32005R2182
L 347/31
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2182/2005 НА КОМИСИЯТА
от 22 декември 2005 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1973/2004 относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно схеми за помощи, предвидени в дялове ІV и ІVа от посочения регламент, и използване на земя, отделена за производство на суровини
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г., за създаване на общ правилник за схеми за директни помощи съгласно общата селскостопанска политика, създаване на някои схеми за помощи за земеделски стопани и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (1), и по-специално членове 145 и 155 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 99, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда, че сумата за помощи за семена, за която се кандидатства, не превишава тавана, определен от Комисията. Ако общата сума на помощта, за която се кандидатства, превишава определения таван, помощта на фермер следва да се намали пропорционално.
(2)
Глава 10 от Регламент (ЕО) № 1973/2004 на Комисията (2) предвижда условията за получаване на помощ за семена. Член 49 от този регламент предвижда, помощта за семена да се дава само при условие че семената се продават за сеитба от получателя най-късно до 15 юни в годината след реколтата.
(3)
Необходимостта от прилагане на евентуален коефициент на намаление през същата година предполага сериозна трудност за изпълнение на новата схема. За да се избегне прилагането на този коефициент на намаление, единствената алтернатива е всички плащания да се отпускат по принцип, когато всички семена бъдат продадени, т.е. когато общото количество семена. Това обаче би забавило съществено датата на плащане на земеделски стопани и би предизвикало евентуално финансови проблеми за тях. За да се избегне тази ситуация, следва да се въведе система за аванси за помощите за семена.
(4)
Регламент (ЕО) № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 864/2004 на Съвета (3), определя правила за комбинирани помощи за памук, зехтин и суров тютюн.
(5)
По-специално дял IV, глава 10а от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност на пряка помощ, която се отпуска за производството на памук. Поради това е необходимо да се предвидят подробни правила относно отпускане на тази помощ.
(6)
Член 10б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 посочва, че за да е избираем за помощта на хектар, земеделският стопанин трябва да засее площ с памук с одобрените сортове и да отглежда памук върху земя, одобрена от държавите-членки. Поради това критериите за одобрение трябва да са определени както за сортовете, така и за земите, подходящи за производство на памук.
(7)
За да получат помощта на хектар за памук, земеделските стопани трябва да засеят одобрени земи. Трябва да се създаде критерий, дефиниращ понятието „сеитба“. Определянето от държавите-членки на минимална плътност на засаждане върху тези земи, основана на почвените и климатични условия и конкретни регионални характеристики трябва да е обективен критерий за определяне дали сеитбата е извършена одобрение критериите правилно или не.
(8)
Превишаването на национални основни площи, определени за памук в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 води до намаление на сумата на помощта, която се плаща за всеки хектар, отговарящ на условията. В случая с Гърция обаче разделянето на националната площ в под-зони, за които се прилагат различни ставки за помощта означава, че следва да се уточни методът за изчисляване на намалената сума.
(9)
Държавите-членки трябва да упълномощават междубраншовите организации за производство на памук въз основа на обективни критерии, свързани с техния мащаб, задължения и вътрешна организация. Мащабът на една междубраншова организация трябва да е фиксиран, отчитайки изискването към даракчийницата да е в състояние да поеме доставката на достатъчни количества памук с неотделени влакна. Тъй като основна цел на междубраншовата организация е да подобри качеството на доставяния памук, тя трябва да предприеме подходящи мерки в тази насока в полза на своите членове.
(10)
За да избегнат усложнения при управление на схемата за помощи, производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация. По същата причина, ако производител, който е член на междубраншова организация, се задължи да доставя памука, който е произвел, той може да го доставя само на даракчийница от същата организация.
(11)
Съгласно член 110д от Регламент (ЕО) № 1782/2003 междубраншовите организации могат да решат да диференцират помощта, на която членовете им имат право. Скалата за диференциация трябва да отговаря на критериите, засягащи по-специално качеството на доставяния памук, но като се изключат критериите, засягащи увеличено производство. За тази цел, междубраншовите организации трябва да създадат категории парцели, основаващи се в частност на критериите, свързани с качеството на памука, произведен върху тях.
(12)
За да се установи сумата на помощта, която да се изплати на производители от междубраншови организации, произвеждащи памук, скалата трябва да предвижда метод на разпределяне на общата сума на диференцираната помощ между различните категории парцели, процедури за оценка, които класифицират всеки парцел в една от тези категории, изчисляване на сумата на помощта на избираем хектар въз основа на наличния бюджет за всяка категория и общия брой хектара в рамките на всяка категория.
(13)
За да се класифицират парцелите в една от категориите, създадени със скала, доставеният памук може да се анализира в присъствие на всички засегнати страни.
(14)
Тъй като членът производител не е задължен да доставя своя памук, той трябва да има право най-малко на не диференцираната част на помощта, ако памукът не е доставен. Диференциалната скала трябва да предвижда това, определяйки минимална сума на помощта за избираем хектар, ако доставката не бъде осъществена.
(15)
За да се приложи скалата, и с оглед опростяване, всички парцели на един производител могат да се разглеждат като парцели от същата категория, произвеждащи същото качеството памук.
(16)
След като получи нотификацията на междубраншовата организация относно сумите на помощта, платими на нейните производители, агенцията по плащанията трябва да предприеме необходимите проверки и изплати помощта.
(17)
Скалата трябва да бъде одобрена от държавата-членка. За да се информират навреме производителите-членове, следва да се въведе краен срок, с който държавата-членка трябва да реши дали да одобри или не скалата на междубраншовата организация, както и всякакви изменения, направени впоследствие по нея. Тъй като от междубраншовата организация не се изисква да приеме диференциална скала, тя може да реши да суспендира прилагането на скалата и да информира държава-членка за това.
(18)
Схемата за помощи за памук изисква от държавите-членки да изпратят на своите производители известна информация относно отглеждането на памук, като например одобрени сортове, обективни критерии за одобренията за земите и минималната плътност на засаждане. За да информира земеделски стопани навреме, държавата-членка трябва да им изпрати тази информация до определена дата.
(19)
Тъй като Комисията отговаря за наблюдението и контрола на правилното прилагане на разпоредбите относно прилагане за конкретна помощ за памук, държавите-членки следва да дай предоставят навреме същата тази информация, както и информацията за междубраншовите организации.
(20)
Въвеждането на схемата за помощи за памук, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 прави излишен Регламент (ЕО) № 1591/2001 на Комисията от 2 август 2001 г.за установяване на подробен правилник за прилагане на схемата за помощи за памук (4). Поради това този регламент следва да се отмени.
(21)
Дял IV, глава 10б от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, отпускана за маслинени горички. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник относно отпускането на помощта.
(22)
Член 110и от Регламент (ЕО) № 1782/2003 изисква от държавите-членки да определят до пет категории маслинени гори и фиксира помощта за маслини на хектар съгласно ГИС (5) за всяка от тези категории. За тази цел Комисията трябва да установи обща рамка на социалните и екологични критерии, свързани с характеристиките на ландшафта за отглеждане на маслини и социалните традиции.
(23)
За да се одобри контролът, информацията за категориите маслинени гори, които всеки фермер култивира, следва да се регистрира в географска информационна система за култивиране на маслини. Освен това следва да се предвиди клауза за корекция на категориите веднъж годишно, така че да се отчетат всякакви изменения в екологичните или социалните условия.
(24)
Помощта за производителите на маслини се предоставя на хектар маслини по ГИС. В резултат на това площта, отговаряща на условията за предоставяне на помощ, трябва да се изчисли за всеки фермер, като се използва общ метод, при положение че единицата площ се изразява като хектар маслини съгласно ГИС. За да се улеснят административните процедури, следва да се предвидят мерки за частична отмяна както по отношение на парцели с минимален размер, определен от държавите-членки, така и по отношение на парцели за отглеждане на маслини, разположени в рамките на една административна единица, ако държавата-членка е създала алтернативна система ГИС за маслини.
(25)
По смисъла на плащане на хектар маслини по ГИС и с цел да се информират земеделски стопани навреме, държавите-членки трябва първо да установят в началото на всяка година индикативна сума на помощта за хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори. Тази индикативна сума трябва да се изчисли въз основа на наличните данни за броя на земеделски стопани и площи, квалифицирани за предоставяне на помощ за маслинени горички; след което държавата-членка определя окончателната сума за помощта, използвайки по-точни данни.
(26)
Един от критериите за избираемост, създадени за помощта за маслинени гори посочва, че броят на маслинените дървета в горите не трябва да се различава с повече от 10 % от броя, регистриран на 1 януари 2005 г. За да проверят спазването на тази разпоредба, държавите-членки трябва да определят предварително информацията, необходима за идентифициране на съответния парцел. В случая с Франция и Португалия, определянето на информацията за съответните парцели трябва да се отложи за по-късна дата, така че да се отчетат площите, засадени с маслинени дървета по програмите, одобрени съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от 20 юли 1998 г. за изменение на Регламент № 136/66/ЕИО относно създаване на обща организация на пазара за масла и мазнини (6).
(27)
За да дадат възможност на Комисията да проверява правилното прилагане на окончателните разпоредби за плащане на помощта за маслинени гори, държавите-членки следва да предават редовно информация за площите с маслинени дървета, квалифицирани за помощта и за нивото на помощта, предоставяне за всяка категория маслинени гори.
(28)
Дял IV, глава 10в от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, предоставяна за производството на тютюн. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник за отпускане на помощта.
(29)
За по-голяма яснота е необходимо да се предвидят някои дефиниции.
(30)
Сортовете тютюн следва да се класифицират в групи съгласно метода на консервиране и разходите за производство, като се вземат под внимание описанията, използвани в международната търговия.
(31)
Отчитайки ролята им на договорен партньор, се изисква одобрението на първичните преработващи предприятия, имащи право да подписват договори за култивация. Това одобрение следва да се оттегли, ако правилникът не се спазва и държавите-членки следва да определят специални условия, уреждащи обработката на тютюн.
(32)
Съгласно член 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003 признатите производствени площи следва да се определят за всяка група сортове тютюн въз основа на традиционните производствени площи по смисъла на отпускане помощта. На държавите-членки следва да се разреши да ограничат производствените площи, за да се подобри, по-специално, качеството.
(33)
За да се направи контролът възможен и се управлява ефективно плащането на помощта, тютюнът следва да е произведен съгласно договори за култивация, сключени между земеделски стопани и първичните преработватели. Следва да бъдат посочени основните елементи, които трябва да фигурират в договора за култивация за всяка реколта. Крайните дати за сключване и регистрация на договорите следва да са определени достатъчно рано, така че да се гарантират от самото начало на годината на реколтата както стабилни пазари за земеделски стопани за идващата реколта, така и редовни доставки за преработвателите.
(34)
Ако договорът за култивация е сключен с асоциация на производители, следва да се съобщят най-важните данни за всеки отделен фермер, което да позволи ефективен контрол. За да предотврати изкривяване на конкуренция и се наблюдават трудностите, на асоциациите на производители следва да се забрани да се ангажират с първична обработка. За да се уважат пазарните структури, следва да се посочи, че един фермер може да бъде член само на една асоциация на производители.
(35)
Суровият тютюн, избираем за помощта, следва да е със стабилно, чисто и продаваемо качество и да е без определени характеристики, възпрепятстващи нормалната продажба.
(36)
Отчитайки особеностите на схемата за помощи, следва да се предвиди възможност всякакви спорове да се решават от съвместни комитети.
(37)
За да могат да управляват правилно финансовия плик за суровия тютюн, държавите-членки следва да определят индикативна сума за помощта по сортове или по групи сортове в началото на годината на реколтата, а крайната сума за помощта след извършване на всички доставки. Крайната сума за помощта не следва да превишава нивото на премията от 2005 г.
(38)
За да се насърчи подобряването на качеството и стойността на произведения тютюн, на държавите-членки следва да се разреши да диференцират сумата за помощта, определена за всеки сорт или група сортове във връзка с качеството на доставения тютюн.
(39)
Помощта следва да се плаща за количеството тютюн на листа, доставено от земеделски стопани на първичните преработватели, при условие че са изпълнени минималните изисквания за качество. Помощта следва да се коригира, ако съдържанието на влага в доставения тютюн е различно от съдържанието на влага, фиксирано за всяка група сортове въз основа на разумни изисквания за качеството. За да се опростят проверките при доставката, следва да се определят нивата и честотата на вземане на проби, заедно с метода за изчисляване на коригираното тегло за определяне съдържанието на влага.
(40)
Периодът на доставката на тютюн на преработвателите следва да се ограничи, така че да се възпрепятства измамно пренасяне от една реколта на друга. В няколко държави-членки проверките се правят на мястото, където тютюнът е доставен, а не на това, където е обработен. Местата, на които тютюнът трябва да се достави и да се извършат проверки, следва да се посочат; държавите-членки следва да одобрят тези центрове на закупуване.
(41)
Следва да се определят условията, уреждащи плащането на помощта, така че да се предотврати измама. Отговорност на държавите-членки е обаче да определят следващите мерки за управление и контрол.
(42)
Помощта може да се плати само след проверка при доставките на целия тютюн, произведен в държавата-членка, така че да се гарантира това, че съответните операции са действително извършени. Следва обаче да се предвиди плащане на аванси на производителите на 50 % от дължимата индикативна сума за помощта - при условие че е предоставена съответна гаранция.
(43)
Поради административни основания, помощта следва във всяка държава-членка да се предоставя само за продукти, произведени на територията на тази държава-членка. Необходими са разпоредби, които са отчетат случаи, в които тютюнът е обработен в други държави-членки, а не в държавата-членка, в която е произведен. В тези случаи количеството на въпросния суров тютюн следва да се приеме в държавата-членка, в която е бил произведен, в полза на производителите в тази държава-членка.
(44)
В резултат на реформа в политиката за тютюна, програмата за обратно изкупуване на квоти за тютюн ще спре да се прилага. Все пак обаче, онези производители, които са участвали в програмата през 2002 г. и 2003 г., ще продължат да получават плащания на цената на обратното изкупуване съответно до 2007 г. и 2008 г. Понастоящем цената за обратно изкупуване е фиксирана като процент от премията за тютюн в дадената година на реколтата. Сегашната система за премии за тютюн няма вече да съществува от 1 януари 2006 г., поради което е необходимо да се установи, като временна мярка, нова база за изчисляване на бъдещата цена за обратно изкупуване на квота. Нивата на премията за суров тютюн не са се променили през време на годините на реколти от 2002 г. до 2005 г. Поради това, за да се получи непрекъснатост, е целесъобразно като база за изчисляване на цената за обратно изкупуване да се прилага нивото на премията за 2005 г.
(45)
Регламент (ЕО) № 2848/98 на Комисията от 22 декември 1998 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета относно схемата за премии, производствените квоти и конкретната помощ, предоставяна на групите производители в сектор суров тютюн (7) може да се отмени след премахване на прага за гаранцията и системата за премии, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета (8). Разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 85/93 на Комисията от 19 януари 1993 г. относно агенциите за контрол в сектор тютюн (9) са остарели и могат поради това да бъдат отменени.
(46)
Регламент (ЕО) № 1973/2004 следва поради това съответно да се измени.
(47)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по преките плащания,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1973/2004 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 1 се добавят букви р), с) и т):
„р)
специфично за културата плащане за памук, предвидено в дял IV, глава 10а от посочения регламент;
с)
помощ за маслинени горички, предвидена в дял IV, глава 10б от посочения регламент;
т)
помощ за тютюн, предвидена в дял IV, глава 10в от посочения регламент.“
2.
В член 3, първи параграф буква а) се заменя със следния текст:
„а)
най-късно до 15 септември съответната година: наличните данни за площите, или за количества, ако се отнася за премия на млечни продукти, допълнително плащане, семена и тютюн, предвидени в членове 95, 96, 99 и 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003, за които се претендира за помощ за съответната календарна година, ако случаят може да се подраздели на под-основна площ;“
3.
В член 21 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Без да се засяга член 28 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, помощта за картофена скорбяла се плаща от държавата-членка, на чиято територия е разположен имотът, доставящ картофи за производство на картофена скорбяла, на фермер - веднага щом всички негови количества за пазарната година бъдат доставени на произвеждащото скорбяла предприятие в срок от четири месеца от датата, на която е предоставено доказателството, посочено в член 20 от настоящия регламент и са спазени условията съгласно член 19 от настоящия регламент.“
4.
Добавя се следният член 49а:
„Член 49a
Авансови плащания
Държавите-членки могат да предоставят авансови плащания на производители на семена, считано от 1 декември на пазарната година. Това плащане е пропорционално на количеството семена, които се вече продадени за сеитба по смисъла на член 49 - при условие че са спазени всички условия от глава 10.“
5.
Добавя се следната глава 17а:
„ГЛАВА 17a
СПЕЦИФИЧНИ ЗА КУЛТУРАТА ПЛАЩАНИЯ ЗА ПАМУК
Член 171a
Одобрение на селскостопанска земя за производство на памук
Държавите-членки установяват обективни критерии, въз основа на които се одобрява земя за специфично за културата плащане за памук, предвидено в член 110а от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
Тези критерии се основават на едно или няколко от следните:
а)
селскостопанската икономика на тези региони, ако памукът е основна култура;
б)
почвата и климата на въпросните площи;
в)
управление на водите за напояване;
г)
ротационни системи и методи на култивация, които са съобразени с околната среда.
Член 171аа
Одобрение на сортове за сеитба
Държавите-членки одобряват сортове, регистрирани в каталога на Общността, които са адаптирани към пазарните нужди.
Член 171аб
Изисквания за избираемост
Площите така, както е посочено в член 110б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, се засяват с минимална плътност на посевите, които се определят от държавата-членка въз основа на почвените условия и конкретните регионални характеристики, ако е необходимо.
Член 171ав
Агрономични практики
Държавите-членки имат право да създадат конкретен правилник за агрономичните практики, които са необходими за поддържане на културите при обичайните условия на отглеждане, с изключение на операциите по прибиране на реколтата.
Член 171аг
Изчисляване на сумата на помощта за един избираем хектар
1. Независимо от член 171аж от настоящия регламент, по отношение на Испания и Португалия, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава националната базова площ, определена в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, сумата на помощта, определена в параграф 2 от посочения член, се умножава с коефициент на намаление, който се получава, като се раздели базовата площ на избираемата площ.
2. Независимо от член 171aж от настоящия регламент, по отношение на Гърция, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава 300 000 хектара, сумата на платимата помощ на хектар се получава, като се умножи 594 EUR на 300 000 хектара, като се добави допълнителна сума, умножена на площта, превишаваща 300 000, и след това тази сума се раздели на избираемата площ.
Допълнителната сума, посочена в първия параграф, е:
-
342,85 EUR, ако избираемата площ превишава 300 000, но е равна или е по-малка от 370 000 хектара,
-
342,85 EUR, умножена с коефициент на намаление, равен на 70 000, разделена на броя на избираеми хектари, превишаващи 300 000, ако избираемата площ превишава 370 000 хектара.
Член 171ад
Одобрение на междубраншовите организации
Най-късно до 31 декември всяка година държавите-членки одобряват за следващата година всяка междубраншова организация за производство на памук, подала молба да засажда памук, която:
а)
покрива обща площ от най-малко 10 000 хектара, така както е установено от държавата-членка и отговаряща на критериите за одобрение, определени в член 171а, и включва поне една даракчийница;
б)
провежда ясно определена мярка, насочена по-специално към:
-
подобряване на търговската стойност на произведения неразвлачен памук,
-
подобряване на качеството на неразвлачения памук, отговарящо на нуждите на даракчийницата,
-
използване на методи за производство, съобразяващи се с околната среда;
в)
е приела вътрешен правилник за работа, по-специално за:
-
условията за членство и членския внос, съгласно националните и общностните правилници и регламенти,
-
ако е целесъобразно, скала за диференциация на помощта по категория парцели, създадена по-специално въз основа на качеството на неразвлачения памук, който трябва да се достави.
За 2006 г. обаче държавите-членки одобряват междубраншови организации за производство на памук до 28 февруари 2006 г.
Член 171ае
Задължения на производителите
1. Производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация.
2. Производител, който е член на междубраншова организация, доставя своя памук на даракчийница, която е член на същата организация.
3. Участието на производителите в одобрена междубраншова организация, трябва да е основано на доброволно членство.
Член 171аж
Диференциация на помощта
1. Включвайки увеличението, предвидено в член 110е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, посочената в член 110e от посочения регламент скала (наречена по-долу скала) предвижда:
а)
сумите за помощи на избираем хектар, за които член производител е избираем да получи въз основа на класификация на неговите парцели в установените категории, посочени в параграф 2;
б)
метода за всяка категория парцели съгласно параграф 2 за разпределяне на цялата сума, запазена за диференциране на помощта.
По смисъла на прилагане на буква а) основната сума е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптирана съгласно параграф 3 от посочения член.
Изчислението, посочено в буква а), се прилага и в случаите, когато на даракчийницата не е доставен никакъв памук. В този случай минималната помощ на избираем хектар, която член- производител трябва да получи, е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптиран съгласно параграф 3 от посочения член.
2. Парцелите се класифицират на няколко категории, установени от междубраншовите организации въз основа на най-малко един от следните критерии за качество:
а)
дължина на произведеното памучно влакно;
б)
съдържание на влага в памука;
в)
средно съдържание на онечиствания в памука.
Скалата определя процедурите за оценка на всеки парцел спрямо критериите и за класирането на парцела в една от установените категории.
Скалата не включва в никакъв случай критериите, свързани с увеличение на производството или пласирането на памука на пазара.
За прилагането на скалата всички парцели, принадлежащи на един производител, могат да се считат, че са от една и съща средна категория и произвеждат едно и също качество памук.
3. Ако е необходимо, за да се класифицира неразвлачен памук в рамките на скалата по категория парцели, той се анализира въз основа на представителни мостри при доставката му до даракчийницата, в присъствие на всички засегнати страни.
4. Междубраншовата организация нотифицира агенцията по плащанията за сумата, която следва да се прати на всеки от нейните производители, въз основа на прилагане на скалата. Агенцията по плащанията извършва плащането веднага щом провери съответствието и избираемостта на въпросните суми за помощи.
Член 171аз
Одобрение и изменение на скала
1. Скалата се нотифицира за първи път на въпросната държава-членка, с оглед одобрението ѝ до 28 февруари 2006 г. за сеитбен сезон 2006 г.
Държавата-членка може да реши да одобри или отхвърли скалата в срок от един месец от предаването ѝ.
2. Най-късно до 31 януари одобрените междубраншови организации нотифицират съответната държава-членка за измененията в скалата за сеитбите през текущата година.
Измененията в скалата се считат за одобрени, ако държавата-членка не получи възражения в срок един месец от датата, определена в първи параграф.
Ако измененията в скалата не бъдат одобрени, платимата помощ е тази, която е изчислена въз основа на действително одобрената скала, като неодобрените изменения не се отчитат.
3. Ако междубраншовата организация реши да суспендира прилагането на скалата, тя информира съответно държавата-членка. Суспендирането влиза в действие за сеитбения сезон през следващата година.
Член 171аи
Съобщения до производителите и Комисията
1. Най-късно до 31 януари на въпросната година държавите-членки нотифицират памукопроизводителите и Комисията относно:
а)
одобрените сортове; сортовете, одобрени съгласно член 171аа след тази дата, трябва обаче да бъдат нотифицирани на производителите до 15 март същата година;
б)
критериите за одобрение на земята;
в)
минималната плътност на засаждане на памука, посочена в член 171аб;
г)
необходимите агрономични практики.
2. Ако одобрението за определен сорт бъде оттеглено, държавите-членки информират производителите не по-късно от 31 януари за целите на сеитбения сезон следващата година.
3. Държавите-членки изпращат на Комисията следната информация:
а)
не по-късно от 30 април съответната година, имената на одобрените междубраншови организации и техните основни характеристики относно земните площи, производствени потенциал, брой производители, брой даракчийци и потенциал за развлачване;
б)
не по-късно от 15 септември съответната година, засадената с памук площ, за която има подадени молби за плащане, специфично за културата памук;
в)
не по-късно от 31 юли следващата година, окончателните данни, отговарящи на засадените площи или количества, за които конкретната помощ за памук е действително платена за съответната година, след като, ако е необходимо, е направено отчисление за намалените площи, така както е предвидено в част II, дял IV, глава 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004.“
6.
Добавя се следната глава 17б:
„ГЛАВА 17б
ПОМОЩ ЗА МАСЛИНЕНИ ГОРИ
Член 171б
Категории маслинени горички
1. Държавите-членки определят маслинените горички, избираеми за помощта, определена в член 110ж от Регламент (ЕО) № 1782/2003 и ги класифицират в максимум пет категории въз основа на критериите, избрани измежду следните:
а)
критерии за околната среда:
i)
трудност на достъпа до парцелите;
ii)
риск от физическо влошаване на земята;
iii)
маслинени горички със специални характеристики: стари дървета, културна стойност или стойност за ландшафта, хълмиста земя, традиционни или редки сортове, или разположени в защитени естествени площи;
б)
социални критерии:
i)
площи със силна икономическа зависимост от отглеждане на маслини;
ii)
площи с традиции в култивирането на маслини;
iii)
площи с отрицателни икономически показатели;
iv)
съдържащи риск за отказ от маслинените горички;
v)
размер на маслинените горички в един имот;
vi)
площи със специални характеристики, като например производство със защитено наименование за произход или със защитено географско указание, органично или интегрално земеделие.
2. Държавите-членки определят, за всеки отделен фермер, към коя от категориите, изброени в параграф 1, спада всеки парцел за отглеждане на маслини, който е избираем за помощта. Тази информация се регистрира в ГИС за маслини.
3. Държавите-членки могат да коригират категориите маслинени горички, определени съгласно параграф 1, веднъж в годината.
Ако корекция на категории доведе до повторна класификация на маслинени горички, новата класификация се прилага от годината, в която е направена корекцията.
Член 171ба
Изчисляване на площи
1. Държавите-членки изчисляват за всеки производител площта, избираема за помощта, като използват обща методика, изложена в приложение XXIV.
Площите се декларират в хектари маслини по ГИС с точност до два десетични знака.
2. Независимо от параграф 1, общата методика, изложена в приложение XXIV, не се прилага, ако:
а)
парцелът за отглеждане на маслини е с минимален размер, който се определя от държавата-членка, но не превишава 0,1 хектар;
б)
парцелът за отглеждане на маслини е разположен в административна единица, която не е включена в графичната референтна база данни на ГИС.
В този случай държавата-членка определя площта за отглеждане на маслини въз основа на обективни критерии и по начин, гарантиращ еднаквото третиране на земеделски стопани.
Член 171бб
Сума на помощта
1. Държавите-членки установяват най-късно до 31 януари всяка година индикативна сума за помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
2. Държавите-членки определят най-късно до 31 октомври на въпросната година, сумата на помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
Тази сума се изчислява, като се умножи индикативната сума, посочена в параграф 1, с коефициент, отговарящ на максималната сума на помощта, определена в член 110и, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 - като се отчита, ако е необходимо, намалението, предвидено в параграф 4 от посочения член, разделено на сбора от сумите, получени при умножение на индикативната сума за помощта, посочена в параграф 1 от настоящия член, определена за всяка категория, съгласно съответната площ.
3. Държавите-членки могат да прилагат параграфи 1 и 2 на регионална основа.
Член 171бв
Установяване на основните данни
1. По смисъла на прилагане на член 110з, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, държавите-членки използват данните от ГИС за маслините и от декларациите на земеделски стопани, за да установят на 1 януари 2005 г. следната информация за всеки парцел за отглеждане на маслини: брой и местоположение на избираемите маслинени дървета, брой и местоположение на неизбираемите маслинени дървета, площта за отглеждане на маслини и избираемата площ на парцела за отглеждане на маслини, а така също и релевантната категория, така както е упоменато в член 171б.
2. Ако се отнася за площи, засадени с маслинени дървета по програми за нови насаждения във Франция и Португалия, одобрени от Комисията съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета (10) и регистрирани в ГИС за маслини преди 1 януари 2007 г., държавите-членки установяват информацията, посочена в параграф 1, към 1 януари 2006 г. за парцели, засадени през 2005 г., и към 1 януари 2007 г. за парцели, засадени през 2006. Тази информация се съобщава на земеделски стопани най-късно в отделната молба за 2007 г.
Член 171бг
Съобщения
Държавите-членки съобщават на Комисията всяка година:
а)
не по-късно от 15 септември: информация относно площите за отглеждане на маслини, за които има подадена молба за помощ през текущата година, по категория;
б)
не по-късно от 31 октомври:
i)
информация относно площите, посочени в буква а), считани за избираеми за помощта, отчитайки намаленията или корекциите, предвидени в член 51 от Регламент (ЕО) № 796/2004;
ii)
сумата на помощта, предоставяна за всяка категория маслинени горички;
в)
не по-късно от 31 юли: окончателните данни за площите за отглеждане на маслини, за които помощта е действително платена през предишната година, по категория.
7.
Добавя се глава 17в:
„ГЛАВА 17в
ПОМОЩ ЗА ТЮТЮН
Член 171в
Дефиниции
По смисъла на настоящата глава:
а)
„доставка“ означава всяка операция, извършена в даден ден, в която участва асоциация на фермерска или производители, предаващи суров тютюн на преработвателно предприятие съгласно договор за култивация;
б)
„сертификат за контрол“ означава документ, издаден от компетентен контролен орган, удостоверяващ че съответното количество тютюн е прието от първичният преработвател - а именно че количеството е доставено съгласно регистриран договор и че операциите са изпълнени съгласно членове 171вй и 171вк от настоящия регламент;
в)
„първичен преработвател“ означава всяко одобрено физическо или юридическо лице, което извършва първична обработка на суров тютюн като операция, от свое име и за своя сметка, в едно или няколко домакинства, оборудвани подходящо за целта;
г)
„първична обработка“ означава обработката на доставения от фермер суров тютюн във стабилен продукт, който може да се съхранява поставен в еднообразни бали или пакети с качеството, отговарящо на изискванията на крайния потребител (производител);
д)
„асоциация на производители“ означава асоциация, представляващи земеделски стопани, произвеждащи тютюн.
Член 171ва
Групи сортове суров тютюн
Сортовете тютюн се класифицират в следните групи:
а)
топлинно сушен: тютюн, изсушен в пещи с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
леко изсушен на открито: тютюн, изсушен на въздух под капак;
в)
силно изсушен на открито: тютюн изсушен на въздух под капак, ферментирал преди продажбата;
г)
сушен на огън: тютюн, изсушен на огън;
д)
сушен на слънце: тютюн, изсушен на слънце;
е)
Басмас (изсушен на слънце);
ж)
Катерини (изсушен на слънце);
з)
Кабакулак (класически) и аналогичен (изсушен на слънце).
Сортовете във всяка група са изброени в приложение XXV.
Член 171вб
Първични преработватели
1. Държавите-членки одобряват първичните преработватели, създадени на тяхна територия и създават подходящи условия за това одобрение.
Одобреният първичен преработвател има право да подписва договори за култивация, при условие че продава най-малко 60 % от закупения си тютюн с произход Общността на предприятия за производство на тютюн или пряко, или непряко без по-нататъшна обработка.
2. Одобрението се оттегля от държавата-членка, ако преработващият - умишлено или вследствие груба небрежност, не спази разпоредбите за суров тютюн на ниво Общността или на национално ниво.
Член 171вв
Производствени площи
За всяка група сортове производствените площи, така както е посочено в член 110к, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са онези, които са определени в приложение XXVI към настоящия регламент.
Държавите-членки могат да посочат по-ограничени производствени площи, особено в интерес на качеството. Ограничените производствени площи не могат да превишават площта на административната единица или, по отношение на Франция - на кантона.
Член 171вг
Договори за култивация
1. Договорите за култивация съгласно член 110к, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 се сключват между първичен преработвател, от една страна, и фермер или асоциация на производители, която го представлява, от друга страна - при условие че асоциацията на производители е призната от съответната държава-членка.
2. Договорите за култивация се сключват по сорт или група сортове. Те задължават първичния преработвател да приеме доставката на количеството тютюн на листа, предвидено в договора, а фермерът или асоциацията на производители, която го представлява, да достави това количество на първичния преработвател - до размера, който действителното производство позволява.
3. За всяка реколта договорите за култивация включват най-малко следните детайли:
а)
имена и адреси на страните по договора;
б)
сорт и група сортове тютюн - предмет на договора;
в)
максималното количество за доставка;
г)
точното място, на което тютюнът е произведен: производствената площ, така както е посочено в член 171вв, провинция, община, идентификация на парцела съгласно интегралната система за контрол;
д)
площта на съответния парцел, с изключение на служебните пътища и огради;
е)
покупната цена съгласно степента на качеството, като се изключи помощта, всякакви такси са обслужване и данъци;
ж)
минималните изисквания за качество, договорени за съответната степен на качество, като се предвиждат най-малко три степени за всяка позиция върху стеблото, и задължението на фермера да достави на преработвателя суров тютюн съгласно степента на качеството, отговаряща най-малко на следните изисквания за качество;
з)
ангажимента на първичния преработвател да плати на фермера покупната цена съгласно степента на качеството;
и)
срок за плащане на покупната цена, който не може да превишава 30 дни от датата на доставката;
й)
задължение на фермера да засади отново тютюн на съответния парцел до 20 юни в годината на реколтата.
4. Ако повторното засаждане бъде забавено след датата 20 юни, фермерът информира за това преработвателя и компетентния орган в държавата-членка с препоръчано писмо преди тази дата, посочвайки причината за закъснението и давайки подробности относно всяка смяна на парцел.
5. Страните по договора за култивация могат, с писмено изменение, да увеличат количествата, посочени първоначално в договора. Изменението се представя до компетентния орган за регистрация не по-късно от 40-ия ден след крайния срок за сключване на договори за култивация, така както е посочено в член 171вд, параграф 1.
Член 171вд
Сключване и регистрация на договори
1. Договорите за култивация се сключват, освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, до 30 април в годината на реколтата. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Освен в случаите на форсмажорни обстоятелства, сключените договори за култивация се представят за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 дни след крайния срок за сключването им, така както е посочено в параграф 1.
Компетентният орган е органът в държавата-членка, в която се прави обработката.
Ако обработката ще се прави в държава-членка, която не е страната, в която е отгледан, компетентният орган в държавата-членка, в която ще се прави обработката, изпраща незабавно копие от регистрирания договор до компетентния орган в държавата-членка производител. Ако този орган не извърши сам проверки на системата за помощи, той изпраща копие от регистрирания договор до компетентния контролен орган.
3. Ако крайният срок за сключване на договорите, посочени в параграф 1, или за представяне на договори за култивация, предвидени в параграф 2, бъде превишен с максимум 15 дни, помощта, която ще се плати, се намалява с 20 %.
Член 171ве
Договори с асоциация на производители
1. Ако между първичен преработвател и асоциация на производители бъде сключен договор за култивация, той се придружава от списък, съдържащ имената на съответните земеделски стопани и съответното им максимално количество, което ще доставят, точното местоположение на парцелите и площта на съответните парцели, така както е посочено в член 171вг, параграф 3, букви в), г) и д).
Този списък се представя за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 май в годината на реколтата.
2. Асоциациите на производителите, посочени в параграф 1, могат да не извършват първичната обработка на тютюн.
3. Земеделски стопани, произвеждащи тютюн, не могат да са членове на повече от една асоциация на производители.
Член 171вж
Минимални изисквания за качество
Тютюнът, доставен на преработвателите, е с устойчиво, чисто и търговско качество и не притежава никоя от характеристиките, съгласно приложение XXVII. Държавата-членка може да установи по-строги изисквания за качеството или такова може да се съгласува между договарящите страни.
Член 171вз
Спорове
Държавите-членки могат да предвидят това, че споровете относно качеството на тютюна, доставен на първичния преработвател, се представят на арбитражен орган. Държавите-членки определят правилник, уреждащ членството и процедурите за вземане на решения от тези органи. Арбитражните органи трябва да включват един или няколко представители на производителите и преработвателите, в еднакъв брой.
Член 171ви
Ниво на помощта
В изпълнение на член 110к, буква г) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 държавите-членки определят индикативна сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове най-късно до 15 март в годината на реколтата. Държавите-членки могат да диференцират нивото на помощта, в зависимост от качеството на доставения тютюн. За всеки сорт или група сортове, нивото на помощта не превишава сумата на премията по група сортове, определена за реколта 2005 г. с Регламент (ЕО) № 546/2002 на Съвета (11).
Държавите-членки определят окончателната сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове в рамките на 15 работни дни след деня, в който бъде доставен целият тютюн за съответната реколта. Ако общата сума на помощта, за която има подадена молба в държава-членка, превишава националния таван, установен в член 110л от Регламент (ЕО) № 1782/2003, така както е коригиран съгласно член 110м от посочения регламент, държавата-членка продължава с линейно намаление на сумите, плащани на всеки фермер.
Член 171вй
Изчисляване на плащаната помощ
1. Помощта, плащана на земеделски стопани, се изчислява въз основа на теглото на тютюна на листа от съответния сорт или съответната група сортове, отговарящи на минималното изисквано качеството и приети от първичен преработвател.
2. Ако съдържанието на влага се различава от нивото, определено в приложение XXVIII за съответния сорт, теглото се коригира за всеки процент разлика, в рамките на толерансите, определени в посоченото приложение.
3. Методите за определяне съдържанието на влага, нивата за вземане на мостри и тяхната честота, както и методът за изчисляване на коригираното тегло, са изложени в приложение XXIX.
Член 171вк
Доставка
1. Освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, земеделски стопани доставят цялата си продукция на първичния преработвател до 30 април в годината след годината на реколтата и ако не направят това, губят правото си на помощта. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Доставката се прави или директно до мястото, на което тютюнът ще се обработва или, ако държавата-членка разреши, до одобрени изкупвателни центрове. Компетентният контролен орган одобрява тези изкупвателни центрове, които трябва да имат съответните съоръжения, кантари и помещения.
3. Ако необработеният тютюн не е доставен до местата, посочени в параграф 2, или транспортната фирма, пренасяща количествата тютюн от закупвателния център до инсталацията за обработка, няма разрешение да извършва транспорт, първичното преработвателно предприятие, получило съответния тютюн, плаща в държавата-членка сума, равна на помощта за въпросното количество тютюн. Тази сума се осчетоводява в Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА).
Член 171вл
Плащане
Компетентният орган в държавата-членка плаща помощта на фермера въз основа на сертификат за контрол, издаден от компетентния контролен орган, удостоверяващ че тютюнът е доставен.
Член 171вм
Аванси
1. Като частична отмяна на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 държавите-членки могат да прилагат система на аванси за помощите за тютюн за земеделски стопани.
2. Молбите на земеделски стопани за аванс могат да се подават след 16 септември в годината на реколтата. Те се придружават от следните документи, освен ако държавата-членка не предвиди нещо друго на основание на това, че вече ги притежава:
а)
копие от договора за култивация или неговия регистрационен номер;
б)
писмена декларация от съответния фермер, посочваща количествата тютюн, които фермерът може да достави през текущата реколта.
3. Плащането на аванса, максималната сума на който е равна на 50 % от сумата на платимата помощ, въз основа на индикативното ниво на помощта, посочено съгласно член 171ви, е под условие на предоставяне на гаранция, равна на сумата на аванса плюс 15 % от сумата на аванса.
Гаранцията се освобождава, когато бъде платена общата сума за помощта съгласно член 19 от Регламент (ЕИО) № 2220/85.
4. Авансът се плаща от 16 октомври в годината на реколтата и в срок от 30 дни след представяне на молбата, посочена в параграф 2, както и на доказателство, че посочената в параграф 3 гаранция е предоставена.
Платеният аванс се изважда от сумата на помощта за тютюн, платима съгласно член 171вл.
5. Държавите-членки определят всички следващи условия, уреждащи предоставянето на аванси, и в частност окончателната дата за подаване на молбите. Земеделски стопани могат да не подават молба за аванс, след като започнат да правят доставки.
Член 171вн
Презгранична обработка
1. Помощта се плаща или авансира от държавата-членка, в която е произведен тютюнът.
2. Ако тютюнът е обработен в държава-членка, която не е тази, в която е бил произведен, преработващата държава-членка, след извършване на необходимите проверки, предоставя на държавата-членка производител цялата необходима информация за плащане на помощта или освобождаване на гаранцията.
Член 171во
Нотификации до Комисията
1. Всяка съответна държава-членка нотифицира Комисията най-късно до 31 януари всяка година на реколта относно:
а)
имената и адресите на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация;
б)
имената и адресите на одобрените предприятия за първична обработка.
Комисията публикува списък на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация, и на одобрените предприятия за първична обработка в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
2. Всяка съответна държава-членка нотифицира незабавно Комисията относно предприетите национални мерки за прилагане на настоящата глава.
Член 171вп
Временна мярка
Без това да накърнява каквито и да са бъдещи изменения, производителите, чиито квоти за производство на тютюн са изкупени обратно през реколти 2002 г. и 2003 г. съгласно член 14 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 имат право от 1 януари 2006 г. на остатъка от петте години на реколта след годината, в която тяхната квота е изкупена обратно, да получат сума, равна на процент от премията, предоставена за реколта 2005 г., така както е показано в таблиците в приложение XXX. Тези суми се плащат най-късно до 31 май всяка година.
8.
Член 172 се изменя, както следва:
а)
Добавят се следните параграфи 3а и 3б:
„3а. Регламент (ЕО) № 1591/2001 се отменя. Той ще продължи обаче да се прилага за 2005/06 пазарна година.
3б. Регламенти (ЕИО) № 85/93 и (ЕО) № 2848/98 се отменят считано от 1 януари 2006 г. Те ще продължат да се прилагат обаче за реколта 2005.“
б)
Параграф 4 се заменя със следния текст:
„4. Препратките към отменените актове ще се тълкуват като препратки към настоящия регламент, с изключение на Регламент (ЕИО) № 85/93.“
9.
Текстът в приложението към настоящия регламент се добавя като приложения от XXIV до XXX.
Член 2
Настоящия регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2006 г., с изключение на член 1, параграф 4, който се прилага от 1 януари 2005 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 2005 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 2182/2005 DA COMISSÃO
de 22 de Dezembro de 2005
que altera o Regulamento (CE) n.o 1973/2004 que estabelece normas de execução do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho relativamente aos regimes de apoio previstos nos seus títulos IV e IVA e à utilização de terras retiradas para a produção de matérias-primas
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores e altera os Regulamentos (CEE) n.o 2019/93, (CE) n.o 1452/2001, (CE) n.o 1453/2001, (CE) n.o 1454/2001, (CE) n.o 1868/94, (CE) n.o 1251/1999, (CE) n.o 1254/1999, (CE) n.o 1673/2000, (CEE) n.o 2358/71, e (CE) n.o 2529/2001 (1), nomeadamente os artigos 145.o e 155.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O n.o 3 do artigo 99.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 estabelece que o montante da ajuda às sementes pedida não deve exceder o limite máximo fixado pela Comissão. Sempre que o montante total da ajuda pedida exceder o limite máximo fixado, a ajuda por agricultor será reduzida proporcionalmente à superação.
(2)
O capítulo 10 do Regulamento (CE) n.o 1973/2004 da Comissão (2) define as condições a respeitar para que possa ser recebida a ajuda às sementes. O artigo 49.o do mesmo regulamento estabelece que a ajuda às sementes apenas será concedida se o beneficiário tiver efectivamente procedido à comercialização das sementes, para sementeira, até 15 de Junho do ano seguinte à colheita.
(3)
A necessidade de acabar por ter de se aplicar um coeficiente de redução no mesmo ano dificulta seriamente a aplicação do novo regime. Para evitar a aplicação desse coeficiente, a única alternativa seria conceder os pagamentos essencialmente depois de a totalidade das sementes ter sido comercializada, ou seja, quando for conhecida a quantidade total de sementes. Todavia, isso atrasaria significativamente a data do pagamento aos agricultores e acabaria por lhes criar problemas financeiros. Para evitar essa situação, é conveniente introduzir um sistema de adiantamentos da ajuda às sementes.
(4)
O Regulamento (CE) n.o 1782/2003, alterado pelo Regulamento (CE) n.o 864/2004 do Conselho (3), define as regras do apoio não dissociado ao algodão, ao azeite e ao tabaco em rama.
(5)
O capítulo 10A do título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 prevê, nomeadamente, a possibilidade da concessão de uma ajuda directa à produção de algodão. É, portanto, necessário estabelecer as normas de execução da concessão dessa ajuda.
(6)
O n.o 1 do artigo 110.oB do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 prevê que o benefício da ajuda por hectare de algodão fique subordinado à obrigação de o agricultor utilizar variedades autorizadas e cultivar o algodão em terras autorizadas pelos Estados-Membros. Há, portanto, que precisar os critérios de autorização referentes, por um lado, às variedades de algodão e, por outro, às terras agrícolas aptas para a produção de algodão.
(7)
Para obterem a ajuda por hectare de algodão, os agricultores devem semear terras autorizadas. Torna-se necessário estabelecer uma definição de sementeira. A densidade mínima de plantação dessas terras, fixada pelos Estados-Membros em função das condições pedoclimáticas e das especificidades regionais, deve constituir um critério objectivo para se determinar se a sementeira foi correctamente efectuada.
(8)
A superação das superfícies de base nacionais fixadas para o algodão no n.o 1 do artigo 110.oC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 implica a redução do montante da ajuda a pagar por hectare elegível. No caso da Grécia, há, porém, que precisar o modo de cálculo do montante reduzido, tendo em conta a subdivisão da superfície nacional em subsuperfícies a que se aplicam montantes de ajuda diferentes.
(9)
Os Estados-Membros devem aprovar as organizações interprofissionais de produção de algodão com base em critérios objectivos, relativos à dimensão dessas organizações e às tarefas e organização interna das mesmas. A dimensão de uma organização interprofissional deve ser fixada tendo em conta a necessidade de cada descaroçador membro receber quantidades suficientes de algodão não descaroçado. Dado que o principal objectivo das organizações interprofissionais é melhorar a qualidade do algodão a entregar, essas organizações devem desenvolver acções nesse domínio em benefício dos seus membros.
(10)
Para não complicar a gestão do regime de ajudas, um agricultor só deve poder pertencer a uma organização interprofissional. Pelo mesmo motivo, quando um agricultor membro de uma organização interprofissional se comprometer a entregar a sua produção de algodão, só deve poder fazê-lo a um descaroçador pertencente à mesma organização.
(11)
Em conformidade com o artigo 110.oE do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, as organizações interprofissionais podem decidir que a ajuda a que os agricultores membros têm direito seja diferenciada. A tabela de diferenciação deve respeitar critérios respeitantes, nomeadamente, à qualidade do algodão a entregar e excluir critérios ligados ao aumento da produção. Para o efeito, as organizações interprofissionais devem definir as categorias das parcelas em função, nomeadamente, de critérios ligados à qualidade do algodão nelas produzido.
(12)
A tabela a utilizar para estabelecer o montante da ajuda a pagar aos agricultores membros das organizações interprofissionais de produção de algodão deve prever o método de repartição do montante global da ajuda diferenciada pelas diferentes categorias de parcelas, os processos de avaliação e de classificação de cada parcela numa dessas categorias, o cálculo do montante da ajuda por hectare elegível em função do orçamento disponível para cada categoria e o total de hectares incluído em cada categoria.
(13)
Para a classificação das parcelas numa das categorias determinadas com base na tabela, o algodão entregue pode ser analisado na presença de todas as partes interessadas.
(14)
Dado que os agricultores membros não são obrigados a entregar o seu algodão, se não efectuarem entregas devem ter direito, pelo menos, à parte não diferenciada da ajuda. A tabela de diferenciação deve prever essa situação e fixar o montante mínimo da ajuda, por hectare elegível, na ausência de entregas.
(15)
Para simplificar a aplicação da tabela, todas as parcelas do mesmo agricultor devem ser consideradas pertencentes à mesma categoria de parcelas, produzindo a mesma qualidade de algodão.
(16)
Depois de receber a comunicação da organização interprofissional relativa aos montantes da ajuda a pagar aos agricultores membros, o organismo pagador deve efectuar as verificações necessárias e pagar a ajuda.
(17)
A referida tabela deve ser aprovada pelo Estado-Membro. Para que os agricultores membros possam ser informados atempadamente, há que prever uma data-limite até à qual o Estado-Membro deve decidir se aprova ou não a tabela da organização interprofissional, bem como as eventuais alterações subsequentes da mesma. Dado que as organizações interprofissionais não são obrigadas a adoptar uma tabela de diferenciação, devem poder decidir por elas próprias a interrupção da aplicação da tabela, disso informando o Estado-Membro.
(18)
O regime de ajuda ao algodão implica que os Estados-Membros comuniquem aos seus produtores determinadas informações relativas à cultura do algodão, como as variedades autorizadas, os critérios objectivos para a autorização de terras e a densidade mínima das plantas. Para que os agricultores possam ser informados atempadamente, o Estado-Membro deve comunicar-lhes essas informações até uma data determinada.
(19)
Dado que compete à Comissão supervisionar a correcta aplicação das disposições relativas à gestão da ajuda específica para o algodão, os Estados-Membros devem fornecer-lhe atempadamente as referidas informações, bem como informações relativas às organizações interprofissionais.
(20)
A aplicação do regime de ajuda ao algodão previsto no Regulamento (CE) n.o 1782/2003 retira objecto às disposições do Regulamento (CE) n.o 1591/2001 da Comissão, de 2 de Agosto de 2001, que estabelece as regras de execução do regime de ajuda para o algodão (4). Esse regulamento deve, portanto, ser revogado.
(21)
O capítulo 10B do título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 prevê a possibilidade da concessão de uma ajuda directa para os olivais. É, portanto, necessário estabelecer as normas de execução da concessão dessa ajuda.
(22)
O artigo 110.oI do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 prevê que os Estados-Membros estabeleçam um máximo de cinco categorias de olival e fixem uma ajuda por hectare «SIG oleícola» para cada uma das categorias que definirem. Para o efeito, compete à Comissão definir um quadro comum de critérios ambientais e sociais, ligados às características das paisagens oleícolas e às tradições sociais.
(23)
Para melhorar o controlo, é necessário que as informações sobre a inclusão de cada agricultor na categoria de olival correspondente sejam registadas no sistema de informação geográfica oleícola. É conveniente prever a possibilidade de adaptar as categorias uma vez por ano, em caso de modificação das condições ambientais e sociais.
(24)
A ajuda para os olivais é concedida por hectare «SIG oleícola». Há, portanto, que calcular a superfície elegível para a ajuda, para cada agricultor, com base num método comum, em que a unidade de superfície seja o hectare «SIG oleícola». Para facilitar os procedimentos administrativos, é conveniente prever medidas derrogatórias para o caso das parcelas com uma superfície mínima a determinar pelo Estado-Membro e para o caso das parcelas oleícolas situadas numa entidade administrativa onde o Estado-Membro tenha estabelecido um sistema alternativo ao SIG oleícola.
(25)
No que respeita ao pagamento da ajuda por hectare «SIG-oleícola», é conveniente que, numa primeira fase, e a fim de informar atempadamente os agricultores, o Estado-Membro estabeleça, no início de cada ano, um montante indicativo da ajuda por hectare «SIG-oleícola» para cada categoria de olival. Esse montante indicativo deve ser calculado com base nos dados disponíveis relativos ao número de agricultores e às superfícies beneficiárias da ajuda para os olivais. Com base em dados mais precisos, o Estado-Membro fixará ulteriormente o montante definitivo da ajuda.
(26)
Uma das condições de elegibilidade previstas no caso da ajuda para os olivais é que o número de oliveiras do olival em questão não difira, em mais de 10 %, do número de oliveiras registado em 1 de Janeiro de 2005. Tendo em vista a supervisão da observância desta disposição, foi estabelecido que os Estados-Membros determinassem, antes dessa data, as informações necessárias para a identificação das parcelas. No caso da França e de Portugal, é necessário prever que a determinação das informações relativas às parcelas em causa seja diferida para data ulterior, a fim de ter em conta as superfícies plantadas com olival no âmbito dos programas aprovados ao abrigo do artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 1638/98 do Conselho, de 20 de Julho de 1998, que altera o Regulamento n.o 136/66/CEE que estabelece uma organização comum de mercado no sector das matérias gordas (5).
(27)
Para que a Comissão possa supervisionar a correcta aplicação das disposições relativas ao pagamento da ajuda para os olivais, é conveniente que os Estados-Membros comuniquem periodicamente informações sobre as superfícies oleícolas beneficiárias da ajuda e sobre o nível da ajuda a conceder a cada categoria de olival.
(28)
O capítulo 10C do título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 prevê a possibilidade de concessão de uma ajuda directa à produção de tabaco. É, portanto, necessário estabelecer as normas de execução da concessão dessa ajuda.
(29)
Por razões de clareza, é conveniente estabelecer determinadas definições.
(30)
As variedades de tabaco devem ser classificadas em grupos de acordo com o método de cura e com os custos de produção e respeitando as denominações utilizadas no comércio internacional.
(31)
Atendendo ao seu papel como parte contratante, é necessária a aprovação das empresas de primeira transformação autorizadas a assinar contratos de cultura. Essa aprovação deve ser retirada quando as regras não forem observadas, competindo aos Estados-Membros definir as condições especiais aplicáveis à transformação de tabaco.
(32)
Em conformidade com o artigo 110.oK do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, e com vista à concessão da ajuda, devem ser fixadas, com base nas zonas de produção tradicionais, as zonas de produção reconhecidas para cada grupo de variedades de tabaco. Os Estados-Membros devem ser autorizados a restringir as zonas de produção, a fim de, nomeadamente, melhorar a qualidade.
(33)
Para possibilitar o controlo e gerir eficazmente o pagamento da ajuda, a produção de tabaco deve reger-se por contratos de cultura entre agricultores e empresas de primeira transformação. Há que especificar os elementos que devem figurar no contrato de cultura referente a cada colheita. Para garantir, desde o início do ano de colheita, um escoamento estável da futura colheita aos agricultores e um abastecimento regular das empresas de transformação, as datas limite para a celebração e registo de contratos devem ser fixadas suficientemente cedo.
(34)
Para um controlo efectivo, quando forem celebrados contratos de cultura com associações de produtores, devem ser comunicados os dados essenciais de cada agricultor. Para evitar distorções da concorrência e dificuldades de controlo, as associações de produtores devem estar impedidas de exercer actividades de primeira transformação. Para respeitar a estrutura do mercado, deve estabelecer-se que um agricultor apenas possa pertencer a uma associação de produtores.
(35)
O tabaco em rama elegível para a ajuda deve ter uma qualidade sã, íntegra e comercializável e encontrar-se isento de certos defeitos que impedem a comercialização normal.
(36)
Dadas as particularidades do regime de ajudas, deve ser prevista a resolução dos litígios no âmbito de comités conjuntos.
(37)
Para que a dotação financeira do tabaco em rama possa ser adequadamente gerida, os Estados-Membros devem fixar um montante de ajuda indicativo, por variedade ou grupo de variedades, no início do ano de colheita e o montante final da ajuda depois de efectuadas todas as entregas. O montante final da ajuda não deve exceder o do prémio em 2005.
(38)
Para favorecer a melhoria da qualidade e do valor da produção de tabaco, os Estados-Membros devem poder diferenciar o montante da ajuda fixado para cada variedade ou grupo de variedades em função da qualidade do tabaco entregue.
(39)
Desde que as exigências qualitativas mínimas sejam satisfeitas, a ajuda deve ser paga em relação à quantidade de tabaco em folha entregue pelos agricultores às empresas de primeira transformação. Se a taxa de humidade do tabaco entregue diferir da taxa de humidade fixada, com base em exigências qualitativas razoáveis, para cada grupo de variedades, a ajuda deve ser ajustada. Para simplificar o controlo a efectuar na entrega, devem ser estabelecidos os níveis e frequência da colheita de amostras para a determinação da taxa de humidade, bem como o método de cálculo do peso ajustado.
(40)
Para evitar transferências fraudulentas de uma colheita para outra, o período de entrega do tabaco às empresas de transformação deve ser limitado. Em diversos Estados-Membros, o controlo é efectuado, não no local onde o tabaco é transformado, mas no local onde é entregue. Há que definir os locais onde o tabaco deve ser entregue e que precisar as acções de controlo a efectuar. Os Estados-Membros devem aprovar esses centros de compra.
(41)
Para evitar fraudes, devem ser definidas as condições aplicáveis ao pagamento da ajuda. Todavia, os Estados-Membros devem adoptar medidas complementares de gestão e controlo.
(42)
Para garantir que as operações em causa foram de facto efectuadas, a ajuda só deve poder ser paga depois de terem sido verificadas as entregas de todo o tabaco produzido no Estado-Membro. Todavia, desde que seja constituída uma garantia adequada, é conveniente prever o pagamento adiantado aos produtores de 50 % do montante indicativo da ajuda devida.
(43)
Por razões administrativas, a ajuda apenas deve ser concedida, em cada Estado-Membro, em relação a produtos produzidos no território desse Estado-Membro. É necessário prever disposições que permitam ter em conta a transformação do tabaco num Estado-Membro diverso daquele em que foi produzido. Nesses casos, a quantidade de tabaco em rama em questão deve ser imputada ao Estado-Membro em que foi produzida, em benefício dos produtores desse Estado-Membro.
(44)
Devido à reforma da política no sector do tabaco, cessará a aplicação do programa de resgate de quotas de tabaco. Todavia, os produtores que participaram no programa em 2002 e 2003 continuarão a receber os pagamentos correspondentes ao preço de resgate até 2007 e 2008, respectivamente. Presentemente, o preço de resgate é fixado numa percentagem do prémio para o tabaco no ano de colheita em causa. O regime actual do prémio para o tabaco deixará de existir em 1 de Janeiro de 2006, pelo que é necessário estabelecer, como medida transitória, uma nova base de cálculo dos futuros preços de resgate de quotas. O nível do prémio para o tabaco em rama não sofreu alterações nos anos de colheita de 2002 a 2005. Por razões de continuidade, é, portanto, conveniente utilizar o nível do prémio de 2005 como base de cálculo do preço de resgate.
(45)
Devido à abolição do limiar de garantia e do regime de prémios previstos no Regulamento (CEE) n.o 2075/92 do Conselho (6), o Regulamento (CE) n.o 2848/98 da Comissão, de 22 de Dezembro de 1998, que estabelece normas de execução do Regulamento (CEE) n.o 2075/92 do Conselho no que se refere ao regime de prémios, às quotas de produção e à ajuda específica a conceder aos agrupamentos de produtores no sector do tabaco em rama (7) pode ser revogado. As disposições do Regulamento (CEE) n.o 85/93 da Comissão, de 19 de Janeiro de 1993, relativo aos organismos de controlo no sector do tabaco (8) tornaram-se obsoletas e podem, portanto, ser revogadas.
(46)
Nestas circunstâncias, o Regulamento (CE) n.o 1973/2004 deve ser alterado em conformidade.
(47)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão dos Pagamentos Directos,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CE) n.o 1973/2004 é alterado do seguinte modo:
1)
No artigo 1.o, são aditadas ao n.o 1 três alíneas com a seguinte redacção:
«q)
O pagamento específico para o algodão previsto no capítulo 10A do título IV do mesmo regulamento;
r)
A ajuda para os olivais prevista no capítulo 10B do título IV do mesmo regulamento;
s)
A ajuda ao tabaco prevista no capítulo 10C do título IV do mesmo regulamento.».
2)
No artigo 3.o, a alínea a) do primeiro parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
«a)
Até 15 de Setembro do ano em causa: os dados disponíveis sobre as superfícies ou, no caso do prémio aos produtos lácteos, dos pagamentos complementares, das sementes e do tabaco, previstos nos artigos 95.o, 96.o, 99.o e 110.o-K do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, as quantidades, objecto de pedidos de ajuda no ano civil em curso, se for caso disso subdivididas por subsuperfície de base;».
3)
No artigo 21.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. Sem prejuízo do disposto no artigo 28.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, a ajuda à batata para fécula será paga, pelo Estado-Membro em cujo território estiver situada a exploração que entregar as batatas para o fabrico de fécula, aos agricultores que tenham entregue à fecularia todas as quantidades obtidas na campanha de comercialização, no prazo de quatro meses a contar da data de apresentação da prova referida no artigo 20.o, respeitadas as condições referidas no artigo 19.o».
4)
É inserido um novo artigo 49.oA com a seguinte redacção:
«Artigo 49.oA
Adiantamentos
Os Estados-Membros podem efectuar adiantamentos aos multiplicadores de sementes a partir do dia 1 de Dezembro da campanha de comercialização em causa. O adiantamento será proporcional à quantidade de sementes já comercializada para sementeira, na acepção do artigo 49.o, desde que sejam satisfeitas todas as condições previstas no capítulo 10.».
5)
É inserido um capítulo 17A com a seguinte redacção:
«CAPÍTULO 17A
PAGAMENTO ESPECÍFICO PARA O ALGODÃO
Artigo 171.oA
Autorização de terras agrícolas para a produção de algodão
Os Estados-Membros estabelecerão critérios objectivos para a autorização de terras com vista à ajuda específica para o algodão prevista no artigo 110.oA do Regulamento (CE) n.o 1782/2003.
Esses critérios basear-se-ão num ou vários dos seguintes elementos:
a)
A economia agrícola das regiões para as quais a produção de algodão é importante;
b)
O estado pedoclimático das superfícies em questão;
c)
A gestão das águas de irrigação;
d)
As rotações e técnicas de cultivo susceptíveis de respeitar o ambiente.
Artigo 171.oAA
Autorização de variedades para sementeira
Os Estados-Membros autorizarão as variedades registadas no catálogo comunitário que estejam adaptadas às necessidades do mercado.
Artigo 171.oAB
Condições de elegibilidade
A sementeira das superfícies referida no n.o 1 do artigo 110.oB do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 considera-se efectuada com a obtenção de uma densidade mínima de plantas, a fixar pelo Estado-Membro em função das condições pedoclimáticas e, se for caso disso, das especificidades regionais.
Artigo 171.oAC
Práticas agronómicas
Os Estados-Membros podem estabelecer regras específicas no que respeita a práticas agronómicas necessárias à manutenção das culturas em condições de crescimento normais, com excepção das operações de colheita.
Artigo 171.oAD
Cálculo do montante da ajuda por hectare elegível
1. Sem prejuízo do artigo 171.oAG, no caso da Espanha e de Portugal, se a superfície de algodão elegível para a ajuda exceder a superfície de base nacional fixada no n.o 1 do artigo 110.oC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, o montante da ajuda previsto no n.o 2 do mesmo artigo será multiplicado por um coeficiente de redução, obtido por divisão da superfície de base pela superfície elegível.
2. Sem prejuízo do artigo 171.oAG, no caso da Grécia, se a superfície de algodão elegível para a ajuda exceder 300 000 hectares, o montante da ajuda a pagar por hectare será obtido efectuando a soma do produto de 594 euros por 300 000 hectares com o produto de um montante complementar pela superfície além de 300 000 hectares e dividindo o resultado dessa soma pela superfície total elegível.
O montante complementar referido no primeiro parágrafo será de:
-
342,85 euros, se a superfície elegível exceder 300 000 hectares, mas for inferior ou igual a 370 000 hectares,
-
342,85 euros, multiplicados por um coeficiente de redução igual ao resultado da divisão de 70 000 pelo número de hectares além de 300 000, se a superfície elegível for superior a 370 000 hectares.
Artigo 171.oAE
Aprovação de organizações interprofissionais
Os Estados-Membros aprovarão anualmente, antes de 31 de Dezembro, para a sementeira do ano seguinte, as organizações interprofissionais de produção de algodão que o solicitarem e que:
a)
Reúnam uma superfície total que satisfaça os critérios de autorização referidos no artigo 171.oA e seja superior a um limite de pelo menos 10 000 hectares, estabelecido pelo Estado-Membro, bem como, pelo menos, uma empresa de descaroçamento;
b)
Desenvolvam acções bem identificadas que visem, nomeadamente:
-
uma maior valorização do algodão não descaroçado produzido,
-
a melhoria da qualidade do algodão não descaroçado, em função das necessidades dos descaroçadores,
-
o recurso a métodos de produção respeitadores do ambiente;
c)
Tenham adoptado regras de funcionamento interno no que respeita, nomeadamente:
-
às condições de adesão e às quotizações, em conformidade com as regulamentações nacional e comunitária,
-
se for caso disso, a uma tabela de diferenciação da ajuda por categoria de parcelas, determinada nomeadamente em função da qualidade do algodão não descaroçado a fornecer.
Todavia, em relação a 2006, os Estados-Membros aprovarão as organizações interprofissionais de produção de algodão antes de 28 de Fevereiro de 2006.
Artigo 171.oAF
Obrigações dos produtores
1. Um agricultor não pode ser membro de várias organizações interprofissionais.
2. Os agricultores membros de uma organização interprofissional são obrigados a entregar o algodão produzido a um descaroçador pertencente à mesma organização.
3. A participação de agricultores numa organização interprofissional aprovada deve resultar de uma adesão voluntária.
Artigo 171.oAG
Diferenciação da ajuda
1. A tabela referida no artigo 110.oE do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 (adiante designada por “tabela”) incluirá o acréscimo previsto no n.o 2 do artigo 110.oF do mesmo regulamento e estabelecerá:
a)
Os montantes da ajuda por hectare elegível a receber por um agricultor membro em função da classificação das suas parcelas nas categorias definidas a que se refere o n.o 2;
b)
O método de repartição por categoria de parcelas, em conformidade com o n.o 2, do montante total reservado para a diferenciação da ajuda.
Para efeitos da aplicação da alínea a), o montante de base será pelo menos igual à parte não diferenciada da ajuda por hectare elegível, prevista no n.o 2 do artigo 110.oC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, ajustada, se for caso disso, em conformidade com o n.o 3 do mesmo artigo.
O cálculo a que se refere a alínea a) contemplará igualmente a situação de ausência de entregas de algodão ao descaroçador. Nesse caso, o montante mínimo da ajuda por hectare elegível, a receber pelo agricultor membro em causa, será pelo menos igual à parte não diferenciada da ajuda por hectare elegível, prevista no n.o 2 do artigo 110.oC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, ajustada, se for caso disso, em conformidade com o n.o 3 do mesmo artigo.
2. As parcelas serão classificadas em várias categorias, definidas pelas organizações interprofissionais com base em pelo menos um dos seguintes critérios qualitativos:
a)
Comprimento da fibra do algodão produzido;
b)
Taxa de humidade do algodão produzido;
c)
Taxa de impurezas média do algodão produzido.
A tabela estabelecerá o processo de avaliação de cada parcela à luz destes critérios e de classificação da mesma numa das categorias definidas.
Será excluído da tabela qualquer critério ligado ao aumento da produção ou à colocação do algodão no mercado.
Na aplicação da tabela, pode considerar-se que as parcelas de um agricultor pertencem à mesma categoria de parcelas média e produzem a mesma qualidade de algodão.
3. Se necessário, para a classificação na tabela por categoria de parcelas, o algodão não descaroçado será analisado com base em amostras representativas, no momento da entrega à empresa de descaroçamento, na presença de todas as partes interessadas.
4. A organização interprofissional comunicará ao organismo pagador o montante, resultante da aplicação da tabela, a pagar a cada um dos seus agricultores. O organismo pagador efectuará o pagamento depois de verificar a conformidade e a elegibilidade dos montantes de ajuda em causa.
Artigo 171.oAH
Aprovação e alterações da tabela
1. Para a sementeira de 2006, a tabela será comunicada pela primeira vez ao Estado-Membro em causa, com vista à sua aprovação, antes de 28 de Fevereiro de 2006.
O Estado-Membro decidirá se aprova ou não a tabela no prazo de um mês, a contar da data da comunicação.
2. As organizações interprofissionais aprovadas comunicarão ao Estado-Membro em causa, antes de 31 de Janeiro, as alterações efectuadas à tabela no que respeita à sementeira do ano em curso.
Se o Estado-Membro não levantar objecções no prazo de um mês, a contar da data referida no primeiro parágrafo, as alterações efectuadas à tabela serão consideradas aprovadas.
Se as alterações da tabela não forem aprovadas, a ajuda a pagar será calculada com base na tabela anteriormente aprovada, sem ter em conta as alterações não aprovadas.
3. Se uma organização interprofissional decidir interromper a aplicação da tabela, informará o Estado-Membro desse facto. A interrupção produzirá efeitos em relação à sementeira do ano seguinte.
Artigo 171.oAI
Comunicações aos produtores e à Comissão
1. Os Estados-Membros comunicarão aos agricultores produtores de algodão e à Comissão, antes de 31 de Janeiro do ano em causa:
a)
As variedades autorizadas; todavia, as variedades autorizadas em conformidade com o artigo 171.oAA depois dessa data devem ser comunicadas aos agricultores antes de 15 de Março do mesmo ano;
b)
Os critérios de autorização de terras;
c)
A densidade mínima de plantas de algodão referida no artigo 171.oAB;
d)
As práticas agronómicas exigidas.
2. Caso a autorização de uma variedade seja retirada, os Estados-Membros informarão desse facto os agricultores o mais tardar em 31 de Janeiro, tendo em vista a sementeira do ano seguinte.
3. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão as seguintes informações:
a)
Até 30 de Abril do ano em causa, os nomes das organizações interprofissionais aprovadas e as principais características das mesmas, no que respeita a superfície, potencial de produção, número de agricultores, número de descaroçadores e capacidades de descaroçamento destes;
b)
Até 15 de Setembro do ano em causa, as superfícies semeadas que foram objecto da apresentação de pedidos da ajuda específica para o algodão;
c)
Até 31 de Julho do ano seguinte, os dados finais correspondentes às superfícies semeadas que beneficiaram efectivamente do pagamento da ajuda específica para o algodão a título do ano em causa, após dedução, se for caso disso, das reduções de superfície previstas no capítulo 1 do título IV da parte II do Regulamento (CE) n.o 796/2004.».
6)
É inserido um capítulo I7B com a seguinte redacção:
«CAPÍTULO 17B
AJUDA PARA OS OLIVAIS
Artigo 171.oB
Categorias de olivais
1. Os Estados-Membros determinarão os olivais que podem beneficiar da ajuda prevista no artigo 110.oG do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 e procederão à sua classificação num máximo de cinco categorias, com base em critérios escolhidos entre os seguintes:
a)
Critérios ambientais:
i)
dificuldade de acesso às parcelas,
ii)
risco de degradação física das terras,
iii)
características específicas dos olivais: oliveiras velhas, com valor cultural e paisagístico, em terrenos em declive, variedades tradicionais, raras ou situadas em zonas naturais protegidas;
b)
Critérios sociais:
i)
zonas fortemente dependentes da olivicultura,
ii)
zonas de tradição oleícola,
iii)
zonas com indicadores económicos desfavoráveis,
iv)
explorações com olivais em risco de abandono,
v)
dimensão dos olivais da exploração,
vi)
zonas com elementos característicos, como as produções DOP, IGP, biológicas e integradas.
2. Os Estados-Membros determinarão, relativamente a cada agricultor interessado, a que categoria(s) referida(s) no n.o 1 pertence cada parcela oleícola elegível para a ajuda. Esta informação será registada no sistema de informação geográfica oleícola (“SIG oleícola”).
3. Os Estados-Membros podem adaptar uma vez por ano as categorias de olivais definidas em aplicação do n.o 1.
Quando a adaptação das categorias resultar numa reclassificação dos olivais, a nova classificação aplicar-se-á a partir do ano seguinte ao da adaptação.
Artigo 171.oBA
Cálculo das superfícies
1. Os Estados-Membros calcularão, relativamente a cada produtor, a superfície elegível para a ajuda segundo o método comum estabelecido no anexo XXIV.
As superfícies serão expressas em hectares “SIG oleícola”, com duas decimais.
2. Em derrogação do n.o 1, o método comum estabelecido no anexo XXIV não se aplicará quando:
a)
A parcela oleícola tiver uma superfície mínima, a determinar pelo Estado-Membro até ao limite de 0,1 hectare;
b)
A parcela oleícola estiver situada numa entidade administrativa não incluída na base de referência gráfica do sistema de informação geográfica oleícola.
Nesse caso, o Estado-Membro determinará a superfície oleícola segundo critérios objectivos, de modo a assegurar a igualdade de tratamento dos agricultores.
Artigo 171.oBB
Montante da ajuda
1. Os Estados-Membros estabelecerão o montante indicativo da ajuda por hectare «SIG oleícola» para cada categoria de olival antes de 31 de Janeiro de cada ano.
2. Os Estados-Membros fixarão o montante da ajuda por hectare «SIG oleícola» para cada categoria de olival antes de 31 de Outubro do ano em causa.
Este montante será calculado multiplicando o montante indicativo referido no n.o 1 por um coeficiente que corresponde ao montante máximo da ajuda fixado no n.o 3 do artigo 110.oI do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, tendo em conta, se for caso disso, a redução prevista no n.o 4 desse artigo, dividido pela soma dos montantes obtidos multiplicando o montante indicativo da ajuda referido no n.o 1, estabelecido para cada categoria, pela superfície correspondente.
3. Os Estados-Membros podem aplicar os n.os 1 e 2 a nível regional.
Artigo 171.oBC
Determinação dos dados de base
1. Com base nos dados do sistema de informação geográfica oleícola e nas declarações dos agricultores, os Estados-Membros determinarão, para cada parcela oleícola, as informações seguintes em 1 de Janeiro de 2005, com vista à aplicação da alínea c) do artigo 110.oH: número e localização das oliveiras elegíveis, número e localização das oliveiras não elegíveis, superfície oleícola e superfície elegível da parcela oleícola, bem como a sua categoria em conformidade com o artigo 171.oB.
2. No caso das superfícies plantadas com oliveiras no âmbito dos programas de novas plantações em França e em Portugal, aprovadas pela Comissão nos termos do artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 1638/98 do Conselho (9) e registadas no “SIG oleícola” antes de 1 de Janeiro de 2007, os Estados-Membros determinarão as informações referidas no n.o 1, em 1 de Janeiro de 2006, para as parcelas plantadas em 2005 e, em 1 de Janeiro de 2007, para as parcelas plantadas em 2006. Essas informações serão comunicadas aos agricultores no pedido único a título de 2007, o mais tardar.
Artigo 171.oBD
Comunicações
Os Estados-Membros comunicarão anualmente à Comissão:
a)
Até 15 de Setembro: os dados relativos às superfícies de olivais para as quais foi pedida a ajuda a título do ano em curso, distribuídos por categorias;
b)
Até 31 de Outubro:
i)
os dados relativos às superfícies referidas na alínea a) consideradas elegíveis, tendo em conta as reduções ou correcções previstas no artigo 51.o do Regulamento (CE) n.o 796/2004,
ii)
o nível da ajuda a conceder para cada categoria de olival;
c)
Até 31 de Julho: os dados finais relativos às superfícies de olivais relativamente às quais a ajuda foi efectivamente paga a título do ano anterior, distribuídos por categorias.
7)
É inserido um capítulo 17C com a seguinte redacção:
«CAPÍTULO 17C
AJUDA AO TABACO
Artigo 171.oC
Definições
Para efeitos do disposto no presente capítulo, entende-se por:
a)
“Entrega”, qualquer operação, realizada num único dia, que inclua a entrega de tabaco em rama a uma empresa de transformação por parte de um agricultor ou de uma associação de produtores, no âmbito de um contrato de cultura;
b)
“Atestado de controlo”, o documento, emitido pelo organismo de controlo competente, que atesta a tomada a cargo da quantidade de tabaco em causa pela empresa de primeira transformação, a entrega dessa quantidade no âmbito de um contrato registado e a conformidade das operações efectuadas com os artigos 171.oCJ e 171.oCK do presente regulamento;
c)
“Empresa de primeira transformação”, qualquer pessoa singular ou colectiva aprovada, que realize a primeira transformação do tabaco em rama e explore, em nome próprio e por conta própria, um ou mais estabelecimentos de primeira transformação de tabaco dotados de instalações e equipamentos adequados a esse fim;
d)
“Primeira transformação de tabaco”, a transformação de tabaco em rama, entregue por um agricultor, num produto estável, armazenado e acondicionado em fardos ou em pacotes homogéneos de qualidade correspondente às exigências dos utilizadores finais (manufacturas);
e)
“Associação de produtores”, uma associação que represente agricultores produtores de tabaco.
Artigo 171.oCA
Grupos de variedades de tabaco em rama
As variedades de tabaco em rama são classificadas nos seguintes grupos:
a)
Flue-cured: tabaco curado em estufas ou câmaras com controlo da circulação de ar, da temperatura e da humidade;
b)
Light air-cured: tabaco curado ao ar num local abrigado;
c)
Dark air-cured: tabaco curado ao ar num local abrigado, fermentado antes de ser comercializado;
d)
Fire-cured: tabaco curado ao fogo;
e)
Sun-cured: tabaco curado ao sol;
f)
Basmas (curado ao sol);
g)
Katerini (curado ao sol);
h)
Kaba Koulak (clássico) e variedades similares (curado ao sol).
As variedades pertencentes a cada grupo figuram no anexo XXV.
Artigo 171.oCB
Empresas de primeira transformação
1. Compete aos Estados-Membros aprovar as empresas de primeira transformação estabelecidas no seu território e definir condições apropriadas para essa aprovação.
Uma empresa de primeira transformação aprovada está autorizada a celebrar contratos de cultura, desde que venda directamente, ou indirectamente, sem mais transformações, a empresas de manufactura de tabaco, pelo menos 60 % do tabaco de origem comunitária que comercializar.
2. O Estado-Membro retirará a aprovação se a empresa de transformação desrespeitar, deliberadamente ou por negligência grave, as disposições comunitárias ou nacionais no sector do tabaco em rama.
Artigo 171.oCC
Zonas de produção
As zonas de produção referidas na alínea a) do artigo 110.oK do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 são indicadas no anexo XXVI do presente regulamento para cada grupo de variedades.
Os Estados-Membros podem definir zonas de produção mais restritas, atendendo, nomeadamente, a critérios qualitativos. Uma zona de produção restrita não pode ter uma superfície superior à de um município ou, no caso da França, à de um cantão.
Artigo 171.oCD
Contratos de cultura
1. Os contratos de cultura referidos na alínea c) do artigo 110.oK do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 serão celebrados entre uma empresa de primeira transformação, por um lado, e um agricultor ou uma associação de produtores que o represente, por outro, desde que a associação de produtores seja reconhecida pelo Estado-Membro em causa.
2. Um contrato de cultura será celebrado por variedade ou grupo de variedades. Por força desse contrato, a empresa de primeira transformação fica obrigada a aceitar a entrega da quantidade de tabaco em folha prevista no contrato e o agricultor ou a associação de produtores que o representar a entregar essa quantidade à empresa de primeira transformação, desde que a sua produção efectiva o permita.
3. Relativamente a cada colheita, um contrato de cultura deve incluir, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
Os nomes e os endereços das partes contratantes;
b)
A variedade e o grupo de variedades de tabaco objecto do contrato;
c)
A quantidade máxima a entregar;
d)
O local exacto de produção do tabaco (zona de produção a que se refere o artigo 171.oCC, província, município e identificação da parcela, com base no sistema integrado de controlo);
e)
A superfície da parcela em causa, com exclusão das serventias e das cercas;
f)
O preço de compra por grau qualitativo, com exclusão do montante da ajuda, dos serviços eventuais e dos impostos;
g)
As exigências qualitativas mínimas acordadas por grau qualitativo, com um mínimo de três graus em função da posição das folhas na planta, assim como o compromisso do agricultor de entregar à empresa de transformação, por graus qualitativos, tabaco em rama que corresponda, no mínimo, a essas exigências qualitativas;
h)
O compromisso da empresa de primeira transformação de pagar ao agricultor o preço de compra em função do grau qualitativo;
i)
O prazo de pagamento do preço de compra, que não pode ser superior a 30 dias a contar da data de entrega;
j)
O compromisso, por parte do agricultor, de replantar tabaco na parcela em causa até 20 de Junho do ano de colheita.
4. Se a replantação não for efectuada até 20 de Junho, o agricultor informará desse facto a empresa de transformação e a autoridade competente do Estado-Membro, antes dessa data, por carta registada, indicando a causa do atraso e, se for caso disso, explicando a mudança de parcela.
5. Mediante aditamento escrito, as partes num contrato de cultura podem aumentar as quantidades inicialmente especificadas no contrato. O aditamento deve ser apresentado, para registo, à autoridade competente o mais tardar no quadragésimo dia seguinte à data-limite para a celebração de contratos de cultura, referida no n.o 1 do artigo 171.oCE.
Artigo 171.oCE
Celebração e registo de contratos
1. Salvo casos de força maior, os contratos de cultura devem ser celebrados o mais tardar no dia 30 de Abril do ano de colheita. Os Estados-Membros podem fixar uma data anterior.
2. Salvo casos de força maior, os contratos de cultura celebrados devem ser apresentados, para registo, ao organismo competente nos 15 dias úteis seguintes à data-limite fixada para a sua celebração, referida no n.o 1.
O organismo competente será o do Estado-Membro em que a transformação for efectuada.
Se a transformação se destinar a ser efectuada num Estado-Membro diverso daquele em que o tabaco tiver sido cultivado, o organismo competente do Estado-Membro de transformação enviará imediatamente uma cópia do contrato registado ao organismo competente do Estado-Membro de produção. Se não efectuar directamente o controlo do regime de ajudas, esse organismo enviará uma cópia do contrato registado ao organismo de controlo competente.
3. Se o prazo para a celebração dos contratos referido no n.o 1 ou para o registo dos contratos de cultura previsto no n.o 2 for ultrapassado, no máximo em 15 dias, o prémio a reembolsar será reduzido em 20 %.
Artigo 171.oCF
Contratos com uma associação de produtores
1. Se for celebrado um contrato de cultura entre uma empresa de primeira transformação e uma associação de produtores, esse contrato deve ser acompanhado de uma lista nominativa dos agricultores em causa, bem como da quantidade máxima que cada agricultor entregará e da localização exacta e superfície das parcelas em causa, referidas no n.o 3, alíneas c), d) e e), do artigo 171.oCD.
Essa lista será apresentada, para registo, ao organismo competente o mais tardar no dia 15 de Maio do ano de colheita.
2. As associações de produtores referidas no n.o 1 não podem efectuar a primeira transformação do tabaco.
3. Os agricultores produtores de tabaco não podem pertencer a várias associações de produtores.
Artigo 171.oCG
Exigências qualitativas mínimas
O tabaco entregue a uma empresa de transformação deve ser de qualidade sã, íntegra e comercializável e encontrar-se isento dos defeitos indicados no anexo XXVII. O Estado-Membro pode estabelecer exigências qualitativas mais estritas, que também podem ser acordadas pelas partes contratantes.
Artigo 171.oCH
Litígios
Os Estados-Membros podem prever que os litígios respeitantes à qualidade do tabaco entregue a uma empresa de primeira transformação sejam submetidos à apreciação de um organismo de arbitragem. Os Estados-Membros estabelecerão as regras de composição e de deliberação desses organismos, os quais devem ser constituídos por um ou vários representantes de produtores e de transformadores, em igual número.
Artigo 171.oCI
Nível da ajuda
Em aplicação da alínea d) do artigo 110.oK do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, os Estados-Membros fixarão um montante indicativo da ajuda por quilograma, por variedade ou grupo de variedades de tabaco, antes de 15 de Março do ano de colheita. Os Estados-Membros podem estabelecer uma diferenciação do nível da ajuda em função da qualidade do tabaco entregue. O nível da ajuda correspondente a cada variedade ou grupo de variedades não pode exceder o montante do prémio fixado para a colheita de 2005, por grupo de variedades, pelo Regulamento (CE) n.o 546/2002 do Conselho (10).
Os Estados-Membros fixarão o montante final da ajuda por quilograma, por variedade ou grupo de variedades de tabaco, no prazo de 15 dias úteis a contar da data em que tiver sido concluída a entrega de todo o tabaco da colheita em causa. Se o montante total da ajuda solicitada num Estado-Membro exceder o limite máximo nacional fixado no artigo 110.oL do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, ajustado em conformidade com o artigo 110.oM do mesmo regulamento, o Estado-Membro reduzirá linearmente os montantes a pagar a cada agricultor.
Artigo 171.oCJ
Cálculo do montante de ajuda a pagar
1. A ajuda a pagar aos agricultores será calculada com base no peso de tabaco em folha da variedade ou grupo de variedades em causa, correspondente à qualidade mínima exigida, tomado a cargo pela empresa de primeira transformação.
2. Se a taxa de humidade diferir da taxa indicada no anexo XXVIII para a variedade em causa, o peso será ajustado por cada ponto percentual de diferença dentro dos limites de tolerância fixados no mesmo anexo.
3. Os métodos para a determinação da taxa de humidade, os níveis e frequência da colheita de amostras e o método de cálculo do peso ajustado constam do anexo XXIX.
Artigo 171.oCK
Entrega
1. Salvo casos de força maior, os agricultores devem entregar a totalidade da sua produção à empresa de primeira transformação até 30 de Abril do ano subsequente ao ano de colheita, sem o que perderão o direito a beneficiar da ajuda. Os Estados-Membros podem fixar uma data anterior.
2. A entrega será efectuada quer directamente, no próprio local onde o tabaco será transformado, quer, se o Estado-Membro o permitir, num centro de compra aprovado. O organismo de controlo competente aprovará esses centros de compra, que devem dispor de instalações, instrumentos de pesagem e locais adequados.
3. Se o tabaco não transformado não for entregue nos locais referidos no n.o 2, ou se o transportador que transportar quantidades distintas de tabaco do centro de compra para o estabelecimento de transformação não possuir autorização de transporte, a empresa de primeira transformação que tiver tomado a cargo o tabaco em causa pagará ao Estado-Membro um montante igual à ajuda correspondente à quantidade de tabaco em questão. Esse montante será contabilizado a favor do Fundo Europeu de Orientação e de Garantia Agrícola (FEOGA).
Artigo 171.oCL
Pagamento
O organismo competente do Estado-Membro pagará a ajuda aos agricultores com base em atestados de controlo, emitidos pelo organismo de controlo competente, que certifiquem que o tabaco foi entregue.
Artigo 171.oCM
Adiantamentos
1. Em derrogação do n.o 1 do artigo 10.o do Regulamento (CE) n.o 796/2004, os Estados-Membros podem aplicar um sistema de adiantamentos à ajuda ao tabaco destinada aos agricultores.
2. Os agricultores podem apresentar os pedidos de adiantamento depois do dia 16 de Setembro do ano de colheita. Esses pedidos serão acompanhados dos documentos a seguir indicados, salvo disposições contrárias adoptadas pelo Estado-Membro devido ao facto de deles já dispor:
a)
Cópia do contrato de cultura ou número de registo do mesmo;
b)
Declaração escrita do agricultor em causa, indicando as quantidades de tabaco que está em condições de entregar na colheita em curso.
3. O pagamento do adiantamento, cujo montante máximo será igual a 50 % do montante da ajuda a pagar, com base no nível indicativo da ajuda fixado em conformidade com o artigo 171.oCI, está subordinado à constituição de uma garantia de montante igual ao montante do adiantamento, acrescido de 15 %.
A garantia será liberada logo que o montante total da ajuda tiver sido pago, em conformidade com o artigo 19.o do Regulamento (CE) n.o 2220/85.
4. O adiantamento será pago a partir do dia 16 de Outubro do ano de colheita e no prazo de 30 dias a contar da data de apresentação do pedido referido no n.o 2 e de uma prova de constituição da garantia referida no n.o 3.
O adiantamento será deduzido ao montante da ajuda ao tabaco a pagar em conformidade com o artigo 171.oCL.
5. Os Estados-Membros podem estabelecer condições complementares aplicáveis à concessão dos adiantamentos, nomeadamente no que respeita à data-limite para a apresentação dos pedidos. Os agricultores não podem apresentar pedidos de adiantamento depois de terem começado as entregas.
Artigo 171.oCN
Transformação noutro Estado-Membro
1. A ajuda e os adiantamentos da ajuda serão pagos pelo Estado-Membro no qual o tabaco tiver sido produzido.
2. Se o tabaco for transformado num Estado-Membro diverso daquele em que tiver sido produzido, o Estado-Membro de transformação comunicará ao Estado-Membro de produção, depois de efectuar as acções de controlo necessárias, todos os elementos de que este necessitar para proceder ao pagamento da ajuda ou à liberação das garantias.
Artigo 171.oCO
Comunicações à Comissão
1. Cada Estado-Membro em causa comunicará à Comissão, o mais tardar no dia 31 de Janeiro do ano de colheita:
a)
Os nomes e endereços dos organismos responsáveis pelo registo dos contratos de cultura;
b)
Os nomes e endereços das empresas de primeira transformação aprovadas.
A Comissão publicará, na série C do Jornal Oficial da União Europeia, a lista dos organismos responsáveis pelo registo dos contratos de cultura e das empresas de primeira transformação aprovadas.
2. Cada Estado-Membro em causa comunicará imediatamente à Comissão as medidas nacionais tomadas em aplicação do presente capítulo.
Artigo 171.oCP
Medida transitória
Sem prejuízo de futuras alterações, os produtores cujas quotas de produção de tabaco tiverem sido resgatadas durante as colheitas de 2002 e 2003, em conformidade com o artigo 14.o do Regulamento (CEE) n.o 2075/92, terão direito, a partir de 1 de Janeiro de 2006, em relação ao remanescente dos cinco anos de colheita subsequentes ao ano de resgate da sua quota, a receber um montante igual a uma percentagem do prémio atribuído a título da colheita de 2005, indicado no anexo XXX. Os montantes em causa serão pagos anualmente, até 31 de Maio.
8)
O artigo 172.o é alterado do seguinte modo:
a)
São inseridos dois números, 3A e 3B, com a seguinte redacção:
«3A. É revogado o Regulamento (CE) n.o 1591/2001. Todavia, o Regulamento (CE) n.o 1591/2001 continuará a ser aplicável à campanha de comercialização de 2005/2006.
3B. São revogados, com efeitos a 1 de Janeiro de 2006, os Regulamentos (CEE) n.o 85/93 e (CE) n.o 2848/98. Todavia, os Regulamentos (CEE) n.o 85/93 e (CE) n.o 2848/98 continuarão a ser aplicáveis à colheita de 2005.»;
b)
O n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:
«4. Excepto em relação ao Regulamento (CEE) n.o 85/93, as referências aos actos revogados entender-se-ão como sendo feitas ao presente regulamento.».
9)
O texto constante do anexo do presente regulamento é aditado como anexos XXIV a XXX.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2006, com excepção do n.o 4 do artigo 1.o, que é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2005.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 22 de Dezembro de 2005.