, o notificador deve preencher o documento de notificação e, se pertinente, o documento de acompanhamento.
Nos casos em que o notificador não seja o produtor inicial na acepção do n.o 15, alínea a), subalínea i), do artigo 2.o o notificador deve assegurar que o produtor ou uma das pessoas referidas no n.o 15, alínea a), subalínea ii) ou iii), do artigo 2.o, se possível, assine também o documento de notificação do anexo I-A.
O documento de notificação e o documento de acompanhamento serão emitidos pela autoridade competente de expedição e postos à disposição do notificador.
2.
Informações e documentação nos documentos de notificação e de acompanhamento:
O notificador deve incluir ou anexar no documento de notificação as informações e a documentação enumeradas na parte 1 do anexo II. O notificador deve fornecer, no documento de acompanhamento ou em anexo a ele, as informações e a documentação incluídas na parte 2 do anexo II na medida do possível por ocasião da notificação.
A notificação é considerada devidamente apresentada quando a autoridade competente de expedição considerar que o documento de notificação e o documento de acompanhamento foram preenchidos nos termos do primeiro parágrafo.
3.
Informações e documentação adicionais:
Se for solicitado por qualquer das autoridades competentes envolvidas, o notificador deve fornecer informações e documentação adicionais. Na parte 3 do anexo II é apresentada uma lista das informações e documentação adicionais que podem ser solicitadas.
A notificação é considerada devidamente instruída quando a autoridade competente de destino considerar que o documento de notificação e o documento de acompanhamento foram preenchidos e que o notificador forneceu as informações e documentação enumeradas nas partes 1 e 2 do anexo II, bem como as informações e documentação adicionais solicitadas nos termos previstos no presente número e enumeradas na parte 3 do anexo II.
4.
Celebração de um contrato entre o notificador e o destinatário:
O notificador celebra um contrato com o destinatário, nos termos do artigo 5.o, para fins de valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
Ao efectuar-se a notificação, será fornecida às autoridades competentes envolvidas prova desse contrato ou uma declaração que ateste a sua existência, nos termos do anexo I-A. A pedido da autoridade competente, o notificador ou destinatário deve fornecer uma cópia do contrato ou provas da sua existência que satisfaçam a autoridade competente.
5.
Constituição de uma garantia financeira ou seguro equivalente:
Deve ser constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente, nos termos do artigo 6.o O notificador faz uma declaração para o efeito, mediante o preenchimento da parte adequada do formulário de notificação do anexo I-A.
A garantia financeira ou o seguro equivalente (ou, se a autoridade competente o permitir, uma prova dessa garantia ou seguro ou uma declaração que ateste a sua existência) devem ser fornecidos como parte do documento de notificação aquando da notificação ou, se a autoridade competente o permitir através da legislação nacional, atempadamente antes do início da transferência.
6.
Âmbito da notificação:
A notificação abrange a transferência desde o local original de expedição, incluindo as operações intermédias e não intermédias de valorização ou eliminação.
Se se realizarem operações intermédias e não intermédias subsequentes num país que não seja o primeiro país de destino, a operação não intermédia e o seu destino serão indicadas na notificação e aplicar-se-á o disposto na alínea f) do artigo 15.o
Cada notificação deverá apenas abranger um código de identificação de resíduos, excepto nos seguintes casos:
a)
Resíduos não classificados em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A. Neste caso, deverá ser especificado apenas um tipo de resíduos;
b)
Misturas de resíduos não classificadas em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A excepto se enumeradas no anexo III-A. Neste caso, o código de cada fracção dos resíduos deverá ser especificado por ordem de importância.
Artigo 5.o
Contrato
1. Todas as transferências de resíduos que exijam notificação estão sujeitas ao requisito de celebração de um contrato entre o notificador e o destinatário para a valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
2. O contrato é celebrado e produz efeitos no momento da notificação e pelo período de duração da transferência até ser emitido um certificado nos termos da alínea e) do artigo 15.o, da alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, da alínea d) do artigo 15.o
3. O contrato inclui a obrigação de:
a)
O notificador aceitar a retoma dos resíduos, caso a transferência, a valorização ou a eliminação não seja concluída como previsto ou tenha sido efectuada como transferência ilegal, nos termos do artigo 22.o e o n.o 2 do artigo 24.o;
b)
O destinatário valorizar ou eliminar os resíduos caso estes tenham sido objecto de transferência ilegal, nos termos do n.o 3 do artigo 24.o; e
c)
Quanto à instalação, fornecer, nos termos da alínea e) do artigo 16.o, um certificado que comprove que os resíduos foram valorizados ou eliminados de acordo com a notificação e as condições aí definidas e os requisitos do presente regulamento.
4. Se uma transferência de resíduos se destinar a operações intermédias de valorização ou eliminação, o contrato incluirá as seguintes obrigações adicionais:
a)
Para a instalação de destino, fornecer, nos termos da alínea d) e, se adequado, da alínea e) do artigo 15.o, os certificados de valorização ou eliminação final de acordo com a notificação e as condições aí definidas e os requisitos do presente regulamento; e
b)
Para o destinatário, quando aplicável, apresentar uma notificação à autoridade competente do país de expedição inicial nos termos da subalínea ii) da alínea f) do artigo 15.o
5. Caso os resíduos sejam transferidos entre dois estabelecimentos que se encontrem sob o controlo da mesma entidade jurídica, este contrato pode ser substituído por uma declaração da entidade em causa na qual esta se comprometa a proceder à valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
Artigo 6.o
Garantia financeira
1. Todas as transferências de resíduos que exijam notificação estão sujeitas ao requisito de constituição de garantia financeira ou seguro equivalente que abranja:
a)
Os custos de transporte;
b)
Os custos de valorização ou eliminação, incluindo quaisquer operações intermédias necessárias; e
c)
Os custos de armazenagem durante 90 dias.
2. A garantia financeira ou o seguro equivalente destinam-se a cobrir os custos verificados em:
a)
Casos em que a transferência, a valorização ou a eliminação não possa ser concluída como previsto, conforme referido no artigo 22.o; e
b)
Caso em que a transferência, a valorização ou a eliminação seja ilegal conforme referido no artigo 24.o
3. A garantia financeira ou o seguro equivalente devem ser constituídos pelo notificador ou por qualquer outra pessoa singular ou colectiva em seu nome e produzem efeito no momento da notificação ou, caso a autoridade competente que aprova a garantia financeira ou seguro equivalente o permita, o mais tardar aquando do início da transferência, aplicando-se à transferência notificada o mais tardar no início da mesma.
4. A garantia financeira ou seguro equivalente, incluindo o formulário, a redacção e o montante coberto, são aprovados pela autoridade competente de expedição.
No entanto, em casos de importação para a Comunidade, a autoridade competente de destino na Comunidade deve rever o montante coberto e, se necessário, aprovar uma garantia financeira ou um seguro equivalente adicionais.
5. A garantia financeira ou seguro equivalente são válidos e abrangem a transferência notificada e a conclusão da valorização ou eliminação final dos resíduos notificados.
A garantia financeira ou seguro equivalente são liberados quando a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, na alínea e) do artigo 15.o no que diz respeito a operações intermédias de valorização ou eliminação.
6. Em derrogação do n.o 5, se os resíduos transferidos se destinarem a operações intermédias de valorização ou eliminação e se realizar uma nova operação de valorização ou eliminação no país de destino, a garantia financeira ou seguro equivalente poderão ser liberados quando os resíduos deixarem a instalação intermédia e a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o Nesse caso, qualquer nova transferência para uma instalação de valorização ou eliminação será coberta por uma nova garantia financeira ou seguro equivalente a menos que a autoridade competente de destino tenha garantias de que essa garantia financeira ou seguro equivalente não são necessários. Nestas circunstâncias, a autoridade competente será responsável pelas obrigações que surjam no caso de uma transferência ilegal, ou pela retoma quando a transferência ou a nova operação de valorização ou eliminação não puderem ser concluídas como previsto.
7. A autoridade competente na Comunidade que os tenha aprovado terá acesso à garantia financeira ou ao seguro equivalente e fará uso desses fundos, nomeadamente para pagamentos às outras autoridades envolvidas, por forma a cumprir as obrigações decorrentes dos artigos 23.o e 25.o
8. No caso de uma notificação geral ao abrigo do artigo 13.o, podem ser constituídas uma ou várias garantias financeiras ou seguros equivalentes que cubram partes da notificação geral, em vez de uma que cubra toda a notificação geral. Nesses casos, a garantia financeira ou o seguro equivalente serão aplicáveis o mais tardar aquando do início da transferência notificada coberta.
A garantia financeira ou o seguro equivalente são liberados quando a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea e) do artigo 16.o ou, quando apropriado, na alínea e) do artigo 15.o, no respeitante às operações de valorização ou eliminação intermédias dos resíduos em causa. O n.o 6 é aplicável com as necessárias adaptações.
9. Os Estados-Membros devem informar a Comissão das disposições de direito interno adoptadas em aplicação do presente artigo.
Artigo 7.o
Transmissão da notificação pela autoridade competente de expedição
1. Após recepção de uma notificação devidamente apresentada nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o, a autoridade competente de expedição conserva uma cópia da notificação e envia a notificação à autoridade competente de destino, com cópia para todas as autoridades competentes de trânsito e informa o notificador desse envio, no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação.
2. Se a notificação não for devidamente apresentada, a autoridade competente de expedição solicitará ao notificador informações e documentação nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o
Esse pedido deve ser enviado no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação.
Nesse caso, a autoridade competente de expedição dispõe de três dias úteis a contar da recepção das informações e/ou da documentação solicitadas para cumprir o disposto no n.o 1.
3. A autoridade competente de expedição pode decidir, no prazo de três dias úteis a contar da recepção de uma notificação devidamente apresentada nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o, não dar seguimento à notificação se tiver objecções a apresentar em relação à transferência, nos termos dos artigos 11.o e 12.o
A sua decisão e essas objecções serão imediatamente comunicadas ao notificador.
4. Se, no prazo de 30 dias a contar da recepção da notificação, a autoridade competente de expedição não tiver enviado a notificação nos termos do n.o 1, deverá apresentar uma justificação fundamentada ao notificador, a pedido deste. O mesmo não se aplica quando o pedido de informações referido no n.o 2 não tenha sido satisfeito.
Artigo 8.o
Pedidos de informação e documentação das autoridades competentes envolvidas e aviso de recepção da autoridade competente de destino
1. Na sequência do envio da notificação pela autoridade competente de expedição, se alguma das autoridades competentes envolvidas considerar que são necessárias informações e documentação adicionais tal como referido no segundo parágrafo do n.o 3 do artigo 4.o, solicitará essas informações e documentação ao notificador e informará as outras autoridades competentes desse pedido, no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação. Nesse caso, as autoridades competentes em questão dispõem de três dias úteis a contar da recepção das informações e/ou da documentação solicitadas para informar a autoridade competente de destino.
2. Quando a autoridade competente de destino considerar que a notificação está devidamente apresentada nos termos do n.o 3 do artigo 4.o, deve enviar um aviso de recepção ao notificador e cópias às outras autoridades competentes envolvidas no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação devidamente instruída.
3. Se, no prazo de 30 dias a contar da recepção da notificação, a autoridade competente de destino não enviar o aviso de recepção da notificação nos termos do n.o 2, deverá apresentar uma justificação fundamentada ao notificador, a pedido deste.
Artigo 9.o
Consentimento das autoridades competentes de destino, de expedição e de trânsito e prazos de transporte, valorização ou eliminação
1. As autoridades competentes de destino, de expedição e de trânsito disporão de um prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino, nos termos do artigo 8.o, para tomar uma das seguintes decisões fundamentadas por escrito em relação à transferência notificada:
a)
Autorização sem condições;
b)
Autorização com condições nos termos do artigo 10.o; ou
c)
Objecção nos termos dos artigos 11.o e 12.o
Pode-se presumir a autorização tácita da autoridade competente de trânsito se não forem apresentadas objecções no referido prazo de 30 dias.
2. As autoridades competentes de destino, de expedição e, se apropriado, de trânsito enviam ao notificador a sua decisão e respectivas razões, por escrito, no prazo de 30 dias previsto no n.o 1, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
3. As autoridades competentes de destino, de expedição e, se apropriado, de trânsito dão a sua autorização escrita através da aposição do carimbo, assinatura e data nos documentos de notificação ou respectivas cópias.
4. A autorização escrita de uma transferência prevista tem um prazo de validade de um ano civil a contar da data de emissão ou a contar de uma data posterior, consoante o que for indicado no documento de notificação. No entanto, tal não será aplicado se as autoridades competentes em causa fixarem um prazo mais curto.
5. A autorização tácita de uma transferência prevista é válida durante um ano civil após o termo do prazo de 30 dias referido no n.o 1.
6. A transferência prevista só pode ter lugar após o cumprimento dos requisitos das alíneas a) e b) do artigo 16.o e durante o prazo de validade das autorizações tácitas ou escritas de todas as autoridades competentes.
7. A valorização ou eliminação de resíduos relacionada com uma transferência prevista deve ser concluída no prazo máximo de um ano civil a contar da recepção dos resíduos pela instalação, excepto se for indicado um prazo mais curto pelas autoridades competentes envolvidas.
8. As autoridades competentes envolvidas devem retirar a sua autorização, quando tenham conhecimento de que:
a)
A composição dos resíduos não é a notificada; ou
b)
As condições estabelecidas para a transferência não foram respeitadas; ou
c)
Os resíduos não foram valorizados ou eliminados de acordo com a licença de que é titular a instalação que efectua a referida operação; ou
d)
Está prevista ou foi efectuada a transferência, valorização ou eliminação dos resíduos de uma forma que não corresponde às informações incluídas nos documentos de notificação e de acompanhamento ou a eles anexas.
9. A retirada da autorização é transmitida por meio de comunicação oficial ao notificador com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas e para o destinatário.
Artigo 10.o
Condições de transferência
1. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino, nos termos do artigo 8.o, estabelecer condições para dar a sua autorização a uma transferência notificada. Essas condições podem basear-se numa ou mais das razões referidas nos artigos 11.o ou 12.o
2. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem também, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, estabelecer condições para o transporte de resíduos na área sob a sua jurisdição. Essas condições de transporte não podem ser mais rigorosas do que as estabelecidas para transferências semelhantes totalmente efectuadas na área sob a sua jurisdição e devem respeitar os acordos existentes, especialmente os acordos internacionais relevantes.
3. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem também, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, estabelecer como condição que a sua autorização seja considerada nula caso a garantia financeira ou o seguro equivalente não seja aplicável o mais tardar no início da transferência notificada, como previsto no n.o 3 do artigo 6.o
4. As condições são transmitidas por escrito ao notificador pela autoridade competente que as estabelece, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
As condições são indicadas no documento de notificação ou anexas a esse documento pela autoridade competente.
5. A autoridade competente de destino pode igualmente, no prazo de 30 dias a que se refere o n.o 1, prever que a instalação que recebe os resíduos proceda a um registo regular das entradas, das saídas e/ou balanços para os resíduos e operações de valorização ou eliminação associadas que figuram na notificação e para o período de validade da mesma. Estes registos serão assinados pela pessoa legalmente responsável pela instalação e enviados à autoridade competente de destino no prazo de um mês a contar do termo da operação de valorização ou de eliminação notificada.
Artigo 11.o
Objecções a transferências de resíduos destinados a eliminação
1. Ao efectuar uma notificação relativa a uma transferência prevista de resíduos destinados a eliminação, as autoridades competentes de destino e de expedição podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino e nos termos do artigo 8.o, apresentar objecções fundamentadas com base num ou em vários dos motivos a seguir indicados e de acordo com o Tratado:
a)
A transferência ou eliminação planeada não ser consentânea com medidas tomadas em aplicação dos princípios da proximidade, prioridade da valorização e auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional, de acordo com a Directiva 2006/12/CE, para proibir de um modo geral ou parcial as transferências de resíduos ou levantar sistematicamente objecções às mesmas; ou
b)
A transferência ou eliminação planeada não ser consentânea com a legislação nacional relativa à protecção do ambiente, ordem pública, segurança pública ou protecção da saúde no que se refere a acções realizadas no país que apresenta a objecção; ou
c)
O notificador ou o destinatário ter sido anteriormente condenado por transferências ilegais ou por qualquer outro acto ilegal relacionado com a protecção do ambiente. Nesse caso, as autoridades competentes de expedição e de destino podem indeferir todas as transferências que envolvam a pessoa em causa, de acordo com a legislação nacional; ou
d)
O notificador ou a instalação não ter reiteradamente cumprido o disposto nos artigos 15.o e 16.o em relação a anteriores transferências; ou
e)
O Estado-Membro pretender exercer o direito que lhe assiste nos termos do n.o 1 do artigo 4.o da Convenção de Basileia de proibir a importação de resíduos perigosos ou resíduos constantes do anexo II dessa Convenção; ou
f)
A transferência ou eliminação planeada ser incompatível com obrigações decorrentes de convenções internacionais celebradas pelo Estado-Membro ou Estados-Membros em causa ou pela Comunidade; ou
g)
A transferência ou eliminação prevista não cumprir o disposto na Directiva 2006/12/CE, nomeadamente nos seus artigos 5.o e 7.o, embora tendo em conta circunstâncias geográficas ou a necessidade de instalações especializadas para determinados tipos de resíduos:
i)
com vista à aplicação do princípio da auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional,
ii)
em casos em que a instalação especializada tenha de eliminar resíduos de uma fonte mais próxima e a autoridade competente tenha dado prioridade a esses resíduos, ou
iii)
com vista a assegurar que as transferências respeitem os planos de gestão de resíduos; ou
h)
Os resíduos serem tratados numa instalação abrangida pela Directiva 96/61/CE mas que não aplica as melhores técnicas disponíveis definidas no n.o 4 do artigo 9.o da referida directiva, de acordo com a licença da instalação; ou
i)
Tratar-se de misturas de resíduos urbanos e equiparados recolhidos em habitações particulares (rubrica 20 03 01); ou
j)
Os resíduos em causa sejam tratados de acordo com as normas de protecção do ambiente estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas às operações de eliminação também nos casos em que sejam concedidas derrogações temporárias.
2. As autoridades competentes de trânsito podem, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, apresentar objecções fundamentadas com base apenas nas alíneas b), c), d) e f) do n.o 1.
3. A alínea a) do n.o 1 não é aplicável no caso de resíduos perigosos produzidos num Estado-Membro de expedição em quantidades globais anuais tão pequenas que a construção de novas instalações de eliminação especializadas nesse Estado não teria viabilidade económica.
A autoridade competente de destino coopera com a autoridade competente de expedição que considere que é aplicável o presente número, e não a alínea a) do n.o 1, para resolução bilateral da questão.
Se não se obtiver uma solução satisfatória, cada Estado-Membro pode submeter o assunto à apreciação da Comissão. A Comissão deve, então, decidir sobre esta questão, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
4. Se, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, as autoridades competentes considerarem que os problemas que motivaram as suas objecções foram resolvidos, comunicarão esse facto imediatamente por escrito ao notificador, com cópia para o destinatário e para as outras autoridades competentes envolvidas.
5. Se os problemas que deram origem às objecções não tiverem sido resolvidos no prazo de 30 dias referido no n.o 1, a notificação caduca. Se o notificador ainda tencionar efectuar a transferência, será enviada uma nova notificação, excepto em caso de decisão contrária das autoridades competentes envolvidas e do notificador.
6. As medidas tomadas pelos Estados-Membros, nos termos da alínea a) do n.o 1, de proibição geral ou parcial das transferências de resíduos destinados a eliminação ou de objecção sistemática às mesmas, ou nos termos da alínea e) do n.o 1, são imediatamente notificadas à Comissão, que informará os outros Estados-Membros.
Artigo 12.o
Objecções a transferências de resíduos destinados a valorização
1. Ao efectuar uma notificação relativa a uma transferência prevista de resíduos destinados a valorização, as autoridades competentes de destino e de expedição podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino e nos termos do artigo 8.o, apresentar objecções fundamentadas baseadas numa ou em várias das razões a seguir indicadas e de acordo com o Tratado:
a)
A transferência ou valorização prevista não ser consentânea com a Directiva 2006/12/CE, nomeadamente com os seus artigos 3.o, 4.o, 7.o e 10.o; ou
b)
A transferência ou valorização prevista não ser consentânea com a legislação nacional relativa à protecção do ambiente, ordem pública, segurança pública ou protecção da saúde no que se refere a acções realizadas no país que levanta a objecção; ou
c)
Respeitando a necessidade de assegurar o bom funcionamento do mercado interno, a transferência ou valorização prevista não seja consentânea com a legislação do país de expedição em matéria de valorização, incluindo no caso de a transferência prevista se destinar à valorização numa instalação com normas de tratamento menos rigorosas para os resíduos específicos do que as estabelecidas no país de expedição;
Tal não se aplica se:
i)
existir legislação comunitária correspondente, nomeadamente relacionada com resíduos, e tiverem sido introduzidas no direito nacional, em transposição dessa legislação comunitária, disposições pelo menos tão rigorosas como as estabelecidas na legislação comunitária,
ii)
a operação de valorização no país de destino se realizar em condições sensivelmente equivalentes às estabelecidas no direito nacional do país de expedição,
iii)
a legislação nacional do país de expedição, que não a abrangida pela subalínea i), não tiver sido notificada nos termos da Directiva 98/34/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de Junho de 1998, relativa a um procedimento de informação no domínio das normas e regulamentações técnicas e às regras dos serviços da sociedade da informação (19), se exigido nessa directiva; ou
d)
O notificador ou o destinatário ter sido anteriormente condenado por transferência ilegal ou por qualquer outro acto ilegal relacionado com a protecção do ambiente. Nesse caso, as autoridades competentes de expedição e de destino podem indeferir todas as transferências que envolvam a pessoa em causa, de acordo com a legislação nacional; ou
e)
O notificador ou a instalação não terem reiteradamente cumprido o disposto nos artigos 15.o e 16.o em relação a anteriores transferências; ou
f)
A transferência ou a valorização prevista ser incompatível com obrigações decorrentes de convenções internacionais celebradas pelo ou pelos Estados-Membros em causa ou pela Comunidade; ou
g)
A relação entre os resíduos susceptíveis e não susceptíveis de valorização, o valor estimado dos materiais objecto de valorização final ou o custo da valorização e o custo da eliminação da fracção não valorizável dos resíduos não justificar a valorização por questões de ordem económica e/ou ambiental; ou
h)
A transferência de resíduos se destinar a eliminação e não a valorização; ou
i)
Os resíduos serem tratados numa instalação abrangida pela Directiva 96/61/CE, mas que não aplica as melhores técnicas disponíveis definidas no n.o 4 do artigo 9.o da referida directiva de acordo com a licença da instalação; ou
j)
Os resíduos em causa não sejam tratados de acordo com normas de protecção do ambiente juridicamente vinculativas relativas às operações de valorização ou com obrigações de valorização ou reciclagem juridicamente vinculativas estabelecidas na legislação comunitária (incluindo nos casos em que sejam concedidas derrogações temporárias); ou
k)
Os resíduos em causa não sejam tratados de acordo com os planos de gestão de resíduos elaborados ao abrigo do artigo 7.o da Directiva 2006/12/CE, com vista a garantir a aplicação das obrigações de valorização ou reciclagem juridicamente vinculativas estabelecidas na legislação comunitária.
2. As autoridades competentes de trânsito podem, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, apresentar objecções fundamentadas à transferência prevista com base apenas nas alíneas b), d), e) e f) do n.o 1.
3. Se, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, as autoridades competentes considerarem que os problemas que motivaram as suas objecções foram resolvidos, comunicarão esse facto imediatamente por escrito ao notificador, com cópia para o destinatário e para as outras autoridades competentes envolvidas.
4. Se os problemas que deram origem às objecções não tiverem sido resolvidos no prazo de 30 dias referido no n.o 1, a notificação caduca. Se o notificador ainda tencionar efectuar a transferência, será enviada uma nova notificação, excepto em caso de decisão em contrário das autoridades competentes envolvidas e do notificador.
5. As objecções levantadas pelas autoridades competentes nos termos da alínea c) do n.o 1 devem ser transmitidas pelos Estados-Membros à Comissão nos termos do artigo 51.o
6. O Estado-Membro de expedição informa a Comissão e os outros Estados-Membros da legislação nacional em que se podem basear as objecções levantadas pelas autoridades competentes nos termos da alínea c) do n.o 1 e declaram os resíduos ou operações de recuperação de resíduos a que essas objecções se aplicam antes de essa legislação ser invocada para levantar objecções fundamentadas.
Artigo 13.o
Notificação geral
1. O notificador pode apresentar uma notificação geral que abranja várias transferências se, no caso de cada transferência:
a)
Os resíduos apresentarem características físicas e químicas essencialmente semelhantes; e
b)
Os resíduos forem transferidos para o mesmo destinatário e para a mesma instalação; e
c)
O itinerário da transferência, conforme indicado no documento de notificação, for o mesmo.
2. Se, por circunstâncias imprevistas, não puder ser seguido o mesmo itinerário, o notificador informa as autoridades competentes envolvidas o mais rapidamente possível, e de preferência antes do início da transferência, se a necessidade de alteração do itinerário já for conhecida.
Se a alteração do itinerário for conhecida antes do início da transferência e implicar outras autoridades competentes que não as incluídas na notificação geral, esta não poderá ser utilizada e deverá ser apresentada uma nova notificação.
3. As autoridades competentes envolvidas podem condicionar o seu acordo à utilização da notificação geral ao fornecimento subsequente de informações e documentação adicionais, nos termos dos nos 2 e 3 do artigo 4.o
Artigo 14.o
Instalações de valorização titulares de uma autorização prévia
1. As autoridades competentes de destino com jurisdição sobre instalações de valorização específicas podem decidir emitir autorizações prévias para essas instalações.
Essas decisões são limitadas a um determinado período e podem ser revogadas em qualquer momento.
2. Em caso de uma notificação geral nos termos do artigo 13.o, o prazo de validade da autorização referida nos n.os 4 e 5 do artigo 9.o pode ser prorrogado até um máximo de três anos pela autoridade competente de destino, com o acordo das outras autoridades competentes envolvidas.
3. As autoridades competentes que decidam conceder uma autorização prévia a uma instalação nos termos dos n.os 1 e 2 devem enviar as seguintes informações à Comissão e, se adequado, ao Secretariado da OCDE:
a)
Nome, número de registo e endereço da instalação de valorização;
b)
Descrição das tecnologias utilizadas, incluindo código(s) R;
c)
Resíduos enumerados nas listas dos anexos IV e IV-A, ou resíduos aos quais é aplicável a decisão;
d)
Quantidade total objecto de autorização prévia;
e)
Prazo de validade;
f)
Qualquer alteração da autorização prévia;
g)
Qualquer alteração das informações notificadas; e
h)
Qualquer revogação da autorização prévia.
Para este fim deve ser utilizado o formulário constante do anexo VI.
4. Em derrogação dos artigos 9.o, 10.o e 12.o, a autorização concedida nos termos do artigo 9.o, as condições impostas nos termos do artigo 10.o ou as objecções levantadas nos termos do artigo 12.o pelas autoridades competentes envolvidas estão sujeitas a um prazo de sete dias úteis a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
5. Sem prejuízo do disposto no n.o 4, a autoridade competente de expedição pode decidir da necessidade de mais tempo para a recepção de informações ou documentação adicionais do notificador.
Nesse caso, a autoridade competente deve, no prazo de sete dias úteis, informar o notificador por escrito, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
O tempo total necessário não pode exceder 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
Artigo 15.o
Disposições adicionais relativas a operações intermédias de valorização e eliminação
As transferências de resíduos destinados a operações intermédias de valorização ou eliminação estão sujeitas às seguintes disposições adicionais:
a)
Se a transferência de resíduos se destinar a uma operação intermédia de valorização ou eliminação, todas as instalações em que estejam previstas operações subsequentes, intermédias ou não, de valorização ou eliminação devem ser igualmente indicadas no documento de notificação além da operação intermédia de valorização ou eliminação inicial;
b)
As autoridades competentes de expedição e de destino só podem dar a sua autorização a uma transferência destinada a uma operação intermédia de valorização e eliminação se não houver motivos para objecção, nos termos dos artigos 11.o ou 12.o, à transferência de resíduos para as instalações que realizam as operações subsequentes, intermédias ou não, de valorização ou eliminação;
c)
No prazo de três dias após a recepção dos resíduos pela instalação que efectua essa operação intermédia de valorização ou eliminação, a instalação em questão fornecerá uma confirmação escrita da recepção dos resíduos.
Essa confirmação será indicada no documento de acompanhamento ou a ele anexada. A referida instalação enviará ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo essa confirmação;
d)
O mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão das operações intermédias de valorização ou eliminação e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a recepção dos resíduos, a instalação que efectua essa operação deve, sob a sua responsabilidade, certificar que foi concluída a operação de valorização ou eliminação.
Esse certificado será indicado no documento de acompanhamento ou a ele anexado.
A referida instalação enviará ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado;
e)
Ao entregar resíduos para uma operação subsequente, intermédia ou não, de valorização ou eliminação numa instalação localizada no país de destino, a instalação de valorização ou eliminação que efectua operações intermédias de valorização ou eliminação deve obter, tão cedo quanto possível e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a entrega dos resíduos, um certificado dessa instalação em como foi concluída a subsequente operação não intermédia de valorização ou eliminação final.
A referida instalação que efectua operações intermédias de valorização ou eliminação enviará imediatamente o certificado ou os certificados aplicáveis ao notificador e às autoridades competentes envolvidas, identificando as transferências a que o(s) certificado(s) dizem respeito;
f)
Quando é efectuada uma entrega conforme descrito na alínea e) numa instalação localizada respectivamente:
i)
no país de expedição inicial ou noutro Estado-Membro, é necessária uma nova notificação de acordo com as disposições do presente título, ou
ii)
num país terceiro fora da Comunidade, é necessária uma nova notificação de acordo com as disposições do presente regulamento, ao que se acrescenta que as disposições relativas às autoridades competentes envolvidas serão também aplicáveis à autoridade inicial competente do país de expedição inicial.
Artigo 16.o
Requisitos a respeitar após a autorização de uma transferência
Após a autorização de uma transferência notificada pelas autoridades competentes envolvidas, todas as empresas em causa devem preencher o documento de acompanhamento ou, no caso de uma notificação geral, os documentos de acompanhamento, nos pontos indicados, assiná-lo ou assiná-los e conservar uma cópia ou cópias. Devem ser preenchidos os seguintes requisitos:
a)
Preenchimento do documento de acompanhamento pelo notificador: logo que receba a autorização das autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito ou, relativamente à autoridade competente de trânsito, possa presumir uma autorização tácita, o notificador indica a data efectiva da transferência e completa o documento de acompanhamento na medida do possível;
b)
Informação prévia relativa ao início efectivo da transferência: o notificador envia cópias assinadas do documento de acompanhamento já completado, conforme descrito na alínea a), às autoridades competentes envolvidas e ao destinatário pelo menos três dias úteis antes do início da transferência;
c)
Documentos de acompanhamento de cada transporte: o notificador deve conservar uma cópia do documento de acompanhamento. O documento de acompanhamento e as cópias do documento de notificação que contenham a autorização por escrito e as condições das autoridades competentes envolvidas devem acompanhar cada transporte. O documento de acompanhamento deve ser conservado pela instalação que recebe os resíduos;
d)
Confirmação escrita da recepção dos resíduos pela instalação: no prazo de três dias após a recepção dos resíduos, a instalação deve fornecer a confirmação por escrito da recepção dos mesmos.
Essa confirmação é indicada no documento de acompanhamento ou a ele anexa.
A instalação envia ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento com essa confirmação;
e)
Certificado de valorização não intermédia ou eliminação pela instalação: o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão das operações de valorização não intermédia ou eliminação e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a recepção dos resíduos, a instalação que efectua essa operação deve, sob a sua responsabilidade, certificar que foi concluída a operação não intermédia de valorização ou eliminação.
Esse certificado é indicado no documento de acompanhamento ou a ele anexo.
A instalação envia ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
Artigo 17.o
Alterações da transferência após a autorização
1. Caso sejam efectuadas alterações essenciais dos dados e/ou condições da transferência autorizada, incluindo alterações relativas à quantidade prevista, ao itinerário, ao encaminhamento, à data da transferência ou ao transportador, o notificador informa imediatamente e, sempre que possível, antes do início da transferência, as autoridades competentes envolvidas e o destinatário.
2. Nesses casos é efectuada uma nova notificação, a não ser que todas as autoridades competentes envolvidas considerem que as alterações propostas não a exigem.
3. Será efectuada uma nova notificação se essas alterações envolverem outras autoridades competentes para além das incluídas na notificação original.
CAPÍTULO 2
Requisitos gerais de informação
Artigo 18.o
Resíduos que devem ser acompanhados de determinadas informações
1. Os resíduos referidos nos n.os 2 e 4 do artigo 3.o que se destinem a ser transferidos estão sujeitos aos seguintes requisitos processuais:
a)
A fim de permitir o seguimento das transferências desses resíduos, a pessoa sob a jurisdição do país de expedição que trata da transferência deve garantir que os resíduos sejam acompanhados do documento incluído no anexo VII;
b)
O documento incluído no anexo VII deve ser assinado pela pessoa que trata da transferência antes de esta ter lugar e pelo representante da instalação de valorização ou do laboratório e pelo destinatário no momento da recepção dos resíduos em causa.
2. O contrato referido no anexo VII entre a pessoa que trata da transferência e o destinatário com vista à valorização dos resíduos produz efeitos no momento do início da transferência e incluirá a obrigação, caso a transferência dos resíduos ou a sua valorização não possa ser concluída como previsto ou seja efectuada como transferência ilícita, para a pessoa que trata da transferência ou, caso essa pessoa não esteja em condições de completar a transferência dos resíduos ou a sua valorização (por exemplo, seja insolvente), para o destinatário, de:
a)
Retomar os resíduos ou garantir a sua valorização de modo alternativo; e
b)
Providenciar entretanto o seu armazenamento, se necessário.
A pessoa que trata da transferência ou o destinatário deve fornecer uma cópia do contrato a pedido da autoridade competente envolvida.
3. Para fins de inspecção, controlo do cumprimento, planeamento e estatísticas, os Estados-Membros podem, de acordo com a legislação nacional, solicitar as informações referidas no n.o 1 sobre transferências sujeitas ao presente artigo.
4. As informações referidas no n.o 1 devem ser tratadas como informações confidenciais sempre que tal for exigido pela legislação nacional e comunitária.
CAPÍTULO 3
Requisitos gerais
Artigo 19.o
Proibição de mistura de resíduos durante a transferência
Desde o início da transferência até à sua recepção numa instalação de valorização ou eliminação, os resíduos especificados no documento de notificação ou referidos no artigo 18.o não podem ser misturados com outros.
Artigo 20.o
Conservação de documentos e informações
1. Todos os documentos dirigidos às autoridades competentes ou por estas enviados relativos a uma transferência notificada devem ser conservados na Comunidade pelas autoridades competentes, pelo notificador, pelo destinatário e pela instalação que recebe os resíduos, durante pelo menos três anos a contar da data de início da transferência.
2. As informações fornecidas nos termos do n.o 1 do artigo 18.o são conservadas na Comunidade, pela pessoa que trata da transferência, pelo destinatário e pela instalação que recebe os resíduos, durante pelo menos três anos a contar da data de início da transferência.
Artigo 21.o
Acesso público a notificações
As autoridades competentes de expedição ou de destino poderão tornar públicas, pelos meios apropriados, como a internet, as informações sobre as notificações de transferências que tenham autorizado, caso essas informações não sejam consideradas confidenciais por força da legislação nacional ou comunitária.
CAPÍTULO 4
Obrigações de retoma
Artigo 22.o
Retoma quando uma transferência não pode ser concluída como previsto
1. Sempre que uma autoridade competente envolvida tenha conhecimento de que uma transferência de resíduos, incluindo a sua valorização ou eliminação, não pode ser concluída como previsto de acordo com as condições estabelecidas nos documentos de notificação e de acompanhamento e/ou no contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o, deve informar imediatamente a autoridade de expedição competente. Quando uma instalação de valorização ou eliminação rejeitar uma transferência recebida, deve imediatamente informar a autoridade de destino competente.
2. A autoridade competente de expedição garante que, excepto nos casos referidos no n.o 3, os resíduos em causa sejam retomados pelo notificador identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela própria autoridade competente ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome, para a área sob a sua jurisdição ou para outro local no país de expedição.
Tal será efectuado no prazo de 90 dias, ou em qualquer outro prazo acordado pelas autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de expedição ter tomado conhecimento ou ter sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de destino ou de trânsito de que a transferência autorizada de resíduos ou a sua valorização ou eliminação não podem ser concluídas, e da respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de destino ou de trânsito nomeadamente por outras autoridades competentes.
3. A obrigação de retoma prevista no n.o 2 não é aplicável se as autoridades competentes de expedição, trânsito e destino envolvidas na valorização ou eliminação dos resíduos considerarem que os resíduos podem ser valorizados ou eliminados de uma forma alternativa no país de destino ou noutro local pelo notificador ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
A obrigação de retoma prevista no n.o 2 não é aplicável se os resíduos transferidos tiverem, durante a operação na instalação em questão, sido irreversivelmente misturados com outros resíduos antes de a autoridade competente envolvida ter tido conhecimento da impossibilidade de conclusão da transferência notificada, tal como referido no n.o 1. Essas misturas devem ser valorizadas ou eliminadas de uma forma alternativa, nos termos do primeiro parágrafo.
4. Nos casos de retoma referidos no n.o 2 é efectuada uma nova notificação, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado da autoridade competente de expedição inicial.
Se apropriado, a nova notificação será efectuada pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
As autoridades competentes não podem opor-se ou levantar objecções à devolução dos resíduos de uma transferência que não possa ser concluída ou à operação de valorização ou eliminação respectiva.
5. Se forem adoptadas soluções alternativas fora do país de destino inicial, conforme referido no n.o 3, será efectuada, se apropriado, uma nova notificação pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Caso o notificador apresente uma nova notificação, esta deve igualmente ser apresentada à autoridade competente do país de expedição inicial.
6. Se forem adoptadas soluções alternativas no país de destino inicial, conforme referido no n.o 3, não será necessária uma nova notificação, sendo suficiente um pedido devidamente fundamentado. Esse pedido devidamente fundamentado, procurando um acordo quanto à solução alternativa, será transmitido à autoridade competente de destino e de expedição pelo notificador inicial ou, se inviável, à autoridade competente de destino pela autoridade competente de expedição inicial.
7. Se não for necessário efectuar nova notificação nos termos dos n.os 4 ou 6, será preenchido um novo documento de acompanhamento nos termos dos artigos 15.o ou 16.o pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Se for efectuada nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial nos termos dos n.os 4 ou 5, não será exigida uma nova garantia financeira ou seguro equivalente.
8. A obrigação do notificador e a obrigação subsidiária do país de expedição de aceitar a retoma dos resíduos ou de providenciar uma valorização ou eliminação alternativa terminará quando a instalação emitir o certificado de eliminação ou valorização não intermédia referido na alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, na alínea e) do artigo 15.o Nos casos de operações intermédias de valorização ou eliminação referidas no n.o 6 do artigo 6.o, a obrigação subsidiária do país de expedição termina quando a instalação emitir o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o
Se a instalação emitir um certificado de valorização ou eliminação de forma a dar origem a uma transferência ilícita, tendo por consequência a libertação da garantia financeira, são aplicáveis o n.o 3 do artigo 24.o e o n.o 2 do artigo 25.o
9. Sempre que, num Estado-Membro, sejam detectados resíduos de uma transferência que não pode ser concluída, incluindo a respectiva valorização ou eliminação, a autoridade competente com jurisdição sobre a área em que os resíduos foram detectados é responsável por providenciar uma armazenagem segura dos resíduos enquanto se aguarda a sua devolução ou a sua eliminação ou valorização não intermédia de uma forma alternativa.
Artigo 23.o
Custos da retoma quando uma transferência não pode ser concluída
1. Os custos decorrentes da devolução dos resíduos de uma transferência que não pode ser concluída, incluindo os custos de transporte, valorização ou eliminação nos termos dos n.os 2 ou 3 do artigo 22.o e, a contar da data em que a autoridade competente de expedição tenha tido conhecimento de que uma transferência de resíduos, respectiva valorização ou eliminação não poderá ser concluída, os custos de armazenagem nos termos do n.o 9 do artigo 22.o são imputados:
a)
Ao notificador identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o; ou, se inviável,
b)
A outras pessoas singulares ou colectivas, conforme adequado; ou, se inviável,
c)
À autoridade competente de expedição; ou, se inviável,
d)
Conforme acordado pelas autoridades competentes envolvidas.
2. O presente artigo não prejudica as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
Artigo 24.o
Retoma em caso de transferência ilegal
1. Uma autoridade competente que descubra a ocorrência de uma transferência que considere ilegal, deverá informar imediatamente as outras autoridades competentes envolvidas.
2. Se a transferência ilegal for da responsabilidade do notificador, a autoridade competente de expedição assegurará que os resíduos em questão sejam:
a)
Retomados pelo notificador de facto ou, se não tiver sido efectuada qualquer notificação;
b)
Retomados pelo notificador de jure; ou, se inviável,
c)
Retomados pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva; ou, se inviável,
d)
Eliminados ou valorizados de forma alternativa no país de destino ou de expedição, pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva; ou, se inviável,
e)
Eliminados ou valorizados de forma alternativa noutro país pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva, se todas as autoridades competentes envolvidas assim o acordarem.
Esta retoma, valorização ou eliminação serão efectuadas no prazo de 30 dias, ou em qualquer outro prazo acordado entre as autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de expedição ter tomado conhecimento ou sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de destino ou de trânsito sobre a transferência ilegal e respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de destino ou de trânsito nomeadamente por outras autoridades competentes.
Nos casos de retoma referidos nas alíneas a), b) e c) é efectuada uma nova notificação, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado da autoridade competente de expedição inicial.
A nova notificação é efectuada por uma das pessoas enumeradas nas alíneas a), b) ou c) e segundo esta ordem.
As autoridades competentes não podem opor-se ou levantar objecções à devolução de resíduos de uma transferência ilegal. No caso de adopção de soluções alternativas pela autoridade competente de expedição referidas nas alíneas d) e e), será efectuada uma nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado dessa autoridade.
3. Se a transferência ilegal for da responsabilidade do destinatário, a autoridade competente de destino deve assegurar que os resíduos em questão sejam valorizados ou eliminados de uma forma ambientalmente correcta:
a)
Pelo destinatário; ou, se inviável,
b)
Pela própria autoridade competente ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Essa valorização ou eliminação será efectuada no prazo de 30 dias, ou em qualquer outro prazo acordado pelas autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de destino ter tomado conhecimento ou sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de expedição ou de trânsito sobre a transferência ilegal e respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de expedição e de trânsito, nomeadamente por outras autoridades competentes.
Para o efeito, as autoridades competentes envolvidas devem cooperar, segundo as necessidades, para a valorização ou eliminação dos resíduos.
4. Se não for necessário efectuar nova notificação, deverá ser preenchido um novo documento de acompanhamento nos termos dos artigos 15.o ou 16.o pela pessoa responsável pela retoma ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial.
Se for feita nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial, não é exigida nova garantia financeira ou seguro equivalente.
5. Sobretudo nos casos em que a responsabilidade pela transferência ilegal não possa ser atribuída nem ao notificador nem ao destinatário, as autoridades competentes envolvidas devem cooperar para garantir que os resíduos em questão sejam eliminados ou valorizados.
6. Nos casos de valorização ou eliminação intermédia referidos no n.o 6 do artigo 6.o, quando se detecta uma transferência ilegal após conclusão da operação de valorização ou eliminação intermédia, a obrigação subsidiária do país de expedição de aceitar a retoma dos resíduos ou de providenciar uma valorização ou eliminação alternativa terminará quando a instalação emitir o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o
Se a instalação emitir um certificado de valorização ou eliminação de forma a dar origem a uma transferência ilegal, tendo por consequência a liberação da garantia financeira, são aplicáveis o n.o 3 do presente artigo e o n.o 2 do artigo 25.o
7. Sempre que sejam detectados resíduos de uma transferência ilegal num Estado-Membro, a autoridade competente com jurisdição sobre a área em que os resíduos foram detectados é responsável por providenciar uma armazenagem segura dos resíduos enquanto se aguarda a sua devolução ou a sua valorização ou eliminação não intermédia de forma alternativa.
8. Os artigos 34.o e 36.o não são aplicáveis aos casos em que as transferências ilegais são devolvidas ao país de expedição e em que o país de expedição está abrangido pelas proibições previstas nesses artigos.
9. Em caso de transferência ilegal definida na alínea g) do n.o 35 do artigo 2.o, a pessoa que trata da transferência fica sujeita a obrigações idênticas às estabelecidas para o notificador no presente artigo.
10. O presente artigo não prejudica a as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
Artigo 25.o
Custos da retoma em caso de transferência ilegal
1. Os custos decorrentes da retoma dos resíduos de uma transferência ilegal, incluindo os custos de transporte e valorização ou eliminação, nos termos do n.o 2 do artigo 24.o e, a partir da data em que a autoridade competente de expedição tenha tido conhecimento do carácter ilegal da transferência, os custos de armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, serão imputados:
a)
Ao notificador de facto, identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o; ou, se foi feita a notificação,
b)
Ao notificador de jure ou a outras pessoas singulares ou colectivas, consoante o caso; ou, se inviável,
c)
À autoridade competente de expedição.
2. Os custos decorrentes da valorização ou eliminação, nos termos do n.o 3 do artigo 24.o, incluindo eventuais custos de transporte e armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, são imputados:
a)
Ao destinatário; ou, se inviável,
b)
À autoridade competente de destino.
3. Os custos decorrentes da valorização ou eliminação, nos termos do n.o 5 do artigo 24.o, incluindo eventuais custos de transporte e armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, de resíduos de uma transferência ilegal, são imputados:
a)
Ao notificador, identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no artigo 2.o e/ou ao destinatário consoante a decisão das autoridades competentes envolvidas; ou, se inviável;
b)
A outras pessoas singulares ou colectivas, consoante o caso; ou, se inviável,
c)
Às autoridades competentes de expedição e de destino.
4. Em caso de transferência ilegal definida na alínea g) do n.o 35 do artigo 2.o, a pessoa que trata da transferência fica sujeita às obrigações estabelecidas para o notificador no presente artigo.
5. O presente artigo não prejudica as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
CAPÍTULO 5
Disposições administrativas gerais
Artigo 26.o
Formato das comunicações
1. As informações e documentos adiante enunciados podem ser transmitidos por envio postal:
a)
Notificação de uma transferência prevista, nos termos dos artigos 4.o e 13.o;
b)
Pedido de informações e documentação, nos termos dos artigos 4.o, 7.o e 8.o;
c)
Apresentação de informações e documentação, nos termos dos artigos 4.o, 7.o e 8.o;
d)
Autorização por escrito de uma transferência notificada, nos termos do artigo 9.o;
e)
Condições de transferência, nos termos do artigo 10.o;
f)
Objecções a uma transferência, nos termos dos artigos 11.o e 12.o;
g)
Informações sobre decisões relativas à concessão de autorização prévia a instalações de valorização, nos termos do n.o 3 do artigo 14.o;
h)
Confirmação escrita da recepção dos resíduos, nos termos dos artigos 15.o e 16.o;
i)
Certificado de valorização ou eliminação dos resíduos, nos termos dos artigos 15.o e 16.o;
j)
Informação prévia relativa ao início efectivo da transferência, nos termos do artigo 16.o;
k)
Informação sobre alterações na transferência após a autorização, nos termos do artigo 17.o; e
l)
Autorização por escrito e documentos de acompanhamento a enviar nos termos dos títulos IV, V e VI.
2. Mediante acordo das autoridades competentes envolvidas e do notificador, os documentos referidos no n.o 1 podem ser apresentados por qualquer um dos seguintes meios de comunicação:
a)
Telefax; ou
b)
Telefax seguido de envio postal; ou
c)
Correio electrónico com assinatura digital. Neste caso, qualquer selo ou assinatura são substituídos pela assinatura digital; ou
d)
Correio electrónico sem assinatura digital seguido de envio postal.
3. Os documentos de acompanhamento de cada transporte nos termos da alínea c) do artigo 16.o e do artigo 18.o podem ser emitidos em formato electrónico com assinatura digital se puderem ser lidos em qualquer momento durante o transporte e se for aceitável pelas autoridades competentes envolvidas.
4. Sob reserva de acordo das autoridades competentes envolvidas e do notificador, as informações e documentos enumerados no n.o 1 podem ser apresentados e enviados por meio de transferência electrónica de dados com assinatura electrónica ou autenticação electrónica, nos termos da Directiva 1999/93/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de Dezembro de 1999, relativa a um quadro legal comunitário para as assinaturas electrónicas (20), ou de um sistema de autenticação electrónica comparável que proporcione o mesmo nível de segurança. Nesse caso, poderão ser tomadas disposições organizativas relativas à transferência electrónica de dados.
Artigo 27.o
Língua
1. As notificações, informações, documentação ou outras comunicações enviadas nos termos do presente título devem ser apresentadas numa língua aceitável pelas autoridades competentes envolvidas.
2. Quando solicitado pelas autoridades competentes envolvidas, o notificador fornece uma ou mais traduções autenticadas numa língua aceitável por essas autoridades.
Artigo 28.o
Desacordo sobre questões de classificação
1. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não puderem concordar quanto à classificação no que diz respeito à distinção entre resíduos e não resíduos, as matérias transferidas serão tratadas como se fossem resíduos, sem prejuízo do direito do país de destino de as tratar, após a sua chegada, de acordo com o seu direito interno, desde que esse direito interno cumpra o direito comunitário ou o direito internacional.
2. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não chegarem a acordo quanto à classificação dos resíduos notificados como resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B ou IV, os resíduos serão considerados como enumerados no anexo IV.
3. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não chegarem a acordo quanto à classificação da operação de tratamento de resíduos notificada como tratando-se de uma valorização ou eliminação, serão aplicáveis as disposições relativas à eliminação.
4. Os n.os 1 a 3 são aplicáveis apenas para efeitos do presente regulamento e não prejudicam os direitos das partes interessadas na resolução judicial de qualquer litígio relacionado com estas questões.
Artigo 29.o
Custos administrativos
Podem ser imputados ao notificador custos administrativos adequados e proporcionais de execução dos procedimentos de notificação e de fiscalização e os custos habituais das análises e inspecções adequadas.
Artigo 30.o
Acordos transfronteiriços
1. Em casos excepcionais, quando a situação geográfica ou demográfica específica assim o requeira, os Estados-Membros interessados podem, relativamente às transferências transfronteiras para as instalações adequadas mais próximas situadas na zona fronteiriça entre os mesmos Estados-Membros, celebrar acordos bilaterais destinados à simplificação do procedimento de notificação no contexto da transferência de fluxos especiais de resíduos.
2. Esses acordos bilaterais também podem ser celebrados quando os resíduos sejam transferidos a partir do país de expedição e tratados nesse país mas transitem por outro Estado-Membro.
3. Os Estados-Membros também podem celebrar acordos desse tipo com países que sejam partes no Acordo sobre o Espaço Económico Europeu.
4. Estes acordos são comunicados à Comissão antes do início da respectiva aplicação.
CAPÍTULO 6
Transferências no interior da Comunidade, com trânsito por países terceiros
Artigo 31.o
Transferências de resíduos destinados a eliminação
Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a eliminação no interior da Comunidade, com trânsito por um ou mais países terceiros, a autoridade competente de expedição deve, além do disposto no presente título, perguntar à autoridade competente dos países terceiros se deseja enviar a sua autorização por escrito quanto à transferência prevista:
a)
No caso de partes na Convenção de Basileia, no prazo de 60 dias, a não ser que essa autoridade renuncie a esse direito nos termos da referida Convenção; ou
b)
No caso de países que não são partes na Convenção de Basileia, num prazo acordado entre as autoridades competentes.
Artigo 32.o
Transferências de resíduos destinados a valorização
1. Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a valorização no interior da Comunidade, com trânsito por um ou mais países terceiros não abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o artigo 31.o
2. Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a valorização no interior da Comunidade, inclusivamente entre localidades de um mesmo Estado-Membro, com trânsito por um ou mais países terceiros abrangidos pela decisão da OCDE, a autorização referida no artigo 9.o pode ser tácita e, caso não seja apresentada nenhuma objecção nem estabelecidas nenhumas condições, a transferência pode iniciar-se 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
TÍTULO III
TRANSFERÊNCIAS EXCLUSIVAMENTE NO INTERIOR DE ESTADOS-MEMBROS
Artigo 33.o
Aplicação do presente regulamento a transferências exclusivamente no interior de Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem criar um sistema apropriado de fiscalização e controlo das transferências de resíduos realizadas exclusivamente no território sob a sua jurisdição. Esse sistema deve tomar em consideração a necessidade de assegurar a coerência com o sistema comunitário estabelecido nos títulos II e VII do presente regulamento.
2. Os Estados-Membros devem informar a Comissão do seu sistema de fiscalização e controlo das transferências de resíduos. A Comissão deve informar os outros Estados-Membros.
3. Os Estados-Membros podem aplicar o sistema previsto nos títulos II e VII no território sob a sua jurisdição.
TÍTULO IV
EXPORTAÇÕES DA COMUNIDADE PARA PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Exportação de resíduos destinados a eliminação
Artigo 34.o
Exportação proibida excepto para países da EFTA
1. São proibidas todas as exportações da Comunidade de resíduos destinados a eliminação.
2. A proibição prevista no n.o 1 não é aplicável a exportações de resíduos destinados a eliminação em países da EFTA que também sejam partes na Convenção de Basileia.
3. Todavia, as exportações de resíduos destinados a eliminação para um país da EFTA que seja parte na Convenção de Basileia são também proibidas, quando:
a)
O país da EFTA proíba as importações desses resíduos; ou
b)
A autoridade competente de expedição tenha razões para crer que os resíduos não serão geridos da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o, no país de destino em causa.
4. A presente disposição não prejudica a aplicação das obrigações de retoma previstas nos artigos 22.o e 24.o
Artigo 35.o
Procedimentos de exportação para países da EFTA
1. Quando são exportados resíduos destinados a eliminação, da Comunidade para países da EFTA partes na Convenção de Basileia, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes modificações:
a)
A autoridade competente de trânsito fora da Comunidade tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver do facto informado as outras partes nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
A autoridade competente de expedição da Comunidade só toma a sua decisão de autorização da transferência prevista no artigo 9.o depois de recebida a autorização por escrito das autoridades competentes de destino e, se necessário, a autorização tácita ou a autorização por escrito das autoridades competentes de trânsito não comunitárias e, no mínimo, 61 dias após o envio do aviso de recepção da autoridade competente de trânsito. A autoridade competente de expedição deve tomar a sua decisão antes do termo do prazo de 61 dias, desde que tenha a autorização por escrito das outras autoridades competentes envolvidas.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais:
a)
A autoridade competente de trânsito na Comunidade envia ao notificador o aviso de recepção da notificação;
b)
As autoridades competentes de expedição e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
c)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
d)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento à autoridade competente de expedição na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade;
e)
Se, 42 dias depois de os resíduos terem saído da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade não tiver recebido da instalação nenhuma informação de recepção dos resíduos, deve informar imediatamente desse facto a autoridade competente de destino; e
f)
O contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o deve estipular o seguinte:
i)
se a instalação emitir um certificado de eliminação incorrecto que dê origem à liberação da garantia financeira, o destinatário deverá suportar os custos resultantes da obrigação de devolução dos resíduos para a área de jurisdição da autoridade competente de expedição e resultantes da sua valorização ou eliminação de uma forma alternativa e ambientalmente correcta,
ii)
no prazo de três dias a contar da data de recepção dos resíduos para eliminação, a instalação deve enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópia do documento de acompanhamento completado, com excepção do certificado de eliminação referido na subalínea iii) da presente alínea, e
iii)
o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão da eliminação e não mais de 1 ano civil após a recepção dos resíduos, a instalação deve certificar a eliminação, sob a sua responsabilidade, e enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
4. A transferência só pode ter início se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito fora da Comunidade, e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
For celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida a gestão ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
5. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de eliminação numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
6. Caso uma estância aduaneira de exportação ou uma estância aduaneira de saída da Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de expedição na Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 2
Exportação de resíduos destinados a valorização
Secção 1
Exportação para países não abrangidos pela decisão da OCDE
Artigo 36.o
Proibição de exportação
1. São proibidas as exportações da Comunidade dos seguintes resíduos destinados a valorização em países não abrangidos pela decisão da OCDE:
a)
Resíduos enumerados no anexo V como resíduos perigosos;
b)
Resíduos enumerados na parte 3 do anexo V;
c)
Resíduos perigosos não classificados numa rubrica própria na lista do anexo V;
d)
Misturas de resíduos perigosos e misturas de resíduos perigosos com resíduos não perigosos não classificadas numa rubrica própria da lista do anexo V;
e)
Resíduos que o país de destino tenha notificado como sendo perigosos, ao abrigo do artigo 3.o da Convenção de Basileia;
f)
Resíduos cuja importação tenha sido proibida pelo país de destino; ou
g)
Resíduos que a autoridade competente de expedição tenha razões para crer que não serão geridos da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o, no país de destino em causa.
2. Esta disposição não prejudica a aplicação das obrigações de retoma previstas nos artigos 22.o e 24.o
3. Os Estados-Membros podem, em casos excepcionais, adoptar disposições para determinar, com base em provas documentais fornecidas de modo adequado pelo notificador, que um determinado tipo de resíduo perigoso constante do anexo V seja isento da proibição de exportação, desde que não apresente nenhuma das propriedades enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE, tendo em conta, em relação às propriedades H3 a H8, H10 e H11 desse anexo, os valores-limite definidos pela Decisão 2000/532/CE da Comissão, de 3 de Maio de 2000, que substitui a Decisão 94/3/CE, que estabelece uma lista de resíduos em conformidade com a alínea a) do artigo 1.o da Directiva 75/442/CEE do Conselho relativa aos resíduos, e a Decisão 94/904/CE do Conselho, que estabelece uma lista de resíduos perigosos em conformidade com o n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE do Conselho relativa aos resíduos perigosos (21).
4. O facto de um resíduo não estar enumerado no anexo V como resíduo perigoso, ou de estar incluído na lista B da parte 1 do anexo V, não exclui, em casos excepcionais, a classificação do mesmo como perigoso e, portanto, a proibição da sua exportação, se apresentar alguma das propriedades enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE, tendo em conta, em relação às propriedades H3 a H8, H10 e H11 desse anexo, os valores-limite definidos pela Decisão 2000/532/CE, tal como previsto no segundo travessão do n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE e no cabeçalho do anexo III do presente regulamento.
5. Nos casos referidos nos n.os 3 e 4, o Estado-Membro em causa informa o país de destino previsto antes de tomar uma decisão. Os Estados-Membros devem notificar a Comissão desses casos antes do final de cada ano civil. A Comissão deve transmitir essas informações a todos os Estados-Membros e ao secretariado da Convenção de Basileia. A Comissão pode, com base nas informações fornecidas, apresentar observações e, quando necessário, adaptar o anexo V nos termos do artigo 58.o
Artigo 37.o
Procedimentos na exportação de resíduos enumerados nos anexos III ou III-A
1. No caso de resíduos enumerados nos anexos III ou III-A e cuja exportação não seja proibida pelo artigo 36.o, a Comissão deve, no prazo de 20 dias a contar da data de entrada em vigor do presente regulamento, enviar: um pedido escrito a cada país não abrangido pela decisão da OCDE, solicitando:
i)
Confirmação escrita de que os resíduos podem ser exportados da Comunidade para valorização nesse país; e
ii)
Uma indicação do eventual procedimento de controlo seguido no país de destino.
Cada país não abrangido pela decisão da OCDE tem as seguintes opções:
a)
Proibição;
b)
Procedimento de notificação e autorização prévio por escrito, previsto no artigo 35.o; ou
c)
Nenhum controlo no país de destino.
2. Antes da data de aplicação do presente regulamento, a Comissão deve adoptar um regulamento que tome em consideração todas as respostas recebidas ao abrigo do n.o 1 e informar o comité instituído nos termos do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Se um país não enviar a confirmação prevista no n.o 1 ou se um país não tiver sido contactado, por qualquer motivo, é aplicável a alínea b) do n.o 1.
A Comissão actualiza periodicamente o regulamento adoptado.
3. Se um país indicar na sua resposta que determinadas transferências de resíduos não estão sujeitas a qualquer controlo, será aplicável a essas transferências o artigo 18.o, mutatis mutandis.
4. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de valorização numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
5. No caso de uma transferência de resíduos que não se encontre classificada numa entrada individual do anexo III ou de uma transferência de misturas de resíduos que não se encontre classificada numa entrada individual dos anexos III ou III-A ou de uma transferência de resíduos classificada no anexo III-B, e desde que a exportação não seja proibida nos termos do artigo 36.o, é aplicável o disposto na alínea b) do n.o 1 do artigo 36.o
Secção 2
Exportação para países abrangidos pela decisão da OCDE
Artigo 38.o
Exportações de resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B, IV e IV-A
1. Sempre que os resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B, IV e IV-A, os resíduos não classificados ou as misturas de resíduos não classificadas numa das entradas individuais dos anexos III, IV e IV-A sejam exportados da Comunidade com o destino de serem valorizados em países abrangidos pela decisão da OCDE, com ou sem trânsito por países abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2, 3 e 5.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
As misturas de resíduos enumeradas no anexo III-A destinados a uma operação intermédia são sujeitas ao procedimento de notificação e autorização prévio por escrito nos casos em que devam realizar-se quaisquer operações subsequentes intermédias ou não intermédias de valorização ou eliminação num país não abrangido pela decisão da OCDE;
b)
Os resíduos enumerados no anexo III-B são sujeitos ao procedimento de notificação e autorização prévio por escrito.
c)
A autorização prevista no artigo 9.o pode ser concedida por autorização tácita da autoridade competente de destino fora da Comunidade.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais às exportações de resíduos enumerados nos anexos IV e IV-A:
a)
As autoridades competentes de expedição e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
b)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
c)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento à autoridade competente de expedição na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade;
d)
Se, 42 dias depois de os resíduos terem saído da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade não tiver recebido da instalação qualquer informação de recepção dos resíduos, deve informar imediatamente desse facto a autoridade competente de destino; e
e)
O contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o deve estipular o seguinte:
i)
se a instalação emitir um certificado de eliminação incorrecto que dê origem à liberação da garantia financeira, o destinatário deve suportar os custos resultantes da obrigação de devolução dos resíduos para a área de jurisdição da autoridade competente de expedição e da sua valorização ou eliminação de uma forma alternativa e ambientalmente correcta,
ii)
no prazo de três dias a contar da data de recepção dos resíduos para valorização, a instalação deve enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento completo, com excepção do certificado de valorização referido na subalínea iii), e
iii)
o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão da valorização e não mais de um ano civil após a recepção dos resíduos, a instalação deve certificar a valorização, sob a sua responsabilidade, e enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópia do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
4. A transferência só pode ter lugar se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito, ou se tiver sido dada ou puder ser presumida uma autorização tácita das autoridades competentes de destino e de trânsito fora da Comunidade, e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido cumprido o disposto nas alíneas b), c) e d) do n.o 4 do artigo 35.o
5. Se uma exportação, descrita no n.o 1, de resíduos enumerados no anexo IV e IV-A transitar por um país não abrangido pela decisão da OCDE, são aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autoridade competente de trânsito não abrangida pela decisão da OCDE tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver informado as outras partes do facto nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
A autoridade competente de expedição na Comunidade só toma a sua decisão de autorização da transferência prevista no artigo 9.o depois de ter recebido a autorização por escrito ou tácita dessa autoridade competente de trânsito não abrangida pela decisão da OCDE e, no mínimo, 61 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de trânsito. A autoridade competente de expedição deve tomar a sua decisão antes do termo do prazo de 61 dias, desde que tenha a autorização por escrito das outras autoridades competentes envolvidas.
6. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de valorização numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
7. Caso uma estância aduaneira de exportação ou uma estância aduaneira de saída da Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de expedição na Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 3
Disposições gerais
Artigo 39.o
Exportações para o Antárctico
São proibidas as exportações de resíduos da Comunidade para o Antárctico.
Artigo 40.o
Exportações para países ou territórios ultramarinos
1. São proibidas as exportações pela Comunidade de resíduos destinados a eliminação nos países ou territórios ultramarinos.
2. A proibição prevista no artigo 36.o é aplicável, mutatis mutandis, às exportações de resíduos destinados a valorização nos países ou territórios ultramarinos.
3. O título II é aplicável, mutatis mutandis, às exportações de resíduos destinados a valorização nos países ou territórios ultramarinos não abrangidos pela proibição prevista no n.o 2.
TÍTULO V
IMPORTAÇÕES PARA A COMUNIDADE PROVENIENTES DE PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Importações de resíduos destinados a eliminação
Artigo 41.o
Importações proibidas com excepção das provenientes de países partes na Convenção de Basileia ou com um acordo em vigor ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. São proibidas as importações para a Comunidade de resíduos destinados a eliminação, com excepção das provenientes de:
a)
Países que sejam partes na Convenção de Basileia; ou
b)
Outros países com os quais a Comunidade, ou a Comunidade e os seus Estados-Membros, tenham celebrado acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais compatíveis com a legislação comunitária e que cumpram o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia; ou
c)
Outros países com os quais Estados-Membros tenham celebrado individualmente acordos ou convénios bilaterais nos termos do n.o 2; ou
d)
Outras zonas onde, por motivos excepcionais em caso de crise, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra, não possam ser celebrados acordos ou convénios bilaterais nos termos das alíneas b) ou c), ou no caso de não ter sido nomeada ou não poder actuar nenhuma autoridade competente do país de expedição.
2. Em casos excepcionais, os Estados-Membros podem celebrar acordos ou convénios bilaterais para a eliminação de resíduos específicos, quando esses resíduos não possam ser geridos, no país de expedição, da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
Esses acordos e convénios devem ser compatíveis com a legislação comunitária e cumprir o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia.
Esses acordos e convénios devem garantir que as operações de eliminação sejam executadas numa instalação autorizada e preencham os requisitos de uma gestão ambientalmente correcta.
Esses acordos e convénios devem também garantir que os resíduos sejam produzidos no país de expedição e que a eliminação seja executada exclusivamente no Estado-Membro que celebrou o acordo ou convénio.
A Comissão será notificada desses acordos ou convénios antes da sua celebração. Todavia, em situações de emergência, a notificação pode ser efectuada até um mês após a celebração do contrato.
3. Os acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais celebrados nos termos das alíneas b) e c) do n.o 1 devem basear-se nos requisitos processuais do artigo 42.o
4. Os países referidos nas alíneas a), b) e c) do n.o 1 devem apresentar um pedido prévio devidamente fundamentado à autoridade competente do Estado-Membro de destino, com base no facto de não possuírem e não poderem razoavelmente adquirir a capacidade técnica e as instalações necessárias para proceder à eliminação dos resíduos de uma forma ambientalmente correcta.
Artigo 42.o
Requisitos processuais para importações de países partes da Convenção de Basileia ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a eliminação provenientes de países que são partes na Convenção de Basileia, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autoridade competente de trânsito fora da Comunidade tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver informado as outras partes nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
Nos casos referidos na alínea d) do n.o 1 do artigo 41.o, em situações de crise ou de guerra, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra, não é necessária a autorização das autoridades competentes de expedição.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais:
a)
A autoridade competente de trânsito na Comunidade envia ao notificador o aviso de recepção da notificação, com cópia para as autoridades competentes envolvidas;
b)
As autoridades competentes de destino e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de entrada na Comunidade;
c)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de entrada na Comunidade; e
d)
Depois de cumprir as formalidades aduaneiras necessárias, a estância aduaneira de entrada na Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de destino e de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos entraram na Comunidade.
4. A transferência só pode ter lugar se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente, aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida uma gestão ambientalmente correcta nos termos do artigo 49.o
5. Caso uma estância aduaneira de entrada na Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de destino na Comunidade, a qual informará a autoridade competente de expedição fora da Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição fora da Comunidade tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 2
Importações de resíduos destinados a valorização
Artigo 43.o
Importações proibidas com excepção das provenientes de países abrangidos pela decisão da OCDE ou partes na Convenção de Basileia ou com um acordo em vigor ou de outras zonas em situações de crise ou de guerra
1. São proibidas todas as importações para a Comunidade de resíduos destinados a valorização, excepto as provenientes de:
a)
Países abrangidos pela decisão da OCDE; ou
b)
Outros países que sejam partes na Convenção de Basileia; ou
c)
Outros países com os quais a Comunidade, ou a Comunidade e os seus Estados-Membros, tenham celebrado acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais compatíveis com a legislação comunitária e que cumpram o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia; ou
d)
Outros países com os quais Estados-Membros tenham celebrado individualmente acordos ou convénios bilaterais nos termos do n.o 2; ou
e)
Outras zonas onde, por motivos excepcionais em caso de crise, de operações de paz, manutenção de paz, ou de guerra, não possam ser celebrados acordos ou convénios bilaterais nos termos previstos nas alíneas b) ou c), ou no caso de não ter sido nomeada ou não poder actuar nenhuma autoridade competente do país de expedição.
2. Em casos excepcionais, os Estados-Membros podem celebrar acordos ou convénios bilaterais para a valorização de resíduos específicos, quando esses resíduos não possam ser geridos, no país de expedição, da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
Nesses casos é aplicável o n.o 2 do artigo 41.o
3. Os acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais celebrados nos termos das alíneas c) e d) do n.o 1 devem basear-se nos requisitos processuais do artigo 42.o, conforme relevante.
Artigo 44.o
Requisitos processuais para importações provenientes de países abrangidos pela decisão da OCDE ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a valorização provenientes de países ou através de países abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autorização prevista no artigo 9.o pode ser dada tacitamente pela autoridade competente de expedição fora da Comunidade;
b)
Pode ser enviada pelo notificador uma notificação prévia escrita nos termos do artigo 4.o; e
c)
Nos casos referidos na alínea e) do n.o 1 do artigo 43.o, em situações de crise, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra não é necessária a autorização das autoridades de expedição competentes.
3. Deve, além disso, cumprir-se o disposto nas alíneas b), c) e d) do n.o 3 do artigo 42.o
4. A transferência só pode ser efectuada se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito, ou tiver sido dada e puder ser presumida a autorização tácita da autoridade competente de expedição fora da Comunidade e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida uma gestão ambientalmente correcta nos termos do artigo 49.o
5. Caso uma estância aduaneira de entrada na Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira, que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de destino na Comunidade, a qual informará a autoridade competente de expedição fora da Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição fora da Comunidade tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
Artigo 45.o
Requisitos processuais para importações provenientes de países não abrangidos pela decisão da OCDE ou partes na Convenção de Basileia ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a valorização:
a)
Provenientes de países não abrangidos pela decisão da OCDE; ou
b)
Que transitem por qualquer país não abrangido pela decisão da OCDE e que seja também parte na Convenção de Basileia,
o artigo 42.o é aplicável, mutatis mutandis.
CAPÍTULO 3
Disposições gerais
Artigo 46.o
Importações provenientes de países ou territórios ultramarinos
1. O título II é aplicável, mutatis mutandis, à importação para a Comunidade de resíduos provenientes de países ou territórios ultramarinos.
2. Um ou mais países e territórios ultramarinos e o Estado-Membro ao qual estes estejam ligados podem aplicar procedimentos nacionais às transferências do país e território ultramarino para esse Estado-Membro.
3. Os Estados-Membros que apliquem o disposto no n.o 2 notificam a Comissão dos procedimentos nacionais aplicados.
TÍTULO VI
TRÂNSITO PELA COMUNIDADE DE RESÍDUOS COM PROVENIÊNCIA E DESTINO EM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Resíduos destinados a eliminação
Artigo 47.o
Trânsito pela Comunidade de resíduos destinados a eliminação
O artigo 42.o é aplicável, mutatis mutandis, com as modificações e adaptações adicionais enunciadas a seguir ao trânsito por um Estado-Membro de resíduos destinados a eliminação com proveniência e destino em países terceiros:
a)
A primeira e a última autoridade competente de trânsito na Comunidade devem enviar, se necessário, uma cópia autenticada das decisões de autorização da transferência ou, em caso de autorização tácita, cópia do aviso de recepção nos termos da alínea a) do n.o 3 do artigo 42.o às estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, respectivamente; e
b)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade deve enviar uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade.
CAPÍTULO 2
Resíduos destinados a valorização
Artigo 48.o
Trânsito pela Comunidade de resíduos destinados a valorização
1. O artigo 47.o é aplicável, mutatis mutandis, ao trânsito por um Estado-Membro de resíduos destinados a valorização provenientes de um país não abrangido pela decisão da OCDE e a ele destinados.
2. O artigo 44.o é aplicável, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais adiante enunciadas ao trânsito por um ou vários Estados-Membros de resíduos destinados a valorização provenientes de um país abrangido pela decisão da OCDE e a ele destinados:
a)
A primeira e a última autoridade competente de trânsito na Comunidade devem enviar, se necessário, uma cópia autenticada das decisões de autorização da transferência ou, em caso de autorização tácita, cópia do aviso de recepção nos termos da alínea a) do n.o 3 do artigo 42.o às estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, respectivamente; e
b)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade deve enviar uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade.
3. Quando transitem por um Estado-Membro resíduos destinados a valorização com proveniência e destino num país não abrangido pela decisão da OCDE para um país abrangido pela decisão da OCDE, ou vice-versa, é aplicável o n.o 1 no que se refere ao país não abrangido pela decisão da OCDE e o n.o 2 no que se refere ao país abrangido pela decisão da OCDE.
TÍTULO VII
OUTRAS DISPOSIÇÕES
CAPÍTULO 1
Obrigações adicionais
Artigo 49.o
Protecção do ambiente
1. O produtor, o notificador e outras empresas envolvidas numa transferência e/ou na valorização ou eliminação de resíduos devem tomar as medidas necessárias para garantir que quaisquer resíduos por si transferidos sejam geridos sem pôr em perigo a saúde humana e de uma forma ambientalmente correcta durante todo o período de transferência e durante a operação de valorização e a eliminação. Em especial, sempre que a transferência ocorra no interior da Comunidade, tal implica o cumprimento dos requisitos do artigo 4.o da Directiva 2006/12/CE e da legislação comunitária em matéria de resíduos.
2. No caso de exportações da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade deve:
a)
Exigir e procurar garantir que todos os resíduos exportados sejam geridos de forma ambientalmente correcta durante todo o período de transferência, incluindo a eliminação, referida no artigo 34.o, ou a valorização referida nos artigos 36.o e 38.o, no país terceiro de destino;
b)
Proibir uma exportação de resíduos para países terceiros se tiver motivos para crer que os resíduos não serão geridos de acordo com os requisitos da alínea a).
A operação de valorização ou de eliminação de resíduos em causa pode, nomeadamente, considerar-se gerida de forma ambientalmente correcta se o notificador ou a autoridade competente do país de destino puder comprovar que a instalação que recebe os resíduos funcionará segundo normas de protecção da saúde humana e de protecção ambiental essencialmente equivalentes às da legislação comunitária.
Todavia, esta presunção em nada prejudica a avaliação global da gestão ambientalmente correcta durante todo o período da transferência, incluindo a valorização ou eliminação no país terceiro de destino.
As orientações constantes do anexo VIII podem ser tomadas em consideração para efeito das orientações relativas à gestão ambientalmente correcta.
3. No caso de importações para a Comunidade, a autoridade competente de destino na Comunidade deve:
a)
Exigir e tomar as medidas necessárias para que todos os resíduos transferidos para a área sob a sua jurisdição sejam geridos sem pôr em perigo a saúde humana e sem utilização de processos ou métodos que possam prejudicar o ambiente, de acordo com o artigo 4.o da Directiva 2006/12/CE e com a legislação comunitária em matéria de resíduos, durante todo o período de transferência, incluindo a valorização ou a eliminação no país de destino;
b)
Proibir uma importação de resíduos de países terceiros se tiver motivos para crer que os resíduos não serão geridos de acordo com os requisitos da alínea a).
Artigo 50.o
Controlo do cumprimento nos Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem estabelecer regras sobre as sanções aplicáveis às infracções ao presente regulamento e tomar todas as medidas necessárias para garantir a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas. A Comissão deve ser notificada da legislação nacional relativa à prevenção e à detecção de transferências ilegais e às sanções aplicáveis a essas transferências.
2. Os Estados-Membros, por meio de medidas de controlo do cumprimento do presente regulamento, tomarão providências para, nomeadamente, efectuar inspecções a estabelecimentos e empresas nos termos do artigo 13.o da Directiva 2006/12/CE, e controlos locais de transferências de resíduos ou da respectiva valorização ou eliminação.
3. Os controlos das transferências podem ser efectuados, nomeadamente:
a)
Na origem, onde serão realizados com o produtor, o detentor ou o notificador;
b)
No destino, onde serão realizados com o destinatário final ou a instalação;
c)
Nas fronteiras da Comunidade; e/ou
d)
Durante a transferência no interior da Comunidade.
4. Os controlos das transferências incluirão a inspecção de documentos, a confirmação da identidade e, se necessário, o controlo físico dos resíduos.
5. Os Estados-Membros cooperarão entre si, bilateral ou multilateralmente, a fim de facilitar a prevenção e detecção de transferências ilegais.
6. Os Estados-Membros devem identificar os membros do seu pessoal permanente responsável pela cooperação referida no n.o 5 e identificar os pontos centrais para os controlos físicos referidos no n.o 4. A informação será enviada à Comissão que distribuirá uma lista compilada aos correspondentes a que se refere o artigo 54.o
7. Um Estado-Membro pode, a pedido de outro Estado-Membro, proceder a acções de controlo de pessoas suspeitas de envolvimento numa transferência ilegal de resíduos presentes nesse Estado-Membro.
Artigo 51.o
Relatórios dos Estados-Membros
1. Antes do final de cada ano civil, cada Estado-Membro deve enviar à Comissão uma cópia do relatório relativo ao ano civil anterior que, nos termos do n.o 3 do artigo 13.o da Convenção de Basileia, elaborou e enviou ao secretariado da referida Convenção.
2. Antes do final de cada ano civil, os Estados-Membros também devem elaborar um relatório relativo ao ano anterior baseado no questionário adicional de comunicação do anexo IX, que enviarão à Comissão.
3. Os relatórios elaborados pelos Estados-Membros nos termos dos n.os 1 e 2 são enviados à Comissão em formato electrónico.
4. Com base nesses relatórios, a Comissão deve elaborar um relatório trienal sobre a aplicação do presente regulamento pela Comunidade e pelos seus Estados-Membros.
Artigo 52.o
Cooperação internacional
Os Estados-Membros, eventualmente e quando necessário em articulação com a Comissão, devem cooperar com outras partes na Convenção de Basileia e com organizações interestatais, nomeadamente através do intercâmbio e/ou partilha de informações, da promoção de tecnologias ambientalmente correctas e da elaboração dos códigos de boas práticas adequados.
Artigo 53.o
Designação das autoridades competentes
Os Estados-Membros designam a ou as autoridades competentes responsáveis pela aplicação do presente regulamento. Cada Estado-Membro designa uma única autoridade competente de trânsito.
Artigo 54.o
Designação de correspondentes
Cada Estado-Membro e a Comissão designam um ou mais correspondentes responsáveis pela informação e orientação de pessoas ou empresas que peçam informações. Os correspondentes da Comissão remetem para os correspondentes dos Estados-Membros quaisquer questões que lhes sejam dirigidas e que a estes digam respeito e vice-versa.
Artigo 55.o
Designação das estâncias aduaneiras de entrada e saída na Comunidade
Os Estados-Membros podem designar estâncias aduaneiras específicas de entrada e saída na Comunidade para as transferências de resíduos que entrem ou saiam da Comunidade. Se os Estados-Membros decidirem designar essas estâncias aduaneiras, nenhuma transferência de resíduos pode entrar ou sair da Comunidade por quaisquer outros pontos das fronteiras dos Estados-Membros.
Artigo 56.o
Notificação e informação sobre designações
1. Os Estados-Membros notificam a Comissão das designações de:
a)
Autoridades competentes, nos termos do artigo 53.o;
b)
Correspondentes, nos termos do artigo 54.o; e
c)
Se necessário, estâncias aduaneiras de entrada e saída da Comunidade, nos termos do artigo 55.o
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão as seguintes informações relativas a essas designações:
a)
Nome(s);
b)
Endereço(s) postal(is);
c)
Endereço(s) electrónico(s);
d)
Número(s) de telefone;
e)
Número(s) de telefax; e
f)
Línguas aceitáveis pelas autoridades competentes.
3. Os Estados-Membros notificam imediatamente a Comissão de quaisquer alterações a essas informações.
4. Essas informações, bem como as eventuais alterações, são apresentadas à Comissão em formato electrónico e em papel, se assim for solicitado.
5. A Comissão publica no seu sítio web listas das autoridades competentes e dos correspondentes designados, bem como das estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, e actualiza essas listas conforme adequado.
CAPÍTULO 2
Outras disposições
Artigo 57.o
Reunião dos correspondentes
A Comissão realiza, a pedido dos Estados-Membros ou sempre que necessário, uma reunião periódica de correspondentes para com eles examinar as questões suscitadas pela aplicação do presente regulamento. Devem ser convidadas para estas reuniões ou para determinados pontos destas reuniões as partes interessadas, desde que todos os Estados-Membros e a Comissão estejam de acordo quanto à pertinência da sua presença.
Artigo 58.o
Alteração dos anexos
1. Os anexos podem ser alterados pela Comissão através de regulamentos nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE, a fim de ter em conta o progresso científico e técnico. Além disso:
a)
Os anexos I, II, III, III-A, IV e V são alterados a fim de ter em conta as modificações acordadas no âmbito da Convenção de Basileia e da decisão da OCDE; além disso, a parte C do anexo I sobre instruções específicas para completar os documentos de notificação e de acompanhamento deve ser concluída, o mais tardar, na data de entrada em vigor do presente regulamento, tendo em conta as instruções da OCDE;
b)
Os resíduos não classificados podem ser incluídos provisoriamente nos anexos III-B, IV ou V enquanto se aguarda uma decisão sobre a sua inclusão nos anexos pertinentes da Convenção de Basileia ou da decisão da OCDE;
c)
Na sequência do pedido de um Estado-Membro, as misturas de dois ou mais resíduos «verdes» enumerados no anexo III podem ser consideradas para aditamento no anexo III-A nos casos referidos no n.o 2 do artigo 3.o, provisoriamente, enquanto se aguarda uma decisão sobre a sua inclusão nos anexos relevantes da Convenção de Basileia ou a decisão da OCDE. As entradas iniciais do anexo III-A devem, se possível, ser inseridas até à data de entrada em vigor do presente regulamento ou, o mais tardar, no prazo de seis meses após essa data. O anexo III-A pode prever que uma ou várias das suas entradas não se apliquem às exportações para países não abrangidos pela decisão da OCDE;
d)
Devem ser determinados os casos excepcionais a que se refere o n.o 3 do artigo 3.o e, se necessário, os resíduos correspondentes serão incluídos nos anexos IV-A e V e suprimidos do anexo III;
e)
O anexo V deve ser alterado a fim de reflectir as alterações acordadas relativamente à lista de resíduos perigosos adoptada nos termos do n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE;
f)
O anexo VIII deve ser alterado a fim de reflectir as convenções e acordos internacionais relevantes.
2. Ao alterar o anexo IX, o Comité estabelecido pela Directiva 91/692/CEE do Conselho, de 23 de Dezembro de 1991, relativa à normalização e à racionalização dos relatórios sobre a aplicação de determinadas directivas respeitantes ao ambiente (22), deve ser plenamente associado às deliberações.
3. O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
Artigo 59.o
Medidas adicionais
1. A Comissão pode adoptar as seguintes medidas adicionais relacionadas com a aplicação do presente regulamento:
a)
Método para o cálculo da garantia financeira ou do seguro equivalente, nos termos do artigo 6.o;
b)
Orientações para a aplicação da alínea g) do n.o 1 do artigo 12.o;
c)
Condições e requisitos adicionais no que diz respeito a serviços de renovação previamente autorizados previstos no artigo 14.o;
d)
Orientações sobre a aplicação do artigo 15.o em relação com a identificação e rastreio dos resíduos sujeitos a alterações substanciais durante as operações intermédias de valorização ou eliminação;
e)
Directrizes para a cooperação das autoridades competentes no que diz respeito às transferências ilegais a que se refere o artigo 24.o;
f)
Exigências técnicas e organizativas relativas à aplicação prática do intercâmbio de dados electrónicos para transmissão de documentos e de informações nos termos do n.o 4 do artigo 26.o;
g)
Orientações adicionais no que diz respeito à utilização das línguas a que se refere o artigo 27.o;
h)
Esclarecimentos suplementares sobre os requisitos processuais do título II no que se refere à sua aplicação às exportações, importações e trânsito de resíduos de, para e através da Comunidade;
i)
Orientações adicionais no que diz respeito a termos jurídicos não definidos.
2. Essas medidas são decididas nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
3. O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
Artigo 60.o
Revisão
1. Até 15 de Julho de 2006, a Comissão deve completar a análise da relação entre a legislação sectorial em vigor em matéria de saúde pública e animal, incluindo as transferências de resíduos abrangidos pelo Regulamento (CE) n.o 1774/2002 e as disposições do presente regulamento. Se necessário, esse exame deverá ser acompanhado de propostas adequadas para assegurar um nível equivalente de procedimentos e de regime de controlo da transferência desses resíduos.
2. Dentro de um prazo de cinco anos a contar de 12 de Julho de 2007, a Comissão analisará a aplicação da alínea c) do n.o 1 do artigo 12.o, nomeadamente os seus efeitos na protecção do ambiente e no funcionamento do mercado interno. Se necessário, essa análise será acompanhada de propostas adequadas de alteração desta disposição.
Artigo 61.o
Revogações
1. O Regulamento (CEE) n.o 259/93 e a Decisão 94/774/CE são revogados com efeitos a partir de 12 de Julho de 2007.
2. As remissões para o regulamento revogado devem entender-se como sendo feitas para o presente regulamento.
3. A Decisão 1999/412/CE é revogada com efeitos a partir de 1 de Janeiro de 2008.
Artigo 62.o
Regras transitórias
1. As transferências notificadas e em relação às quais as autoridades competentes de destino tenham emitido o aviso de recepção antes de 12 de Julho de 2007 estão sujeitas às disposições do Regulamento (CEE) n.o 259/93.
2. As transferências que já tenham sido objecto do consentimento das autoridades competentes interessadas, nos termos do Regulamento (CEE) n.o 259/93, serão completadas no prazo máximo de um ano a contar de 12 de Julho de 2007.
3. O relatório previsto no n.o 2 do artigo 41.o do Regulamento (CEE) n.o 259/93 e no artigo 51.o do presente regulamento, respeitante ao ano de 2007, deve basear-se no questionário constante da Decisão 1999/412/CE.
Artigo 63.o
Disposições transitórias para determinados Estados-Membros
1. Até 31 de Dezembro de 2010, todas as transferências para a Letónia de resíduos destinados a valorização enumerados nos anexos III e IV e as transferências de resíduos destinados a valorização não enumerados nesses anexos estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE.
2. Até 31 de Dezembro de 2012, todas as transferências para a Polónia de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2007, as autoridades competentes podem levantar objecções às transferências para a Polónia dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV, em conformidade com os motivos para objecção previstos no artigo 11.
o :
B2020 e GE-020 (resíduos de vidro)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 e GH-013 (resíduos plásticos na forma sólida)
B3020 (resíduos de papel)
B3140 (resíduos de pneumáticos)
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio e ao mercúrio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Com excepção do vidro, dos resíduos de papel e dos resíduos de pneus usados, este período pode ser prorrogado até 31 de Dezembro de 2012, o mais tardar, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2012, as autoridades competentes podem, pelas razões previstas no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Polónia:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE.
3. Até 31 de Dezembro de 2011, todas as transferências para a Eslováquia de resíduos destinados a valorização enumerados nos anexos III e IV e as transferências de resíduos destinados a valorização não enumerados nesses anexos estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições das Directivas 94/67/CE (23), 96/61/CE e 2000/76/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 4 de Dezembro de 2000, relativa à incineração de resíduos (24), e da Directiva 2001/80/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de Outubro de 2001, relativa à limitação das emissões para a atmosfera de certos poluentes provenientes de grandes instalações de combustão (25).
4. Até 31 de Dezembro de 2014, todas as transferências para a Bulgária de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2009, as autoridades competentes da Bulgária podem, pelos motivos previstos no artigo 11.
o , levantar objecções às transferências para este país dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio e mercúrio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2012, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2009, as autoridades competentes da Bulgária podem, pelos motivos previstos no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Bulgária:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Em derrogação do artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes da Bulgária levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a instalações que beneficiem de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE ou da Directiva 2001/80/CE.
5. Até 31 de Dezembro de 2015, todas as transferências para a Roménia de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2011, as autoridades competentes da Roménia podem, pelos motivos previstos no artigo 11.
o , levantar objecções às transferências para este país dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV:
B2070
B2100, excepto resíduos de alumina
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio, ao mercúrio e ao tálio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2015, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2011, as autoridades competentes da Roménia podem, pelos motivos previstos no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Roménia:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2015, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes da Roménia levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a instalações que beneficiem de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE, da Directiva 2000/76/CE ou da Directiva 2001/80/CE.
6. Sempre que, no presente artigo, seja feita referência ao título II relativamente aos resíduos enumerados no anexo III, não são aplicáveis o n.o 2 do artigo 3.o, o segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e os artigos 6.o, 11.o, o, 22.o, 23.o, 24.o, 25.o e 31.o
Artigo 64.o
Entrada em vigor e aplicação
1. O presente regulamento entra em vigor três dias após a data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 12 de Julho de 2007.
2. Se a data de adesão da Bulgária ou da Roménia for posterior à data de início de aplicação fixada no n.o 1, os n.os 4 e 5 do artigo 63.o serão aplicáveis, em derrogação do n.o 1 do presente artigo, a contar da data de adesão.
3. Sob reserva de acordo dos Estados-Membros interessados, o n.o 4 do artigo 26.o pode ser aplicado antes de 12 de Julho de 2007.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 14 de Junho de 2006.