РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1249/2008 НА КОМИСИЯТА
от 10 декември 2008 година
за установяване на подробни правила за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда, свине и овце и за отчитане на цените, свързани с тях
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 43, буква м) във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 204, параграф 2, буква з) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 посоченият регламент ще влезе в сила по отношение на скалите на Общността за класификация на кланични трупове от 1 януари 2009 г. Следва да се приемат подробни правила за прилагане на посочените скали на Общността и за отчитане на цените, базирани на тях, от държавите-членки, които да се прилагат от 1 януари 2009 г.
(2)
Правилата за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове досега са посочени в няколко документа, и по-специално в Регламент (ЕИО) № 563/82 на Комисията от 10 март 1982 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1208/81 по отношение на установяването на пазарните цени на възрастните говеда на основата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (2), Регламент (ЕИО) № 2967/85 на Комисията от 24 октомври 1985 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине (3), Регламент (ЕИО) № 344/91 на Комисията от 13 февруари 1991 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1186/90 на Съвета относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (4), Регламент (ЕО) № 295/96 на Комисията от 16 февруари 1996 г. относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1892/87 на Съвета по отношение на регистрирането на пазарните цени на възрастни говеда на базата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове (5), Регламент (ЕО) № 103/2006 на Комисията от 20 януари 2006 г. относно приемане на допълнителни разпоредби за приложението на скалата на Общността за класифициране на кланичните трупове на възрастни говеда (6), Регламент (ЕО) № 908/2006 на Комисията от 20 юни 2006 г. за съставяне на списък с представителни пазари на свинско месо в Общността (7), Регламент (ЕО) № 1128/2006 на Комисията от 24 юли 2006 г. относно етапа от търговията, за който се отнася средната цена за кланични трупове на свине (8), Регламент (ЕО) № 1319/2006 на Комисията от 5 септември 2006 г. относно обмена на информация между държавите-членки и Комисията в сектора на свинското месо (9), Регламент (ЕО) № 710/2008 на Комисията от 24 юли 2008 г. за определяне на тегловните коефициенти за изчисляване на средната пазарна цена в Общността на кланични трупове на свине през пазарната 2008/2009 година (10), Регламент (ЕО) № 22/2008 на Комисията от 11 януари 2008 г. за определяне на подробни правила за скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на овце (11) и в Решение 83/471/ЕИО на Комисията от 7 септември 1983 г. относно Контролния комитет на Общността за прилагане на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (12). За постигане на яснота и опростеност посочените регламенти и решението следва да бъдат заменени с един правен акт.
(3)
Член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда, че скалите на Общността за класификация на кланични трупове на възрастни говеда и свине следва да се прилагат в съответствие с определени правила, установени в приложение V към посочения регламент, като държавите-членки могат също да прилагат скалата на Общността за класификация на кланични трупове на овце.
(4)
Член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда, че скалата на Общността за класификация на кланични трупове в сектора на говеждото и телешкото месо следва да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда. В приложение III, част IV, точка 2 от посочения регламент е дадено определение за възрастно животно от рода на едрия рогат добитък във връзка с живото тегло на това животно. Независимо от това определение и с цел да се осигури уеднаквено прилагане, е целесъобразно да се позволи на държавите-членки да направят задължително прилагането на скалата на Общността за кланични трупове на животни от рода на едрия рогат добитък от определена възраст на базата на системата за идентифициране и регистрация, предвидена в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо (13). Посочената система за идентифициране и регистрация следва също така да се използва за разделянето на кланичните трупове в категории А и Б, както е посочено в приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(5)
С цел да се осигури уеднаквена класификация на кланичните трупове на възрастни говеда и на овце в Общността, е необходимо да се дефинират по-прецизно определенията за класовете по конформация и по степен на залоеност, посочени в приложение V, буква А, точка III и буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(6)
В приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007 е предвиден клас по конформация S за кланични трупове, получени от говеда от тип двойно замускулен. С оглед на това, че този специфичен клас по конформация отразява специфичните характеристики на говедовъдството в някои от държавите-членки, е уместно да се предвиди държавите-членки да имат възможност да използват класа по конформация S.
(7)
В съответствие с член 43, буква м), подточка iii), второ тире от Регламент (ЕО) № 1234/2007 дерогации от общото задължение за класифициране на кланични трупове на възрастни говеда могат да бъдат разрешени на държавите-членки, поискали това за определени малки предприятия. На базата на придобития опит от прилагането на скалата на Общността за класификация държавите-членки считат за уместно да разполагат с подобни дерогации за кланици, в които на седмица биват заклани не повече от 75 възрастни говеда като средно годишно количество. Комисията счита посочената дерогация за оправдана с оглед на ограничения обем на продукция в тези кланици. Поради същата причина подобна дерогация бе предвидена в член 2, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕИО) № 344/91. Следователно, за да се опрости прилагането на член 43, буква м), подточка iii), второ тире от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е уместно да бъдат упълномощени държавите-членки да предоставят подобни дерогации.
(8)
В член 43, буква м), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се предвижда, че държавите-членки следва да бъдат упълномощени да не прилагат скалата за класификация на кланични трупове на свине. Посочената разпоредба следва да се приложи по-специално за малки кланици, в които са заклани средно не повече от 200 свине седмично.
(9)
С цел да се осигури акуратното прилагане на скалите на Общността за класификация, следва да се определят условията и практическите методи за класификация, определяне на теглото и идентифициране на кланичните трупове на възрастни говеда, свине и овце, с оглед подобряване на прозрачността на пазара.
(10)
При все това следва да се предвидят разпоредби за определени дерогации, и по-специално за отнасящи се до крайния срок за класифициране и претегляне на кланичните трупове в случай на техническа неизправност на автоматизираните системи за класифициране, за разположението на печатите и етикетите, посочващи класифицирането на кланичните трупове и кланиците, които обезкостяват сами всички кланични трупове. Що се отнася до кланичните трупове на свине, теглото следва да бъде съотнесено към теглото на охладения кланичен труп, изчислено чрез прилагане към резултата от претеглянето на коефициент на превръщане, който трябва да бъде определен. Този коефициент следва да варира в зависимост от времето между тегленето и клането на свинята. За тази цел следва да се разреши коригиране на този коефициент.
(11)
Физическото или юридическото лице, което извършва клането на говеда, следва да бъде информирано за резултата от извършването на класификацията на животните, доставени за клане. Предаването на информацията следва също така да включва определена допълнителна информация, за да се осигури пълна прозрачност спрямо доставчиците.
(12)
С цел да се осигурят прецизност и достоверност на класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда, както и на овце, посочената класификация следва да бъде осъществена от персонал, притежаващ необходимата квалификация, потвърдена с лиценз или разрешително.
(13)
С оглед разрешаването на алтернативни методи за директна визуална оценка на конформацията и степента на залоеност на кланични трупове на животни от рода на едрия рогат добитък, може да се въведат автоматизирани системи за класифициране в случаите, в които същите се основават на статистически доказани методи. Разрешаването на автоматизирани системи за класифициране следва да отговаря на определени условия и изисквания, което се отнася и до определянето на максимално допустимата статистическа грешка при извършване на класифицирането.
(14)
След издаването на лиценз следва да се създадат разпоредби с оглед обезпечаване на възможност за въвеждане на изменения в техническата спецификация на автоматизираните системи за класифициране на кланични трупове на възрастни говеда за подобряване на тяхната точност. За такива изменения обаче следва да се изисква предварителното одобрение на компетентните органи, които следва да потвърдят, че в резултат от такива изменения се получава поне същото ниво на точност.
(15)
Стойността на кланичните трупове на свине се определя конкретно от съдържанието на постно месо, съотнесено към теглото на трупа. С цел да се гарантира, че съдържанието на постно месо е оценено обективно, оценката следва да се извърши чрез измерване на определени анатомични части на кланичния труп посредством разрешени и статистически доказани методи. Въпреки че могат да се приложат различни методи за оценка на съдържанието на постно месо в свинските кланични трупове, е необходимо да се гарантира, че изборът на даден метод не засяга оцененото съдържание на постно месо. За определянето на търговската стойност на кланичните трупове на свине следва също така да бъдат разрешено използването на критерии за оценка, различни от теглото и оцененото съдържание на постно месо.
(16)
В приложение V, буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се предвижда кланичните трупове на овце да се класифицират по различни класове на базата на конформацията и степента на залоеност. При все това други критерии, по-специално теглото, цвета на месото и степента на залоеност, могат да бъдат използвани за класификация на кланични трупове на агнета с тегло, по-малко от 13 kg.
(17)
Достоверността на класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда, свине и овце следва да се проверява чрез редовни инспекции на място, извършени от организации, независими от контролираните предприятия. Следва да бъдат определени условията и минималните изисквания за тези проверки, които включват отчет за извършените проверки, както и възможните последващи действия. В случай че класифицирането на кланични трупове на възрастни говеда е извършено чрез използване на автоматизирани системи за класифициране, би следвало да се предвидят определени допълнителни разпоредби относно проверките на място, които също така би следвало да включват увеличаване на честотата на инспекциите през първоначалния период след издаването на лиценза.
(18)
За да бъдат получени сравними цени на говеждото, свинското и овчето месо от кланични трупове в рамките на Общността, е необходимо да се предвиди, че отчитането на цените следва да се отнесе към добре дефиниран етап от пазарната търговия. Освен това следва да се определи референтното представяне на трупове на възрастни говеда и на овце в ЕС. Следва да се определят и някои коригиращи фактори, за да се премине от представянето, използвано в някои държави-членки, към референтното представяне на ЕС.
(19)
За да се гарантира, че отчетните цени на кланичните трупове са представителни за сектора за производство на говеждо, свинско и овче месо в държавите-членки, е необходимо да се дефинират категории и класове, както и определени критерии, определящи за кои предприятия или лица отчитането на цените следва да бъде задължително.
(20)
За целите на отчитане на цените на говежди кланични трупове на държавите-членки следва да се разреши да вземат решение дали да разделят тяхната територия, и ако е така, на колко региона. Целесъобразно е да се предвиди отчитането на цените за Обединеното кралство да се отнесе към два региона, а именно Великобритания и Северна Ирландия.
(21)
В случай че държавите-членки са учредили регионални комитети за определяне на цените на кланичните трупове на възрастни говеда, следва да се предвиди тяхното членство да осигурява балансиран и обективен подход и цените, определени от тези комитети, да бъдат взети под внимание при изчисляването на националната цена.
(22)
В случай че са извършени допълнителни плащания на доставчици на възрастни говеда, предприятията или лицата, задължени да отчитат цени, следва да се задължат да извършат определени корекции на цените, за да се избегнат всякакви нарушения при изчисляването на средните национални цени.
(23)
Следва да се определи практическият метод, който да бъде използван от държавите-членки за изчисляване на средните седмични цени. Тези цени следва да се докладват седмично на Комисията, което ще послужи като основа за определяне на среднопретеглените цени на равнището на Общността.
(24)
С оглед на контрола на отчитането на цените на кланични трупове на възрастни говеда, свине и овце държавите-членки се задължават периодично да съобщават определена информация на Комисията.
(25)
С цел да се осигури уеднаквено прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда и овце в рамките на Общността, член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предвижда инспекциите на място да се извършват от инспекционен комитет на Общността, съставен от експерти на Комисията и експерти, назначени от държавите-членки. Следва да се предвидят правила за прилагане относно състава и дейността на посочения комитет.
(26)
Необходимо е да се предвиди, че държавите-членки следва да вземат определени мерки, за да осигурят правилно прилагане на скалите на Общността за класификация, да гарантират точността на отчетните цени и да накажат измамите. Освен това държавите-членки са задължени да информират Комисията за тези мерки.
(27)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент установява подробни правила за прилагане на скалите на Общността за класификация на кланични трупове на говеда, свине и овце и за отчитане на техните цени, както е предвидено в член 43, буква м) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
ГЛАВА II
СЕКТОР НА ГОВЕЖДОТО МЕСО
Член 2
Приложно поле и общи разпоредби
1. Скалата на Общността за класификация на кланични трупове от сектора на говеждото и телешкото месо следва да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда.
2. Независимо от приложение III, част IV, точка 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да решат скалата на Общността, посочена в параграф 1, да се прилага за кланични трупове на възрастни говеда на възраст 12 или повече месеца при клане.
3. За целите на прилагане на приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 кланичните трупове на некастрираните млади мъжки животни на по-малко от две години (категория А) се разграничават от тези на други некастрирани мъжки животни (категория Б) по възрастта на животното.
4. Възрастта на говедата, посочени в параграфи 2 и 3, се проверява на базата на информацията, която е на разположение в идентификационната и регистрационна система за говеда, създадена във всяка държава-членка в съответствие с дял I от Регламент (ЕО) № 1760/2000.
Член 3
Допълнителни разпоредби относно класовете по конформация и степен на залоеност
Допълнителна подробна информация за определенията на класовете по конформация и степен на залоеност, посочени в приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в приложение I към настоящия регламент.
Член 4
Клас по конформация S
Класът по конформация S, посочен в приложение V, буква А, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, може да бъде използван от държавите-членки съобразно техните специфични характеристики на говедовъдство.
Член 5
Дерогации от системата за задължително класифициране на кланичните трупове
Държавите-членки може да решат, че изискванията за класификация на кланични трупове на възрастни говеда, определени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, не са със задължителен характер за одобрени предприятия, в които седмично са заклани не повече от 75 възрастни говеда като средногодишен брой.
Член 6
Класифициране и идентифициране
1. Класифицирането и идентифицирането, посочени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършват в самата кланица.
2. Класифицирането, идентифицирането и претеглянето на кланичния труп се извършват не по-късно от един час след като животното е било заклано.
Освен това в случаите, когато автоматизираните системи за класифициране, посочени в член 9, не могат да класифицират кланичните трупове, класифицирането и идентифицирането на тези кланични трупове се извършват в деня, в който е заклано животното.
3. Идентифицирането на кланичните трупове се извършва посредством маркиране, посочващо категорията, класа по конформация и степента на залоеност, посочени съответно в приложение V, буква А, точки II и III от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Посоченото маркиране се извършва посредством щамповане от външната страна на кланичния труп чрез неизтриваемо и нетоксично мастило съгласно процедура, която е одобрена от компетентните национални органи; буквите и цифрите трябва да бъдат високи поне два сантиметра.
Маркировките се поставят върху задните четвъртинки върху филето, на височината на четвъртия лумбален прешлен и върху предните четвъртинки на широкия край на гърдите, на около 10-30 сантиметра от разреза на гръдната кост. Въпреки това държавите-членки могат да определят други места върху всяка четвъртинка труп, при условие че предварително уведомят Комисията за това.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 4, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1669/2006 на Комисията (14) и на приложение I, точка I, буква a) от Регламент (ЕО) № 826/2008 на Комисията (15), държавите-членки могат да разрешават замяната на маркирането с етикетиране при следните условия:
а)
етикетите могат да бъдат съхранявани и поставяни само в одобрени предприятия, които се занимават с клане на животни; техните размери не могат да бъдат по-малки от 50 cm2;
б)
освен изискванията, посочени в параграф 3, етикетите задължително посочват номера на одобрението на кланицата, идентификационния или кланичния номер на животното, датата на клането, теглото на кланичния труп и, ако е приложимо, обстоятелството, че класифицирането е извършено с използване на автоматизирани системи за класифициране;
в)
указанията, посочени в буква б), трябва да са ясно четливи, като не се допускат никакви изменения, освен ако са ясно отбелязани на етикета и извършени под надзора и съгласно практическите условия, определени от компетентните органи;
г)
етикетите трябва да бъдат защитени от подправяне, да издържат на разкъсване и да са закрепени здраво върху всяка четвъртина на местата, определени в параграф 3, трета алинея.
Когато класификацията е извършена посредством автоматизираната система за класифициране, посочена в член 11, използването на етикети е задължително.
5. Маркировките и етикетите, посочени в параграфи 3 и 4, не трябва да бъдат снемани преди обезкостяването на четвъртините.
6. Категорията се указва в съответствие с разпоредбите на приложение V, буква А, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и с разпоредбите на член 2, параграфи 3 и 4 от настоящия регламент.
Указването на подкласовете или, където е приложимо, представянето на категории в зависимост от възрастта, се извършва посредством символи, които са различни от използваните за класификацията.
7. Задълженията, свързани с идентифицирането на кланичните трупове, предвидени в параграфи 3-6, не се прилагат спрямо одобрени кланици, които сами извършват обезкостяването на всички получени кланични трупове.
Член 7
Съобщаване на резултатите от класификацията
1. Резултатите от класификацията, извършена в съответствие с приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се съобщават писмено или по електронен път на физическото или юридическото лице, извършило клането.
2. За целите на съобщаването на резултатите от класификацията фактурата или документът, приложен към нея, адресирани до доставчика на животното, или при липса на такъв, до физическото или юридическото лице, отговорно за операциите по клането, следва да включват за всеки кланичен труп:
а)
категорията, както и класа по конформация и степен на залоеност посредством съответните букви и цифри, посочени в приложение V, буква А, точки II и III от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
теглото на кланичния труп, установено в съответствие с член 13, параграф 2 от настоящия регламент, като се посочва дали то се отнася до теглото в топло или охладено състояние;
в)
представянето на кланичния труп се прилага в момента на претеглянето и класифицирането му, докато е бил закачен на кука;
г)
където е приложимо, обстоятелството, че класифицирането е извършено с използване на автоматизирани системи за класифициране.
3. Държавите-членки могат да изискат съобщаването, посочено в параграф 2, буква а), да включва подкласове за конформация и степен на залоеност, когато е налице такава информация.
Обозначението на представянето на кланични трупове, посочено в параграф 2, буква в), не е задължително, ако съгласно законодателството, прието на равнище държави-членки, е разрешено само едно представяне на кланичен труп.
Член 8
Класификация от квалифицирани класификатори
Държавите-членки гарантират, че класифицирането се осъществява от квалифицирани класификатори, които са получили лиценз за тази цел. Лицензът може да бъде заменен с одобрение, което е издадено от държавата-членка, когато такова одобрение е равносилно на признаване на квалификация.
Член 9
Разрешаване на автоматизирани системи за класифициране
1. Държавите-членки могат да издадат лиценз, с който се разрешава прилагането на автоматизирани системи за класифициране на тяхната територия или на част от тази територия.
Разрешаването зависи от това, дали са изпълнени условията и минималните изисквания на изпитването за сертифициране, предвидени в приложение II, част А.
Поне два месеца преди началото на изпитването за сертифициране държавите-членки предоставят на Комисията информацията, посочена в приложение II, част Б. Държавите-членки определят независим орган, който да анализира резултатите от изпитването за сертифициране. В срок от два месеца след датата на изпълнение на изпитването за сертифициране държавите-членки представят на Комисията информацията, посочена в приложение II, част В.
2. В случаите, когато се издава даден лиценз за разрешение на автоматизирани системи за класифициране въз основа на изпитване за сертифициране, по време на което е представен повече от един кланичен труп, разликите в представянето на кланичните трупове не следва да водят до разлики в резултатите от класификацията.
3. След като информират Комисията, държавите-членки могат да издадат лиценз, с който се разрешават автоматизирани системи за класифициране, които да се прилагат на тяхна територия или на част от тази територия, без да се организира изпитване за сертифициране, при условие че такъв лиценз вече е бил предоставен за същите автоматизирани системи за класифициране, които се прилагат в друга част от територията на съответната държава-членка или в друга държава-членка въз основа на изпитване за сертифициране с образци от кланични трупове, за които те считат, че са еднакво представителни по отношение на категория, класове по конформация и степен на залоеност, на възрастни говеда, заклани на територия на съответната държава-членка или на част от нейната територия.
4. Измененията в техническата спецификация на автоматизираните системи за класифициране, за които е бил издаден лиценз, се разрешават само след като е получено одобрението на компетентните органи от съответната държава-членка и е доказано, че такива изменения водят до поне същото ниво на точност в сравнение с нивото на точност, което е получено по време на изпитването за сертифициране.
Държавите-членки информират Комисията за всички подобни изменения, за които са дали своето одобрение.
Член 10
Класификация чрез автоматизираните системи за класифициране
1. Предприятията, които извършват класификация посредством автоматизирани системи за класифициране:
а)
идентифицират категорията на кланичния труп; за тази цел се използва системата за идентифициране и регистриране на говеда, посочена в дял I от Регламент (ЕО) № 1760/2000;
б)
водят ежедневни отчети за контрола върху функционирането на автоматизираните системи за класифициране, включващи по-специално всички установени недостатъци и предприетите при необходимост действия.
2. Класификациите чрез автоматизираните системи за класифициране са валидни само ако:
а)
представеният кланичен труп е идентичен с представения по време на изпитването за сертифициране; или
б)
ако е доказано в удовлетворителна степен пред компетентните органи на съответната държава-членка, че използването на различен кланичен труп не влияе върху резултата от класификацията чрез автоматизираната система за класифициране.
Член 11
Проверки на място
1. Работата на класификаторите, посочена в член 8, както и класифицирането и идентифицирането на кланични трупове в предприятията, предвидени в приложение V, буква А, точка V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се проверява на място без предварително предупреждение от орган, който е независим от агенциите за класифициране и от предприятията.
Въпреки това изискването за независимост от агенциите за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
2. Проверките трябва да се извършват поне два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, в които седмично са заклани 75 възрастни говеда като средногодишен брой. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа.
Въпреки това в одобрените предприятия, в които са заклани 75 или по-малко възрастни говеда седмично като средногодишен брой, държавите-членки следва да определят честотата на проверките и минималния брой кланични трупове за проверка на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално да вземат предвид броя на закланите възрастни говеда в съответните кланици и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези кланици.
Държавите-членки уведомяват Комисията за взетите от тях мерки за прилагане на разпоредбите на втора алинея най-късно до 1 юли 2009 г. и впоследствие в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да се съобщи.
3. Във всички одобрени предприятия, които осъществяват класифициране с използване на автоматизирани системи за класифициране, на всеки три месеца се провеждат поне по шест проверки през първите 12 месеца след издаването на посочения в член 9, параграф 1 лиценз. След изтичането на този период проверките следва да се провеждат поне по два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, които осъществяват класифициране с използване на автоматизирани системи за класифициране. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа. По време на проверките по-специално следва да се установи следното:
а)
категорията на кланичния труп;
б)
точността на автоматизираните системи за класифициране, като се използва системата от точки и лимити, посочена в приложение II, част А3;
в)
представянето на кланичните трупове;
г)
ежедневното калибриране, както и всички други технически аспекти от автоматизираните системи за класифициране, които са важни за гарантиране, че полученото ниво на точност при използването на автоматизирани системи за класифициране е поне толкова добро, колкото е нивото на точност, получено при изпитването за сертифициране;
д)
дневните контролни отчети, посочени в член 10, параграф 1, буква б).
4. В случаите, когато органът, извършващ проверката, не е част от държавната администрация, предвидените в параграфи 2 и 3 проверки се провеждат под физическия надзор на публичен орган при същите условия и поне веднъж годишно. Публичният орган бива информиран редовно относно констатациите на контролния орган.
Член 12
Доклади от инспекциите и последващи действия
1. Докладите от проверките, посочени в член 11, следва да се изготвят и да се съхраняват от националните контролни органи. В тези доклади следва по-конкретно да се съдържа броят на проверените кланични трупове, както и броят на онези кланични трупове, които са били неправилно класифицирани или идентифицирани. В тях освен това следва да се дават пълни подробности относно начина на представяне на кланичните трупове, а когато е целесъобразно - подробности относно тяхното съответствие с правилата на Общността.
2. Когато по време на проверки бъдат установени значителен брой случаи на неправилно класифициране или на идентифициране, което не е извършено в съответствие с правилата, установени по време на проверките, посочени в член 11:
а)
броят на проверените кланични трупове и честотата на проверките по места се увеличават;
б)
лицензите или разрешителните, предвидени в член 8 и член 9, параграф 1, могат да бъдат отнети.
Член 13
Пазарна цена за регистрация
1. Пазарната цена, която следва да бъде установена въз основа на скалата на Общността за класификация, посочена в член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е цената, платена на доставчика за животното, доставено в кланицата, без да се включва данък добавена стойност. Тази цена е изразена за 100 килограма тегло на кланичен труп, представен в съответствие с параграф 3 от настоящия член, претеглен и класифициран, докато е бил закачен на кука в кланицата.
2. Теглото, което следва да бъде отчетено, е теглото на топлия кланичен труп, измерено не по-късно от час, след като е било заклано животното.
Теглото на охладения кланичен труп се отнася към теглото на топлия кланичен труп, както е посочено в първа алинея, като се извадят 2 %.
3. За целите на установяване на пазарни цени трупът се представя без отстраняване на външните мазнини, а вратът е отрязан в съответствие с ветеринарно-санитарните изисквания:
а)
без бъбреци,
б)
без бъбречни тлъстини,
в)
без тазови тлъстини,
г)
без сухожилната част на диафрагмата,
д)
без мускулната част на диафрагмата,
е)
без опашка,
ж)
без гръбначен мозък,
з)
без тлъстини в областта на скротума,
и)
без тлъстини по вътрешната страна на бута,
й)
без югуларната вена и прилежащите тлъстини.
4. За прилагането на приложение V, буква А, точка V, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и чрез дерогация от параграф 3 от настоящия член отстраняването на външната мазнина включва само и единствено частичното отстраняване на тлъстините:
а)
от бутовете, филето и средните ребра;
б)
от широкия край на гърдите, външната аногенитална област и опашката;
в)
от вътрешната страна на бута.
5. Когато представянето на кланичния труп при претеглянето и класифицирането му, докато е бил закачен на кука, се различава от представянето, посочено в параграф 3, теглото на кланичния труп се коригира чрез прилагане на коригиращите фактори, посочени в приложение III, с цел да се премине от това представяне към референтното представяне. В този случай цената за всеки 100 килограма тегло от кланичен труп се коригира съответно.
Когато корекциите, посочени в първа алинея, са еднакви за цялата територия на държавата-членка, те се изчисляват на национална база. Когато подобни корекции варират за различните кланици, те се изчисляват индивидуално.
Член 14
Категории и класове за регистриране на пазарни цени
1. Регистрирането на пазарните цени на национално и общностно равнище на базата на скалата на Общността за класификация, посочена в член 42, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършва всяка седмица и се отнася за следните класове по конформация и степен на залоеност от петте категории, определени в приложение V, буква А, точка II от посочения регламент:
а)
трупове на млади некастрирани мъжки животни до две години: U2, U3, R2, R3, O2, O3;
б)
трупове на други некастрирани мъжки животни: R3;
в)
трупове на кастрирани мъжки животни: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
г)
трупове на женски животни, които са се отелвали: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
д)
трупове на други женски животни: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Държавите-членки вземат решение дали територията им да се състои от един-единствен район или да бъде разделена на повече райони. Това решение се взема въз основа на:
а)
размера на територията;
б)
наличието на административни деления, ако има такива;
в)
варирането на цените на географски принцип.
Обединеното кралство обаче се състои от поне два района, а именно Великобритания и Северна Ирландия, които могат да бъдат подразделени на базата на критериите, посочени в първа алинея.
Член 15
Представителни цени
1. Регистрирането на цените може да се извършва от следните лица:
а)
операторите на кланици, извършващи клане на 20 000 или повече възрастни говеда годишно, отгледани в тях или за тях и/или възрастни говеда, закупени от тях;
б)
операторите на кланици, определени от държавата-членка, извършващи клане на по-малко от 20 000 възрастни говеда годишно, отгледани от тях или за тях и/или възрастни говеда, закупени от тях;
в)
всяко физическо или юридическо лице, което годишно изпраща за клане 10 000 или повече възрастни говеда в кланица; и
г)
всяко физическо или юридическо лице, определено от държавата-членка, което годишно изпраща за клане по-малко от 10 000 възрастни говеда в кланица.
Държавата-членка гарантира регистрирането на цените поне на:
а)
25 % от закланите животни в тези нейни райони, които обхващат заедно поне 75 % от общия брой заклани животни в тази държава-членка, и
б)
30 % от възрастните говеда, заклани на нейна територия.
2. Регистрираните съгласно параграф 1 цени са тези, които се отнасят до възрастните говеда, заклани по време на съответния период на регистрация, на базата на теглото на охладения кланичен труп, както е установено в член 13, параграф 2, втора алинея.
В случай на кланица, която коли възрастни говеда, отгледани в нея или за нея, регистрираната цена е средната цена, заплатена за кланични трупове от еквивалентна категория или клас, заклани през същата седмица в тази кланица.
Записите на регистрираните цени за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, съдържат информация за средното тегло на кланичните трупове, за които се отнасят, и дали са били коригирани или не, за да се вземе предвид всеки от елементите, посочени в член 13.
Член 16
Изчисляване на седмичните цени
1. Цените, регистрирани в съответствие с член 15, в периода от понеделник до неделя, следва:
а)
да се докладват в писмена форма или по електронен път на компетентните органи на държавата-членка от оператора на кланицата или съответното физическо или юридическо лице до деня, определен от държавата-членка, или
б)
по избор на държавата-членка да се предоставят на разположение на нейните компетентни органи в кланицата или в сградите, където се помещава физическото или юридическото лице.
Въпреки това, когато дадена държава-членка е учредила комитет за определяне на цените за даден район и когато членовете на такъв комитет представляват поравно купувачите и продавачите на възрастни говеда и кланични трупове на възрастни говеда, като председателят е назначен от компетентния орган, тази държава-членка може да предвиди цените и данните да бъдат изпратени директно на председателя на комитета в съответния район. В случай че държавата-членка не е предвидила такава възможност, компетентният орган ги изпраща на председателя на този комитет. Председателят гарантира, че произходът на всяка от цените не може да бъде идентифициран, когато се съобщава на членовете на комитета.
2. Обявените цени са средните цени на клас.
3. Всяка кланица или физическо или юридическо лице, посочени в член 15, параграф 1, първа алинея, които извършват допълнителни плащания на доставчици на възрастни говеда или кланични трупове на възрастни говеда, в случай че тези плащания не са взети под внимание в обявените цени, уведомяват компетентния орган на своята държава-членка за последното допълнително плащане, извършено от тях и за периода, за който то се отнася. След това те уведомяват държавата-членка за сумата на всички допълнителни плащания всеки път, когато се извършва такова плащане.
4. Компетентният орган на държавата-членка определя средни цени на район за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, от цените, обявени пред него съгласно параграф 1 от настоящия член.
Комитетите, посочени в настоящия член, параграф 1, втора алинея, определят средни цени на район за всеки клас, посочен в член 14, параграф 1, от цените, обявени пред тях съгласно параграф 1 от настоящия член, и ги съобщават на компетентния орган на държавата-членка.
5. В случай на покупки по фиксирани цени, когато кланичните трупове в дадена партида се отнасят до не повече от три последователни класа по конформация и три последователни класа по степен на залоеност в рамките на една и съща категория, цената се взема предвид при определяне на цените съгласно параграф 4 за класа по конформация, в който са класифицирани най-голям брой кланични трупове, или ако същите са разделени поравно между класовете, за средния от тези класове, когато съществува такъв клас. Във всички други случаи цената не се взема под внимание.
Когато обаче покупките по фиксирани цени представляват по-малко от 35 % от общия брой заклани възрастни говеда в държавата-членка, тя може да реши да не взема под внимание цените за такива покупки при изчисленията съгласно параграф 4.
6. В такъв случай компетентният орган изчислява първоначална национална цена за всеки клас чрез съпоставяне на цените по райони, за да се отчете делът на броя заклани животни от съответната категория в района, за който те се отнасят, спрямо общия брой заклани животни от съответната категория в държавата-членка.
7. Компетентният орган коригира първоначалната национална цена, посочена в параграф 6:
а)
за да отчете всеки от елементите, посочени в член 13, в случай че още не е направена такава корекция;
б)
за да гарантира, че цената е изчислена на базата на теглото на охладения кланичен труп, както е посочено в член 13, параграф 2, втора алинея;
в)
за да отчете допълнителните плащания, направени, както е посочено в параграф 3, в случай че корекцията възлиза на поне 1 % от цената за въпросния клас.
При извършване на корекцията по буква в) компетентният орган разделя общата сума на допълнителните плащания, извършени в рамките на сектора за говеждо месо в съответната държава-членка през предходната финансова година, на общото годишно количество продукция в тонове от възрастни говеда, за които се обявяват цените.
8. В случай че съгласно становището на компетентния орган на държавата-членка обявените пред него цени:
а)
се отнасят за незначителен брой кланични трупове, той не взема под внимание тези цени;
б)
изглеждат недостоверни, той ги взема предвид само след като се увери, че те са достоверни.
Член 17
Седмично отчитане на цените пред Комисията
1. В съответствие с член 36 държавите-членки съобщават на Комисията цените, изчислени в съответствие с член 16, параграфи 4-7. Те не съобщават тези цени на никой друг орган, преди да са ги съобщили на Комисията.
2. Когато, при изключителни обстоятелства или поради сезонност на доставките, цените, отнасящи се до значителен брой кланични трупове от един или повече класове, посочени в член 14, параграф 1, не могат да бъдат регистрирани в дадена държава-членка или район, Комисията може да използва последните регистрирани цени за дадения клас/дадените класове преди това събитие; когато такова положение продължи повече от две последователни седмици, Комисията може да вземе решение да елиминира временно въпросния клас/въпросните класове за целите на отчитане на цените и за временно преразпределение на теглото или теглата, определени за тези класове.
Член 18
Средни цени на Общността
1. За дадена категория:
а)
средната цена на Общността за всеки от класовете по конформация и степен на залоеност, изброени в член 14, параграф 1, е среднопретеглената стойност на националните пазарни цени, регистрирани за класа. Претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни от този клас във всяка държава-членка и общия брой заклани животни от този клас в Общността;
б)
средната цена на Общността за всеки клас по конформация е среднопретеглената стойност на средните цени на Общността за класовете по степен на залоеност, съставляващи този клас по конформация. претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни от всеки клас по степен на залоеност и общия брой заклани животни от този клас по конформация в Общността;
в)
средната цена на Общността е среднопретеглената стойност на средните цени в Общността, посочени в буква а). Претеглянето се базира на съотношението между броя заклани животни във всеки клас, посочен в буква а), и общия брой заклани животни в Общността от тази категория.
2. Средната цена на Общността за всички категории заедно е среднопретеглената стойност на средните цени, посочени в параграф 1, буква в). Претеглянето се базира на съотношението между всяка категория и общия брой заклани възрастни говеда в Общността.
Член 19
Годишно информиране на Комисията от държавите-членки
Не по-късно от 15 април всяка година държавите-членки изпращат на Комисията:
а)
поверителен списък на кланиците, регистриращи цени съгласно член 15, параграф 1, буква а) или б), посочващ броя заклани възрастни говеда за всяка кланица и ако е възможно, тоновете кланично тегло за предходната календарна година;
б)
поверителен списък на физическите или юридическите лица, регистриращи цени съгласно член 15, параграф 1, буква в) или г), посочващ броя на закланите възрастни говеда, изпратени от тях за клане и ако е възможно, тоновете кланично тегло за предходната календарна година;
в)
списък на районите, за които са регистрирани цени, и определените претегляния за всеки от тях съгласно член 16, параграф 6.
ГЛАВА III
СЕКТОР НА СВИНСКОТО МЕСО
Член 20
Задължителна класификация на кланични трупове и дерогации от нея
1. Скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине, посочена в член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, следва да се използва в кланиците за класифициране на всички кланични трупове, за да се даде възможност на производителите да получат справедливо заплащане въз основа на теглото и състава на свинете, които са доставили в кланицата.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да решат да направят прилагането на настоящата скала незадължително в кланиците:
а)
за които съответните държави-членки определят максимален брой заклани животни; този брой не може да надвишава 200 свине седмично средно на година;
б)
които колят само свине, родени и угоени в собствените им свинеферми, и които разфасоват всички получени кланични трупове.
Съответните държави-членки уведомяват Комисията за своето решение, посочено в първа алинея, определяйки максималния разрешен брой заклани животни за всяка кланица, освободена от прилагането на скалата на Общността.
Член 21
Претегляне, класифициране и маркиране
1. Кланичните трупове на свине се класифицират по време на претеглянето в съответствие с класификацията, определена в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
По отношение на свинете, заклани на тяхна територия, на държавите-членки може да бъде разрешено, в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да позволяват класифицирането да се извършва преди претеглянето.
2. В съответствие с член 43, буква м), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 разпоредбите на приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на параграф 1 от настоящия член по отношение на закланите на територията на държавите-членки свине не изключват използването на критерии за оценка в допълнение към теглото и определянето на съдържанието на постно месо.
3. Незабавно след класификацията кланичните трупове на свине се маркират с главни букви, уточняващи класа на кланичния труп или процента на установеното постно месо, както е посочено в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Буквите или числата трябва да бъдат високи поне два сантиметра. Всяко нетоксично, неизличимо и топлоустойчиво мастило може да бъде използвано за маркиране, както и всяка друга форма на постоянно маркиране, разрешена предварително от компетентните национални органи.
Без да се засягат разпоредбите на първа алинея, върху кланичния труп може да се маркира неговото тегло или други данни, считани за нужни.
Половинките кланични трупове се маркират на кожата на задния джолан или бута.
Етикет, закрепен по такъв начин, че да не може да бъде отстранен, без да се повреди, също е приемлива форма на маркиране.
4. Чрез дерогация от параграф 3 държавите-членки могат да определят, че не е необходимо да се маркират кланичните трупове на свине, когато е съставен протокол, съдържащ най-малко следните данни за всеки кланичен труп:
а)
индивидуална идентификация на кланичния труп по начин, който не допуска промяна;
б)
теглото на топлия кланичен труп; и
в)
установеното съдържание на постно месо.
Този протокол трябва да се съхранява в продължение на шест месеца и да бъде заверен като оригинал в деня на съставянето му от лице, натоварено с тази контролна функция.
Въпреки това, за да могат кланичните трупове да бъдат продавани неразфасовани в друга държава-членка, те трябва да бъдат маркирани в съответствие със съответния клас, предвиден в приложение V, буква Б, точка II от Регламент (ЕО) № 1234/2007, или в съответствие с процента, изразяващ съдържанието на постно месо.
5. Без да се засягат разпоредбите на приложение V, буква Б, точка III, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, преди претеглянето, класифицирането и маркирането от кланичните трупове не може да се отнема мастна, мускулна или друга тъкан.
Член 22
Тегло на кланичния труп
1. За целите на прилагането на член 42, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, теглото се отнася за представения охладен кланичен труп, както е описан в приложение V, буква Б, точка III от посочения регламент.
2. Трупът се претегля възможно най-бързо след клането, но не по-късно от 45 минути след клането на свинята.
Теглото на охладения кланичен труп се отнася към теглото на топлия кланичен труп, както е посочено в първа алинея, като се извадят 2 %.
Ако в дадена кланица периодът от 45 минути между клането и тегленето на свинята обикновено не може да бъде спазен, компетентният орган от съответната държава-членка може да позволи този период да бъде удължен, при условие че намалението от 2 %, посочено във втора алинея бъде намалено с 0,1 за всеки допълнително изминал четвърт час или част от него.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 теглото на охладения кланичен труп може да бъде изчислено с позоваване на предварително определени скали за абсолютни намаления на теглото, установени от държавите-членки в съответствие с характеристиките на тяхното поголовие свине и съобщени на Комисията. Използването на такива скали се разрешава в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, ако намаленията на индивидуалното тегло на кланичните трупове отговарят, доколкото е възможно, на намаленията, произтичащи от параграфи 1 и 2.
Член 23
Съдържание на постно месо в кланичните трупове на свине
1. За целите на прилагане на приложение V, буква Б, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007 съдържанието на постно месо в кланичните трупове на свине следва да бъде отношението между:
-
теглото на всички напречно набраздени червени мускули, доколкото те могат да бъдат отделени с нож, и
-
теглото на трупа.
Теглото на всички напречно набраздени червени мускули се получава или след пълното нарязване на трупа, или след частично нарязване на трупа, или от съчетаване между цялостно и частично нарязване на трупа чрез бърз национален метод, основан на статистически проверените методи, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Нарязването, посочено във втора алинея, може да бъде заместено с оценяване на процента на постно месо посредством пълно нарязване с компютърно управляван томографски апарат, при условие че са представени достатъчно задоволителни резултати от нарязването.
2. Стандартният статистически метод за оценяване на съдържанието на постно месо в кланичните трупове на свине, разрешен като метод за класификация по смисъла на приложение V, буква Б, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е или обикновеният метод на най-малките квадрати, или методите за съкращаване и привеждане под общ знаменател, но може да се използват и други доказани статистически методи.
Методът се основава на представителни проби от съответните национални или регионални производства на свинско месо, които се състоят най-малко от 120 кланични трупа, чието съдържание на постно месо е било потвърдено в съответствие с метода за дисекция, описан в приложение IV към настоящия регламент. Ако се използват методи за множествено вземане на проби, съответствието се измерва поне на 50 кланични трупа, а точността е поне равна на тази, получена при използване на стандартния статистически метод за 120 кланични трупа, като се използва методът, описан в приложение IV.
3. Методите за оценка се разрешават само ако предсказуемостта на квадратния корен от средноквадратичните грешки (RMSEP), изчислена чрез техниката на кръстосано потвърждаване или чрез тестове за изпитване върху представителна извадка върху най-малко 60 кланични трупа, е по-малка от 2,5. В допълнение всички извънредни стойности се включват в изчисляването на RMSEP.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията с протокол методите на класификация, които желаят да бъдат разрешени на тяхна територия, като описват опита за разрязване и указват принципите, на които се основават тези методи, както и предвижданите уравнения за оценка на процента постно месо. Протоколът следва да съдържа две части и да включва елементите, посочени в приложение V. Първата част на протокола се представя на Комисията преди началото на опита за разрязване.
Прилагането на методите за класификация на територията на една държава-членка се разрешава в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и въз основа на протокола.
5. Прилагането на методи за класификация трябва да отговаря във всички свои елементи на описанието, дадено в решението на Общността, което ги разрешава.
Член 24
Проверки на място
1. Класификацията, претеглянето и маркирането на кланичните трупове на свине в предприятията, посочени в член 20, се проверяват на място без предварително предупреждение от орган, който е независим от агенциите за класифициране и от предприятията.
Въпреки това изискването за независимост на агенцията за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
2. Проверките трябва да се извършват поне два пъти на всеки три месеца във всички одобрени предприятия, в които седмично са заклани 200 или повече свине като средногодишен брой.
Въпреки това в одобрените предприятия, където седмично са заклани по-малко от 200 свине като средногодишен брой, държавите-членки определят честота на проверките.
3. За прилагане на разпоредбите на параграфи 1 и 2 държавите-членки:
а)
определят обхвата на проверките на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално като вземат предвид броя на закланите свине в съответните кланици и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези кланици;
б)
уведомяват Комисията за взетите от тях мерки за прилагане на посочените разпоредби най-късно до 1 юли 2009 г. и след това в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да бъде съобщено.
4. В случаите, когато отговорният за проверките орган не е част от държавната администрация, предвидените в параграфи 1 и 2 проверки се провеждат под физическия надзор на публичен орган при същите условия и най-малко веднъж годишно. Публичният орган следва да бъде редовно информиран относно констатациите на органа, който отговаря за проверките.
Член 25
Пазарна цена на кланичните трупове на свине в държавите-членки
1. Пазарната цена на кланичните трупове на свине в държава-членка е равна на средната стойност на котировките за кланични трупове на свине, записани на представителните пазари или центровете за котировки на държавата-членка.
2. Цената, посочена в параграф 1, се определя, като се използват котировки, записани за претегляне на кланични трупове:
-
от 60 до не повече от 120 kg от степен Е,
-
от 120 до не повече от 180 kg от степен R.
Изборът на тегловни категории и всяка дейност по претеглянето се извършват от заинтересованата държава-членка; последната информира Комисията за това.
3. Държавите-членки следва да уведомят Комисията за представителните пазари или за центровете за котировки, посочени в параграф 1, най-късно до 1 юли 2009 г. и след това в срок от един месец след евентуалните изменения, за които трябва да бъде съобщено.
Комисията съобщава посочената в първа алинея информация на държавите-членки.
Член 26
Средна цена в Общността
1. Средната пазарна цена на Общността за кланични трупове на свине, посочена в членове 17 и 37 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя на основата на цените при влизане в кланицата, без ДДС, платими на доставчиците на живи свине.
2. Цените, определени съгласно параграф 1, включват стойността на непреработената карантия и животински отпадъци и се изразяват за 100 kg охладени кланични трупове на свине:
-
представени в съответствие с референтното представяне, посочено в приложение V, буква Б, точка III, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и
-
претеглени и класифицирани на кука в кланицата, като записаното тегло е на охладен кланичен труп, в съответствие с методите, предвидени в член 22 от настоящия регламент.
3. За изчисляването на пазарната цена на Общността, както е предвидено в параграф 1, записаните цени във всяка държава-членка се съпоставят, като се използват коефициенти, изразяващи относителния дял на броя на свинете във всяка държава-членка.
Коефициентите, посочени в първа алинея, се определят на базата на броя свине, преброени в началото на декември всяка година в съответствие с Директива 93/23/ЕИО на Съвета (16).
Член 27
Седмично отчитане на котировки пред Комисията
1. В съответствие с член 36 държавите-членки съобщават на Комисията:
а)
котировките, определени в съответствие с член 25, параграф 1 и член 26, параграфи 1 и 2;
б)
представителните котировки за малки прасета на глава средно живо тегло приблизително 20 kg.
2. Когато Комисията не получи една или повече котировки, тя взема под внимание последната налична котировка. В случаите, когато котировката(ите) липсва(т) за трета последователна седмица, Комисията повече не взема предвид въпросната(ите) котировка(и).
3. По искане на Комисията държавите-членки съобщават, когато разполагат с такава, следната информация относно продуктите, обхванати от приложение I, част XVII от Регламент (ЕО) № 1234/2007:
а)
пазарните цени в държавите-членки на продукти, внасяни от трети страни;
б)
цените на представителните пазари на трети страни.
ГЛАВА IV
СЕКТОР НА ОВЧЕТО МЕСО
Член 28
Критерии за определяне на кланични трупове на леки агнета
1. За прилагане на критериите, посочени в приложение V, буква В, точка III, подточка 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се прилагат разпоредбите, установени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Цветът на месото, посочен в приложение VI, се определя на хълбока на rectus abdominis в съответствие със стандартизирана цветова схема.
Член 29
Допълнителни разпоредби относно класовете по конформация и степен на залоеност, теглото на кланичния труп и цвета на месото
Допълнителните разпоредби за определяне на класовете по конформация и степента на залоеност, посочени в приложение V, буква В, точка III от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в приложение VII към настоящия регламент.
Член 30
Класифициране и идентифициране
1. Класифицирането и идентифицирането, посочени в приложение V, буква В, точки III и V от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се извършват в самата кланица.
2. Класифицирането, идентифицирането и претеглянето на кланичния труп се извършват не по-късно от един час след като животното е било заклано.
3. Идентифицирането на кланични трупове или половинки трупове, класифицирани съгласно скалата, посочена в член 42, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в участващите предприятия се извършва посредством маркиране, посочващо категорията и класа по конформация и степента на залоеност.
Това маркиране се извършва чрез полагане на печат, като се използва незаличимо и нетоксично мастило, съгласно метод, одобрен от компетентните национални органи.
Категориите се определят, както следва:
а)
L: трупове от овце под 12-месечна възраст (агнета),
б)
S: трупове от други овце.
4. Държавите-членки могат да разрешат замяна на маркирането чрез използване на несменяем и здраво закрепен етикет.
Член 31
Класификация от квалифицирани класификатори
Държавите-членки гарантират провеждането на тази класификация от достатъчно квалифицирани класификатори. Държавите-членки определят такива лица чрез процедура за предоставяне на одобрение или чрез определяне на отговорен орган за тази цел.
Член 32
Проверки на място
1. Работата на класификаторите, посочени в член 31, както и класификацията и идентифицирането на кланични трупове в участващите предприятия, се проверяват на място без предварително предупреждение от орган, определен от държавата-членка и независим от агенцията за класифициране и от участващите предприятия.
Въпреки това изискването за независимост спрямо агенциите за класифициране не се прилага в случаите, когато такива проверки се провеждат от самия компетентен орган.
В случаите, когато отговорният за проверките орган не е част от държавната администрация, предвидените в първа алинея проверки се провеждат при същите условия най-малко веднъж годишно под физическия надзор на публичен орган. Публичният орган бива информиран редовно относно констатациите на органа, който отговаря за проверките.
2. Проверките трябва да се извършват поне веднъж на всеки три месеца във всички участващи предприятия, които извършват класификация и в които седмично са заклани 80 или повече овце като средногодишен брой. Всяка проверка задължително включва поне 40 произволно избрани кланични трупа.
Въпреки това в участващите предприятия, в които седмично са заклани по-малко от 80 овце като средногодишен брой, държавите-членки определят честота на проверките и минималния брой кланични трупове за проверка на базата на тяхната оценка на риска, и по-специално като вземат предвид броя на закланите овце в съответните предприятия и констатациите, направени по време на предишните проверки в тези предприятия.
Член 33
Пазарна цена за регистрация
1. Пазарната цена, установявана на базата на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на овце, посочена в член 42, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, следва да бъде цената на входа на кланицата, без ДДС, платена на доставчика на агнета с произход от Общността. Тази цена се изразява на 100 kg тегло на кланичен труп, представен съгласно референтното представяне, установено в приложение V, буква В, точка IV от Регламент (ЕО) № 1234/2007, претеглен и класифициран на кука в кланицата.
2. Теглото, което следва да бъде отчетено, е теглото на топлия кланичен труп, коригирано с оглед загубата на тегло при охлаждане. Държавите-членки информират Комисията за използваните коефициенти за корекция.
3. Когато представянето на кланични трупове след претегляне и класифициране на куката се различава от референтното представяне, държавите-членки коригират теглото на трупа чрез прилагането на коефициентите за корекция, предвидени в приложение V, буква В, точка IV, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Държавите-членки уведомяват Комисията за използваните коефициенти за корекция.
Член 34
Отчитане на цените пред Комисията
1. Държавите-членки, чието производство на овче месо надвишава 200 тона годишно, предават на Комисията поверителен списък с кланици или други предприятия, участващи в определянето на цените съгласно скалата на Общността (наричани по-долу „участващи предприятия“) заедно с указание за приблизителното годишно производство на тези участващи предприятия.
2. В съответствие с член 36 държавите-членки, посочени в параграф 1, съобщават на Комисията средната цена за всяко качество агнета по скалата на Общността за всички участващи предприятия, заедно с указание за дела на всяко качество. Въпреки това, когато едно качество съставлява по-малко от 1 % от общото количество, не е необходимо да се докладва цената. Държавите-членки съобщават на Комисията също и средната цена въз основа на теглото за всички агнета, класифицирани според всяка скала, използвана за целите на докладване на цените.
Въпреки това на държавите-членки се разрешава да подразделят цената, докладвана за всеки от класовете по конформация и степен на залоеност, предвидени в приложение V, буква В, точка III, подточка 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, на базата на теглото. Терминът „качество“ означава комбинация от класовете по конформация и степента на залоеност.
Член 35
Средни цени на Общността
За изчисляване на средните цени на Общността на кланични трупове на агнета се претеглят цените, посочени в член 34, параграф 2, посредством коефициентите, отразяващи относителния дял от производството на овче месо във всяка държава-членка спрямо общото количество на произведеното в Общността овче месо.
ГЛАВА V
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 36
Седмично отчитане на цени пред Комисията
1. Не по-късно от 12:00 часа брюкселско време всяка сряда държавите-членки изпращат на Комисията пазарните цени или котировките, посочени в член 17, параграф 1, член 27, параграф 1 и член 34, параграф 2 от настоящия регламент.
Цените или квотите се отнасят за периода от понеделник до неделя, предхождащ седмицата, в която е предадена информацията.
Отчетените цени или квоти са посочени в евро или където е приложимо, в националната валута.
2. Съобщенията, посочени в параграф 1, се правят по електронен път, като се използва формулярът, предоставен на държавите-членки от Комисията.
Член 37
Периодично преразглеждане на тегловните коефициенти
1. Тегловните коефициенти, посочени в член 18, член 26, параграф 3 и член 35 от настоящия регламент, следва да се преразглеждат периодично, като се вземат предвид тенденциите, отразени на национално и общностно равнище.
2. За всяко преразглеждане, посочено в параграф 1, Комисията съобщава на държавите-членки изменените тегловни коефициенти.
Член 38
Инспекционен комитет на Общността
1. Инспекционният комитет на Общността, предвиден в член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, наричан по-долу „комитета“, е натоварен да извършва проверките на място, които се отнасят до:
а)
прилагането на разпоредбите относно скалите на Общността за класификация на кланичните трупове на говеда и овце;
б)
регистрирането на пазарните цени в съответствие със скалите за класификация;
в)
класифицирането, идентифицирането и маркирането на продукти в рамките на изкупуването при публична интервенция в сектора на говеждото и телешкото месо, предвидено в член 6, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Комитетът се състои от максимум:
а)
трима експерти от Комисията, като един от тях действа в качеството на председател на комитета;
б)
един експерт от съответната държава-членка;
в)
осем експерти от други държави-членки.
Държавите-членки назначават експерти въз основа на тяхната независимост и квалификация, особено в областта на класификацията на кланични трупове и регистриране на пазарните цени, както и на базата на спецификата на работата, която трябва да се извърши.
Експертите при никакви обстоятелства не използват за лични цели и не разпространяват информацията, получена във връзка с работата на комитета.
3. Инспекциите се извършват в кланиците, пазарите на месо, интервенционните центрове, центровете за определяне на котировки и регионалните и централните служби, които отговарят за прилагането на разпоредбите, посочени в параграф 1.
4. Инспекциите се извършват на редовни интервали от време в държавите-членки, като тяхната честота може да варира, по-специално в зависимост от относителния обем производство на говеждо и овче месо в посетената държава-членка или проблемите, свързани с прилагането на скалите за класификация.
Програмата за инспекциите се изготвя от Комисията след консултация с държавите-членки. Представители на посещаваната държава-членка могат да участват в процеса на извършване на проверките.
Всяка държава-членка организира посещенията, които се провеждат на нейна територия, съгласно изискванията, определени от Комисията. За тази цел 30 дни преди началото на проверката държавата-членка предоставя подробна програма на предвидените посещения на Комисията, като последната може да поиска в нея да бъдат внесени изменения.
Комисията информира държавите-членки, колкото е възможно по-рано преди всяко посещение, за програмата и последователността ѝ.
5. В края на всяко посещение членовете на комитета, както и представителите на посещаваната държава-членка провеждат заседание за преглед на резултатите. На това заседание членовете на комитета правят заключения за посещението по точките, посочени в параграф 1.
Председателят на комитета изготвя доклад относно извършените проверки, в който се представят заключенията, посочени в първа алинея. Този доклад се изпраща в най-кратък срок на посетената за инспекция държава-членка, а след това и на останалите държави-членки.
Ако в доклада, посочен във втора алинея, са отразени недостатъци в някои от различните области на дейност, които са били обект на проверка, или са направени препоръки с цел подобряване на методиката на работа не по-късно от три месеца от датата на представяне на доклада, държавите-членки са длъжни да информират Комисията относно всички промени, които са предвидени или извършени.
6. Пътните и дневните разходи на членовете на комитета се поемат от Комисията съгласно правилата, приложими при възстановяването на пътните и дневните разходи на лицата, които са ангажирани от Комисията в качеството им на експерти.
Член 39
Мерки, които се предприемат от държавите-членки
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да:
а)
осигурят прилагането на разпоредбите на настоящия регламент;
б)
гарантират точността на отчетените цени в съответствие с член 17, параграф 1, член 27, параграф 1 и член 34, параграф 2 от настоящия регламент;
в)
накажат измамите, особено подправяне и използване с цел измама на печати и етикети или класифициране, което се извършва от персонал без лиценз.
2. Държавите-членки информират в най-кратък срок Комисията за мерките, посочени в параграф 1.
Член 40
Регламенти (ЕИО) № 563/82, (ЕИО) № 2967/85, (ЕИО) № 344/91, (ЕО) № 295/96, (ЕО) № 103/2006, (ЕО) № 1128/2006, (ЕО) № 908/2006, (ЕО) № 1319/2006, (ЕО) № 710/2008, (ЕО) № 22/2008 и Решение 83/471/ЕИО се отменят.
Позоваванията на отменените регламенти и решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съобразно таблицата на съответствието в приложение VIII.
Член 41
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2009 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 декември 2008 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1249/2008 DA COMISSÃO
de 10 Dezembro de 2008
que estabelece regras de execução no respeitante às grelhas comunitárias de classificação das carcaças de bovinos, suínos e ovinos e à comunicação dos respectivos preços
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho, de 22 de Outubro de 2007, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento «OCM única») (1), nomeadamente a alínea m) do artigo 43.o, em conjugação com o artigo 4.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Nos termos da alínea h) do n.o 2 do artigo 204.o, o Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2009, no que se refere às grelhas comunitárias de classificação de carcaças. É necessário, por conseguinte, adoptar regras de execução, aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2009, no respeitante a essas grelhas comunitárias e à comunicação pelos Estados-Membros dos preços que nelas se baseiam.
(2)
Actualmente, as regras de execução no respeitante às grelhas comunitárias de classificação de carcaças são estabelecidas por vários actos, designadamente os Regulamentos (CEE) n.o 563/82 da Comissão, de 10 de Março de 1982, que estabelece modalidades de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 1208/81 para a verificação dos preços de mercado dos bovinos adultos com base na grelha comunitária de classificação das carcaças (2), (CEE) n.o 2967/85 da Comissão, de 24 de Outubro de 1985, que estabelece as modalidades de aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de suínos (3), (CEE) n.o 344/91 da Comissão, de 13 de Fevereiro de 1991, que prevê as normas de execução do Regulamento (CEE) n.o 1186/90 do Conselho, que estabelece a extensão do âmbito de aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos (4), (CE) n.o 295/96 da Comissão, de 16 de Fevereiro de 1996, que estabelece normas de execução do Regulamento (CEE) n.o 1892/87 do Conselho no que diz respeito à verificação dos preços de mercado de bovinos adultos com base na grelha comunitária de classificação de carcaças (5), (CE) n.o 103/2006 da Comissão, de 20 de Janeiro de 2006, que estabelece disposições complementares para a aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos (6), (CE) n.o 908/2006 da Comissão, de 20 de Junho de 2006, que estabelece a lista dos mercados representativos para o sector da carne de suíno na Comunidade (7), (CE) n.o 1128/2006 da Comissão, de 24 de Julho de 2006, relativo à fase de comercialização a que se refere a média dos preços de suínos abatidos (8), (CE) n.o 1319/2006 da Comissão, de 5 de Setembro de 2006, relativo a certas comunicações recíprocas entre os Estados-Membros e a Comissão no sector da carne de suíno (9), (CE) n.o 710/2008 da Comissão, de 24 de Julho de 2008, que fixa, para o exercício de 2008/2009, os coeficientes de ponderação que servem para o cálculo do preço comunitário de mercado do suíno abatido (10) e (CE) n.o 22/2008 da Comissão, de 11 de Janeiro de 2008, que estabelece as regras de execução da grelha comunitária de classificação das carcaças de ovinos (11), bem como a Decisão 83/471/CEE da Comissão, de 7 de Setembro de 1983, relativa ao Comité de Controlo Comunitário para a aplicação da grelha de classificação das carcaças de bovinos adultos (12). Por razões de clareza e racionalidade, é conveniente substituir esses regulamentos e essa decisão por um único acto.
(3)
Nos termos do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, são aplicáveis, em conformidade com determinadas regras previstas no anexo V do mesmo regulamento, grelhas comunitárias de classificação das carcaças de bovinos adultos e de suínos, podendo também os Estados-Membros aplicar uma grelha comunitária de classificação das carcaças de ovinos.
(4)
Nos termos da alínea a) do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, a grelha comunitária de classificação de carcaças é aplicável, no sector da carne de bovino, no que se refere às carcaças de bovinos adultos. O ponto IV.2 do anexo III do referido regulamento define «bovino adulto» em função do peso vivo do animal. Não obstante essa definição, é conveniente, para garantir uma aplicação uniforme, permitir aos Estados-Membros tornar obrigatória a aplicação da grelha comunitária às carcaças de bovinos a partir de certa idade, determinada com base no regime de identificação e registo de bovinos previsto no Regulamento (CE) n.o 1760/2000 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 17 de Julho de 2000, que estabelece um regime de identificação e registo de bovinos e relativo à rotulagem da carne de bovino e dos produtos à base de carne de bovino (13). Esse regime de identificação e registo deve também ser utilizado para dividir as carcaças pelas categorias A e B referidas no ponto A.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
(5)
Para garantir a classificação uniforme das carcaças de bovinos e ovinos adultos na Comunidade, é necessário tornar mais precisas as definições das classes de conformação e de camada de gordura referidas nos pontos A.III e C.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
(6)
O ponto A.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 prevê uma classe de conformação S para as carcaças de bovinos com duplos músculos. Dado que esta classe de conformação reflecte as características específicas do efectivo bovino nalguns Estados-Membros, é conveniente prever que os Estados-Membros possam optar pela utilização da classe de conformação S.
(7)
De acordo com o segundo travessão da alínea m) iii) do artigo 43.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, podem ser concedidas aos Estados-Membros que o solicitem derrogações, para os pequenos estabelecimentos, da obrigação geral de classificação das carcaças de bovinos adultos. Com base na experiência adquirida com a aplicação da grelha comunitária de classificação, os Estados-Membros consideram apropriado poder recorrer a tal derrogação para os matadouros que não abatam mais de 75 bovinos adultos por semana, em média anual. A Comissão considera esta derrogação justificada, atendendo ao volume de produção limitado desses matadouros. Pelas mesmas razões, essa derrogação foi também prevista no segundo travessão do n.o 2 do artigo 2.o do Regulamento (CEE) n.o 344/91. Para simplificar a aplicação do segundo travessão da alínea m) iii) do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é conveniente, por conseguinte, autorizar os próprios Estados-Membros a concederem essa derrogação.
(8)
A alínea m) iv) do artigo 43.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 prevê que os Estados-Membros sejam autorizados a não aplicar a grelha de classificação das carcaças de suínos. Essa disposição deve aplicar-se, em especial, aos pequenos matadouros, que não abatam mais de 200 suínos por semana, em média.
(9)
Para que as grelhas comunitárias de classificação sejam aplicadas com precisão, com vista a uma maior transparência do mercado, é necessário especificar as condições e os métodos práticos de classificação, pesagem e identificação das carcaças de bovinos adultos, de suínos e de ovinos.
(10)
É necessário, contudo, prever determinadas derrogações, nomeadamente no respeitante ao prazo de classificação e pesagem das carcaças em caso de falha das técnicas de classificação automatizada, à localização nas carcaças dos carimbos e rótulos com indicação da classificação e aos matadouros que procedem igualmente à desossagem da totalidade das carcaças. No respeitante às carcaças de suínos, o peso deve referir-se ao peso da carcaça fria, calculado por aplicação ao resultado da pesagem de um coeficiente a determinar. Este coeficiente deve variar em função do intervalo entre a pesagem e a degola do porco. É conveniente, por conseguinte, autorizar a sua adaptação.
(11)
As pessoas singulares ou colectivas que mandem efectuar as operações de abate de bovinos devem ser informadas do resultado da classificação dos animais entregues para abate. Essa comunicação deve também incluir determinadas informações suplementares, para garantir total transparência relativamente aos fornecedores.
(12)
Para garantir a precisão e a fiabilidade da classificação das carcaças dos bovinos adultos e dos ovinos, essa classificação deve ser efectuada por pessoal que possua as qualificações necessárias, devidamente sancionadas por uma licença ou aprovação.
(13)
A fim de autorizar alternativas à apreciação visual directa da conformação e da camada de gordura das carcaças de bovinos adultos, podem ser introduzidas técnicas de classificação automatizada que se baseiem em métodos estatisticamente testados. A autorização de técnicas de classificação automatizada deve ser subordinada ao respeito de determinadas condições e exigências, bem como de uma tolerância máxima do erro estatístico na classificação, que deve ser especificada.
(14)
É conveniente prever a possibilidade de alterar as especificações técnicas das técnicas de classificação automatizada das carcaças de bovinos adultos após a concessão da autorização, a fim de melhorar a respectiva precisão. Tais alterações devem, no entanto, ficar sujeitas à aprovação prévia das autoridades competentes, que devem averiguar se as mesmas resultarão pelo menos na mesma precisão.
(15)
O valor de uma carcaça de suíno é determinado, em especial, pelo seu teor de carne magra, em peso. A fim de garantir que o teor de carne magra seja avaliado objectivamente, a avaliação deve ser feita medindo determinadas partes anatómicas da carcaça por métodos autorizados e estatisticamente testados. Embora possam ser utilizados vários métodos na avaliação do teor de carne magra de uma carcaça de suíno, é necessário garantir que a escolha do método não afecte a estimativa do teor de carne magra. Na determinação do valor comercial das carcaças de suínos, deve ser também autorizado o uso de outros critérios de avaliação, além do peso e do teor estimado de carne magra.
(16)
O ponto C.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 determina que as carcaças de ovinos sejam classificadas em diversas categorias, em função da conformação e da camada de gordura. No entanto, podem ser utilizados outros critérios na classificação de carcaças de borregos com peso inferior a 13 quilogramas, nomeadamente o peso, a cor da carne e a camada de gordura.
(17)
A fiabilidade da classificação das carcaças de bovinos adultos, de suínos e de ovinos deve ser verificada por controlos regulares in loco, efectuados por organismos independentes dos estabelecimentos inspeccionados. É necessário estabelecer as condições e exigências mínimas destes controlos, incluindo a comunicação de informações sobre os controlos efectuados e eventuais acções de seguimento. Caso a classificação das carcaças de bovinos adultos seja efectuada utilizando técnicas de classificação automatizada, é necessário prever disposições complementares relativas aos controlos in loco, incluindo igualmente a exigência de aumento da frequência dos mesmos no período inicial após a concessão da licença.
(18)
Para a obtenção de preços comparáveis das carcaças de bovinos, de suínos e de ovinos na Comunidade, é necessário prever que o registo dos preços se refira a um estádio de comercialização bem definido. Além disso, é necessário determinar a apresentação de referência das carcaças de bovinos adultos e de ovinos. Devem ser também determinados certos factores de correcção para ajustar as apresentações utilizadas em certos Estados-Membros à apresentação de referência da UE.
(19)
Para garantir que os preços das carcaças registados sejam representativos da produção do Estado-Membro nos sectores da carne de bovino, de suíno e de ovino, é necessário definir as categorias e classes, bem como determinados critérios que determinam os estabelecimentos ou as pessoas para os quais a comunicação dos preços deve ser obrigatória.
(20)
Para efeitos da comunicação dos preços das carcaças de bovinos, os Estados-Membros devem poder decidir se o seu território está dividido e, se for o caso, em quantas regiões. É conveniente prever que a comunicação dos preços no Reino Unido se refira a duas regiões, a Grã-Bretanha e a Irlanda do Norte.
(21)
Se os Estados-Membros tiverem estabelecido comités regionais para a determinação dos preços das carcaças de bovinos adultos, deve prever-se que a composição dos comités garanta uma abordagem equilibrada e objectiva e que os preços determinados por esses comités sejam tidos em conta no cálculo do preço nacional.
(22)
Caso sejam efectuados quaisquer pagamentos suplementares aos fornecedores de bovinos adultos, os estabelecimentos ou as pessoas sujeitos à obrigação de comunicação dos preços devem ter que efectuar determinadas correcções dos mesmos, de forma a evitar distorções no cálculo dos preços nacionais médios.
(23)
É necessário estabelecer o método prático a utilizar pelos Estados-Membros no cálculo dos preços semanais médios. Os preços devem ser comunicados à Comissão semanalmente e servir de base para a determinação da média ponderada dos preços a nível comunitário.
(24)
Com vista à monitorização da comunicação dos preços das carcaças de bovinos adultos, de suínos e de ovinos, os Estados-Membros devem ser obrigados a transmitir periodicamente determinadas informações à Comissão.
(25)
Para garantir a aplicação uniforme das grelhas comunitárias de classificação das carcaças de bovinos e de ovinos em toda a Comunidade, o n.o 2 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 prevê verificações in loco a efectuar por um comité de controlo comunitário composto por peritos da Comissão e peritos designados pelos Estados-Membros. É necessário estabelecer regras de execução relativas à composição e ao funcionamento desse comité.
(26)
É necessário determinar que os Estados-Membros tomem certas medidas para garantir a correcta aplicação das grelhas comunitárias de classificação, de forma a assegurar a exactidão dos preços verificados e reprimir eventuais infracções. É conveniente, além disso, obrigar os Estados-Membros a informar a Comissão dessas medidas.
(27)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão para a Organização Comum dos Mercados Agrícolas,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
ÂMBITO DE APLICAÇÃO
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
O presente regulamento estabelece as regras de execução no respeitante às grelhas comunitárias de classificação de carcaças de bovinos, suínos e ovinos e à comunicação dos respectivos preços de mercado, previstas na alínea m) do artigo 43.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
CAPÍTULO II
SECTOR DA CARNE DE BOVINO
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação e disposições gerais
1. A grelha comunitária de classificação das carcaças no sector da carne de bovino é aplicável às carcaças de bovinos adultos.
2. Não obstante o disposto na parte IV.2 do anexo III do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, os Estados-Membros podem decidir que a grelha comunitária a que se refere o n.o 1 seja aplicável às carcaças de bovinos com 12 meses de idade, pelo menos, aquando do abate.
3. Para efeitos da aplicação do ponto A.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, as carcaças de machos não castrados com menos de dois anos (categoria A) e as carcaças de outros machos não castrados (categoria B) distinguem-se com base na idade do animal.
4. A idade dos bovinos a que se referem os n.os 2 e 3 é verificada com base nas informações disponíveis no regime de identificação e registo de bovinos estabelecido por cada Estado-Membro em conformidade com o título I do Regulamento (CE) n.o 1760/2000.
Artigo 3.o
Disposições complementares relativas às classes de conformação e de camada de gordura
O anexo I do presente regulamento estabelece disposições complementares relativas às definições das classes de conformação e de camada de gordura referidas no ponto A.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
Artigo 4.o
Classe de conformação S
A classe de conformação S referida no ponto A.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 pode ser utilizada pelos Estados-Membros para terem em conta as características específicas do seu efectivo bovino.
Artigo 5.o
Derrogação da obrigatoriedade de classificação das carcaças
Os Estados-Membros podem decidir não tornar obrigatórias as disposições relativas à classificação das carcaças de bovinos adultos previstas no ponto A.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, em relação aos estabelecimentos aprovados que não abatam mais de 75 bovinos adultos por semana, em média anual.
Artigo 6.o
Classificação e identificação
1. A classificação e a identificação a que se refere o ponto A.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 são efectuadas no próprio matadouro.
2. A classificação, a identificação e a pesagem da carcaça são efectuadas o mais tardar uma hora depois de o animal ter sido degolado.
Contudo, a classificação e a identificação das carcaças cuja classificação não tenha sido possível pelas técnicas de classificação automatizada referidas no artigo 9.o devem ser efectuadas no dia do abate.
3. A identificação das carcaças é efectuada mediante uma marcação que indique a categoria e as classes de conformação e de camada de gordura a que se referem, respectivamente, os pontos A.II e A.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
Esta marcação é efectuada por estampilhagem, na face externa da carcaça, com uma tinta indelével e não tóxica, de acordo com um processo aprovado pelas autoridades competentes; as letras e os algarismos têm uma altura de, pelo menos, dois centímetros.
As marcas são apostas nos quartos traseiros, ao nível da vazia, à altura da quarta vértebra lombar, e nos quartos dianteiros, ao nível da maçã do peito, de dez a trinta centímetros, aproximadamente, do corte sagital do esterno. No entanto, os Estados-Membros podem determinar outras posições em cada quarto, desde que informem previamente a Comissão.
4. Sem prejuízo do disposto na alínea c) do n.o 3 do artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 1669/2006 da Comissão (14) e na alínea a) do ponto I do anexo I do Regulamento (CE) n.o 826/2008 da Comissão (15), os Estados-Membros podem autorizar a substituição da marcação por uma rotulagem efectuada nas seguintes condições:
a)
Só os estabelecimentos aprovados que procedem ao abate de animais podem deter e apor os rótulos, cuja dimensão não pode ser inferior a 50 cm2;
b)
Para além das indicações previstas no n.o 3, os rótulos devem indicar o número de aprovação do matadouro, o número de identificação ou de abate do animal, a data de abate, o peso da carcaça e ainda, se for caso disso, que a classificação foi efectuada utilizando técnicas de classificação automatizada;
c)
As indicações referidas na alínea b) devem ser perfeitamente legíveis, não sendo autorizada qualquer alteração, a não ser que esteja claramente assinalada no rótulo e seja efectuada sob a supervisão das autoridades competentes e nas condições práticas determinadas pelas mesmas;
d)
Os rótulos devem ser invioláveis, resistentes ao rasgamento e firmemente fixados a cada quarto nos locais definidos no terceiro parágrafo do n.o 3.
Caso a classificação seja efectuada utilizando técnicas de classificação automatizada referidas no artigo 11.o, a rotulagem é obrigatória.
5. A marcação e a rotulagem a que se referem os n.os 3 e 4 não devem ser retiradas antes de os quartos serem desossados.
6. A categoria é indicada em conformidade com o ponto A.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 e com o disposto nos n.os 3 e 4 do artigo 2.o do presente regulamento.
A eventual indicação de subclasses ou, se for caso disso, a discriminação da categoria em função da idade são efectuadas por meio de símbolos diferentes dos utilizados para a classificação.
7. As obrigações relativas à identificação das carcaças previstas nos n.os 3 a 6 não são aplicáveis aos estabelecimentos aprovados que procedam igualmente à desossagem da totalidade das carcaças obtidas.
Artigo 7.o
Comunicação dos resultados da classificação
1. Os resultados da classificação efectuada em conformidade com o ponto A.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 são comunicados por escrito ou por meios electrónicos à pessoa singular ou colectiva que mande proceder às operações de abate.
2. Para efeitos da comunicação dos resultados da classificação, são indicados na factura, ou num documento anexo a esta, enviada ao fornecedor do animal ou, na sua falta, à pessoa singular ou colectiva que mande realizar as operações de abate, por carcaça:
a)
A categoria e as classes de conformação e de camada de gordura, por meio das letras e dos algarismos correspondentes, referidos nos pontos A.II e A.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007;
b)
O peso da carcaça determinado em conformidade com o n.o 2 do artigo 13.o do presente regulamento, especificando se se refere ao peso verificado a frio ou a quente;
c)
A apresentação da carcaça utilizada aquando da pesagem e da classificação no gancho;
d)
Se for caso disso, que a classificação foi efectuada utilizando técnicas de classificação automatizada.
3. Os Estados-Membros podem exigir que a comunicação referida na alínea a) do n.o 2 inclua as subclasses de conformação e de camada de gordura, caso essa informação esteja disponível.
A indicação da apresentação da carcaça referida na alínea c) do n.o 2 não é obrigatória se só for permitida uma única apresentação nos termos da legislação adoptada a nível do Estado-Membro.
Artigo 8.o
Classificação por classificadores qualificados
Os Estados-Membros velam por que a classificação seja efectuada por classificadores qualificados que disponham de uma licença para esse efeito. A licença pode ser substituída por uma aprovação concedida pelo Estado-Membro sempre que esta equivalha ao reconhecimento de uma qualificação.
Artigo 9.o
Autorização de técnicas de classificação automatizada
1. Os Estados-Membros podem conceder licenças que autorizem a utilização de técnicas de classificação automatizada, aplicáveis na totalidade ou numa parte do seu território.
A autorização está subordinada ao respeito das condições e exigências mínimas do teste de certificação definidas na parte A do anexo II.
Os Estados-Membros comunicam à Comissão, pelo menos dois meses antes do início do teste de certificação, as informações referidas na parte B do anexo II. Os Estados-Membros designam um organismo independente, que analisa os resultados do teste de certificação. No prazo de dois meses a contar do final do teste de certificação, os Estados-Membros comunicam à Comissão as informações referidas na parte C do anexo II.
2. Se uma licença que autorize técnicas de classificação automatizada for concedida com base num teste de certificação em que tenha sido utilizada mais do que uma apresentação da carcaça, as diferenças entre as apresentações utilizadas não devem dar origem a diferenças nos resultados da classificação.
3. Os Estados-Membros podem, uma vez informada a Comissão, conceder uma licença que autorize a utilização de técnicas de classificação automatizada, aplicável na totalidade ou numa parte do seu território, sem terem realizado um teste de certificação, se tal licença tiver sido já concedida em relação às mesmas técnicas de classificação automatizada, para aplicação noutra parte do Estado-Membro em causa ou noutro Estado-Membro, com base num teste de certificação efectuado com uma amostra de carcaças que considerem igualmente representativa, em termos de categoria e de classes de conformação e de camada de gordura, dos bovinos adultos abatidos no Estado-Membro em causa, ou numa parte do mesmo.
4. A alteração das especificações técnicas das técnicas de classificação automatizada em relação às quais tenha sido concedida uma licença só é permitida depois de ter sido aprovada pelas autoridades competentes do Estado-Membro em causa, e se tiver sido provado que resulta, pelo menos, na mesma precisão que a obtida no teste de certificação.
Os Estados-Membros comunicam à Comissão todas as alterações que tiverem aprovado.
Artigo 10.o
Classificação automatizada
1. Os estabelecimentos que recorram a técnicas de classificação automatizada:
a)
Identificam a categoria da carcaça; para tal, devem utilizar o regime de identificação e registo de bovinos referido no título I do Regulamento (CE) n.o 1760/2000;
b)
Conservam relatórios de controlo diários do funcionamento das técnicas de classificação automatizada, incluindo, nomeadamente, quaisquer insuficiências detectadas e medidas tomadas, quando necessário.
2. A classificação automatizada só é válida se:
a)
A apresentação da carcaça for idêntica à utilizada no teste de certificação; ou
b)
For demonstrado, perante as autoridades competentes do Estado-Membro em causa, que a utilização de uma apresentação da carcaça diferente não tem qualquer incidência no resultado obtido mediante as técnicas de classificação automatizada.
Artigo 11.o
Controlos in loco
1. O desempenho dos classificadores referidos no artigo 8.o, bem como a classificação e a identificação das carcaças nos estabelecimentos abrangidos pelo ponto A.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 são objecto de controlos in loco sem aviso prévio, efectuados por um organismo independente dos organismos responsáveis pela classificação e dos estabelecimentos.
No entanto, a independência relativamente aos organismos responsáveis pela classificação não é necessária quando seja a própria autoridade competente a executar os referidos controlos.
2. Os controlos devem ser efectuados pelo menos duas vezes por trimestre em todos os estabelecimentos aprovados que abatam mais de 75 bovinos adultos por semana, em média anual. Cada controlo deve incidir, pelo menos, em 40 carcaças, seleccionadas aleatoriamente.
Contudo, nos estabelecimentos aprovados que abatam 75 bovinos adultos por semana ou menos, em média anual, os Estados-Membros determinam a frequência dos controlos e o número mínimo de carcaças a controlar com base na avaliação de riscos que tiverem efectuado, nomeadamente tendo em conta o número de abates de bovinos adultos nos matadouros em causa e os resultados dos controlos anteriores efectuados nesses matadouros.
Os Estados-Membros notificam à Comissão até 1 de Julho de 2009 as medidas que tiverem adoptado em execução do disposto no segundo parágrafo e, posteriormente, no prazo de um mês a contar de qualquer alteração às informações a notificar.
3. Em todos os estabelecimentos aprovados que recorram à classificação automatizada devem ser efectuados pelo menos seis controlos por trimestre, durante os primeiros 12 meses a contar da concessão da licença referida no n.o 1 do artigo 9.o. Após esse período, os controlos devem ser efectuados pelo menos duas vezes por trimestre em todos os estabelecimentos aprovados que recorram à classificação automatizada. Cada controlo deve incidir pelo menos em 40 carcaças, seleccionadas aleatoriamente. Nos controlos verificam-se, nomeadamente:
a)
A categoria da carcaça;
b)
A precisão das técnicas de classificação automatizada, com base no sistema de pontos e nos limites referidos na parte A.3 do anexo II;
c)
A apresentação da carcaça;
d)
A aferição diária, bem como outros aspectos técnicos das técnicas de classificação automatizada necessários para assegurar que a precisão dos resultados obtidos com a sua utilização seja pelo menos igual à registada no teste de certificação;
e)
Os relatórios de controlo diários referidos na alínea b) do n.o 1 do artigo 10.o
4. Sempre que o organismo de controlo não esteja sob a autoridade de um organismo público, os controlos previstos nos n.os 2 e 3 devem ser objecto de uma supervisão física nas mesmas condições por um organismo público, pelo menos uma vez por ano. O organismo público é informado regularmente dos resultados dos trabalhos do organismo de controlo.
Artigo 12.o
Relatórios de controlo e acções de seguimento
1. São elaborados e conservados pelos organismos nacionais de controlo relatórios dos controlos a que se refere o artigo 11.o. Esses relatórios indicam nomeadamente o número de carcaças examinadas e o número de carcaças cuja classificação ou identificação seja incorrecta. Incluem igualmente todas as indicações relativas aos modos de apresentação utilizados e, quando for caso disso, à sua conformidade com as regras comunitárias.
2. No caso de ser constatado um número significativo de classificações incorrectas ou de identificações não conformes aquando dos controlos a que se refere o artigo 11.o:
a)
O número de carcaças examinadas e a frequência dos controlos in loco são aumentados;
b)
As licenças previstas no artigo 8.o e no n.o 1 do artigo 9.o podem ser retiradas.
Artigo 13.o
Preço de mercado a registar
1. O preço de mercado a estabelecer com base na grelha comunitária de classificação referida na alínea a) do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é o preço, à entrada do matadouro, sem o imposto sobre o valor acrescentado, pago ao fornecedor pelo animal. Este preço é expresso por 100 quilogramas de peso de carcaça apresentada em conformidade com o disposto no n.o 3 do presente artigo, pesada e classificada no gancho do matadouro.
2. O peso a tomar em consideração é o da carcaça a quente, o mais tardar uma hora depois de o animal ter sido degolado.
O peso da carcaça fria corresponde ao peso a quente, referido no primeiro parágrafo, menos 2 %.
3. Para o estabelecimento dos preços de mercado, a carcaça é apresentada sem remoção das gorduras de acabamento, sendo o pescoço seccionado em conformidade com as prescrições veterinárias, e:
a)
Sem os rins;
b)
Sem a gordura dos rins;
c)
Sem a gordura da bacia;
d)
Sem o diafragma;
e)
Sem os pilares do diafragma;
f)
Sem a cauda;
g)
Sem espinal medula,
h)
Sem gordura da virilha;
i)
Sem a gordura de cobertura do pojadouro;
j)
Sem a goteira jugular e a gordura adjacente.
4. Para efeitos da aplicação do segundo parágrafo do ponto A.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 e em derrogação do n.o 3 do presente artigo, a remoção das gorduras de acabamento comporta exclusivamente a remoção parcial das gorduras externas:
a)
Ao nível da alcatra, da vazia e do acém;
b)
Ao nível da maçã do peito, da região perineal e da cauda;
c)
Ao nível do pojadouro.
5. Caso a apresentação da carcaça, aquando da pesagem e classificação no gancho, difira da apresentação de referência prevista no n.o 3, o seu peso é ajustado, mediante a utilização dos factores de correcção fixados no anexo III, para passar dessa apresentação à apresentação de referência. Neste caso, o preço por 100 quilogramas de carcaça será ajustado em conformidade.
Sempre que os ajustamentos referidos no primeiro parágrafo sejam os mesmos em todo o território de um Estado-Membro, são calculados a nível nacional. Caso difiram de um matadouro para outro, são calculados individualmente.
Artigo 14.o
Categorias e classes para efeitos do registo dos preços de mercado
1. O registo nacional e comunitário dos preços de mercado com base na grelha comunitária de classificação referida na alínea a) do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é efectuado semanalmente, em relação às classes de conformação e de camada de gordura a seguir indicadas, para as cinco categorias especificadas no ponto A.II do anexo V desse regulamento:
a)
Carcaças de machos não castrados com menos de dois anos: U2, U3, R2, R3, O2 e O3;
b)
Carcaças de outros machos não castrados: R3;
c)
Carcaças de machos castrados: U2, U3, U4, R3, R4, O3, O4;
d)
Carcaças de fêmeas que tenham parido: R3, R4, O2, O3, O4, P2, P3;
e)
Carcaças de outras fêmeas: U2, U3, R2, R3, R4, O2, O3, O4.
2. Os Estados-Membros decidem se os seus territórios devem compreender uma única região ou ser divididos em mais do que uma região. A decisão deve ser tomada com base:
a)
Na dimensão dos seus territórios;
b)
Na existência de divisões administrativas, se for caso disso;
c)
Em variações geográficas dos preços.
No entanto, o Reino Unido deve ser dividido em, pelo menos, duas regiões, nomeadamente a Grã-Bretanha e a Irlanda do Norte, que podem ser subdivididas com base nos critérios previstos no primeiro parágrafo.
Artigo 15.o
Preços representativos
1. Devem proceder ao registo dos preços:
a)
O explorador de qualquer matadouro que abata anualmente 20 000 ou mais bovinos adultos criados por ele ou por sua conta e/ou por ele adquiridos;
b)
O explorador de qualquer matadouro designado pelo Estado-Membro que abata anualmente menos de 20 000 bovinos adultos criados por ele ou por sua conta e/ou por ele adquiridos;
c)
Qualquer pessoa singular ou colectiva que envie anualmente para abate num matadouro 10 000 ou mais bovinos adultos;
d)
Qualquer pessoa singular ou colectiva designada pelo Estado-Membro que envie anualmente para abate num matadouro menos de 10 000 bovinos adultos.
O Estado-Membro assegura que sejam registados os preços para, pelo menos:
a)
25 % dos abates nas regiões que, em conjunto, abrangem pelo menos 75 % da totalidade dos abates nesse Estado-Membro, e
b)
30 % dos bovinos adultos abatidos no seu território.
2. Os preços registados em conformidade com o n.o 1 são os respeitantes aos bovinos adultos abatidos durante o período de registo em causa, com base no peso da carcaça fria referido no segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 13.o
No caso de um matadouro que abata bovinos adultos criados por ele ou por sua conta, o preço registado é o preço médio pago pelas carcaças da categoria e classe equivalentes abatidas durante a mesma semana nesse matadouro.
Os preços registados para cada classe referida no n.o 1 do artigo 14.o indicam o peso-carcaça médio a que dizem respeito e se foram ou não corrigidos para ter em conta cada um dos elementos referidos no artigo 13.o
Artigo 16.o
Cálculo dos preços semanais
1. Os preços registados nos termos do artigo 15.o, no período compreendido entre segunda-feira e domingo, são:
a)
Comunicados, por escrito ou por meios electrónicos, à autoridade competente do Estado-Membro pelo explorador do matadouro ou pela pessoa singular ou colectiva em causa, no prazo fixado pelo Estado-Membro; ou
b)
À escolha do Estado-Membro, postos à disposição da respectiva autoridade competente no matadouro ou nas instalações da pessoa singular ou colectiva.
No entanto, sempre que um Estado-Membro tenha criado um comité para determinar os preços relativos a uma região e os membros desse comité representem paritariamente os compradores e os vendedores de bovinos adultos e suas carcaças, estando a presidência assegurada por um agente da autoridade competente, o referido Estado-Membro pode decidir que os preços e informações sejam enviados directamente ao presidente do comité na região em causa. No caso de o Estado-Membro não decidir desse modo, a autoridade competente envia esses preços e informações ao presidente do referido comité. O presidente assegura que a origem de cada preço não possa ser identificada quando comunicada aos membros do comité.
2. Os preços comunicados são preços médios por classe.
3. Os matadouros ou as pessoas singulares ou colectivas referidos no primeiro parágrafo do n.o 1 do artigo 15.o que efectuem pagamentos suplementares a fornecedores de bovinos adultos ou suas carcaças, não tidos em conta nos preços comunicados, comunicam às autoridades competentes do respectivo Estado-Membro o último pagamento suplementar efectuado e o período a que diz respeito. Em seguida, comunicam ao Estado-Membro o montante de quaisquer pagamentos suplementares sempre que estes sejam efectuados.
4. A autoridade competente do Estado-Membro, com base nos preços que lhe tenham sido comunicados nos termos do n.o 1 do presente artigo, determina os preços regionais médios para cada classe referida no n.o 1 do artigo 14.o
Os comités referidos no segundo parágrafo do n.o 1 do presente artigo, com base nos preços que lhes tenham sido comunicados nos termos do n.o 1 do presente artigo, determinam os preços regionais médios para cada classe referida no n.o 1 do artigo 14.o e comunicam-nos à autoridade competente do Estado-Membro.
5. No caso de compras efectuadas numa base forfetária, sempre que as carcaças de uma remessa pertençam no máximo a três classes de conformação consecutivas e três classes de camada de gordura consecutivas na mesma categoria, o preço deve ser tido em conta na determinação dos preços referidos no n.o 4 para a classe de conformação em que esteja classificado o maior número de carcaças ou, se estas estiverem igualmente divididas pelas classes, para a classe intermédia, caso exista. Nos outros casos, o preço não é tido em conta.
No entanto, quando as compras efectuadas numa base forfetária corresponderem a menos de 35 % dos abates totais de bovinos adultos num Estado-Membro, este pode decidir não ter em conta os preços dessas compras para os cálculos referidos no n.o 4.
6. A autoridade competente calcula em seguida um preço nacional inicial para cada classe através da ponderação dos preços regionais, a fim de ter em conta a importância dos abates na região a que dizem respeito, para a categoria em causa, relativamente ao número total de abates para essa categoria no Estado-Membro em questão.
7. A autoridade competente corrige o preço nacional inicial por classe referido no n.o 6:
a)
Para ter em conta cada um dos elementos referidos no artigo 13.o, se essa correcção não tiver sido já efectuada;
b)
Para garantir que o preço é calculado com base no peso da carcaça fria referido no segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 13.o;
c)
Para ter em conta os pagamentos suplementares efectuados, referidos no n.o 3, no caso de a correcção ser de pelo menos 1 % do preço para a classe em questão.
A correcção referida na alínea c) é obtida pela autoridade competente dividindo os pagamentos suplementares totais efectuados a título do sector da carne de bovino no Estado-Membro em causa durante o exercício financeiro anterior pela produção anual total, expressa em toneladas, de bovinos adultos a que dizem respeito os preços comunicados.
8. Sempre que a autoridade competente do Estado-Membro considere que os preços que lhe são comunicados:
a)
Dizem respeito a um número insignificante de carcaças, essa autoridade não os toma em conta;
b)
Não parecem fiáveis, só os toma em conta se puder certificar-se de que são fiáveis.
Artigo 17.o
Comunicação semanal dos preços à Comissão
1. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, nos termos do artigo 36.o, os preços calculados em conformidade com os n.os 4 a 7 do artigo 16.o. Os Estados-Membros não comunicam esses preços a qualquer outro organismo antes de os terem comunicado à Comissão.
2. Sempre que, devido a circunstâncias excepcionais ou ao carácter sazonal da oferta, não seja possível, num Estado-Membro ou região, registar preços respeitantes a um número significativo de carcaças de uma ou várias classes referidas no n.o 1 do artigo 14.o, a Comissão pode recorrer aos últimos preços registados anteriormente para a ou as classes referidas. Se essa situação persistir por mais de duas semanas consecutivas, a Comissão pode decidir eliminar temporariamente a ou as classes em questão para efeitos da comunicação dos preços e redistribuir temporariamente a ou as ponderações atribuídas a essas classes.
Artigo 18.o
Preços comunitários médios
1. Para uma determinada categoria:
a)
O preço comunitário médio para cada classe de conformação e de camada de gordura referida no n.o 1 do artigo 14.o é a média ponderada dos preços de mercado nacionais registados para essa classe. A ponderação baseia-se na proporção dos abates dessa classe em cada Estado-Membro relativamente aos abates comunitários totais da mesma classe;
b)
O preço comunitário médio para cada classe de conformação é a média ponderada dos preços comunitários médios para as classes de camada de gordura que compõem essa classe de conformação. A ponderação baseia-se na proporção dos abates de cada classe de camada de gordura relativamente aos abates comunitários totais dessa classe de conformação;
c)
O preço comunitário médio é a média ponderada dos preços comunitários médios referidos na alínea a). A ponderação baseia-se na proporção dos abates de cada classe referida na alínea a) relativamente aos abates comunitários totais na categoria.
2. O preço comunitário médio para o conjunto das categorias é a média ponderada dos preços médios referidos na alínea c) do n.o 1. A ponderação baseia-se na proporção de cada categoria relativamente aos abates totais de bovinos adultos na Comunidade.
Artigo 19.o
Notificação anual dos Estados-Membros à Comissão
Os Estados-Membros transmitem anualmente à Comissão, até 15 de Abril:
a)
Uma lista confidencial dos matadouros que procedem ao registo dos preços por força da alínea a) ou da alínea b) do n.o 1 do artigo 15.o, com indicação da quantidade de bovinos adultos abatidos em cada um desses matadouros, expressa em número de animais e, se possível, em toneladas de peso-carcaça, no ano civil anterior;
b)
Uma lista confidencial das pessoas singulares ou colectivas que procedem ao registo dos preços por força da alínea c) ou da alínea d) do n.o 1 do artigo 15.o, com indicação da quantidade de bovinos adultos, expressa em número de animais e, se possível, em toneladas de peso-carcaça, que mandaram abater no decurso do ano civil anterior;
c)
Uma lista das regiões em que os preços são registados e as ponderações relativas a cada uma delas em conformidade com o n.o 6 do artigo 16.o
CAPÍTULO III
SECTOR DA CARNE DE SUÍNO
Artigo 20.o
Derrogações da obrigatoriedade de classificação das carcaças
1. A grelha comunitária de classificação das carcaças de suínos referida no n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é utilizada por todos os matadouros para permitir aos produtores obter um pagamento justo baseado no peso e na composição dos suínos entregues ao matadouro.
2. Em derrogação do n.o 1, os Estados-Membros podem decidir não tornar obrigatória a aplicação dessa grelha nos matadouros:
a)
De que fixam o número máximo de abates realizados, não podendo este número ultrapassar, numa média anual, 200 porcos por semana;
b)
Que apenas abatem suínos nascidos e engordados nos seus próprios estabelecimentos de reprodução e procedem à desmancha da totalidade das carcaças obtidas.
Os Estados-Membros em causa notificam à Comissão a decisão referida no primeiro parágrafo, especificando o número máximo de abates que podem ser realizados em cada matadouro dispensado da aplicação da grelha comunitária.
Artigo 21.o
Pesagem, classificação e marcação
1. As carcaças de suíno são classificadas, segundo a classificação definida no ponto B.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, no momento da pesagem.
No caso dos suínos abatidos no seu território, os Estados-Membros podem ser autorizados a permitir que a classificação anteceda a pesagem, de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 195.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
2. Em conformidade com a alínea m) iv) do artigo 43.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, o disposto no ponto B.II do anexo V desse regulamento e no n.o 1 do presente artigo não impede, no que diz respeito aos suínos abatidos no território de um Estado-Membro, a utilização de outros critérios de avaliação, para além do peso e do teor estimado de carne magra.
3. Imediatamente após a classificação, as carcaças de suínos são marcadas com a letra maiúscula que designe a classe da carcaça ou com a percentagem que exprima o teor estimado de carne magra em conformidade com o ponto B.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
As letras ou os algarismos devem ter, pelo menos, dois centímetros de altura. A marcação pode ser efectuada com qualquer tinta não tóxica, indelével e resistente ao calor ou por qualquer outro meio de marcação permanente aprovado previamente pelas autoridades nacionais competentes.
Sem prejuízo do primeiro parágrafo, pode ser aposta na carcaça uma indicação relativa ao peso da carcaça ou outras indicações consideradas adequadas.
As meias-carcaças são marcadas sobre a pele ao nível do pernil posterior ou da perna.
É igualmente considerada como marcação satisfatória a aposição de rótulos colocados de modo a impedir a sua deslocação sem os estragar.
4. Em derrogação do n.o 3, os Estados-Membros podem prever que não seja necessário marcar as carcaças de suínos sempre que seja redigido um relatório que contenha, pelo menos, relativamente a cada carcaça:
a)
A identificação da carcaça, efectuada de modo inalterável;
b)
O peso da carcaça a quente; e
c)
O teor estimado de carne magra.
Este relatório deve ser conservado durante seis meses e ser autenticado, no dia da sua elaboração, por uma pessoa encarregada dessa função de fiscalização.
Todavia, para serem comercializadas inteiras noutro Estado-Membro, as carcaças devem ser marcadas segundo a designação de classe apropriada prevista no ponto B.II do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 ou segundo a percentagem que exprime o teor de carne magra.
5. Sem prejuízo do segundo parágrafo do ponto B.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, antes da pesagem, da classificação e da marcação não pode ser retirado destas carcaças nenhum tecido adiposo, muscular ou outro.
Artigo 22.o
Peso da carcaça
1. Para efeitos da aplicação da alínea b) do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, o peso refere-se à carcaça fria com a apresentação descrita no ponto B.III do anexo V do mesmo regulamento.
2. A carcaça é pesada o mais depressa possível depois do abate, mas o mais tardar 45 minutos depois de o porco ter sido degolado.
O peso da carcaça fria corresponde ao peso registado a quente em conformidade com o primeiro parágrafo, menos 2 %.
Se, num dado matadouro, o intervalo de 45 minutos entre a degola e a pesagem do suíno não puder ser respeitado, as autoridades competentes do Estado-Membro em causa podem autorizar que este limite seja ultrapassado desde que a dedução de 2 % estabelecida no segundo parágrafo seja diminuída de 0,1 pontos por cada quarto de hora suplementar, mesmo incompleto.
3. Em derrogação dos n.os 1 e 2, o peso da carcaça fria pode ser calculado por uma dedução, em valor absoluto, de acordo com uma tabela de reduções previamente estabelecida pelos Estados-Membros em conformidade com as características dos seus efectivos suínos e notificada à Comissão. A utilização de tais tabelas é autorizada de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 195.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, desde que as reduções previstas por classe de peso correspondam, na medida do possível, à dedução resultante dos n.os 1 e 2.
Artigo 23.o
Teor de carne magra das carcaças de suínos
1. Para efeitos da aplicação do ponto B.IV do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, o teor de carne magra de uma carcaça de suíno é a relação entre:
-
o peso do conjunto dos músculos estriados vermelhos que possam ser separados por meio de uma faca, por um lado,
-
o peso da carcaça, por outro lado.
O peso do conjunto dos músculos estriados vermelhos é obtido pela dissecação total ou parcial da carcaça, ou por uma combinação de dissecação total ou parcial com um método rápido nacional, baseado em métodos estatisticamente testados e aprovados de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 195.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
A dissecação a que se refere o segundo parágrafo pode também ser substituída por uma avaliação da percentagem de carne magra por dissecação total com um aparelho de tomografia computorizada, desde que sejam fornecidos resultados comparados de dissecação satisfatórios.
2. O método estatístico padrão de estimativa do teor de carne magra das carcaças de suínos autorizado como método de classificação, na acepção do ponto IV.B do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, é o método dos mínimos quadrados ordinários ou o método da redução matricial, mas podem ser utilizados outros métodos estatisticamente testados.
O método deve basear-se numa amostra representativa da produção nacional ou regional de carne de suíno em causa, constituída no mínimo por 120 carcaças cujo teor de carne magra tenha sido avaliado em conformidade com o método de dissecação previsto no anexo IV do presente regulamento. Se forem utilizados métodos de amostragem múltipla, a referência é medida em pelo menos 50 carcaças e a precisão é pelo menos igual à obtida com o método estatístico padrão em 120 carcaças utilizando o método previsto no anexo IV.
3. Os métodos de classificação apenas são autorizados se a raiz quadrada do erro quadrático médio de previsão (RMSEP), calculado por uma técnica de validação cruzada ou por um ensaio de validação numa amostra representativa de 60 carcaças pelo menos, for inferior a 2,5. Além disso, os valores atípicos são incluídos no cálculo do RMSEP.
4. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, através de um protocolo, os métodos de classificação que pretendam que sejam autorizados para aplicação no respectivo território, descrevendo o ensaio de dissecação e indicando os princípios destes métodos e as equações de estimativa da percentagem de carne magra utilizadas. O protocolo deve ser constituído por duas partes e incluir os elementos previstos no anexo V. A primeira parte do protocolo deve ser apresentada à Comissão antes do início do ensaio de dissecação.
A aplicação dos métodos de classificação no território de um Estado-Membro é autorizada de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 195.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, com base no protocolo.
5. A aplicação dos métodos de classificação deve corresponder a todas as especificações fixadas na decisão comunitária de autorização.
Artigo 24.o
Controlos in loco
1. A classificação, a pesagem e a marcação das carcaças nos estabelecimentos referidos no artigo 20.o são objecto de controlos in loco sem aviso prévio, efectuados por um organismo independente dos organismos responsáveis pela classificação e dos estabelecimentos.
No entanto, a independência relativamente aos organismos responsáveis pela classificação não é necessária quando seja a própria autoridade competente a executar os referidos controlos.
2. Os controlos devem ser efectuados pelo menos duas vezes por trimestre em todos os estabelecimentos aprovados que abatam 200 suínos ou mais por semana, em média anual.
Contudo, nos estabelecimentos que abatam menos de 200 suínos por semana, em média anual, os Estados-Membros determinam a frequência dos controlos.
3. Para efeitos da aplicação do disposto nos n.os 1 e 2, os Estados-Membros:
a)
Determinam o âmbito dos controlos com base na avaliação de riscos que tiverem efectuado, nomeadamente tendo em conta o número de abates de suínos nos matadouros em causa e os resultados dos controlos anteriores efectuados nesses matadouros;
b)
Notificam à Comissão até 1 de Julho de 2009 as medidas que tiverem adoptado em execução das presentes disposições e, posteriormente, no prazo de um mês a contar de qualquer alteração às informações a notificar.
4. Sempre que o organismo de controlo não esteja sob a responsabilidade de um organismo público, os controlos previstos nos n.os 1 e 2 devem ser objecto de uma supervisão física nas mesmas condições por um organismo público, pelo menos uma vez por ano. O organismo público é informado regularmente dos resultados dos trabalhos do organismo de controlo.
Artigo 25.o
Preço de mercado das carcaças de suíno nos Estados-Membros
1. O preço de mercado das carcaças de suíno num Estado-Membro é igual à média das cotações das carcaças de suíno registadas nos mercados ou centros de cotações representativos desse Estado-Membro.
2. O preço referido no n.o 1 é determinado pelas cotações estabelecidas para as carcaças com um peso de:
-
60 até menos de 120 quilogramas, da classe E,
-
120 até menos de 180 quilogramas, da classe R.
A escolha das categorias de peso e a sua eventual ponderação são deixadas ao Estado-Membro em causa; o Estado-Membro informa a Comissão da sua escolha.
3. Os Estados-Membros notificam à Comissão os mercados ou centros de cotações representativos referidos no n.o 1 até 1 de Julho de 2009 e, posteriormente, no prazo de um mês a contar de qualquer alteração às informações a notificar.
A Comissão transmite aos restantes Estados-Membros as notificações referidas no primeiro parágrafo.
Artigo 26.o
Preço comunitário médio
1. O preço médio de mercado das carcaças de suíno na Comunidade, referido nos artigos 17.o e 37.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, é determinado a partir dos preços, à entrada no matadouro, sem o imposto sobre o valor acrescentado, pagos aos fornecedores de suínos vivos.
2. Os preços determinados nos termos do n.o 1 incluem o valor das miudezas e sobras não transformadas e são expressos por 100 quilogramas de carcaça fria de suíno:
-
apresentada de acordo com a apresentação de referência mencionada no ponto B.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, e
-
pesada e classificada no gancho do matadouro, sendo o peso registado convertido em peso da carcaça fria de acordo com os métodos previstos no artigo 22.o do presente regulamento.
3. Para efeitos do cálculo do preço de mercado na Comunidade previsto no n.o 1, os preços registados em cada Estado-Membro são ponderados por coeficientes que exprimam a importância relativa do efectivo suíno de cada Estado-Membro.
Os coeficientes referidos no primeiro parágrafo são determinados a partir dos efectivos suínos recenseados no início de Dezembro de cada ano em aplicação da Directiva 93/23/CEE do Conselho (16).
Artigo 27.o
Comunicação semanal das cotações à Comissão
1. Em conformidade com o artigo 36.o, os Estados-Membros comunicam à Comissão:
a)
As cotações determinadas nos termos do n.o 1 do artigo 25.o e dos n.os 1 e 2 do artigo 26.o;
b)
As cotações representativas para os leitões, por unidade de peso vivo médio de cerca de 20 quilogramas.
2. Caso uma ou diversas cotações não sejam recebidas pela Comissão, esta considera a última cotação disponível. Caso a ou as cotações faltem pela terceira semana consecutiva, a Comissão deixa de considerar a ou as cotações em causa.
3. A pedido da Comissão, os Estados-Membros comunicam as seguintes informações, relativas aos produtos abrangidos pela parte XVII do anexo I do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, desde que delas disponham:
a)
Os preços de mercado praticados nos Estados-Membros para os produtos importados de países terceiros;
b)
Os preços praticados nos mercados representativos de países terceiros.
CAPÍTULO IV
SECTOR DA CARNE DE OVINO
Artigo 28.o
Critérios de definição das carcaças de borregos leves
1. Para efeitos da aplicação dos critérios referidos no n.o 2 do ponto C.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, são aplicáveis as regras estabelecidas no anexo VI do presente regulamento.
2. A cor da carne, referida no anexo VI, é determinada no flanco, no rectus abdominus, por referência a uma escala de cores padrão.
Artigo 29.o
Disposições complementares relativas às classes de conformação e de camada de gordura, peso da carcaça e cor da carne
O anexo VII do presente regulamento estabelece disposições complementares que explicitam as definições das classes de conformação e de camada de gordura referidas no ponto C.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
Artigo 30.o
Classificação e identificação
1. A classificação e a identificação a que se referem os pontos C.III e C.V do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 são efectuadas no próprio matadouro.
2. A classificação, a identificação e a pesagem da carcaça são efectuadas o mais tardar uma hora depois de o animal ter sido degolado.
3. A identificação das carcaças e meias-carcaças classificadas em conformidade com a grelha referida no segundo parágrafo do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 nos estabelecimentos participantes é efectuada mediante uma marcação que indique a categoria e as classes de conformação e de camada de gordura.
Essa marcação é efectuada por estampilhagem com tinta indelével e não tóxica, de acordo com um processo aprovado pelas autoridades nacionais competentes.
As categorias são designadas do seguinte modo:
a)
L: carcaças de ovinos com menos de 12 meses (borregos);
b)
S: carcaças de outros ovinos.
4. Os Estados-Membros podem permitir a substituição da marcação por um rótulo inalterável e que possa ser fixado de forma segura.
Artigo 31.o
Classificação por classificadores qualificados
Os Estados-Membros velam por que a classificação seja efectuada por classificadores suficientemente qualificados. Os Estados-Membros determinam tais pessoas mediante um processo de aprovação ou por designação de um organismo responsável.
Artigo 32.o
Controlos in loco
1. O desempenho dos classificadores referidos no artigo 31.o, bem como a classificação e a identificação das carcaças nos estabelecimentos participantes são objecto de controlos in loco sem aviso prévio, efectuados por um organismo designado pelo Estado-Membro e independente dos organismos responsáveis pela classificação e do estabelecimento participante.
No entanto, a independência relativamente aos organismos responsáveis pela classificação não é necessária quando seja a própria autoridade competente a executar os referidos controlos.
Sempre que o organismo de controlo não esteja sob a autoridade de um organismo público, os controlos previstos nos primeiro e segundo parágrafos devem ser objecto de uma supervisão física nas mesmas condições por um organismo público, pelo menos uma vez por ano. O organismo público é informado regularmente dos resultados dos trabalhos do organismo de controlo.
2. Os controlos devem ser realizados pelo menos uma vez por trimestre em todos os estabelecimentos participantes que procedam à classificação e que abatam mais de 80 ovinos por semana, em média anual. Cada controlo deve incidir, pelo menos, em 40 carcaças, seleccionadas aleatoriamente.
Contudo, nos estabelecimentos participantes que abatam menos de 80 ovinos por semana, em média anual, os Estados-Membros determinam a frequência dos controlos e o número mínimo de carcaças a controlar com base na avaliação de riscos que tiverem efectuado, nomeadamente tendo em conta o número de abates de ovinos nos estabelecimentos em causa e os resultados dos controlos anteriores efectuados nesses estabelecimentos.
Artigo 33.o
Preço de mercado a registar
1. O preço de mercado a estabelecer com base na grelha comunitária de classificação das carcaças de ovinos referida no segundo parágrafo do n.o 1 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 é o preço, à entrada do matadouro, sem o imposto sobre o valor acrescentado, pago ao fornecedor pelos borregos de origem comunitária. Este preço é expresso por 100 quilogramas de peso de carcaça, apresentada conforme a apresentação de referência prevista no ponto C.IV do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, pesada e classificada no gancho do matadouro.
2. O peso a tomar em consideração é o da carcaça a quente, corrigido de forma a ter em conta a perda de peso durante a refrigeração. Os Estados-Membros informam a Comissão dos factores de correcção utilizados.
3. Caso a apresentação da carcaça, após pesagem e classificação no gancho, difira da apresentação de referência, o seu peso é ajustado pelos Estados-Membros, mediante a utilização dos factores de correcção previstos no segundo parágrafo do ponto C.IV do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007. Os Estados-Membros notificam a Comissão dos factores de correcção utilizados.
Artigo 34.o
Comunicação dos preços à Comissão
1. Os Estados-Membros cuja produção de carne de ovino exceda 200 toneladas por ano comunicam à Comissão a lista confidencial dos matadouros ou outros estabelecimentos que participam no estabelecimento dos preços de acordo com a grelha comunitária, a seguir designados «estabelecimentos participantes», acompanhada de uma indicação da produção anual aproximada desses estabelecimentos participantes.
2. Em conformidade com o disposto no artigo 36.o, os Estados-Membros referidos no n.o 1 comunicam à Comissão, relativamente a todos os estabelecimentos participantes, o preço médio de cada qualidade de borrego das grelhas comunitárias, com indicação da importância relativa de cada qualidade. No entanto, se uma qualidade representar menos de 1 % do total, não é necessário comunicar o seu preço. Os Estados-Membros comunicam igualmente à Comissão o preço médio, numa base ponderal, de todos os borregos classificados em cada grelha utilizada para efeitos da comunicação de preços.
Todavia, os Estados-Membros podem subdividir os preços comunicados por classes de conformação e de desenvolvimento da camada de gordura previstas no n.o 1 do ponto C.III do anexo V do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, com base em critérios de peso. O termo «qualidade» é definido como a combinação das classes de conformação e de camada de gordura.
Artigo 35.o
Preços médios comunitários
Para efeitos do cálculo do preço médio das carcaças de borregos na Comunidade, os preços referidos no n.o 2 do artigo 34.o são ponderados por coeficientes que exprimam a importância relativa da produção de carne de ovino de cada Estado-Membro, relativamente à produção total de carne de ovino na Comunidade.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES COMUNS E FINAIS
Artigo 36.o
Comunicação semanal dos preços à Comissão
1. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até às 12.00 horas (hora de Bruxelas) de quarta-feira de cada semana, as cotações ou os preços de mercado referidos no n.o 1 do artigo 17.o, no n.o 1 do artigo 27.o e no n.o 2 do artigo 34.o do presente regulamento.
Os preços ou cotações referem-se ao período, compreendido entre segunda-feira e domingo, anterior à semana em que a informação é comunicada.
Os preços ou cotações comunicados são expressos em euros ou, se for caso disso, em moeda nacional.
2. As comunicações previstas no n.o 1 são efectuadas por meios electrónicos, utilizando o formulário posto à disposição dos Estados-Membros pela Comissão.
Artigo 37.o
Revisão periódica dos coeficientes de ponderação
1. Os coeficientes de ponderação referidos no artigo 18.o, no n.o 3 do artigo 26.o e no artigo 35.o do presente regulamento são revistos periodicamente para ter em conta as tendências registadas a nível nacional e comunitário.
2. Em relação a cada revisão referida no n.o 1, a Comissão comunica aos Estados-Membros os coeficiente de ponderação revistos.
Artigo 38.o
Comité de controlo comunitário
1. O comité de controlo comunitário referido no n.o 2 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007, a seguir designado «comité», é responsável pela realização de controlos in loco que incidam:
a)
Na aplicação das disposições relativas às grelhas comunitárias de classificação de carcaças de bovinos e de ovinos;
b)
No registo dos preços de mercado de acordo com as referidas grelhas;
c)
Na classificação, identificação e marcação dos produtos no âmbito das compras efectuadas no quadro da intervenção pública no sector da carne de bovino previstas no n.o 1, alínea e), do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007.
2. O comité é composto, no máximo, por:
a)
Três peritos da Comissão, um dos quais exerce a presidência do comité;
b)
Um perito do Estado-Membro em questão;
c)
Oito peritos de outros Estados-Membros.
Os Estados-Membros designam os peritos em função das suas independência e competência, em particular no tocante à classificação das carcaças e ao registo dos preços de mercado, bem como à natureza específica do trabalho a realizar.
Estes peritos não devem em caso algum divulgar nem utilizar para fins pessoais as informações recolhidas durante os trabalhos do comité.
3. Os controlos são efectuados nos matadouros, nos mercados de carne, nos centros de intervenção, nos centros de cotação e nos serviços centrais e regionais competentes para a aplicação das disposições referidas no n.o 1.
4. Os controlos são efectuados nos Estados-Membros a intervalos regulares, podendo a sua frequência variar em função nomeadamente da importância relativa da produção de carne de bovino e de ovino nos Estados-Membros visitados ou de problemas ligados à aplicação das grelhas de classificação.
O programa das visitas de controlo é estabelecido pela Comissão, após consulta dos Estados-Membros. Podem participar nos controlos representantes do Estado-Membro visitado.
Os Estados-Membros organizam as visitas a efectuar no seu território com base nas condições definidas pela Comissão. Para o efeito, 30 dias antes da visita, o Estado-Membro envia à Comissão o programa pormenorizado das visitas de controlo previstas, podendo esta solicitar alterações ao referido programa.
Antes de cada visita, a Comissão informa os Estados-Membros, tão cedo quanto possível, do programa e da condução da mesma.
5. No termo de cada visita, os membros do comité e os representantes do Estado-Membro visitado reúnem-se para apreciar os resultados. Os membros do comité tiram então as conclusões da visita no respeitante aos pontos referidos no n.o 1.
O presidente do comité redige um relatório sobre os controlos efectuados, que inclui as conclusões referidas no primeiro parágrafo. O relatório é enviado no mais curto prazo possível ao Estado-Membro visitado e, seguidamente, aos outros Estados-Membros.
Sempre que o relatório referido no segundo parágrafo revele insuficiências nos diversos domínios de actividade em que incidiram as verificações ou formule recomendações destinadas a melhorar o respectivo funcionamento, os Estados-Membros informam a Comissão, no prazo de três meses a contar da data de transmissão do relatório, de todas as alterações previstas ou já efectuadas.
6. As despesas de viagem e de estadia dos membros do comité são custeadas pela Comissão, em conformidade com a regulamentação aplicável ao reembolso de despesas de viagem e de estadia das pessoas estranhas à Comissão e a que esta recorre na qualidade de peritos.
Artigo 39.o
Medidas a tomar pelos Estados-Membros
1. Os Estados-Membros tomam todas as medidas necessárias para:
a)
Assegurar a aplicação das disposições do presente regulamento;
b)
Assegurar a exactidão dos preços comunicados em conformidade com o n.o 1 do artigo 17.o, o n.o 1 do artigo 27.o e o n.o 2 do artigo 34.o do presente regulamento;
c)
Reprimir eventuais infracções, designadamente a falsificação e a utilização fraudulenta de carimbos e rótulos ou a classificação efectuada por pessoal que não possua licença.
2. Os Estados-Membros informam a Comissão das medidas referidas no n.o 1 o mais rapidamente possível.
Artigo 40.o
São revogados os Regulamentos (CEE) n.o 563/82, (CEE) n.o 2967/85, (CEE) n.o 344/91, (CE) n.o 295/96, (CE) n.o 103/2006, (CE) n.o 1128/2006, (CE) n.o 908/2006, (CE) n.o 1319/2006, (CE) n.o 710/2008, (CE) n.o 22/2008 e a Decisão 83/471/CEE.
As remissões feitas para os regulamentos e a decisão revogados devem entender-se como feitas para o presente regulamento e ser lidas de acordo com o quadro de correspondência que consta do anexo VIII.
Artigo 41.o
O presente regulamento entra em vigor no sétimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2009.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 10 de Dezembro de 2008.