31999R1493
L 179/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1493/1999 НА СЪВЕТА
от 17 май 1999 година
относно общата организация на пазара на вино
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на селскостопански продукти трябва да се съпровождат със създаването на Обща селскостопанска политика и тя самата да включва обща организация на селскостопанските пазари, която може да бъде под различни форми в зависимост от продуктите.
(2)
Общата селскостопанска политика цели постигане на целите на член 33 от Договора, и по-специално в лозаро-винарския сектор, стабилизиране на пазарите и осигуряване на един задоволителен стандарт на живота за съответната селскостопанска общност; тези цели могат да бъдат постигнати чрез адаптиране на ресурсите съобразно нуждите, в частност на база политика на адаптиране на лозарския потенциал и политика на качеството.
(3)
Съществуващата рамка на общата организация на пазара на вино е установена с Регламент (ЕИО) № 822/87 (5), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1627/98 (6); в светлината на придобития опит e целесъобразно посоченият регламент да бъде заменен, за да се отговори на настоящата ситуация в лозаро-винарския сектор, която се характеризира с факта, че докато структурните излишъци са по-редки, излишъците, натрупани в продължение на години, са възможни, по-специално поради рискове от характерни за сектора изменения на продукцията от една реколта до друга.
(4)
Изпълнението на споразуменията от Уругвайския кръг през 1995 г. доведе до по-широко отваряне на пазара на Общността, занапред много по-малко чувствителен спрямо въздействието на традиционните мерки за интервенция, както и до намаляване на възможностите на субсидиран износ на продукти, което принуждава производителите на Общността да подобряват конкурентоспособността си; отсега нататък по-голямата част от износа на продукти се осъществява без субсидии.
(5)
Основният проблем на пазара, с който трябва да се справят някои оператори от лозаро-винарския сектор, понастоящем е ограничената им способност да се адаптират достатъчно бързо към развитието на конкуренцията както на вътрешния, така и на външния пазар; настоящата обща организация на пазара не е предложила никакво разрешение за лозарските зони, чиято продукция явно не намира изгоден пазар; спрямо зоните, чиито пазари се разширяват, няма достатъчна гъвкавост, която да им осигури перспективи за развитие.
(6)
През 1994 г. Комисията представи предложение за реформа на общата организация на пазара на вино, която обаче не бе приета; междувременно ситуацията на пазара се промени, откакто бе направено предложението.
(7)
Оттогава, за да се гарантира необходимата гъвкавост за добра адаптация към новата ситуация, се налага реформа на общата организация на пазара на вино с оглед постигане на големите цели, а именно: да се поддържа по-добро равновесие между предлагането и търсенето на пазара на Общността; да се даде възможност на производителите да разработват разширените пазари; да се позволи на сектора да се превърне в трайно по-конкурентоспособен; да се премахне използването на интервенцията като изкуствено средство за реализиране на излишната продукция; да се поддържа пазара и така да се улесни непрекъснатост на снабдяването с продукти за дестилация на вино на тези части от сектора за спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол; да се вземе предвид регионалното многообразие; да се признае официално потенциалното право на организациите на производителите и секторните организации.
(8)
Регламент (ЕИО) № 822/87 бе допълнен и приложен с Регламенти (ЕИО) № 346/79 (7), (ЕИО) № 351/79 (8), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 1029/91 (9), (ЕИО) № 460/79 (10), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3805/85 (11), (ЕИО) № 456/80 (12), последно изменен с Регламент (ЕИО) 1597/83 (13), (ЕИО) № 457/80 (14), (ЕИО) № 458/80 (15), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 596/91 (16), (ЕИО) № 1873/84 (17), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2612/97 (18), (ЕИО) № 895/85 (19), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (20), (ЕИО) № 823/87 (21), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1426/96 (22), (ЕИО) № 1442/88 (23), последно изменен с Регламент (ЕО) № 859/199 (24), (ЕИО) № 3877/88 (25), (ЕИО) № 4252/88 (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98 (27), (ЕИО) № 2046/89 (28), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2468/96 (29), (ЕИО) № 2048/89 (30), (ЕИО) № 2389/89 (31), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2088/97 (32), (ЕИО) № 2390/89 (33), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2611/97 (34), (ЕИО) № 2391/89 (35), (ЕИО) № 2392/89 (36), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1427/96 (37), (ЕИО) № 3677/89 (38), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2796/94 (39), (ЕИО) № 3895/91 (40), (ЕИО) № 2332/92 (41), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98, и (ЕИО) № 2333/92 (42), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1429/96 (43); тези регламенти са били многократно съществено изменяни; по повод новите изменения и за по-голяма яснота следва да се пристъпи към преработване на посочените регламенти, като те се прегрупират в единен текст.
(9)
Регламент (ЕИО) № 822/87 предвижда Съветът да определи общите правила за прилагане; това създаде уредба, представляваща сложна структура; разглежданите регламенти съдържат множество технически детайли, които по необходимост са претърпели чести изменения; следователно настоящият регламент трябва в обобщен вид да съдържа всички необходими за прилагането му насоки; Съветът трябва да делегира на Комисията всички необходими изпълнителни правомощия съгласно член 211 от Договора.
(10)
Правилата, които се отнасят до общата организация на пазара на вино, са крайно сложни; в някои случаи те не се съобразяват достатъчно с регионалното многообразие; следователно се налага те да се опростят в рамките на възможното, както и да се развие и приложи в рамките на Общността една колкото се може по-близка до производителите политика.
(11)
За да се използва пълноценно и да се засили подобряването на пазарното равновесие, както и да се адаптира по-добре предлагането спрямо търсенето на някои видове продукти, трябва да се предвиди рамка от мерки за управлението на лозарския потенциал, която включва ограничаване на средносрочните насаждения, обезщетения при трайно изоставяне на лозарските масиви и подкрепа за преструктурирането и конверсията на лозята.
(12)
Структурните мерки, които не се отнасят пряко до производството на вино, попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (44); мерките за насърчаване спомагат до голяма степен за конкурентоспособността на сектора и следва да се насърчава специално търговското представяне на вина от Общността на пазари на трети страни; за да се гарантира обаче последователността в политиката на Общността за общо насърчаване, следва да се интегрират мерките, които се отнасят до лозаро-винарския сектор в приложното поле на хоризонталните правила в тази област; за целта Комисията представи предложение за регламент относно мерките за насърчаване и предоставяне на информация относно селскостопанските продукти в трети страни (45).
(13)
Пазарното равновесие е подобрено, макар и относително бавно и трудно; този резултат се дължи главно на действащите ограничения по отношение на засаждането; предвид придобития опит не е възможно да се прибягва до друга мярка, за да се използва пълноценно и да се засилва подобряването на пазарното равновесие; следователно е необходимо да се ограничи по този начин упражняването на правото на собственост на производителите, съобразено с общия интерес.
(14)
Следователно трябва да се поддържат в един средносрочен период ограниченията по отношение на засаждането, така че да се позволи на съвкупността от структурни мерки да произведат своя ефект, и да се забрани засаждането до 31 юли 2010 г. на лози за производство на вина, освен ако настоящия регламент не предвижда изключение.
(15)
Действащото разрешение за ново засаждане на облагородени лози от присадници, комасацията и отчуждаването на земеделски имоти, както и експериментирането в лозарството, което само по себе си не предизвиква необосновани смущения на пазара на вино и следователно трябва да се поддържа в случай на необходим контрол; следва по подобни съображения да се разреши също засаждането на лози, чиято реколта е предназначена за семейна консумация на винопроизводителя.
(16)
Действащото разрешение за ново засаждане за производството на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, е полезен елемент на политиката за качество, основана на по-добро адаптиране на предлагането спрямо търсенето; все пак отлично действащата система за запазване правата за засаждане трябва да позволява постигането на тази цел; следователно следва да се продължи съществуващото разрешение, при условие че се извършват необходимите проверки, в рамките на преходен период с краен срок 31 юли 2003 г., от която дата системата е напълно действаща.
(17)
Действащото разрешение на презасаждане е необходимо, за да се позволи нормалното обновяване на изтощените лозя; следователно съществуващата система трябва да се поддържа, при условие че се извършват необходимите проверки; за по-голяма гъвкавост системата трябва също да позволява, при условията на строг контрол, придобиването и използването на правата за презасаждане, преди да се осъществи съпътстващото го изкореняване; следва да се зачитат правата за презасаждане, придобити съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; от друга страна, трябва да съществува възможността за прехвърляне на правата за презасаждане от едно стопанство на друго, при условия на строг контрол и доколкото посоченото прехвърляне се вписва в политиката за качество или се отнася до облагородените лози от присадници, или е свързано с прехвърлянето на част от стопанството; за да се осигури добро функциониране на общата организация на пазара, следва да са поддържат тези прехвърляния на територията на една държава-членка.
(18)
За да подобри управлението на лозарския потенциал и да се улесни ефикасното използване на правата за засаждане, което допринася за смекчаване ефектите от ограниченията за засаждане, следва да се създаде система от национални и/или регионални резерви.
(19)
Трябва да са предоставят на държавите-членки широки правомощия за преценка относно управлението на резервите, при условие че се извършват необходимите проверки, за да им се позволи по-добре да адаптират използването на правата за засаждане от тези резерви спрямо местните нужди; това право на преценка трябва да включва възможността за закупуване на правата за засаждане, за да се попълват резервите, и за продаване на правата за засаждане, произтичащи от тях; за целта следва да се позволи на държавите-членки да не прилагат системата за резерв, докато не докажат, че разполагат с ефикасна система за управление на правата за засаждане.
(20)
Отпускането на специални предимства за младите производители може не само да ги улесни по отношение на оборудването, а така също и по отношение на структурното адаптиране на стопанисването след първото оборудване; следователно тези производители трябва безплатно да се ползват от произтичащите от резервите права за засаждането.
(21)
За да се гарантира оптималното използване на ресурсите и по-добре да се адаптира предлагането спрямо търсенето, трябва правата за засаждането да бъдат използвани от техните титуляри в разумен срок или, ако това не е направено, да бъдат разпределени или преразпределени на резервите; по същите причини следва разпределените на резервите права да бъдат предоставени в разумен срок.
(22)
Подобряването на пазарното равновесие и развитието на световния пазар могат да оправдаят едно увеличаване на правата за засаждане, които трябва да бъдат разпределени на съответните държави-членки, както и, отчасти, на резерва на Общността за разпределение, който зависи от допълнителното търсене на пазара; трябва да се намали посоченото увеличаване посредством предоставяне на правата за ново засаждане за производство на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина, обозначени с географско указание.
(23)
Някои площи са засадени в нарушение на действащите ограничителни разпоредби, които се отнасят до засаждането; оказа се, че предвидените за гарантиране на продукцията от тези площи санкции, които не нарушават пазара на вино, са трудни за прилагане; следователно трябва да се предвиди изкореняването на незаконно засадените площи; това задължение трябва да се наложи по отношение на всяко незаконно засаждане, направено след публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент, и от този момент производителите трябва да са наясно за проекта по въвеждането на това задължение.
(24)
Без да се засягат действащите национални мерки, не е възможно, с оглед правната сигурност, да се наложи на общностно равнище изкореняването на незаконно засадените площи преди публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент; следователно, за да се въведе по-добър контрол върху лозарския потенциал, следва държавите-членки, в определен период, да узаконят положението на посочените площи при извършване на необходимия контрол; различен подход може да се предвиди по отношение на узаконяването според характерните особености на съответното засаждане, особено в случай, когато то води до увеличаване на продукцията; в случай че такъв риск е налице, на съответния производител могат да бъдат наложени адекватни административни санкции.
(25)
Следва да се позволи на държавите-членки да вземат под внимание местните условия и впоследствие, при необходимост, да наложат по-строги правила по отношение на новото засаждане, презасажданията и повторното присаждане.
(26)
Има лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето; за да се стимулира адаптирането на сектора като цяло, следва да се насърчава трайното изоставяне на лозарските площи в посочените зони; следователно трябва да се отпусне премия; следва да се повери на държавите-членки управлението на тази премия в рамките на Общността и при извършване на необходимия контрол, така че премията да се разпредели по-добре по съответните райони; впоследствие държавите-членки трябва да могат да посочат съответните райони и за изчислят размера на премията на база обективни критерии и съобразно общата горна граница.
(27)
Производството на вино в държавите-членки, което не надвишава 25 000 хектолитра годишно не би могло да наруши равновесието на пазара; оттук следва тези държави-членки да бъдат освободени от ограниченията по отношение на засаждането, като обаче бъдат лишени от възможността да получават премия за трайно изоставяне на лозарските площи.
(28)
Има други лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето, но може да бъде адаптирано чрез преструктуриране на лозята посредством конверсия на сортовете, презасаждане на лозята или подобряване на техниките за управление на лозята; за тази цел следва да се предвиди подкрепа, оказвана при необходимия контрол.
(29)
За да се осигури, че преструктурирането и конверсията се извършват по контролиран начин, те трябва да бъдат планирани; следва плановете да бъдат изготвени на ниво възможно най-близко до производителите, за да се гарантира вземането под внимание на регионалното многообразие; въпреки това, за да осигурят съгласуваността на плановете с правото на Общността, държавите-членки трябва да запазят отговорността си на последна инстанция по отношение на тези планове.
(30)
Преструктурирането и конверсията имат две главни финансови последици за производителите, като загубата на приходи през времето на конверсията и разходи за изпълнението на тези мерки; следователно следва подкрепата да се насочи в тези два аспекта; в процеса на преструктуриране има възможност, в определени граници, за допълнителните национални мерки.
(31)
За по-добро управление на лозарския потенциал е добре да се изготви опис на този потенциал на ниво държава-членка или на регионално ниво; за да се насърчават държавите-членки да изготвят описа, следва да се ограничи до тези от тях, които вече са го изготвили, достъпът до узаконяването на незаконно засадените площи, до увеличаването на правата за засаждане, както и до подкрепа за преструктурирането и конверсията; в случая с регионалните описи районите, изготвили описа, не трябва да бъдат изключени от възползването от мерки за узаконяване, преструктуриране и конверсия, предвид това, че други райони не са го направили; всички регионални описи обаче трябва да се приключат преди 31 декември 2001 г.
(32)
Класифицирането на сортовете лози за производство на вино се осъществява по-добре, когато се прави на ниво по-близко до производителите; оттук следва Общността да натовари с това държавите-членки.
(33)
Регламент (ЕИО) № 2392/86 на Съвета от 24 юли 1986 г. за установяване на лозарския регистър на Общността (46), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1631/98 (47), трябва да остане в сила, за да позволи на държавите-членки, в които регистърът е в процес на създаване, то да приключи; трябва да се предвиди обаче по-нататъшното му изменение или отмяна.
(34)
За да се запази пазарното равновесие, следва да се предвиди помощ за частно складиране на трапезното вино и някои видове гроздова мъст; мярката трябва да бъде възможно най-гъвкава, за да се адаптира към развитието на пазара; за тази цел следва да се предвиди възможността за приключване на прилагането ѝ в най-кратки срокове.
(35)
За да се премахне възможността за използване на интервенцията като изкуствено средство за пласиране на излишната продукция, следва да се промени режимът за дестилация; следователно трябва да се предвидят формите на дестилация, както следва: задължителна дестилация на вторичните продукти на винификацията; задължителна дестилация на вина, произведени от сортове грозде, което не е класифицирано непременно като винени сортове; дестилация с цел поддържане на пазара на вино, като се осигурява непрекъснатост на снабдяването с продукти от дестилация на вино на частите на сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол, и кризисна дестилация; следва да се премахне всяка друга форма на дестилация; за да се отговори на нуждите на пазара и специфичните регионални условия, предвидените мерки трябва да бъдат възможно най-гъвкави.
(36)
Предвид влошеното качество на вината, получени чрез свръхналягане, тази практика трябва да се забрани и за да се избегне, да се предвиди задължителна дестилация на джибрите и винената утайка; при все това, с оглед условията за производство в някои лозарски райони, то могат да бъдат предвидени дерогации от това задължение; освен това при положение че производствените и пазарните структури в лозарска зона А или в гермаската част на лозарска зона В, или в районите с лозови насаждения в Австрия, са на път да докажат, че целите на мярката са постигнати, за производителите от тези райони следва да замени задължението за дестилация на вторичните продукти от винификацията със задължението да се извличат под контрол вторичните продукти.
(37)
Трябва да се ориентира производството на вино от сортове грозде, които не са непременно класифицирани на първо място като сортове винено грозде, към традиционни за сектора на спиртните напитки предназначения и други традиционни употреби; следва да се предвиди задължителна дестилация на вината, чиито количества надхвърлят тези на нормално произведените за тези предназначения вина.
(38)
Някои части на сектора на спиртните напитки представляват важен традиционен канал за пласирането на продукти от винена дестилация и други лозаро-винарски продукти; следователно за задоволяването на този пазар следва, за дестилацията на трапезни вина и на вина, от които може да се произведат трапезни вина, да се предвиди от страна на Общността първична помощ за дестилацията на тези вина и вторична помощ за съхранението на получения дестилат.
(39)
За да се справят с изключителни случи на смущения на пазара и със сериозните проблеми по отношение на качеството, трябва да се предвиди мярка за кризисна дестилация; предвид специфичните положения следва Комисията да определи размера и вида на помощта, включително в случая, когато е констатиран значителен спад на пазарната цена за дадена категория вино; мярката трябва да бъде приложена на доброволни начала от производителите; следва да се предвиди, че в случай на прилагане на мярката в продължение на три последователни години за специална категория вино (в специална зона) Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад и, при необходимост, предложения;
(40)
Реализацията на алкохола, получен от дестилация, трябва да се осъществява така, че да позволяват по-голяма прозрачност и контрол и предотвратяване на всякакви смущения на традиционните пазари на алкохол.
(41)
Понастоящем увеличаването на естественото алкохолно съдържание не е постигнато при еднакви икономически условия от всички производители на Общността поради различия в енологичните практики, разрешени с настоящия регламент; за да се премахне тази дискриминация, трябва да се насърчава употребата на лозаро-винарски продукти за обогатяване, което да позволи разширяването на техните канали и предотвратяването на излишъци от вино; за да се постигне това, трябва да се изравнят цените на различните продукти за обогатяване; този резултат може да се постигне посредством въвеждане на режим за помощ за концентрираната гроздова мъст и на ректифицираната концентрирана гроздова мъст от някои райони и използвани за обогатяване.
(42)
За да се постигне по-трайно равновесие между производството и потреблението, се запазва необходимостта от засилване употребата на лозаро-винарски продукти; изглежда оправдано да се интервенира дори преди етапа на производството на трапезни вина, като се насърчи използването на гроздова мъст за цели, различни от винификацията, чрез помощ, която да гарантира запазването на традиционните канали за лозаро-винарски продукти на Общността; една такава мярка трябва да се прилага, без да се нарушава конкуренцията и като се вземат предвид традиционните методи на производство.
(43)
Производителите, които не са изпълнили задълженията си за дестилацията, трябва да бъдат лишени от възползването от всяка друга интервенционна мярка.
(44)
При завишени цени на пазара на Общността следва съответно да се предвидят мерки.
(45)
С оглед характеристиките на пазара на вино създаването на организации на производителите има вероятност да подпомогне постигането на целите на общата организация на пазара; държавите-членки могат да признаят тези организации; те от своя страна трябва да се създават доброволно и да докажат обхвата и ефикасността на услугите, които предлагат на членовете си.
(46)
За да се подобри функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки трябва да бъдат готови да пристъпят към изпълнение на взетите от секторните организации решения; обхватът на тези решения трябва да изключва съгласуваните практики; следва Комисията да гарантира съответствието на тези решения с правото на Общността; секторните организации трябва да изпълнят определени задачи, като се съобразяват с интересите на потребителите.
(47)
От съображения, свързани със здравето и за да се стимулира подобряване на качеството, следва да се определят на общностно равнище единствените енологични обработки и практики, които се разрешават за производството на продукти, обхванати в настоящия регламент; от сходни съображения за производството на предназначени за директна консумация от човека вина, трябва да се използват единствено сортове винено грозде.
(48)
Предвид факта, че производствените условия, и по-специално почвите, теренът и климатът варират значително от една лозарска зона на Общността до друга, важно е тези вариации да се вземат под внимание при енологичните обработки и практики; с оглед опростяване и улесняване на измененията на база опита и технологичния прогрес трябва да се определят някои технически ограничения и условия, свързани с тези практики, и обработки в рамките на характерните особености на приложение; следва обаче да бъдат фиксирани в настоящия регламент границите на серния двуокис, сорбиновата киселина, калиевия сорбат с оглед важността им от здравословна гледна точка.
(49)
Трябва да се предвидят технологични правила за анализ, разрешени за лозаро-винарските продукти.
(50)
Означението, наименованието и търговското представяне на продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да имат важни последствия при търговския им пласмент; оттук следва, във връзка с това, настоящия регламент да определи правилата, които се отнасят до законовите интереси на потребителите и производителите и способстват за правилното функциониране на вътрешния пазар и производството на качествени продукти; основните принципи на тези правила трябва да предвиждат задължителното използване на някои означения за идентифициране на продукта и предоставяне на ценна информация на потребителите, както и допълнителното използване на други обозначения на база правилата на Общността или при разпоредби, които се отнасят за превенцията на злоупотреби.
(51)
Правилата за означаването трябва да предвидят разпоредби за превенцията на злоупотреби, за санкции на общностно равнище в случай на неправилно етикетиране, за използване на езици, и по-специално когато се използват различни азбуки и знаци, особено когато те могат да предизвикат объркване у потребителите.
(52)
Предвид различията на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и техните пазари, както и очакванията на потребителите и традиционните употреби, правилата трябва да бъдат диференцирани според съответните продукти, по-специално що се отнася до пенливото вино, и според техния произход.
(53)
Следва правилата да се прилагат по същия начин при етикетирането на вносни продукти, по-специално за да се поясни произходът им и да се избегне объркването им с продукти на Общността.
(54)
Правото да се използват географски указания и други традиционни наименования има икономическа стойност; оттук следва да се регламентира това право и да се защитават тези означения; за да се стимулира лоялната конкуренция и да не се объркват потребителите, може да се окаже необходимо тази закрила да се отрази върху продуктите, които не са обхванати от настоящия регламент, включително тези, които не са посочени в приложение I към Договора.
(55)
С оглед интереса на потребителите и възможността за подобен подход спрямо качествените вина, произведени в определен район в трети страни, трябва да се предвиди, в рамките на взаимните договорености, възможността вносните вина, предназначени за пряка консумация от човека и означени с географско указание, да са под режим на защита и контрол, когато се търгуват в Общността.
(56)
За да се вземат предвид задълженията, които произтичат от членове 23 и 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, неделима част от Споразумението, с което се създава Световната търговска организация, прието с Решение 94/800/ЕО (48), следва да се предвиди правото на заинтересованите страни, при известни условия, да препятстват незаконното използване на географските указания, защитени от трета страна член на СТО.
(57)
Осъществяването на политика за качество в областта на селското стопанство и в частност в лозаро-винарския сектор може единствено да допринесе за подобряване на пазарните условия и с това да доведе до разширяване на каналите за пласмент; приемането на общи допълнителни правила по отношение на производството и контрола на качествените вина, произведени в определен район, се вписва в рамките на такава политика и може да допринесе за осъществяването на тези цели.
(58)
За да се поддържа едно минимално ниво на качество на качествените вина, произведени в определен район, да се избегне неконтролируемото нарастване на производството на тези вина и за да се хармонизират разпоредбите на държавите-членки с оглед създаването на условия за конкуренция в Общността, следва да се фиксира рамката от правила на Общността относно производството и контрола на тези вина, с която специфичните разпоредби на държавите-членки трябва да се съобразяват.
(59)
Необходимо е да се изброят и да се определят естеството и обхватът на елементите, които позволяват да се характеризира всяко от качествените вина, произведени в определен район, като се вземат предвид традиционните условия на производство; трябва обаче да се направи общо усилие за хармонизиране по отношение на изискванията за качество; тези елементи трябва да са, както следва: очертаване границите на производствената област, сортовете лози, практики за обработка на земята, методите за винификация, минимално естествено алкохолно съдържание, добив на хектар, уточняване на органолептичните характеристики; като се вземе предвид специфичното естество на ликьорните качествени вина, произведени в определен район, и пенливите вина, произведени в определен район, трябва да се определят специфични правила за тези продукти.
(60)
Опитът показва, че е необходимо да се определят с по-голяма точност правилата, които се отнасят до декласифицирането на качествените вина, произведени в определен район, в трапезни вина и да се предвидят случаите, при които производителят може да не поиска класифициране за качествено вино, произведено в определен район, на продукт, описан в декларация за реколтата, или за производството като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район.
(61)
За да се съхрани специфичният характер на качеството на качествените вина, произведени в определен район, следва да се позволи на държавите-членки да прилагат допълнителни правила или по-строги от правилата на Общността относно производството и пласмента на качествените вина, произведени в определен район, в съответствие с лоялните и традиционните практики.
(62)
Създаването на единен пазар на виното в Общността включва въввеждането на единен търговски режим на външните граници на Общността; търговски режим, който включва вносни мита и възстановявания при износ в допълнение към мерките, свързани с външния пазар, следва да стабилизира пазара на Общността; този търговски режим се основава на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори.
(63)
За да се контролира обемът на търговията с вино с трети страни, следва да се въведе за някои продукти режим на вносни и износни лицензии, който включва внасянето на гаранция за осъществяването на операциите, за които са издадени лицензиите.
(64)
За да предотврати или да противодейства на неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността, резултат от вноса на някои селскостопански продукти, вносът на един или повече от тези продукти трябва да се подложи на заплащането на допълнителна такса върху вноса, ако са изпълнени някои условия.
(65)
Следва, при определени условия, да се предоставят на Комисията правомощия за откриване и управление на тарифните квоти, които произтичат от международните спогодби, сключени съгласно Договора или други актове на Съвета.
(66)
При осъществяване износ за трети страни възможността да се предостави възстановяване при износ, равно на разликата между цените в Общността и цените на световния пазар и съответстващо на Споразумението за селското стопанство на СТО (49), би следвало да закриля участието на Общността в международната търговия с вино; тези възстановявания при износ са подчинени на ограничения в количествено и стойностно отношение.
(67)
Трябва да се осигури съблюдаването на ограниченията в стойностно отношение при определянето на възстановяванията посредством контрол върху плащанията в рамките на правилата, отнасящи се до Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието; контролът може да бъде улеснен чрез задължителното предварително фиксиране на възстановяванията, като същевременно се предвижда възможността, в случай на диференцирани възстановявания, за промяна на предварително определеното местоназначение в рамките на географската зона, където се прилага единен размер на възстановяването; при промяна на местоназначението следва да се плати възстановяването, приложимо към действителното местоназначение, но не повече от размера, приложим към предварително определеното местоназначение.
(68)
Съблюдаването на количествените ограничения изисква въвеждането на система на надежден и ефективен контрол; за целта следва да се подчини предоставянето на всяко възстановяване на изискване за представяне на износна лицензия; предоставянето на възстановяванията в наличните граници трябва да се извършва съобразно специфичното положение на всеки отделен продукт; дерогации от това правило следва да се позволят само за операции по предоставяне на хранителни помощи, които са освободени от всякакви ограничения; контролът върху количествата продукти, изнесени с възстановявания по време на пазарните години, предвидени в Споразумението за селското стопанство на СТО, трябва да се извършва на основата на износните лицензии, издавани за всяка пазарна година.
(69)
В допълнение на така описаната система и доколкото е необходимо правилното ѝ функциониране, следва да се предвиди възможността за преминаване към режим на активно усъвършенстване и, доколкото пазарната ситуация го налага, да се забрани този режим.
(70)
Режимът на митата позволява да отпадне всяка друга мярка за защита на външните граници на Общността; при все това механизмът на вътрешния пазар и митата може, при изключителни обстоятелства, да покаже несъвършенства; в такива случаи, за да не се допусне пазарът на Общността да се окаже в беззащитна позиция спрямо смущенията, които могат да последват в резултат от това, следва да е възможно неотложното предприемане на всички необходими мерки; тези мерки трябва да бъдат съобразени със задълженията, които произтичат от споразуменията на СТО.
(71)
Внасяните от трети страни продукти трябва да се подчинят на правила, свързани с определени спецификации на продуктите, които да гарантират известно равновесие по отношение на определенията на вината в Общността; тези продукти също така трябва да бъдат съобразени с правилата в страните, от които произхождат, и, при необходимост, да се придружават от отчет за анализ.
(72)
Следва да се предвиди за всички продукти, предмет на настоящия регламент и разпространявани вътре в Общността, да имат придружителен документ.
(73)
Установяването на единния пазар може да се компрометира с даването на някои помощи; следователно следва разпоредбите на Договора, свързани с оценката на предоставяните от държавите-членки помощи и със забраната на несъвместимите с пазара помощи, да намерят приложение в лозаро-винарския сектор; разпоредбите относно премиите за трайно изоставяне на лозарски площи не трябва да препятстват отпускането на национални помощи със същите цели.
(74)
С оглед неизбежната сложност на правилата в лозаро-винарския сектор трябва компетентните органи на държавите-членки да носят отговорност за тяхното спазване; Комисията следва да е отговорна за осъществяване на контрола и осигуряване на спазването им чрез своите инспектори, в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки.
(75)
Паралелно с развитието на общия пазар на вино държавите-членки и Комисията трябва да си обменят необходимата информация за прилагането на настоящия регламент; производителите на грозде, предназначено за винификация, на мъст и на вино, трябва да декларират реколтата си; предвид необходимостта от тази информация държавите-членки трябва да изискват от производителите и друга информация; Комисията трябва да може да разчита на външна помощ при обработването на всички тези данни.
(76)
За да се улесни изпълнението на съответните разпоредби, следва да се предвиди процедура, която въвежда тясното сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на управителен комитет.
(77)
Разходите, понесени от държавите-членки в резултат от изпълнение на задълженията по приложение на настоящия регламент, трябва да бъдат финансирани от Общността съгласно Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (50).
(78)
Общата организация на пазара на вино трябва да вземе предвид целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
(79)
Общата организация на пазара на вино трябва също да спазва споразуменията, сключени по силата на член 300, параграф 2, от Договора, и по-специално тези, които са част от Споразумението за създаване на Световната търговска организация, по-специално Споразумението за техническите пречки пред търговията (51).
(80)
Преходът от разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 822/87 и други регламенти, които се отнасят до лозаро-винарския сектор, към разпоредбите на настоящия регламент, може да създаде затруднения, които не са разрешени в настоящия регламент; за да се попречи на тази вероятност, трябва да се позволи на Комисията да приеме необходимите преходни мерки; следва също така Комисията да бъде оправомощена да решава специфичните практически проблеми,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ
Член 1
1. Общата организация на пазара на вино се състои от правила относно лозарския потенциал, пазарните механизми, организациите на производителите и секторните организации, както и енологичните практики и обработки, описанието, обозначението, представянето и защитата на продуктите, качествените вина, произведени в определен район (V.Q.P.R.D.), и търговията с трети страни.
2. Тя се прилага за продуктите, както следва:
Код по КН
Описание
а)
2009 60
Гроздов сок (включително и гроздова мъст)
2204 30 92
Друг вид гроздова мъст, различна от тази в процес на ферментация или във ферментация, прекъсната от добавянето на алкохол
2204 30 94
2204 30 96
2204 30 98
б)
ex 2204
Вино от прясно грозде, включително обогатени вина; гроздова мъст, различна от тази в позиция 2009, като изключва друга гроздова мъст от подпозиции 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 и 2204 30 98
в)
0806 10 93
Прясно грозде, различно от трапезното
0806 10 95
0806 10 97
2209 00 11
Винен оцет
2209 00 19
г)
2206 00 10
Пикет
2307 00 11
Винени утайки
2307 00 19
2308 90 11
Джибри от грозде
2308 90 19
3. Определенията на понятията, използвани за продуктите в настоящия регламент, се съдържат в приложение I; определенията на понятията относно алкохолното съдържание - в приложение II; понятията за лозарските зони - в приложение III. Подробни правила за прилагането на приложенията могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
4. Пазарната година за продуктите, обхванати от настоящия регламент, оттук нататък наричана „лозарска година“, започва на 1 август всяка година и приключва на 31 юли следващата година.
ДЯЛ II
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ
ГЛАВА I
ЗАСАЖДАНЕ НА ЛОЗИ
Член 2
1. Засаждането на винени сортове лози, класифицирани съгласно член 19, параграф 1, се забранява до 31 юли 2010 г., освен ако то не се извършва в съответствие с:
а)
право на ново засаждане, по смисъла на член 3;
б)
право на презасаждане, по смисъла на член 4; или
в)
право на засаждане, предоставено от резерв, по смисъла на член 5 или член 6, параграф 1, в случай че се прилага член 5, параграф 8.
До същата дата се забранява и повторното присаждане на винени сортове грозде към сортове, различни от винените сортове.
2. Грозде, добито от площи:
а)
които са били засадени с лози преди 1 септември 1998 г., и
б)
продукция от което, съгласно член 6, параграф 3 и член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може да бъде пласирана единствено за дестилация,
не може да бъде използвано за производството на вино, предназначено за търговия. Продуктите от това грозде могат да бъдат пуснати в обращение единствено за целите на дестилацията. Те обаче не могат да се използват в производството на алкохол с действително алкохолно съдържание от 80 об. % или по-малко.
3. Когато една държава-членка е съставила опис на своя лозарски производствен потенциал съгласно член 16, може да бъде допусната дерогация от параграф 2 от настоящия член. Подобна дерогация трябва да се предостави до 31 юли 2002 г. и трябва да включва разрешение за съответните площи за производство на вино, предназначено за продажба.
Дерогацията се допуска:
а)
когато съответният производител е изкоренил преди това други лози върху еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, освен в случаите, когато е получил за съответната площ премия за изкореняване, съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; и/или
б)
чрез разрешение за ползване на правата на презасаждане, получени от даден производител за период от време, който следва да бъде определен след засаждането на тази площ; държавите-членки могат също да използват за целта новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1; и/или
в)
когато държавата-членка може да докаже, (по удовлетворителен начин за Комисията), че притежава права на презасаждане, за които не е предявила претенции, но биха могли да бъдат валидни, ако бе отправила искане; подобни права могат да бъдат използвани или преразпределяни на производителите за еквивалентна площ по отношение на чистата реколта; и/или
г)
когато производителят е предприел, за период от три години, изкореняване на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта и когато тази площ е била вписана в лозарския регистър на съответната държава-членка;
4. Когато се прилага параграф 3, букви а) или в), държавите-членки налагат административно наказание на съответните производители.
5. Параграф 3, буква в) може да се прилага единствено по отношение на площ, която не надхвърля 1,2 % от площта лозови насаждения.
6. Параграф 3, буква б) се прилага, както следва:
а)
когато производителят получава права от даден резерв, тези права могат да бъдат получени единствено съгласно член 5, параграф 3, буква б), като производителят заплаща 150 % от цената, обичайно получавана от държавата-членка за прилагането на тази разпоредба; или
б)
когато производителят придобива право на презасаждане, то се отнася за съответната площ плюс 50 %, като тези 50 % се прехвърлят на резерва или резервите съгласно член 5 или се добавят към новосъздадените права за засаждане, съгласно член 6, параграф 1, в случаите когато се прилага член 5, параграф 8.
7. Площите с лозови насаждения, класифицирани съгласно член 19, параграф 1 като сортове винено грозде, и:
а)
засадени от 1 септември 1998 г. и чиято продукция съгласно член 6, параграф 3 или член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може единствено да бъде пласирана за дестилация или
б)
засадени в нарушение на забраната за засаждане съгласно параграф 1,
се изкореняват. Разходите по изкореняването се поемат от съответния производител. Държавите-членки се задължават да предприемат необходимите мерки, с които да осигурят прилагането на настоящия параграф.
Член 3
1. Държавите-членки могат да предоставят права на производителите на ново засаждане за площи:
а)
определени за ново засаждане в рамките на мерките за комасация на земята или мерки, свързани с отчуждаване на имоти в обществен интерес, приети съгласно националното законодателство;
б)
определени за експерименти за целите на винопроизводството; или
в)
определени за разсадници.
Държавите-членки могат също да предоставят права на ново засаждане на площи, чиито лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за семейна консумация от лозарите.
2. Държавите-членки могат също да предоставят права за ново засаждане не по-късно от 31 юли 2003 г. за площи, предназначени за производството на качествено вино, произведено в определен район, или трапезно вино, описано с географско указание, за което е установено, че благодарение на качеството му производството на това вино е много по-ниско от търсенето.
3. Правата на ново засаждане се използват от производителя, на който са предоставени, във връзка с площите и за целите, за които са били предоставени.
4. Правата на ново засаждане се упражняват преди края на втората лозарска година след тази, в която те са предоставени. Правата на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, които не са били използвани по предназначение, се разпределят на резерв, съгласно член 5, параграф 2, буква а).
5. Права на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, могат да бъдат предоставяни на производителите единствено в рамките на квоти, определени в член 6, параграф 1. За целта:
а)
преди новосъздадените права, посочени в член 6, да бъдат разпределени на даден резерв или резерви, държавите-членки се уверяват, че предоставянето на права за ново засаждане няма да доведе до намаляване размера на новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1, до стойност по-малка от нула; и
б)
след като дадена държава-членка е разпределила новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, на даден резерв или резерви, последвалото предоставяне на право на ново засаждане означава погасяване на предоставеното право на засаждане, съответстващо на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, разпределено на даден резерв или резерви за съответния район. В случаите, когато даден резерв или резерви не разполагат с достатъчно права на засаждане, не могат да се предоставят права на ново засаждане.
Член 4
1. Правата на презасаждане са, както следва:
а)
правата на презасаждане, предоставени в съответствие с параграф 2; или
б)
подобни права, придобити в съответствие със законодателство на Общността или национално законодателство, което вече не в в сила.
2. Държавите-членки предоставят права на презасаждане на производители, които са изкоренили дадена площ от лозя. Държавите-членки могат да предоставят права на презасаждане на производители, които са предприели изкореняването на площи с лозя преди края на третата лозарска година, след засаждане на площта. Правата на презасаждане са валидни за площ, която е еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозята са били или предстои да бъдат изкоренени.
3. Правата на презасаждане се упражняват в стопанството, по отношение на което те са били предоставени. Държавите-членки могат да предвидят подобни права на презасаждане да се упражняват единствено на територията на площта, на която е било предприето изкореняването.
4. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 3 правата на презасаждане могат да се прехвърлят изцяло или частично на друго стопанство в същата държава-членка, когато:
а)
част от даденото стопанството се прехвърли на същото това друго стопанство. В този случай правото може да използва на територията на последното стопанство на площ, не по-голяма от прехвърлената; или
б)
площи от същото това друго стопанство са предназначени за:
i)
производството на качествени вина, произведени в определен район, или трапезни вина, описани с географско указание,
или
ii)
за обработването на разсадници.
Правата могат да се използват единствено за площите и целите, за които са били предоставени.
Държавите-членки осигуряват прилагането на тези дерогации да не доведе до цялостно увеличаване на производствения потенциал на тяхна територия, и по-специално в случаите, когато прехвърлянето става от площи без напоителни съоръжения към площи с такива съоръжения.
5. Правата на презасаждане, придобити по силата на настоящия регламент, се използват преди края на петата лозарска година, считано от края на годината, в която се е провело изкореняването. Чрез дерогация този период може да бъде продължен от държавите-членки до осем лозарски години. Неоползотворените права на засаждане в този период се разпределят на даден резерв съгласно член 5, параграф 2, буква а).
Член 5
1. С цел подобряване на управлението на производствения потенциал на национално ниво и/или регионално ниво, държавите-членки създават национален резерв и/или, в зависимост от случая, регионални резерви за правата на засаждане.
2. Правата, разпределени на даден резерв или резерви, са, както следва:
а)
права на ново засаждане, права на презасаждане и права на засаждане, предоставени от резерва, които не са използвани в срока, определен в член 3, параграф 4, член 4, параграф 5 и параграф 6 от настоящия член;
б)
права на презасаждане, разпределени на резерва от производителите, титуляри на тези права, при необходимост, срещу заплащане от национални фондове, чийто размер и условия се определят от държавите-членки, като се вземат под внимание законовите интереси на страните;
в)
новосъздадени права на засаждане, посочени в член 6.
3. Държавите-членки могат да предоставят правата, разпределени на резерва, както следва:
а)
без заплащане на производители, които са под 40-годишна възраст и притежават необходимите професионални умения и компетентност и започват работа във лозарско стопанство за първи път като ръководители; или
б)
срещу заплащане в националния или, по целесъобразност, в регионалните фондове, на производители, които възнамеряват да използват правата си на засаждане на лозя, чиято продукция има осигурена пазарна реализация. Държавите-членки дефинират критериите, по които се определя сумата за плащане, която може да варира в зависимост от бъдещия краен продукт на лозята.
4. Държавите-членки съблюдават, че мястото, където се използват правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, използваните сортове и техники на обработване, гарантират съответствие на последващото производство на търсенето и съответствие на получените добиви на средните за района, където се използват правата, особено в случаите, когато правата на засаждане, които произхождат от площи, които не разполагат с напоителни съоръжения, се ползват в площи, разполагащи с такива съоръжения.
5. Правата на засаждане, разпределени на даден резерв, могат да бъдат предоставени от същия този резерв не по-късно от края на петата лозарска година след годината на разпределянето им. Правата на засаждане, които не са били предоставени за този период, се погасяват с приключването му.
6. Правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, се използват преди края на втората лозарска година след годината на предоставянето им. Права на засаждане, предоставени от съответния резерв, но които не са ползвани през този период, се разпределят на резерва, съгласно параграф 2, буква а).
7. В случай че дадена държава-членка създава регионални резерви, тя може да формулира правила, които разрешават прехвърлянето на права на засаждане между отделните резерви. Ако в една държава-членка съществуват както национални, така и регионални резерви, то прехвърлянето между тях също може да бъде разрешено.
За посочените в настоящия параграф прехвърляния може да се прилага коефициент за намаление.
8. Чрез дерогация от параграфи 1-7 компетентните органи в дадена държава-членка могат да предпочетат да не прилагат системата на резерви, ако държавата-членка е в състояние да докаже, че е налице ефективна система за управление на правата на засаждане, прилагана на цялата ѝ територия. Системата, при необходимост, може да дерогира от съответните разпоредби, на настоящата глава. В случай че държавата-членка притежава подобна система, правата на засаждане, посочени в първото изречение на член 4, параграф 5, се удължават с пет години. Второто изречение на член 4, параграф 5 остава приложимо.
Член 6
1. Новосъздадените права на засаждане, включително и правата на ново засаждане, предоставени от държавата-членка по силата на член 3, параграф 2, се разпределят, както следва:
а)
Германия
:
1 534 ха;
Гърция
:
1 098 ха;
Испания
:
17 355 ха;
Франция
:
13 565 ха;
Италия
:
12 933 ха;
Люксембург
:
18 ха;
Австрия
:
737 ха;
Португалия
:
3 760 ха.
б)
резерв на Общността: 17 000 ха.
2. Новосъздадените права на засаждане могат да бъдат единствено разпределени на даден резерв или ползвани съгласно член 2, параграф 3, буква б), когато държавата-членка е съставила опис на своя производствен потенциал, съгласно член 16.
3. Разпределението на новосъздадените права на засаждане, посочени в параграф 1, на даден резерв или тяхното ползване съгласно член 2, параграф 3, буква б) е еднократно.
Член 7
1. В настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„изкореняване“ означава пълното премахване на лозови коренища на дадена площ с лозови насаждения;
б)
„засаждане“ означава окончателното установяване на лозови насаждения или части от лозови насаждения, присадени или не, с оглед производството на грозде или изграждането на разсадници;
в)
„право на засаждане“ означава правото да се засаждат лози в рамките на право на ново засаждане, право на презасаждане, предоставено от резерв, или новосъздадено право на засаждане съгласно условията, посочени в членове 3, 4, 5 и 6;
г)
„право на презасаждане“ означава правото да се засаждат лози на площ, еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозовите насаждения са били изкоренени или предстои да бъдат изкоренени в съответствие с условията, определени в член 4 и член 5, параграф 8;
д)
„повторно присаждане“ означава присаждането на лоза, която вече е била подложена на присаждане.
2. Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила, по-специално, могат да включват:
-
разпоредби относно условията за дестилация на продуктите, посочени в член 2, параграф 7;
-
разпоредби относно условията за предотвратяване на прекомерните административни затруднения при прилагане разпоредбите от настоящата глава;
-
признаването, посочено в член 3, параграф 2;
-
съвместното съществуване на лозови насаждения съгласно член 4, параграф 2;
-
прилагането на коефициент на намаление съгласно член 5, параграф 7;
-
функционирането на резерва на Общността съгласно член 6, параграф 1. Подробните правила, по-специално, могат да уреждат в периода до 31 декември 2003 г. разпределението на новосъздадените права на засаждане от резерва на Общността към държавите-членки за ползването им в райони, където може да се докаже наличието на допълнителни нужди, които могат да бъдат задоволени посредством разпределение на новосъздадените права;
-
разпоредби, които да гарантират, че новосъздадените права на засаждане, предоставени съгласно член 3, параграф 1, не противоречат на забраната за нови засаждания, предвидена в член 2, параграф 1.
3. До 31 декември 2003 г. и на всеки 3 години от тази дата Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за прилагане разпоредбите от настоящата глава. Докладът може да бъде съпровождан, при необходимост, от предложения за предоставянето на допълнителни новосъздадени права на засаждане.
ГЛАВА II
ПРЕМИИ ЗА ИЗОСТАВЯНЕ НА ЛОЗАРСКИ ПЛОЩИ
Член 8
1. Премия се отпуска срещу трайното изоставяне на лозарската дейност на определена площ.
Премия се отпуска, съгласно разпоредбите на настоящата глава, на производители, които обработват култивирани лозарски площи, предназначени за производство на винено грозде. Съответната площ не трябва да бъде по-малка от 10 акра.
2. Държавите-членки могат да определят площите, за които може да се отпусне премия. Те могат също така да подчинят определянето на условия, по-специално, за да се гарантира равновесието между производство и екология в съответните райони.
3. При отпускане на премия производителят губи правото на презасаждане по отношение на площта, за която е предназначена премията.
4. Държавите-членки определят размера на премията за хектар, като вземат под внимание елементите, както следва:
а)
селскостопанския добив или производствения капацитет на стопанството;
б)
технологичните методи на производството;
в)
съответната площ, съотнесена към общата площ на стопанството;
г)
типа вино, което се произвежда;
д)
съществуването на свързана обработка на земята.
5. Размерът на премията не надхвърля максималните стойности, които трябва да се определят.
Член 9
Спрямо следните площи не се отпуска премия:
а)
обработени лозарски площи, за които са констатирани нарушения на националните разпоредби или законодателството на Общността относно засаждането, за период, който следва да бъде определен, но който не надвишава 10 лозарски години;
б)
лозарски площи, които вече не се поддържат;
в)
лозарски площи, засадени за период, който следва да се определи, но не може да надвишава 10 лозарски години;
г)
лозарски площи, които са получили финансиране за преструктуриране и конверсия за период, който следва да се определи, но който не надвишава 10 лозарски години.
Член 10
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Тези правила включват, по-специално:
а)
датите за подаване на заявленията и за извършване на изкореняването;
б)
условията за отпускане на премиите;
в)
максималните суми, посочени в член 8, параграф 5;
г)
екологични съображения;
д)
определяне на периодите, посочени в член 9.
ГЛАВА III
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ И КОНВЕРСИЯ
Член 11
1. Създава се режим на преструктуриране и конверсия на лозята.
2. Режимът цели привеждане в съответствие на производството към търсенето на пазара.
3. Режимът обхваща една или повече от мерките, както следва:
а)
конверсия на сортовете, включително и чрез повторно присаждане;
б)
промяна на местонахождението на лозята;
в)
подобряване на техниките на управление на лозята, свързани с целта на режима.
Режимът не обхваща обичайното обновление на лозята, които са приключили естествения си жизнен цикъл.
4. От режима могат да се ползват само онези райони на дадена държава-членка, по отношение на които тя е съставила опис на производствения потенциал съгласно член 16.
Член 12
Държавите-членки отговарят за плановете за преструктуриране и конверсия, включително и за одобрението на тези планове при необходимост. Плановете отговарят на правилата, определени в настоящата глава и правилата за приложение.
Член 13
1. Отпускането на помощ за преструктуриране и конверсия изисква готов план и, при необходимост, одобрен от държавата-членка. Помощта се отпуска под формата на:
а)
обезщетение на производителите за понесена загуба на приходи вследствие изпълнението на плана, и
б)
помощ за покриване на разходите по преструктурирането ѝ.
2. Обезщетението за производители, понесли загуба на приходи, може да е под формата на:
а)
разрешение за съвместното съществуване на стари и нови лозови насаждения за определен период от време, който не трябва да превишава три години въпреки разпоредбите в глава I от настоящия дял; или
б)
обезщетение, изплащано от Общността.
3. Помощта на Общността за разходите по преструктурирането и конверсията не може да надвишава 50 % от тези разходи. За регионите, класифицирани като региони по цел 1, съгласно Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно определяне на подробни правила за структурните фондове (52), помощта на Общността може да достигне до 75 %. Без да се засяга член 14, параграф 4, държавите-членки по никакъв начин не могат да участват във финансирането.
Член 14
1. Всяка година Комисията предоставя на държавите-членки първоначални разпределяния на база обективни критерии, като взема предвид спецификата на ситуациите и нуждите, както и усилията, които следва да бъдат направени предвид целта на режима.
2. Първоначалните разпределяния трябва да бъде адаптирани от гледна точка на реалните разходи и на ревизирани прогнози за разходите, предадени от държавите-членки, като се взема предвид целта на режима и се съобразят наличните средства.
3. Финансовите помощи между държавите-членки се разпределят, като се взема предвид делът на лозарските площи на Общността в съответната държава-членка.
4. В случай че на държавата-членка е разпределена финансова помощ за определен брой хектари, държавата-членка може да я ползва за по-голям брой хектари от разпределените. В този смисъл държавата-членка може да използва национални средства, за да допълни намалената сума на хектар, така че тя да достигне до нивото на първоначалния максимум на хектар на помощта на Общността.
Член 15
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да включват, по-специално:
а)
минималния размер на съответните лозя;
б)
разпоредби, които регулират ползването на правата на презасаждане при изпълнение на плановете;
в)
разпоредби, които целят предотвратяване на нарастването на производствения потенциал, вследствие прилагане разпоредбите на настоящата глава;
г)
максималния размер на помощта на хектар.
ГЛАВА IV
ИНФОРМАЦИЯ И ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
1. Описът на производствения потенциал съдържа следната информация:
а)
площите с лозови насаждения, класифицирани като сортове за производството на вино съгласно член 19, параграф 1, на територията на съответната държава-членка;
б)
съответните сортове;
в)
съвкупността от съществуващите права на засаждане;
г)
национални или регионални разпоредби, приети в съответствие с настоящия дял.
2. Дадена държава-членка може да предвиди описът да се изготвя по райони. В този случай обаче регионалните описи трябва да бъдат готови до 31 декември 2003 г. Съгласно разпоредбите на настоящия регламент, ако даден район не успее да състави своя опис, то това няма да препятства прилагането на настоящия дял в други райони на същата държава-членка.
Член 17
1. Комисията може да прави оценка на:
а)
производството на лозаро-винарския сектор;
б)
промишлената употреба на лозаро-винарските продукти;
в)
тенденциите за потребление на вино и други продукти на лозаро-винарския сектор, които подлежат на консумация без допълнителна преработка;
г)
всеки един елемент, който трябва да бъде известен за целите на управлението на пазара или на режим за привеждане в съответствие на предлагането.
2. При извършването на тези оценки Комисията може да използва и външна помощ.
3. Комисията осигурява средства за провеждане на независимо изследване на интерспецифичните сортове. На база това изследване тя трябва да представи до 31 декември 2003 г. доклад на Европейския парламент и на Съвета, който, ако е необходимо, да бъде съпроводен с предложения.
Член 18
1. Производителите на грозде за производството на вино и производителите на гроздова мъст и вино декларират всяка година количествата, получени от последната реколта. Държавите-членки могат също така да задължат търговците на грозде, предназначено за винопроизводство, да декларират всяка година пласираните на пазара количества от последната реколта.
2. Производителите на мъст и вино и търговците, различни от търговците на дребно, декларират всяка година наличните количества от гроздова мъст и вино, били те от сегашната реколта или от предходни години. Внесените количества гроздова мъст и вино от трети страни се обявяват отделно.
Член 19
1. Държавите-членки трябва да класифицират сортове лози за производство на вино. Всички класифицирани сортове трябва да принадлежат към вида Vitis vinifera или да произхождат от кръстоска на този вид с други видове от рода Vitis. Сортове, които не могат да бъдат включени в класификацията са, както следва:
-
Noah,
-
Othello,
-
Isabel,
-
Jacquez,
-
Clinton,
-
Herbemont.
2. В своята класификация държавите-членки посочват сортовете лози, годни за производството на всяко от качествените вина, произведени в определен район, произведени на територията им. Тези сортове трябва да бъдат от вида Vitis vinifera.
3. Единствено посочени в класификацията сортове лози могат да бъдат засаждани, презасаждани или присаждани в рамките на Общността за целите на винопроизводството. Това ограничение не се прилага за лозовите насаждения, използвани за научни изследвания и експерименти.
4. Площите, засадени със сортове лози за целите на винопроизводството, но невписани в класификацията, трябва да бъдат изкоренени, освен в случаите когато продукцията от тези площи е предназначена изключително за семейна консумация на винопроизводителя. Държавите-членки предприемат необходимите мерки с цел наблюдение на това изключение.
5. В случаите когато дадени сортове биват изключени от класификацията, изкореняването се осъществява в рамките на 15 години от изключването им.
Член 20
Правилата относно лозарския регистър на Общността, са тези, определени в Регламент (ЕИО) № 2392/86.
Член 21
Глави I и II от настоящия дял не се прилагат в държава-членка, където винопроизводството не надвишава 25 000 хектолитра на лозарска година, като производството се изчислява на база средна продукция за последните 5 лозарски години.
Член 22
Държавите-членки могат да приемат и по-рестриктивни национални правила по отношение на новото засаждане или презасаждане или повторно присаждане. Те могат да изискат заявленията или информацията, предвидени в настоящия дял, да бъдат допълнени с друга информация, необходима за наблюдение развитието на производствения потенциал.
Член 23
1. Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Те могат да се отнасят, по-специално до:
а)
начина и степента на детайлизиране на информацията, необходима за съставяне на описа, посочен в член 16;
б)
управлението на класифицирането на сортове лози, посочени в член 19;
в)
предназначението на продуктите от сортовете грозде, които не фигурират в класификацията.
2. Разпоредбите за придружителен документ за материали за вегетативно размножаване на лози и подробни правила за прилагането му, особено по отношение на контрола, могат да бъдат приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
3. Регламент (ЕИО) № 2392/86 може да бъде изменен или отменен съгласно процедурата, предвидена в член 75.
4. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се взема решение, че дадена държава-членка е съставила описа, посочен в член 16, и, при необходимост, се решава това решение да бъде отменено при определени обстоятелства, в това число в случаите, когато държавата-членка не е успяла да актуализира описа.
ДЯЛ III
ПАЗАРНИ МЕХАНИЗМИ
ГЛАВА I
ПОМОЩ ЗА ЧАСТНО СКЛАДИРАНЕ
Член 24
1. За производителите се въвежда режим на помощ за частното складиране на:
а)
трапезно вино;
б)
гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст и ректифицирана концентрирана гроздова мъст.
2. Отпускането на помощи става след сключване на дългосрочен договор за складиране с интервенционните агенции между 16 декември и 15 февруари следващата година и при условия, които следва да бъдат определени.
3. Дългосрочните договори за складиране се сключват за период, който приключва, както следва:
а)
за трапезните вина - най-рано на 1 септември след датата на сключване и за гроздовата мъст, концентрираната гроздова мъст и ректифицираната концентрирана гроздова мъст - на 1 август след датата на сключване;
б)
най-късно на 30 ноември след датата на сключване.
Член 25
1. Сключването на договорите за складиране се подчинява на условия, които се отнасят преди всичко до качеството на съответните продукти.
2. За трапезните вина договорите за складиране съдържат условия за прекратяване на плащанията по помощта, а също така и съответните задължения на производителя за всичките или част от количествата на съхранение, ако пазарните цени на съответния тип трапезно вино надхвърлят допустимия праг, който следва да се определи.
3. Размерът на помощта за частно складиране може да покрие единствено разходите по техническото съхранение и лихвите, като и двете бъдат изразени като фиксирана сума.
4. За концентрираната гроздова мъст размерът на помощта може да бъде коригиран с коефициент, който да съответства на степента на концентрация.
Член 26
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да уреждат преди всичко:
-
фиксирането на максималния праг, размера и коефициента, посочени в член 25,
-
дългосрочните договори за складиране на трапезни вина могат да бъдат сключвани само за определени трапезни вина,
-
гроздовата мъст, предмет на дългосрочни договори за складиране, може да бъде трансформирана изцяло или частично в концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст през времетраенето на договора,
-
правилата относно прилагането на клаузата за прекратяване на плащанията по помощта, посочени в член 25, параграф 2,
-
гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок, могат да не бъдат предмет на дългосрочен договор за складиране,
-
ефективното времетраене на договорите.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, може да се предвиди, че:
-
режимът за помощи на частно складиране не се прилага, ако е очевидно от пазарната ситуация, че този режим не е оправдан,
-
възможността за сключване на други дългосрочни договори за складиране е необходимо да бъде преустановена, ако е оправдано от пазарната ситуация, и по-специално от динамиката на сключване на договорите.
ГЛАВА II
ДЕСТИЛАЦИЯ
Член 27
1. Свръхпресоването на грозде, смачкано или не, и пресоването на винена утайка се забранява, както и повторната ферментация на гроздови джибри за други цели, освен за дестилация.
2. Филтрирането и центрофугирането на винената утайка не се смятат за пресоване, когато:
а)
получените продукти са с добро и коректно търговско качество;
б)
така обработената винена утайка не е приведена в сухо състояние.
3. Всяко физическо или юридическо лице или група от лица с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, произвели вино, се задължават да доставят за дестилация всички вторични продукти, извлечени от това винопроизводство.
4. Количеството алкохол, което се съдържа във вторичните продукти, трябва да се равнява най-малко на 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино, ако виното е получено директно от гроздето. Освен при дерогациите, предвидени за оправданите от техническа гледна точка случаи, количеството алкохол не може да бъде по-малко от 5 %, когато виното е получено чрез винификация на гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или млади вина в процес на ферментация. В случай че съответните проценти не бъдат достигнати, производителят, спрямо когото съществува това задължение, трябва да достави количество вино от собствената си продукция, за да се гарантира спазването на тези проценти.
Допускат се дерогации от параграф 3 и първата алинея от настоящия параграф за категории производители, които следва да бъдат определени за някои производствени райони, както и вината, подлежащи на дестилация, посочени в член 28.
5. Задължението за доставка, предвидено в параграф 3, може да бъде изпълнено чрез доставка на вино на производители на оцет.
6. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, които притежават вторичните продукти, получени при всяка друга преработка на гроздето, различна от винификацията, се задължават да ги предоставят за дестилация.
7. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, които преработват грозде, добито в лозарска зона А или в германската част на лозарска зона В или от лозарски райони в Австрия, се задължават да изтеглят вторичните продукти, получени от тази преработка, под контрол и при условия, които следва да се определят.
8. Лицата или групите, субекти на задълженията, посочени в параграф 3, или на това, посочено в параграф 6, могат да се освободят от това задължение чрез изтегляне на вторичните продукти от винификацията, под контрол и при условия, които следва да се определят.
9. Изкупната цена на винените джибри, винената утайка и на виното, доставени за дестилация в изпълнение на настоящия член, е равна на 0,995 EUR за обемен процент на хектолитър.
10. Цената за заплащане от дестилатора не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
11. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че полученият чрез дестилация продукт има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави продукта, получен чрез дестилация на интервенционна агенция, при условие че има алкохолно съдържание минимум 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино за дестилация, преди то да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), се изплаща на производителя на подсиленото вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
12. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация, която е била приета съгласно процедурата, посочени в член 31, параграф 1.
13. Параграфи 1-12 не се прилагат нито за гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, нито за гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок.
Член 28
1. Вината, произведени от сортове грозде, включени в класификацията за една и съща административна единица едновременно като сортове винено грозде и сортове с друго предназначение, в повече от нормалните количества и които също така не се изнасят през съответната лозарска година, подлежат на дестилация до датата, която следва да се определи. Освен при дерогация те могат единствено да бъдат в обращение с предназначение дестилация.
2. За определяне на нормалните количества произведено вино, по-специално се вземат предвид:
а)
количествата, произведени през референтния период, който следва да се определи;
б)
количествата вино, запазени за традиционна употреба.
3. Изкупната цена на виното, доставяно за дестилация, съгласно настоящия член, е равна на 1,34 EUR за об. % на хектолитър; тя може да варира през време на лозарската година, ако средната цена за тази лозарска година остане 1,34 EUR за об. %.
4. Цената, платена от дестилатора, не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
5. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че продуктът, получен чрез дестилация, има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави на интервенционна агенция продукта, получен чрез дестилация, ако той има действително алкохолно съдържание от най-малко 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино, преди да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), следва да се изплати на производителя на подсилено вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
6. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация и съгласно процедурите, посочени в член 31, параграф 1.
7. Настоящият член се прилага независимо от член 1, параграф 2.
Член 29
1. Общността може да подпомага дестилацията на трапезни вина или вина, подходящи за производството на вина, за да поддържа пазара на вино и в резултат да улесни непрекъснатостта в доставянето на винени дестилати за тези части от сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол.
2. Подкрепата се осигурява под формата на първична и вторична помощ, отпускана на дестилаторите.
3. Първичната помощ се отпуска въз основа на обема трапезни вина и вино, годно за производството на трапезно вино, подлежащо на дестилация.
4. Първична помощ се разпределя въз основа на система от договори, сключени между дестилаторите и производителите. Определя се минимална цена, която дестилаторите трябва да заплатят на винопроизводителите; тя може да варира през дадена лозарска година, ако средната за тази година цена е равна най-малко на 2,488 EUR за об. %.
5. Размерът на първичната помощ трябва да отразява:
а)
необходимостта минималната средна цена, която дестилаторите следва да заплатят на производителите през дадена лозарска година, да съблюдава равнището, посочено в параграф 4;
б)
необходимостта да се поддържа снабдяването на традиционните пазари от сектора на спиртните напитки на конкурентни цени.
6. Вторичната помощ се отпуска под формата на плащане за покриване на разумните разходи за съхранение на крайния продукт. Тя е предназначена за улесняване действието на режима на първичната помощ.
Член 30
1. Може да се наложи предприемането на мярка за кризисна дестилация, ако са налице изключителни случаи на смущения на пазара, предизвикани от сериозни количества излишъци и/или проблеми, свързани с качеството.
2. Мярката цели:
а)
елиминиране на специфичните излишъци;
б)
осигуряване непрекъснатостта на предлагането между две реколти.
3. Мярката е доброволна по отношение на производителите.
4. Мярката може да бъде ограничена до определени категории вина или производствени области. Тя може да се прилага и за качествените вина, произведени в определен район, единствено по молба на съответната държава-членка.
5. Един от критериите за въвеждането на мярката може да бъде явното влошаване с течение на времето на пазарната цена на дадена категория вино или вина от определени производствени области.
6. В случай че Общността прилага тази мярка три поредни години за определен тип вино (за определена област), Комисията трябва да изготви доклад до Европейския парламент и до Съвета относно продължаващата криза, който включва и предложения, ако е целесъобразно.
Член 31
1. Алкохолът, изкупен от интервенционната агенция, се реализира чрез публична продажба или чрез тръжна процедура. При реализирането на такъв алкохол, компетентните органи се стремят във възможно най-голяма степен да не окажат неблагоприятно влияние на пазарните канали за реализирането на алкохол, който традиционно зависи от съществуването на такива канали. Той може да не бъде пласиран в сектора на алкохола, предназначен за консумация.
2. Може обаче да се вземе решение, че ако снабдяването на части от този сектор, където е задължителна употребата на винения алкохол, не е гарантирано от прилагането на членове 27, 28 и 29, този алкохол може да се пласира в същия сектор.
Член 32
1. За вината, произведени от производители, които са увеличили алкохолното им съдържание чрез добавяне на захароза или мъст и които са се възползвали от помощта, посочена в член 34, фиксираната изкупна цена за всяка отделна дестилация - с изключение на случаите, посочени в член 27 - се редуцира в рамките на всяка лозарска област чрез еднаква за всеки фиксирана сума, изчислена на база размера на помощта, посочена в член 34, и увеличението на алкохолното съдържание, предвидено за съответната лозарска област.
2. По молба на съответния производител гореспосоченото намаление се прилага единствено в рамките на количествата, за които е било увеличено алкохолното съдържание, посочено в параграф 1.
Член 33
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално:
а)
дерогациите, предвидени в настоящата глава;
б)
по отношение на членове 27 и 28 - условията, при които се осъществява дестилацията, изчисляването на обема алкохол в произведеното вино, условията, при които може да се извърши доставката на продуктите до интервенционната агенция, и изкупните цени на продуктите, предназначени за дестилация, които могат да се изкупят от интервенционната агенция, или критериите за фиксиране на тези цени;
в)
минималните норми, които трябва да се спазват за джибрите и утайката;
г)
условията, при които може да се осъществи изтеглянето под контрол, посочено в член 27, параграф 7;
д)
нормалните количества произведено вино, посочени в член 28, параграф 2;
е)
подробни правила за прилагане на мярката, посочена в член 30, включително и продуктите, за които се отнася, и пласирането на продуктите от дестилация с оглед най-вече да се избегне всяко смущение на пазара на алкохол и спиртни напитки;
ж)
възможността за промяна на изкупната цена, посочена в член 28, параграф 3;
з)
определяне на минималната цена, посочена в член 29, параграф 4.
2. Размерът на помощите, посочени в членове 27 и 28, които ще способстват за реализацията на получените продукти, размерът на помощите, посочени в член 29, и правилата, които дефинират условията, които могат да доведат до прилагане на мярката, посочена в член 30, както и обхватът и формата на финансова помощ от страна на Общността за същата мярка, се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75.
ГЛАВА III
ПОМОЩ ЗА ОПРЕДЕЛЕНИ СЛУЧАИ НА УПОТРЕБА
Член 34
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
концентрирана гроздова мъст;
б)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст,
произведени в Общността, когато те се използват за засилване на алкохолното съдържание на винените продукти, за които подобно увеличение е разрешено по смисъла на настоящия регламент.
2. Отпускането на помощ може да бъде запазено за продукти, произхождащи от лозарска зона С III, в случаите когато при липса на такава мярка би било невъзможно запазването на начините на търговия с мъст и купажни вина.
3. Размерът на помощта е фиксиран в евро за об. % потенциално алкохолно съдържание и на хектолитър концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, като се взема предвид разликата в разходите по обогатяването чрез тези продукти и чрез захароза.
Член 35
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени на територията на Общността, за производството на гроздов сок или други хранителни продукти от този гроздов сок;
б)
за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в зона С III за целите на производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, по отношение на които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 използването на съставно наименование, включващо думата „вино“, може да бъде разрешено от съответните държави-членки;
в)
концентрирана гроздова мъст, произведена на територията на Общността, като основен елемент от група продукти, пласирани в Обединеното кралство и Ирландия, с ясни инструкции за потребителите за приготвяне от него на напитка, подобна на виното (домашно приготвено вино).
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, буква б) в случаите когато географското ограничение за производството на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, посочено в тази точка, стане причина за нарушаване на конкуренцията, може да се вземе решение за разширяване на отпускането на помощ за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в други райони на Общността, различни от зона С III.
3. Помощите, посочени в параграф 1, са запазени за използването на продукти, произхождащи от сортове лози, класифицирани или изключително като сортове винено грозде, или като сортове винено грозде, и сортове, предназначени за друга употреба; те могат също така да се отпускат и за грозде от същите сортове с произход от Общността.
4. Размерите на помощите трябва да бъде фиксирани, така че разходите по предлагането на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст с произход от Общността, да бъдат такива, че те да могат да запазят традиционните си пазарни канали.
5. Една част от помощта, предвидена в параграф 1, буква а), която следва да се определи, е заделена за организиране на кампании за търговско представяне, насърчаващи консумацията на гроздов сок. За организиране на кампаниите помощта може да бъде фиксирана на по-високо ниво от това, произтичащо от прилагането на параграф 4.
Член 36
Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Правилата следва да обхващат преди всичко:
а)
условията за отпускане на помощта, посочена в член 34, параграф 1;
б)
мерките, необходими за осигуряване на контрол при използването на продуктите, посочени в член 35, параграф 1;
в)
размера на помощта, посочена в членове 34 и 35, който трябва да се фиксира преди започването на всяка лозарска година;
г)
решението, посочено в член 35, параграф 2.
ГЛАВА IV
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 37
Производителите, субекти на задълженията, посочени в членове 27 и 28, могат да ползват интервенционните мерки, предвидени в настоящия дял, при условие че са спазвали горепосочените задължения за референтен период от време, който следва да се определи. Този период, заедно с подробните правила за прилагане на настоящия член, се установява съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 38
1. В случай че на пазара на Общността се наблюдават прекалено високи цени за даден тип вино и има вероятност тази ситуация да продължи, като по този начин предизвиква смущения на пазара, Комисията може да предприеме необходимите мерки.
2. Интервенционни мерки могат да бъдат предприети за изброените в член 1, параграф 2, буква б) продукти, различни от трапезните вина, в степента, необходима, за да се подкрепи пазара на трапезни вина, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
ДЯЛ IV
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ И СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
ГЛАВА I
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ
Член 39
1. „Организация на производителите“, по смисъла на настоящия регламент, означава всяко юридическо лице, което:
а)
е учредено по инициатива на производителите на продукти, предмет на настоящия регламент;
б)
което цели за членовете си:
i)
да гарантира предварително планиране и адаптиране на производството към търсенето, преди всичко по отношение на качеството и ефективността;
ii)
да насърчава концентрацията на предлагането и пазарната реализация на продуктите;
iii)
да редуцира производствените разходи и стабилизира цените на производител;
iv)
да насърчава използването на екологични начини на обработка на земята, производствени технологии и управление на отпадъчните продукти, по-специално, по отношение на опазване на качеството на водите, почвата и природата и подържането и стимулирането на биологичното разнообразие.
2. Организациите на производители, признати съгласно настоящия регламент, трябва да могат да налагат съответните санкции на своите членове при неспазване на задълженията, установени в устава на организацията.
3. Държавите-членки могат да признаят като организация на производителите, за целите на настоящия регламент, всички групи от производители, които направят искане за това, при условие че:
а)
отговарят на изискванията, определени в параграфи 1 и 2, и предоставят за целта, наред с другите доказателства, доказателство, че имат минимален брой членове и произвеждат минимално количество продукция, годна за продажба;
б)
предлагат достатъчна гаранция за правилното осъществяване, продължителността и ефективността на своята дейност;
в)
помагат ефективно на своите членове за получаването на техническа помощ при използването на екологично чисти начини на обработка на земята.
Член 40
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение за признаване на дадена организация на производителите в срок от три месеца от подаването на заявлението за признаване и съответните придружителни документи;
б)
извършват периодични проверки по отношение спазването на изискванията за признаване от страна на организациите на производителите, налагат съответните санкции, предвидени за тези организации, в случай на неспазване на изискванията, и, при необходимост, вземат решение за оттегляне на признаването на дадена организация;
в)
уведомят Комисията, в срок от два месеца, за всяко взето решение за признаване или оттегляне на признаване.
2. Комисията се уверява в спазването на член 39 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки, след които може да изиска от държавите-членки, когато е необходимо, оттегляне на даденото признаване.
ГЛАВА II
СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
Член 41
1. С цел подобряване функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки производители, преди всичко в изпълнение на решенията на секторните организации, могат да определят правила за търговия, с които да регулират предлагането при първа продажба, при условие че тези правила се отнасят до задържането и/или поетапното пускане на продукция на пазара и изключването на каквото и да било друго съгласувано действие като:
-
фиксиране на цените дори и като ориентир или препоръка,
-
задържане на значително количество от годишната реколта, което обикновено би било налично, както и всяка необичайна операция по ограничаване на предлагането,
-
отказ да се издадат атестации на национално ниво и/или на ниво Общност, необходими за обращението и търговията с лозаро-винарски продукти, при условие че търговията е в съответствие с тези правила.
2. Правилата, посочени в параграф 1, трябва широко да се доведат до знанието на операторите чрез официални публикации в съответната държава-членка.
3. Всяка година държавите-членки, които са се възползвали от възможностите, предвидени параграф 1, изготвят доклад до Комисията относно решенията, приети през предходната година, по силата на предоставените възможности. Комисията разглежда тяхното съответствие с правото на Общността, по-специално, с правилата за свободното движение (членове 28-31 от Договора), конкуренцията (членове 81-86 от Договора) и принципа за забрана на дискриминацията (член 34, параграф 3 от Договора).
4. Организациите, посочени в параграф 1, провеждат някои от следните мерки в един или повече региона на Общността, като вземат под внимание интересите на потребителите:
i)
усъвършенстване на познанието и прозрачността за продукцията и пазара;
ii)
способстване за по-доброто координиране на начините за реализация на продуктите чрез проучване и изследване на пазара;
iii)
изготвяне на типови договори в съответствие с правилата на Общността;
iv)
по-пълно оползотворяване на производствения потенциал;
v)
осигуряване на информация и провеждане на проучвания, необходими за привеждане в съответствие c ориентирането на производството към продукти, които в по-голяма степен са адаптирани към пазарните изисквания, потребителския вкус и очаквания - най-вече по отношение качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vi)
търсене на начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други входящи материали и суровини с цел да се гарантира качеството на продуктите и опазването на водите и почвите;
vii)
разработване на методи и похвати за подобряване качеството на продуктите на всички етапи от производството, винификацията и търговията;
viii)
зачитане и запазване на биологичното земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
ix)
насърчаване на интегрираното производство и други екологично чисти методи на производство.
ДЯЛ V
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ, ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧЕНИЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА
ГЛАВА I
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ
Член 42
1. Разрешените енологични практики и обработки в Общността са утвърдени за производството на продукти, предмет на настоящия регламент, различни от гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за подготовката на гроздов сок.
2. Разрешените енологични практики и обработки могат да се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното запазване и пречистване на даден продукт.
3. Разрешените енологични практики и обработки изключват добавянето на вода, освен когато това се налага от специфична техническа потребност, а също така и на алкохол с изключение на прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, ликьорни вина, пенливи вина, вина, подсилени за дестилация, в условия, които следва да се определят, и искрящи вина.
4. Що се отнася до енологичните практики и обработки, държавите-членки могат да наложат по-строги условия с цел да осигурят запазването на основните характеристики на качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина с географско указание и произвеждани на тяхната територия, пенливите вина и ликьорните вина. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези условия, която от своя страна трябва да ги доведе до знанието на другите държави-членки.
5. Освен ако не се вземе друго решение, единствено сортовете грозде, фигуриращи в класификацията, установена в съответствие с член 19, като винени сортове грозде или продукти, извлечени от тях, могат да бъдат използвани в Общността за производството на:
а)
гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол;
б)
концентрирана гроздова мъст;
в)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст;
г)
вино, подходящо за производството на трапезно вино;
д)
трапезно вино;
е)
качествено вино, произведено в определен район;
ж)
ликьорно вино;
з)
частично ферментирала гроздова мъст, екстрахирана от сухо грозде;
и)
вино от презряло грозде.
6. Купажирането на вино, годно за производството на бяло трапезно вино или на бяло трапезно вино, с вино, годно за производството на червено трапезно вино, или с червено трапезно вино, не може да доведе до получаването на трапезно вино.
Тази разпоредба обаче не може да възпрепятства в някои определени случаи, които следва да се определят, купажиране на вино, посочено в първа алинея, ако крайният продукт носи характеристиките на червено трапезно вино.
Чрез дерогация от първа алинея подобни случаи на купажиране се разрешават до 31 юли 2005 г. в районите, където тази практика е традиционна, и в съответствие с подробни правила, които следва да се определят.
Член 43
1. Разрешените енологични практики и обработки се определят в приложения IV и V.
2. По-специално:
-
разрешените енологични практики и обработки, засягащи обогатяването, асидификацията, деасидификацията и подслаждането, и правилата за съдържанието на серен двуокис и максималното съдържание на летлива киселина са определени в приложение V, букви А-Ж;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на пенливи вина и качествени пенливи вина, са определени в приложение V, букви З и И;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на ликьорно вино са определени в буква К от приложение V.
Член 44
1. От всички продукти, обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, единствено ликьорните вина, пенливите вина, пенливите газирани вина, искрящите вина, искрящите газирани вина, качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина и, където това е приложимо, независимо от член 45, законно внесените вина могат да бъдат предлагани и доставяни за пряка консумация на територията на Общността.
2. С изключение на бутилираното вино, за което има данни, че бутилирането е станало преди 1 септември 1971 г., вина, различни от качествените вина, произведени в определени райони, получени от сортовете лози, посочени в член 42, параграф 5, но неотговарящи на определенията, съдържащи се в точки 12-18 от приложение I, могат да бъдат използвани единствено за семейна консумация от винопроизводителя, за производството на винен оцет или за дестилация.
3. Може да се вземе решение за години с неблагоприятни климатични условия продуктите от лозарските зони А и B, които не притежават минималното естествено алкохолно съдържание, определено за съответната лозарска зона, да се използват в рамките на Общността за производството на пенливи вина и пенливи газирани вина, ако такива вина имат действително алкохолно съдържание от не по-малко от 8,5 об. %, или за производството на искрящи газирани вина. В този случай те се обогатяват до пределните степени, определени в буква Г, точка 5 от приложение V.
4. Без да се засягат по-рестриктивните разпоредби, които държавите-членки прилагат по отношение на тази подготовка на тяхната територия за продукти, които не са обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, може да бъде използвана единствено в подготовката на такива продукти.
5. Гроздов сок и концентриран гроздов сок с произход от Общността не подлежат на винификация или добавяне към виното. Тези продукти се подлагат на контрол по отношение на тяхното използване. Те не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността.
6. Разпоредбите на параграфи 4 и 5 не се прилагат за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които в съответствие с приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, включващо думата „вино“.
7. Виното, годно за получаване на трапезно вино, което няма минималното действително алкохолно съдържание за трапезното вино, може да се разпространява единствено за производството на пенливо вино или за производство на оцет и за дестилация, или за други промишлени цели. Обогатяването на това вино и купажирането на същото с трапезно вино за увеличаване действително алкохолно съдържание до нивата, определени за трапезно вино, може да се извърши единствено в помещенията на винопроизводителя за негова сметка.
8. Нито виното, нито която и да било друга напитка, предназначена за пряка консумация от потребителите, могат да бъдат получени от винена утайка или гроздови джибри с изключение на алкохола, спиртните напитки (eau-de-vie) и пикета.
9. Пикетът, чието производство е разрешено от съответната държава-членка, може да бъде единствено използван за целите на дестилацията или за семейна консумация от винопроизводителите.
10. Подсиленото за дестилация вино може да бъде използвано единствено за целите на дестилацията.
11. Гроздовата мъст в процес на ферментация, екстрахирана от изсушено грозде, може да бъде пусната на пазара единствено за производството на ликьорни вина и то само в лозарските райони, където нейното използване е било традиционно до 1 януари 1985 г., а също така и за получаването на вино от презряло грозде.
12. Прясно грозде, гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавянето на алкохол, с произход от трети страни не могат да бъдат трансформирани във вино или добавяни към вино на територията на Общността.
13. Продуктите, посочени в параграф 12, не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността. Настоящата разпоредба не се прилага за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продуктите, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, съдържащо думата „вино“.
14. Купажирането на вино с произход от трета страна с вино, произведено в Общността, и купажирането на географската територия на Общността между вина, произхождащи от трети страни, се забранява.
15. Съветът може да допусне дерогация от параграф 12, първото изречение от параграф 13 и параграф 14 в съответствие с международните задължения на Общността.
Член 45
1. Освен чрез дерогация, следните продукти не могат да бъдат предлагани или пласирани на пазара за пряка консумация от човека:
а)
продуктите, обхванати от позиции с код по КН 2204 30 10, 2204 21, 2204 29 и 2204 10, внесени или не, които са били обект на енологични практики, неразрешени от Общността, в случаите когато те се допускат съгласно националните правила;
б)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в), които не притежават коректно и добро търговско качество;
в)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, които не съответстват на определенията, посочени в приложение I.
2. Дерогациите, посочени в параграф 1, за вносни продукти се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 133 от Договора.
Член 46
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава и приложения IV и V се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила предвиждат, по-специално:
а)
по отношение на буква А от приложение V - преходните разпоредби относно вината, произведени преди 1 септември 1986 г., и измененията на списъците с вината в точка 2;
б)
по отношение на приложения IV и V - ограниченията и някои условия на използване на енологичните практики и обработки, посочени в тези приложения, с изключение на ограниченията и условията, определени в тези приложения;
в)
решенията, изключенията, дерогациите, условията и списъците, посочени в настоящата глава и приложение V;
г)
прилагането на букви В-Ж от приложение V за продукти, отгледани в дадени региони на Общността, но невключени в лозарските зони, определени в приложение III;
д)
по отношение на буква К от приложение V - списъците, посочени в точка 2, буква б) и точка 6 от нея, дерогациите, посочени в точка 4, буква б), а също така и процедурата за деклариране и регистрация, посочена в точка 6.
2. Следните правила се приемат в съответствие в процедурата, предвидена в член 75:
а)
правилата за сравнение между определени енологични практики и обработки, прилагани в трети страни, и тези, посочени в член 43, параграф 1 и приложение IV;
б)
разпоредбите, уреждащи смесването и купажирането на мъст и вино;
в)
спецификациите за чистотата и за идентичността на веществата, използвани в енологичните практики;
г)
административните правила за осъществяване на разрешените енологични практики и обработки; тези правила могат да предвидят определени енологични практики и обработки да се осъществяват единствено под наблюдението на лице, признато от държавата-членка, което притежава достатъчно познания и опит да гарантира качеството, хигиената и здравословността на съответния продукт;
д)
условията за държане и разпространяване на продуктите, за употребата на продуктите, посочени в член 45 и списъците с продукти, спрямо които не се прилагат изискванията на настоящия член, и уточняването на критерии за предотвратяване на прекалената строгост в отделни случаи, условията, при които държавите-членки могат да разрешат държането, разпространяването, както и употребата на продукти, несъответстващи на разпоредбите на настоящия регламент, различни от тези, посочени в член 45, параграф 1, и на разпоредбите, приети в съответствие с настоящия регламент;
е)
общите правила за експериментална употреба на иначе неразрешени енологични практики и обработки.
3. Методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са претърпели обработка, противоречаща на разрешените енологични практики, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Като се използва същата процедура, се приемат, при необходимост, и максимални стойности за веществата, чието присъствие свидетелства, че определена енологична практика е била използвана, а също така и таблици за сравнителен анализ.
В случаите обаче когато не са предвидени посочените в параграф 1 методи за анализ и правила в Общността за установяване и количествена оценка на веществата в даден продукт, методите за анализ, които следва да се използват, са тези:
а)
признати от Общото събрание на Международната организация по лозята и виното и публикувани от нея; или
б)
когато съответният метод за анализ не фигурира сред тези, посочени в буква а), се използва метод за анализ, съответстващ на стандартите, препоръчани от Международната организация по стандартизация (ISO); или
в)
при отсъствието на един от двата метода, посочени в буква а) и б), и с оглед точността, повторяемостта и възпроизводимостта:
i)
метод, разрешен от съответната държава-членка; или
ii)
при необходимост, всеки друг подходящ метод за анализ.
Автоматизирани методи за анализ, използвани вместо метод на Общността, се считат за еквивалентни на методите за анализ на Общността, посочени в параграф 1, при условие че за тях е установено съгласно процедурата, предвидена в член 75, че получените резултати по отношение на тяхната точност, повторяемост и възпрозводимост, са поне еквивалентни на резултатите, получени при прилагането на съответния метод на Общността.
ГЛАВА II
ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧАВАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА НА ОПРЕДЕЛЕНИ ПРОДУКТИ
Член 47
1. Правилата относно описанието, обозначението и представянето на някои продукти, обхванати от настоящия регламент, както и тези за защитата на някои указания, наименования и понятия, фигурират в настоящата глава и приложения VII и VIII. Тези правила вземат под внимание следните цели:
а)
защита на законните интереси на потребителите;
б)
защита на законните интереси на производителите;
в)
плавното функциониране на вътрешния пазар;
г)
стимулиране производството на качествени продукти.
2. Посочените в параграф 1 правила включват преди всичко разпоредби:
а)
за въвеждане на задължителната употреба на някои наименования;
б)
за разрешаване на употребата на някои наименования в зависимост от условията;
в)
за разрешаване на употребата на други наименования, включително и полезна за потребителите информация;
г)
за управление на условията за защита и контрол на определени наименования;
д)
за управление на употребата на географските указания и традиционните наименования;
е)
за етикетирането на вносни продукти или, в случай на разрешение съгласно настоящия регламент, на производни на тези продукти, с което да се гарантира, че потребителите са информирани за естеството на съответния продукт и че на последния не е поставен етикет за продукт на Общността или продукт на държава-членка.
3. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за описанието на продуктите, съдържащо се, както следва:
а)
на етикетите;
б)
в регистрите и придружителните документи и други документи, предвидени в законодателството на Общността, (наричани по-долу „официални документи“), с изключение на митническите документи;
в)
в търговските документи, преди всичко фактури и разписките за доставка;
г)
в рекламни материали, доколкото настоящият регламент предвижда специална разпоредба за целта.
4. Правилата, посочени в параграф 1, се отнасят за представянето на продуктите, съдържащо се:
а)
върху съдове, включително затварящия механизъм;
б)
върху етикетите;
в)
върху опаковките.
5. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за продукти, предназначени за продажба, и продукти, пуснати на пазара.
Член 48
Описанието и представянето на продуктите, посочени в настоящия регламент, както и която и да било форма на реклама на тези продукти не трябва да бъдат неточни или да съществува вероятност от предизвикване на объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които те са предназначени по отношение най-вече на:
-
информацията, предвидена в член 47. Тази разпоредба се прилага дори когато информацията, която се използва, е в превод или когато препраща към действителното място, от което продуктите са пристигнали, или още когато към тях са добавени думи като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“, „марка“ и други подобни,
-
характеристиките на продуктите, и по-специално тяхното естество, състав действително алкохолно съдържание, цвят, произход или място, от което продуктите са пристигнали, качество, сорт лоза, лозарска година или номинален обем на съдовете,
-
самоличността и статута на физическите или юридическите лица или групи от лица, които са участвали в продажбата и разпространението на въпросния продукт, по- специално бутилиращото предприятие.
Член 49
1. Продукти, чието описание или представяне не е съобразено с разпоредбите на настоящия регламент или с подробните правила, приети за неговото прилагане, не могат да бъдат складирани с цел продажба или предложени на пазара в Общността или изнасяни.
Въпреки това, в случаите когато продуктите са предназначени за износ, дерогации от разпоредбите на настоящия регламент могат да бъдат:
-
разрешавани от държавите-членки, ако тава е изискване на законодателството на трета страна вносител,
-
предвидени в подробните правила за прилагане за случаите, неуредени в първото тире.
2. Държава-членка, на територията на която се намира продукт, чиито описание и представяне не са съобразени с разпоредбите, посочени в параграф 1, предприема необходимите мерки за налагане на санкции според сериозността на извършените нарушения.
Държавата-членка обаче може да даде разрешение за задържане на продукта за продажба, пускането му на пазара на Общността или за износ, при положение че неговото описание или представяне е променено по начин, който изпълнява разпоредбите, предвидени в параграф 1.
Член 50
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, позволяващи на заинтересованите лица да предотвратят, при условията, определени в член 23 и член 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, употребата на територията на Общността на географско указание, добавено към продуктите, посочени в член 1, параграф 2, буква б), за продукти, които не произхождат от мястото, посочено от географското указание, дори в случаите, когато е посочен истинският произход на стоките или географското указание се използва в превод или е придружено от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или други подобни.
2. За целите на настоящия член под „географски указания“ се разбират указания, които идентифицират даден продукт като произхождащ от територията на трета страна, която е член на Световната търговска организация, или от район или местност на тази територия, когато определено качество, репутация или друга характерна особеност на продукта могат да се припишат в голяма степен на това географско място произход.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат независимо от другите специфични разпоредби на законодателството на Общността, които определят правила за обозначаването и представянето на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Член 51
1. С цел прилагане на настоящия дял „географска единица, по-малка от държава-членка“ означава името на:
-
малка местност или група от такива местности,
-
местна административна област или част от нея,
-
лозарски микрорайон или част от него,
-
район, различен от определен регион.
2. Използването на географско указание за обозначаването на трапезни вина, получени от купажиране на вина, произведени от грозде, добито в различни производствени области, се приема, ако минимум 85 % от трапезното вино, получено от купажиране, са от производствената област, чието име носи.
За обозначаването на бели трапезни вина обаче използването на географско указание, което се отнася до производствена област, разположена в лозарска зона А или лозарска зона B, се позволява единствено при условие че продуктите, съставляващи купажиране, произхождат от зона А и от трапезни вина от лозарска зона B.
3. Държавите-членки могат да подчинят използването на географското указание за обозначаване на трапезно вино единствено при условие че е произведено изцяло от определен сорт лоза, ясно обозначен, и с произход изключително от територия с точно очертани граници и чието наименование носи.
Член 52
1. Ако една държава-членка даде наименованието на определен район за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, на вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район, то това наименование не може да се използва за обозначаване на продукти от лозаро-винарския сектор, които не са произведени в този район и/или за които това име не е дадено, съгласно приложимото общностно и национално законодателство. Същото се отнася и за случая, когато една държава-членка дава наименованието на местна административна област или на част от нея, или на малка местност единствено за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, за вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район.
Без да се засягат разпоредбите на Общността относно специално определените типове качествени вина, произведени в определен район, държавите-членки могат да приемат, съобразно посочените производствени условия, името на определения район да се съчетае с уточнение относно технологичните правила на производство или типа продукт, или с наименованието на сорта лоза, или негов синоним.
Независимо от първата алинея, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, може да реши, до 31 август 2001 г., да разреши някои традиционно използвани географски наименования за обозначаване на трапезно вино и станали наименование на определен район, да продължат да се използват и за обозначаване на трапезни вина в продължение на максимум три лозарски години.
2. Следните имена и наименования:
-
името на сорт лоза,
-
специфичното традиционно наименование, посочено в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или в приложение VIII, буква Г, точка 2, буква в), второ тире, или
-
допълнителеното традиционно наименование посочено в приложение VII, буква Б, точка 1, бусва б), пето тире, доколкото това наименование е предоставено от държавата-членка за описанието на вино съгласно разпоредбите на Общността,
могат да бъдат използвани за описанието, представянето и рекламата на напитка, различна от вино или гроздова мъст, при условие че е изключен всеки риск за объркване по отношение на естеството, произхода или мястото, от което пристига, и съдържанието на тази напитка.
3. Използването на име или наименование, посочени в точка 2 или на думите „Hock“, „Claret“, „Liebfrauenmilch“ и „Liebfraumilch“, дори да се придружават от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или друг аналогичен израз, се забранява при описание и представяне на:
-
търговска стока, посочена в позиция с код по КН 2206, освен ако тази стока действително произхожда от така обозначеното място,
-
търговска стока, пусната в търговията с явни инструкции за потребителя да получи напитка, която имитира виното; наименованието на сорта лоза обаче може да се използва, ако съответната търговска стока действително произхожда от този сорт, освен ако това наименование предизвиква объркване с наименованието на специфичен географски район или географска единица, използвана за обозначение на качествено вино, произведено в определен район.
4. Наименованията на:
-
определен район,
-
географска единица, по-малка от определения район, доколкото това наименование се предоставя от държавата-членка за описание на вино, в съответствие с разпоредбите на Общността,
могат да се използват за описание, представяне и реклама на различна от вино или гроздова мъст напитка, при условие че:
а)
по отношение на продуктите, попадащи в позиции с код по КН 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 и 2209, както и за продуктите, изготвени от суровини за производството на вино, имената и наименованията, посочени по-горе, са признати от държавата-членка, от която произхожда продуктът, и че това признаване е в съответствие с правото на Общността;
б)
по отношение на напитки, различни от тези, посочени в буква а), рискът от объркване по отношение на естеството, мястото, от което пристигат, или произхода и състава им, се изключва.
Все пак, дори ако признаването, посочено в буква а), не е осъществено, тези наименования могат да се използват до 31 декември 2000 г., при условие че се спазва буква б).
Член 53
1. Подробните правила за приложение на настоящата глава и приложения VII и VIII се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят, по-специално, за дерогациите, условията и разрешенията, предвидени в посочените приложения.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат следните разпоредби:
а)
указанията, знаците и други означения, посочени в уводната част на приложение VII или в приложение VIII, буква А, точка 2;
б)
списъкът със специфичните традиционни наименования, посочени в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или посочени в приложение VIII, буква Б, точка 2, буква в), второ тире;
в)
условията за използване на географските указания, посочени в приложение VII, буква А, точка 2,
г)
указанията, посочени в приложение VII, буква А, точка 4;
д)
условията за използване на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 1, и в рамките на употребата на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 3;
е)
указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 2, и условията, при които се използват;
ж)
мярката и условията, при които разпоредбите на приложение VII се прилагат за продуктите, обхванати от настоящия регламент, които не са посочени в приложение VII, буква А, точка 1 или в приложение VIII, по-специално гроздовата мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, концентрираната гроздова мъст, младите вина в процес на ферментация и вината от презряло грозде, произвеждани в Общността;
з)
условията за опаковане и превоз на продуктите в съдове, както и тяхното използване и маркировка, включително съдовете за приготвяне и съхранение на пенливи вина;
и)
при необходимост, предоставянето на наименованията на географски единици, посочени в приложение VIII, буква Д, точка 1, второ тире;
й)
задължителните и допълнителните данни, които трябва да фигурират в регистрите, официалните документи и в търговските документи;
к)
подробните правила, посочени в приложение VIII, буква Ж, точки 2 и 5;
л)
подробните правила и дерогациите, посочени в приложение VIII, буква И, точка 6.
ДЯЛ VI
КАЧЕСТВЕНИ ВИНА, ПРОИЗВЕДЕНИ В ОПРЕДЕЛЕН РАЙОН
Член 54
1. „Качествени вина, произведени в определен район“, (V.Q.P.R.D.) означава вина, които отговарят на разпоредбите на настоящия дял и разпоредбите на Общността и националните разпоредби, приети в тази връзка.
2. „Качествените вина, произведени в определен район“, обхващат следните категории:
а)
„качествените ликьорни вина, произведени в определени райони“, (V.L.Q.P.R.D), които отговарят на определението за ликьорно вино;
б)
„качествените пенливи вина, произведени в определени райони“, (V.M.Q.P.R.D.), които отговарят на определението за пенливо вино, включително и качествени пенливи вина, произведени в определен район, тип ароматизирано;
в)
„качествени искрящи вина, произведени в определени райони“, (V.P.Q.R.D.), които отговарят на определението за искрящо вино;
г)
качествени вина, произведени в определени район, различни от вината, посочени в букви а), б) и в).
3. Продуктите, годни за производството на качествено вино, произведено в определен район, са, както следва:
а)
прясно грозде;
б)
гроздова мъст;
в)
гроздова мъст в процес на ферментация;
г)
младо вино все още в процес на ферментация;
д)
вино.
4. Държавите-членки предоставят на Комисията списъка с признатите от тях качествени вина, произведени в определен район, като посочват за всяко от тези качествени вина, произведени в определен район, препратка към националните разпоредби относно производството на тези вина.
5. Комисията публикува горепосочения списък в серия C на Официален вестник на Европейските общности.
Член 55
1. Разпоредбите относно производството на качествените вина, произведени в определен район, в допъленение към националните правила, приети съгласно член 57, параграф 1, и като се вземат предвид традиционните условия за производството им, доколкото те не противоречат на политиката за качество и на плавното функциониране на вътрешния пазар, трябва да се основават на следните елементи:
а)
очертаване границите на производствената област;
б)
сортове лози;
в)
методи на обработка на земята;
г)
методи на винификация;
д)
минимално естествено алкохолно съдържание;
е)
добив за хектар;
ж)
анализ и оценка на органолептичните характеристики.
2. Разпоредбите, посочени в параграф 1, са определени в букви А-К от приложение VI.
3. Разпоредбите на буква Л от приложение VI се прилагат единствено за качествените пенливи вина, произведени в определен район. Разпоредбите на буква М от приложение VI се прилагат единствено за качествените ликьорни вина, произведени в определен район.
Член 56
1. Държавите-членки създават правилата, съгласно които на етап производство:
а)
даден производител може:
i)
да не изиска класификация за качествено вино, произведено в определен район, за даден продукт, фигуриращ в неговата декларация за реколта или за производство като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район; или
ii)
да понижи категорията на качествено вино, произведено в определен район, до трапезно вино;
б)
компетентният орган, определен от държавите-членки, може да определи дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория.
2. Понижаването на дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория на етап търговия се осъществява:
а)
от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия се намира виното, в случаите когато:
i)
виното произхожда от същата държава-членка; или
ii)
става въпрос за малки количества, които следва да се определят;
б)
от компетентния орган на държава-членка, от която произхожда виното, в случаите които не са посочени в буква а).
3. За понижаването в по-ниска категория, посочено в параграф 2, се взема решение в случаите, когато компетентният орган е установил, че:
а)
виното е претърпяло промяна по време на съхранението или превозването, което е довело до влошаване или промяна на свойствата на даденото качествено вино, произведено в определен район;
б)
виното е било подложено на забранена манипулация или не е обозначено в съответствие с правните изисквания като качествено вино, произведено в определен район.
Член 57
1. В допълнение към елементите, посочени в член 55, държавите-членки производители могат, предвид установените лоялни и традиционни практики на производство, да определят всички условия на производство и допълнителни характеристики, на които трябва да отговарят качествените вина, произведени в определен район.
2. В допълнение към другите разпоредби, предвидени в настоящия регламент, държавите-членки производители могат, предвид лоялните и традиционни практики на производство, да определят допълнителни или по-строги характеристики или условия на приготвяне, производство и обращение по отношение на качествените вина, произведени в определен район, произведени на тяхната територия.
Член 58
Подробни правила за прилагането на настоящия дял и приложение VI се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват:
а)
решенията, изключенията, дерогациите и списъците, посочени в настоящия дял и приложение VI;
б)
определяне границите на областите в непосредствена близост до определен район, преди всичко предвид географското им разположение и административните структури;
в)
предназначението на понижените в по-ниска категория качествени вина, произведени в определен район, и условията относно това предназначение;
г)
необходимите разпоредби, свързани със систематичното и обобщено използване на органолептични тестове, а също така и с употребата на вина, които не отговарят на изискванията на тези тестове и условията за тази употреба;
д)
определянето на понятието „малки количества“, посочено в член 56, параграф 2, буква а), ii).
ДЯЛ VII
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
Член 59
1. Всеки внос на продукти, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), на територията на Общността, подлежи на представяне на лицензия за внос. За всеки внос и износ на продукти, различни от посочените в член 1, параграф 2, може да се изисква лицензия за внос или износ.
2. Лицензията се издава от държавите-членки на заинтересованото лице, което е подало заявление за това, независимо от мястото му на установяване в Общността, без да се засягат разпоредбите на членове 62 и 63.
Лицензията е валидна на територията на цялата Общност.
Издаването на лицензията е подчинено на условието за внасяне на гаранция с цел гарантиране изпълнението на задължението за внос или износ за периода на валидност на лицензията и, освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът или износът не с е реализиран в този срок или е реализиран частично.
3. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат:
а)
списъкът на продуктите, за които се изискват лицензии за внос или износ;
б)
периодът на валидност на лицензиите и други подробни правила за прилагане на настоящия член.
Член 60
1. Освен ако в настоящия регламент е предвидено друго, ставките на митата в Общата митническа тарифа се прилагат за продуктите, посочени в член 1, параграф 2.
2. За соковете и гроздовата мъст, включени в кодове по КН 2009 60 и 2204 30, за които прилагането на Общата митническа тарифа зависи от вносната цена на внесения продукт, реалната стойност на тази цена се проверява или на база проверка на всяка партида, или с помощта на фиксирана стойност при вноса, изчислявана от Комисията на база котировките на същите продукти в страната, от която произхождат.
В случая, когато заявената входна цена на съответната партида надвишава фиксираната стойност при вноса, увеличена с марж, приет съгласно параграф 3, който не може да надвишава фиксираната стойност с повече от 10 %, е необходимо внасянето на гаранция, която се равнява на вносното мито, определено на база фиксираната стойност при вноса.
Доколкото, в посочения във втората алинея случай, входната цена на съответната партида не е декларирана, прилагането на Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност при вноса или от прилагането на съответните разпоредби на митническото законодателство при условия, които трябва да се определят съгласно параграф 3.
3. Когато дерогациите, предвидени в член 44, параграф 15, се прилагат за вносни продукти, вносителите депозират гаранция за тези продукти пред митническите органи, определени в момента на пускането с свободно обращение. Тази гаранция е в размер, който следва да се определи. Тя се освобождава при представяне от страна на вносителя на доказателство, прието от митническите органи на държавата-членка, в която продуктите се пускат в свободно обращение, че мъстта, преобразувана в гроздов сок, е използвана в други продукти извън лозаро-винарския сектор или, ако е употребена за производството на вино, е с подходящ етикет.
4. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят по-специално за определянето на критерии за установяване на приложимия контролен режим и елементите, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на фиксираните стойности при вноса, равнището на гаранцията, посочена в параграф 3, и правилата относно освобождаването на тази гаранция.
Член 61
1. За да се избегнат или предотвратят неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността при вноса на някои продукти, посочени в член 1, параграф 2, вносът, при размер на митото, предвиден в Общата митническа тарифа, на един или повече от тези продукти, подлежи на плащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, определени в член 5 от Споразумението за селското стопанство, сключено по силата на член 300 от Договора в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори, освен когато не съществува вероятност вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато тези въздействия са непропорционални по отношение на преследваната цел.
2. Началните цени, под които може да се наложи допълнително вносно мито, са тези, които Общността изпраща на Световната търговска организация.
Началните обеми, след прехвърлянето на които се налага допълнителното вносно мито, се определят по-конкретно на базата на обема на вноса в Общността в продължение на трите години, предшестващи годината, в която възниква или е вероятно да въз никнат неблагоприятните въздействия, посочени в параграф 1.
3. Вносните цени, които се вземат предвид за допълнителното вносно мито се определят на база на вносните цени CIF на съответната пратка.
За тази цел вносните цени CIF се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос в Общността.
4. Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия член съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят главно за:
а)
продуктите, за които допълнителните вносни мита се прилагат съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство;
б)
другите необходими критерии за гарантиране прилагането на параграф 1 съгласно член 5 от посоченото споразумение.
Член 62
1. Тарифните квоти за продуктите в обхвата на настоящия регламент, произтичащи от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора или друг акт на Съвета, се откриват и управляват от Комисията съгласно подробните правила, приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
2. Управлението на квотите може да се извършва чрез прилагане на един или комбинация от следните методи:
а)
метод, основан на хронологичния ред на подаването на заявленията (на принципа „първи пристигнал, първи обслужен“);
б)
метод на разпределение, пропорционално на заявените количества при подаването на заявленията (по метода „едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на традиционния търговски поток (по метода „традиционни вносители/новодошли“).
Могат да бъдат приети и други подходящи методи. Те не допускат никакви форми на дискриминация между съответните оператори.
3. Приетият метод за управление се съобразява, когато е необходимо, с нуждите, свързани с предлагането на пазара на Общността и с необходимостта от запазване на равновесието на пазара, като същевременно може да се основава на прилаганите в миналото методи по отношение на квотите, които отговарят на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, които произтичат от споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Подробните правила, посочени в параграф 1, предвиждат откриването на годишните квоти, както и, ако е необходимо, според подходящото им разпределение по фази, определят метода на управление, който следва да се приложи, и включват разпоредби относно:
а)
гарантиране на естеството, произхода на продукта и страната, от която пристига;
б)
признаване на документа, използван за проверка на предвидените в буква а) гаранции;
в)
условията за издаване и валидност на лицензиите за внос.
Член 63
1. Доколкото е необходимо, за да се позволи износът на:
а)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в);
б)
захари, включени в код по КН 1701, глюкоза и глюкозен сироп, включени в кодове по КН 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 и 1702 90 50, включително под формата на продукти, попадащи под кодове по КН 1702 30 51 и 1702 30 59, използвани в продукти, попадащи под кодове по КН 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 и 2204 30 99,
на база цените на тези продукти в международната търговия и в рамките на ограниченията, които произтичат от сключените споразумения, съгласно член 300 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да бъде покрита чрез възстановяване при износ.
2. За предоставянето на количества, които могат да бъдат изнасяни с възстановяване, е установен следният метод:
а)
най-подходящ с оглед естеството на продукта и съответната пазарна ситуация, който позволява възможно най-ефикасното използване на наличните ресурси и с оглед ефикасността на структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между малките и големите оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, като се вземат предвид административните изисквания;
в)
който предотвратява всяка възможна дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяването при износ е еднакво за цялата Общност. То може да бъде диференцирано по местоназначението, когато международната търговска ситуация или специфичните изисквания на някои пазари го изискват.
Възстановяванията, посочени в параграф 1, буква а), се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75. Определянето се прави на редовни интервали.
Възстановявания, определяни на редовни интервали, могат, при необходимост, да бъдат изменени в периода на интервенция от Комисията по молба на държавата-членка или по инициатива на Комисията.
Разпоредбите на член 64, които се отнасят за посочените в тях продукти, се прилагат като допълнение.
4. Възстановяването се предоставя единствено при подадено заявление и представяне на съответната лицензия за износ.
5. Размерът на възстановяването, приложимо към износ на продуктите, посочени в член 1, е приложимото в деня на подаване на заявлението за лицензия и, при предоставянето на диференцирано възстановяване, приложимото на същия ден за:
а)
местоназначението, посочено в лицензията, или
б)
където е приложимо, действителното местоназначение, в случай че е различно от посоченото в лицензията. В този случай размерът на възстановяването не може да надхвърля този за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотврати злоупотреба с използването на гъвкавостта, предвидена в настоящия параграф, могат да се предприемат нужните мерки.
6. Параграфи 4 и 5 може да не се прилагат за продуктите, посочени в член 1, за които се изплащат възстановявания в рамките на операции за отпускане на хранителна помощ съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Спазването на обемните ограничения, които произтичат от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, е гарантирано на база лицензии за износ, издадени за предвидени референтни периоди, прилагани за съответните продукти.
Относно спазването на задълженията по споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговските преговори, приключването на референтния период не засяга валидността на лицензиите за износ.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредбите относно преразпределянето на количествата за износ, които не са разпределени или не са използвани, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 64
1. Настоящия член се прилага за възстановяванията, посочени в член 63, параграф 1.
2. Размерът на възстановяванията за продуктите, посочени в член 63, параграф 1, буква б), се равнява:
а)
за непреработената захар и бялата захар - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 17 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 г. относно общата организация на пазара на захар (53) и разпоредбите по прилагането му.
б)
за глюкозата и сиропа от глюкоза - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 13 от Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно общата организация на пазара на зърнените култури (54) и разпоредбите по прилагането му.
За да ползват правото на възстановяване, преработените продукти трябва да се придружават по време на износа от декларация на заявителя, където се посочват количествата непреработена захар, бяла захар, глюкоза или сироп от глюкоза, употребени в производството.
Точността на тази декларация се контролира от компетентните органи на съответната държава-членка.
3. Възстановяванията се фиксират, като се вземат предвид следните елементи:
а)
ситуацията и перспективите за развитие:
i)
на пазара на Общността по отношение на цените на продуктите, посочени в член 63, параграф 1, и наличните продукти;
ii)
в международната търговия по отношение на цените на тези продукти;
б)
възможно най-благоприятните разходи по търговията и превоза от пазарите на Общността до пристанища или други пунктове за износ на територията на Общността, както и разходите за пристигане в страните по местоназначение;
в)
целите на общата организация на пазарa на вино, които да гарантират на пазара стабилно положение и естествено развитие по отношение на цените и търговията;
г)
ограниченията, които произтичат от сключените съгласно член 300 от Договора споразумения;
д)
необходимостта да се избегнат смущения на пазара на Общността;
е)
икономическият аспект на предвидения износ.
4. Цените на пазара на Общността, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основа на най-благоприятните износни цени.
Цените в международната търговия, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основата на:
а)
цените, регистрирани на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни по местоназначение за внос от трети страни;
в)
цени на производителя, регистрирани в трети страни износители, като се вземат предвид, където е приложимо, отпусканите от тези страни субсидии;
г)
цени на предлагането франко граница на Общността.
5. Без да се засяга член 63, параграф 3, трета алинея, интервалите, през които се определя списъкът с продуктите, за които действително е отпуснато възстановяване, както и размерът на това възстановяване, се установяват съгласно процедурата, предвидена в член 75.
6. Възстановяването се изплаща, когато се предостави доказателството, че продуктите:
а)
произхождат от Общността;
б)
са изнесени извън Общността, и
в)
в случай на диференцирано възстановяване, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяването, без да се засяга член 63, параграф 5, буква б). Дерогации от това правило обаче могат да се предвидят, съгласно процедурата, определена в член 75, при условия, които трябва да се определят и да предлагат съответни гаранции.
Допълнителни разпоредби могат да се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Без да се засяга параграф 6, буква а), при липса на дерогация, разрешена съгласно процедурата, предвидена в член 75, не се отпуска възстановяване при износ за внасяни от трети страни и реекспортирани към трети страни продукти.
Член 65
1. Доколкото е необходимо, за доброто функциониране на общата организация на пазара на вино, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложението на Комисията, може в определени случаи да забрани напълно или частично ползването на режима за активно усъвършенстване на посочените в член 1 продукти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, ако ситуацията, посочена в параграф 1, възникне с изключителна спешност и са предизвикани смущения на пазара на Общността или съществува вероятност да бъдат предизвикани такива смущения от режима за активно или пасивно усъвършенстване, Комисията, по искане на дадена държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; Съветът и държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които са валидни за срок от максимум шест месеца и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в срок от една седмица от получаване на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета решението на Комисията в срок от една седмица от деня на уведомлението. Съветът, с квалифицирано мнозинство, може да потвърди, измени или отмени решението на Комисията. Ако Съветът не вземе решение в срок от три месеца, решението на Комисията се смята за отменено.
Член 66
1. Общите правила за тълкуването на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се използват при класифицирането на продуктите, обхванати от настоящия регламент; тарифната номенклатура, резултат от прилагането на настоящия регламент, се включва в Общата митническа тарифа.
2. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или приетите в негово изпълнение разпоредби, при търговия с трети страни се забранява следното:
а)
събирането на такса с равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на всякакво количествено ограничение или мярка с равностоен ефект.
Член 67
1. Забранява се вносът на посочените в настоящия регламент продукти, претърпели добавяне на алкохол, с изключение на тези, които съответстват на продуктите с произход от Общността, за които е разрешено добавянето на алкохол.
2. Подробните правила за прилагането на настоящия член, и по-специално условията за еквивалентност на продуктите, както и дерогациите от параграф 1, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 68
1. Продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), могат да се внасят единствено когато са изпълнени следните условия:
а)
по отношение на всички продукти:
i)
ако съответстват на разпоредбите, на които се подчиняват производството, търговията и, където е приложимо, доставката за пряка консумация от човека в трети страни, от които произхождат, и е представено доказателство за изпълнението на това условие във формата на удостоверение, издадено от компетентния орган в третата страна, от която произхожда продуктът и който орган е в списъка, който следва да се приеме;
ii)
когато са предназначени за пряка консумация от човека, ако се придружават от доклад за анализ, изготвен от орган или отдел, определен от третата страна, от която произхожда продуктът;
б)
по отношение на вината, предназначени за пряка консумация от човека, различни от ликьорните вина и пенливите вина:
i)
ако имат действително алкохолно съдържание не по-малко от 9 об. % и общо алкохолно съдържание не повече от 15 об. %;
ii)
ако имат обща киселинност, изразена като съдържание на винена киселина, не по-малко от 3,5 g или 46,6 милиеквивалента на литър.
2. Съгласно процедурата, определена в член 75, може да се предвиди:
а)
дефинирането на характеристиките, на които трябва да отговарят ликьорните вина и пенливите вина, както и дерогациите от разпоредбите на параграф 1, буква б);
б)
някои продукти, посочени в параграф 1, превозвани в ограничени количества и обособени в малки съдове, да се освобождават от задължението да представят удостоверението и доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а);
в)
някои вина, придружавани от сертификат за наименование за произход или от сертификат за произход, се освобождават частично или напълно от изискването да отговарят на елементите, посочени в удостоверението или в доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а).
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 69
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността по отошение на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2, е засегнат от сериозно смущение или заплашен от сериозно смущение, което е вероятно да изложи на опасност постигането на целите, определени в член 33 от Договора, могат да се приложат съответни мерки при търговията с трети страни, докато такива смущения или заплахата от тях изчезнат.
За да се прецени дали ситуацията оправдава прилагането на тези мерки, се взема предвид по-специално:
а)
количествата, за които са издадени или са заявени лицензиите за внос и ситуацията на пазара на вино в Общността;
б)
където е приложимо, значението на интервенцията.
Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, приема общите правила относно прилагането на настоящият параграф и определя случаите и рамките, в които държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне ситуацията, посочена в параграф 1, Комисията, по искане на държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; тези мерки се съобщават на държавите-членки и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в рамките на три работни дни от получаването на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета мерките, приети от Комисията, в срок от три работни дни след деня на съобщаването им. Съветът се събира незабавно. Той може, с квалифицирано мнозинство, да измени или отмени съответната мярка.
4. Разпоредбите на настоящия член се прилагат, като се вземат предвид задълженията, които произтичат от международните споразумения, сключени съгласно член 300, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VIII
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 70
1. Продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да бъдат пуснати в обращение на територията на Общността единствено с официално проверен придружителен документ.
2. Физическите или юридически лица или група от такива лица, които държат подобни продукти поради естеството на извършваната от тях търговия, по-специално производители, бутилировчици и преработватели, както и търговците, които следва да се определят, се задължават да водят входящи и изходящи регистри по отношение на тези продукти.
3. Подробните правила за прилагане на настоящия член, по-специално правилата относно вида и формата на документа, посочен в параграф 1, както и дерогациите от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 71
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството и търговията с продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Глава II на дял II не възпрепятства отпускането на национална помощ, определена за постигането на цели, сходни с тези, формулирани в същата глава. Въпреки това за тези помощи се прилага параграф 1.
Член 72
1. Държавите-членки определят един или повече органи, които да отговарят за гарантиране на съответствието с правилата на Общността в лозаро-винарския сектор. Те определят лабораториите, оправомощени да провеждат официални проверки и анализи в лозаро-винарския сектор.
2. Държавите-членки се задължават да съобщят на Комисията имената и адресите на съответните органи и лаборатории. Комисията предава тази информация на останалите държави-членки.
3. Комисията създава орган, съставен от длъжностни лица, който да съдейства на компетентните органи на държавите-членки в извършването на проверки на място, с което да се осигури еднакво прилагане на правилата в лозаро-винарския сектор.
4. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално разпоредби относно:
а)
еднаквото прилагане на разпоредбите на Общността за лозаро-винарския сектор, в частност разпоредбите относно проверките и контрола;
б)
връзката между определените органи;
в)
специфичните финансови процедури за подобряване на контрола и проверките;
г)
административните санкции; и
д)
правомощията и задълженията на инспекторите.
Член 73
Държавите-членки и Комисията обменят помежду си необходимата информация за прилагане на настоящия регламент. Подробните правила за съобщаване на информацията, включително и вида и формата на данните, крайните срокове за съобщаването и разпространяването на събраните данни се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 74
Създава се Управителен комитет по виното, оттук нататък наричан „Комитетът“, който се състои от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 75
1. Когато се следва процедурата, определена в настоящия член, Комитетът се свиква от председателя по негова инициатива или по искане на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя своето становище по проекта в срок, който може да бъде определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 205, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се разпределят по начина, определен в предходния член. Председателят на Комитета не гласува.
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, когато приетите мерки не са в съответствие със становището на Комитета, те незабавно се съобщават от Комисията на Съвета. В този случай Комисията може да вземе решение да отложи прилагането на съответните мерки за срок от не повече от 1 месец от датата на съобщаването им на Съвета.
Съветът от своя страна, с квалифицирано мнозинство, може да вземе различно решение в рамките на периода, посочен в параграф 2.
Член 76
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, повдигнат от неговия председател, било по негова собствена инициатива или по искане на представителите на държава-членка.
Член 77
1. Настоящият регламент се прилага по такъв начин, който същевременно отчита целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
2. Настоящият регламент се прилага, като вземат предвид задълженията, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Член 78
1. Регламент (ЕО) № 1258/1999 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се отнасят за продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Премията, посочена в глава II от дял II, помощта, посочена в глава III от същия дял, помощта, посочена в глава I от дял III, механизмите за изкупуване и подкрепа, посочени в глава II от същия дял, помощите, посочени в глава III от същия дял, и възстановяванията, посочени в дял VII, се приемат за интервенция с цел стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1258/1999.
3. Независимо от съществуването на други по-рестриктивни разпоредби, подкрепата на Общността, която се оказва съгласно разпоредбите на дял III, и възстановяванията, които се предоставят съгласно дял VII, могат да бъдат предоставяни единствено по отношение на продуктите, произведени на територията на Общността от грозде, добито в Общността.
Член 79
С оглед предотвратяване появата на излишъци от трапезни вина и вина, годни за производството на трапезни вина, държавите-членки могат да приемат граница за селскостопанските добиви, която се изразява в хектолитри на хектар и чието надвишаване води до невъзможността за производителите да получат помощите съгласно настоящия регламент.
Член 80
В съответствие с процедурата, предвидена в член 75, се приемат мерки:
а)
за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, посочени в член 81, и разпоредбите на настоящия регламент;
б)
при необходимост, за решаване на специфични въпроси от практически характер. Подобни мерки, ако са оправдани, могат да бъдат предприети и като дерогация от определени разпоредби на настоящия регламент.
Член 81
Регламенти (ЕИО) № 346/79; (ЕИО) № 351/79; (ЕИО) № 460/79; (ЕИО) № 456/80; (ЕИО) № 457/80; (ЕИО) № 458/80; (ЕИО) № 1873/84; (ЕИО) № 895/85; (ЕИО) № 822/87; (ЕИО) № 823/87, (ЕИО) № 1442/88; (ЕИО) № 3877/88; (ЕИО) № 4252/88; (ЕИО) № 2046/89; (ЕИО) № 2048/89; (ЕИО) № 2389/89; (ЕИО) № 2390/89; (ЕИО) № 2391/89; (ЕИО) № 2392/89; (ЕИО) № 3677/89; (ЕИО) № 3895/91; (ЕИО) № 2332/92 и (ЕИО) № 2333/92 се отменят.
Член 82
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 август 2000 г.
Настоящия регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 май 1999 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1493/1999 DO CONSELHO
de 17 de Maio de 1999
que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 36.o e 37.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu(2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social(3),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões(4),
(1) Considerando que o funcionamento e o desenvolvimento do mercado comum dos produtos agrícolas devem ser acompanhados do estabelecimento de uma política agrícola comum e que esta deve incluir nomeadamente uma organização comum dos mercados agrícolas, que pode revestir-se de formas diversas, consoante os produtos;
(2) Considerando que a política agrícola comum tem por fim antingir os objectivos do artigo 33.o do Tratado e, nomeadamente, no sector vitivinícola, a estabilização dos mercados e a garantia de um nível de vida equivativo da população agrícola em causa; que esses objectivos podem ser alcançados mediante o ajustamento dos recursos às necessidades, nomeadamente através da prossecução de uma política de adaptação do potencial vitícola e de uma política de qualidade;
(3) Considerando que o enquadramento legislativo vigente da organização comum do mercado vitivinícola foi estabelecido pelo Regulamento (CEE) n.o 822/87(5), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 1627/98(6) que, à luz da experiência adquirida, é conveniente substituí-lo, a fim de responder à actual situação do sector, caracterizada pela ocorrência limitada de excedentes estruturais, subsistindo embora a possibilidade de se verificarem excedentes, numa base plurianual, devido, designadamente, à vocação do sector para consideráveis flutuações da produção de uma campanha para outra;
(4) Considerando que a execução dos acordos do "Uruguay Round" em 1995 resultou numa maior abertura do mercado comunitário, em que as medidas de intervenção tradicionais perderam muito do seu impacto potencial, e, paralelamente, na redução das possibilidades de exportações subvencionadas, o que obriga os produtores comunitários a aumentar a sua competitividade; que a maior parte das exportações é já efectuada sem qualquer subvenção;
(5) Considerando que o principal problema de mercado actualmente enfrentado por determinados segmentos do sector vitivinícola comunitário consiste na sua limitada capacidade para se adaptar, com a necessária rapidez, à evolução da concorrência, tanto no mercado interno como externo; que a actual organização comum de mercado não conseguiu encontrar soluções para as áreas vitícolas para cuja produção tem sido claramente impossível encontrar um mercado remunerador; que as áreas com mercados em expansão não têm beneficiado da flexibilidade suficiente para o seu desenvolvimento;
(6) Considerando que, em 1994, a Comissão apresentou uma proposta de reforma da organização comum do mercado vitivinícola que não foi adoptada; que a situação do mercado sofreu alterações desde a apresentação dessa proposta;
(7) Considerando que, por conseguinte, se deve proceder a uma reforma da organização comum do mercado vitivinícola que garanta a flexibilidade necessária a uma fácil adaptação à nova situação e tenha por objectivos gerais: a manutenção do equilíbrio reforçado entre a oferta e a procura no mercado comunitário, de modo a que os produtores possam beneficiar da expansão dos mercados; permitir uma maior competitividade do sector a longo prazo; a abolição da intervenção enquanto colocação artificial para a produção excedentária; apoio ao mercado vitivinícola e consequente favorecimento da continuidade do abastecimento, em produtos da destilação do vinho, dos segmentos do sector do álcool de boca que o utilizam tradicionalmente, tendo em conta a diversidade regional; oficialização do papel potencial dos produtores e das organizações interprofissionais;
(8) Considerando que o Regulamento (CEE) n.o 822/87 foi completado e executado pelos seguintes regulamentos: (CEE) n.o 346/79(7), (CEE) n.o 351/79(8), (CEE) n.o 460/79(9), (CEE) n.o 465/80(10), (CEE) n.o 457/80(11), (CEE) n.o 458/80(12), (CEE) n.o 1873/84(13), (CEE) n.o 895/85(14), (CEE) n.o 823/87(15), (CEE) n.o 1442/88(16), (CEE) n.o 3877/88(17), (CEE) n.o 4252/88(18), (CEE) n.o 2046/89(19), (CEE) n.o 2048/89(20), (CEE) n.o 2389/89(21), (CEE) n.o 2390/89(22), (CEE) n.o 2391/89(23), (CEE) n.o 2392/89(24), (CEE) n.o 3677/89(25), (CEE) n.o 3895/91(26), (CEE) n.o 2332/92(27), e (CEE) n.o 2333/92(28); que os referidos regulamentos foram, por várias vezes, substancialmente alterados; que a necessidade de novas alterações leva, por uma questão de clareza, à reformulação da regulamentação em causa e à sua consolidação num único texto;
(9) Considerando que o Regulamento (CEE) n.o 822/87 prevê que o Conselho adopte regras gerais de execução; que este facto gerou uma estrutura regulamentar complexa; que os referidos regulamentos contêm inúmeras especificações técnicas que foram alteradas frequentemente; que, por conseguinte, o presente regulamento deve, de um modo geral, conter todas as orientações necessárias à sua aplicação; que o Conselho deve conferir à Comissão todos os poderes de execução necessários, nos termos do artigo 211.o do Tratado;
(10) Considerando que as regras que regulam a organização comum do mercado vitivinícola são extremamente complexas; que, em alguns casos, não têm em devida conta a diversidade regional; que, por conseguinte, é conveniente simplificá-las na medida do possível, e definir e executar, no âmbito comunitário, uma política tão próxima quanto possível dos produtores;
(11) Considerando que, para aproveitar e consolidar um melhor equilíbrio do mercado e melhor adaptar a oferta à procura de diferentes tipos de produtos, deve-se prever um quadro de medidas relativas à gestão do potencial vitícola que preveja restrições à plantação a médio prazo, prémios pelo abandono definitivo das superfícies vitícolas e apoio à reestruturação e reconversão da vinha;
(12) Considerando que as medidas estruturais não directamente relacionadas com a produção de vinho se inserem no âmbito de aplicação do Regulamento (CE) n.o 1257/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, relativo ao apoio do Fundo Europeu de Orientação e Garantia Agrícola (FEOGA) ao desenvolvimento rural(29); que as medidas de promoção prestam um importante contributo para a competitividade do sector; que é conveniente incentivar especialmente a promoção do vinho comunitário nos mercados de países terceiros; que, contudo, para garantir a coerência da política global de promoção da Comunidade, as medidas respeitantes ao sector vitivinícola se devem inserir no âmbito de uma regulamentação horizontal nesta matéria; que, para esse efeito, a Comissão apresentou uma proposta de regulamento relativo a acções de informação e promoção em relação aos produtos agrícolas no países terceiros(30);
(13) Considerando que, apesar de relativamente lento e difícil, se melhorou o equilíbrio do mercado; que as actuais restrições à plantação se revelaram determinantes para os resultados obtidos; que, à luz da experiência adquirida, não parece possível recorrer a qualquer outra medida para aproveitar e consolidar a melhoria do equilíbrio do mercado; que, por conseguinte, e no interesse geral, parece necessário limitar nesse sentido o exercício do direito de propriedade dos produtores;
(14) Considerando que, portanto, devem ser mantidas restrições à plantação a médio prazo, a fim de permitir que as medidas estruturais produzam efeitos, devendo ser proibida qualquer plantação de vinha destinada à produção de vinho, até 31 de Julho de 2010, excepto quando permitida pelo presente regulamento;
(15) Considerando que se verificou que a actual autorização de novas plantações de para vinhas-mães de garfo, emparcelamento, expropriação e para experimentação vitícola, não perturbaram indevidamente o mercado vitivinícola, devendo, portanto, manter-se essa autorização, sob reserva dos controlos necessários; que, por razões semelhantes, é conveniente permitir igualmente a plantação de vinha cuja produção se destine ao consumo familiar do viticultor;
(16) Considerando que a actual autorização de novas plantações para obtenção de vinhos de qualidade produzidos em regiões determinadas (vqprd) e de vinhos de mesa com indicação geográfica se revelou um importante elemento de uma política de qualidade assente numa melhor adaptação da oferta à procura; que, todavia, um regime de reserva de direitos de plantação plenamente operacional deve permitir realizar esse objectivo; que, por conseguinte, se deve manter a actual autorização, sob reserva dos controlos necessários, durante um período transitório até 31 de Julho de 2003, data em que o regime de reserva deve estar plenamente operacional;
(17) Considerando que a actual autorização de replantação de vinhas é necessária para permitir a renovação normal das vinhas que chegam ao fim do seu ciclo produtivo; que o actual regime deve, por conseguinte, ser mantido sob reserva dos controlos necessários; que, tendo em vista uma maior flexibilidade, o regime deve igualmente permitir, sob reserva dos controlos necessários, a aquisição e o exercício de direitos de replantação antes de se proceder aos arranques correspondentes; que os direitos de replantação adquiridos ao abrigo de legislação comunitária ou nacional anterior devem ser respeitados; que, além disso, deve ser possível proceder, sob reserva de controlos rigorosos, à transferência de direitos de replantação para outra exploração, desde que essa transferência se insira na política de qualidade, diga respeito a vinhas-mães de garfos ou esteja relacionada com a transferência de uma parte da exploração; que para garantir o funcionamento correcto da organização comum de mercado, é conveniente manter essas transferências no interior do mesmo Estado-Membro;
(18) Considerando que, para melhorar a gestão do potencial vitícola, promover uma utilização eficaz dos direitos de plantação que contribua para atenuar os efeitos das restrições à plantação, deve ser criado um regime de reservas nacionais e regionais;
(19) Considerando que, sob reserva dos controlos necessários, os Estados-Membros devem dispor de amplos poderes de apreciação na gestão das reservas, de modo a permitir uma melhor adaptação dos direitos de plantação dessas reservas às necessidades locais; que esse poder de apreciação deve incluir a possibilidade de comprar direitos de plantação para aprovisionar as reservas e vender direitos de plantação dessas reservas; que, para esse efeito, é conveniente permitir aos Estados-Membros não aplicarem o sistema de reserva, desde que possam provar dispor de um sistema eficaz de gestão dos direitos de plantação;
(20) Considerando que a concessão de vantagens específicas aos jovens agricultores pode facilitar não só a sua instalação como também o ajustamento estrutural das suas explorações após a primeira instalação; que, por conseguinte, os jovens agricultores devem poder beneficiar gratuitamente de direitos das reservas;
(21) Considerando que, para assegurar uma utilização óptima dos recursos e uma melhor adaptação da oferta à procura, os direitos de plantação devem ser exercidos pelos seus titulares dentro de um prazo razoável ou, caso contrário, atribuídos ou reatribuídos às reservas; que, pelas mesmas razões, os direitos das reservas devem ser concedidos num prazo razoável;
(22) Considerando que a melhoria do equilíbrio do mercado e o desenvolvimento do mercado mundial podem justificar um aumento dos direitos de plantação, que devem ser atribuídos aos Estados-Membros em causa, bem como, em parte, uma reserva comunitária para atribuição condicionada a um pedido suplementar do mercado; que se devem deduzir do referido aumento os novos direitos de plantação concedidos aos vqprd e aos vinhos de mesa abrangidos por uma ajuda em função de uma indicação geográfica;
(23) Considerando que algumas superfícies foram plantadas em infracção às actuais restrições à plantação; que as sanções previstas para garantir que os produtos obtidos a partir dessas superfícies não perturbem o mercado vitivinícola são de difícil aplicação; que, por conseguinte, as superfícies plantadas ilegalmente devem ser arrancadas; que esta exigência se deve aplicar a todas as plantações ilegais, feitas após publicação da proposta relativa ao presente regulamento, a partir da qual os produtores devem ter tido conhecimento da proposta de introdução de tal exigência;
(24) Considerando que, sem prejuízo das medidas nacionais em vigor e por razões de segurança jurídica, não é possível impor, a nível comunitário, o arranque das superfícies plantadas ilegalmente antes da publicação da proposta relativa ao presente regulamento; que, por conseguinte, e para permitir um melhor controlo do potencial vitícola, os Estados-Membros devem poder regularizar a situação dessas superfícies, durante um período determinado, sob reserva dos controlos necessários; que pode ser previsto um tratamento diferente quanto à regularização, em função das regras da plantação em causa, sobretudo se essa plantação for susceptível de conduzir a um aumento da produção; que, se se verificar esse risco, o produtor em causa pode ser sujeito às sanções administrativas adequadas;
(25) Considerando que os Estados-Membros devem poder ter em conta as condições locais e, por conseguinte, impor eventualmente regras mais estritas em matéria de novas plantações, replantações e sobreenxertia;
(26) Considerando que existem áreas vitícolas em que a produção não corresponde à procura; que, para estimular a adaptação do sector no seu conjunto, é conveniente incentivar o abandono definitivo das superfícies vitícolas nessas áreas; que, por conseguinte, deve ser criado um prémio para o efeito; que se deve confiar a gestão do prémio aos Estados-Membros, num quadro comunitário e sob reserva dos controlos necessários, a fim de melhor orientar o prémio para as regiões visadas; que, por conseguinte, os Estados-membros devem, nomeadamente, poder designar as regiões visadas e modular o montante do prémio, segundo critérios objectivos e limites máximos gerais;
(27) Considerando que a produção vinícola dos Estados-Membros inferior a 25000 hectolitros por ano não afecta o equilíbrio do mercado; que, por conseguinte, esses Estados-Membros podem, por um lado, ser dispensados das restrições à plantação e, por outro, não devem ter acesso ao prémio pelo abandono definitivo da viticultura;
(28) Considerando que existem outras áreas vitícolas cuja produção não corresponde à procura, mas onde, através da reestruturação da vinha mediante a reconversão varietal, a relocalização das vinhas ou a melhoria das técnicas de gestão das vinhas, é possível uma melhor adaptação da produção; que, por conseguinte, deve ser previsto apoio para esse efeito, sob reserva dos controlos necessários;
(29) Considerando que essa reestruturação e reconversão devem ser planificadas para se processarem de uma forma controlada; que, a fim de garantir a tomada em consideração da diversidade regional, os planos devem ser elaborados, a um nível tão próximo quanto possível dos viticultores; que, todavia, os Estados-Membros devem ser os responsáveis últimos por esses planos, a fim de garantir a sua conformidade com a regulamentação comunitária;
(30) Considerando que a reestruturação e a reconversão têm duas consequências financeiras principais para os produtores: uma perda de receitas durante o período de reconversão e as despesas de execução dessas medidas; que, por conseguinte, o apoio deve cobrir esses dois aspectos; que, no processo de reestruturação, há lugar para medidas nacionais suplementares, dentro de limites definidos;
(31) Considerando que, para uma melhor gestão do potencial vitícola, é conveniente que se estabeleça um inventário desse potencial a nível regional ou de Estado-Membro; que, a fim de incentivar os Estados-Membros a estabelecer o inventário, é conveniente limitar o acesso à regularização das superfícies plantadas ilegalmente, ao aumento dos direitos de plantação e ao apoio à reestruturação e à reconversão, aos Estados-Membros que tenham estabelecido o referido inventário; que, no caso de inventário regionais, as regiões que os tenham elaborado não devem ser excluídas do benefício das medidas de regularização, de reestruturação e de reconversão em virtude da não participação de outras regiões; que, no entanto, todos os inventários regionais devem estar concluídos antes de 31 de Dezembro de 2001;
(32) Considerando que a classificação das castas para produção de vinho deve ser efectuada a um nível tão próximo quanto possível do produtor; que, por conseguinte, devem ser os Estados-Membros a realizá-la;
(33) Considerando que o Regulamento (CEE) n.o 2392/86 do Conselho, de 24 de Julho de 1986, que estabelece o cadastro vitícola comunitário(31), deve manter-se em vigor a fim de permitir a conclusão daquele cadastro aos Estados-Membros que ainda não o concluíram; que, contudo, deve ser prevista a sua subsequente alteração ou revogação;
(34) Considerando que, a fim de preservar o equilíbrio do mercado, deve ser prevista uma ajuda à armazenagem privada de vinho de mesa e de determinados tipos de mosto de uvas; que as medidas devem ser tão flexíveis quanto possível, a fim de poderem responder às oscilações do mercado; que, para esse efeito, deve ser possível, nomeadamente, interromper rapidamente a sua aplicação:
(35) Considerando que, a fim de eliminar a possibilidade de recurso à intervenção como escoamento artificial da produção excedentária, se deve alterar o regime de destilações; que, por conseguinte, devem ser previstas as seguintes formas de destilação: destilação obrigatória dos subprodutos da vinificação; destilação obrigatória do vinho produzido a partir de uvas não classificadas unicamente como castas para vinho; destilação em apoio ao mercado vitivinícola, favorecendo a continuidade do abastecimento, em produtos de destilação de vinho, dos segmentos do sector do álcool de boca que o utilizam tradicionalmente e destilação de crise; que devem ser abandonadas outras formas de destilação; que estas medidas devem ser tão flexíveis quanto possível, a fim de responder às necessidades do mercado e a condições regionais específicas;
(36) Considerando que, dada a má qualidade do vinho obtido por sobreprensagem, se deve proibir esta prática e, para a evitar, deve ser prevista a destilação obrigatória do bagaço e das borras; que, todavia, para ter em conta as condições de produção em certas regiões vitícolas, podem ser previstas derrogações dessa obrigação; que, além disso e dado que as estruturas de produção e de mercado na zona vitícola A e na parte alemã da zona vitícola B podem garantir o cumprimento dos objectivos da medida, é conveniente, para os produtores dessas regiões, substituir a obrigação de destilação dos subprodutos da vinificação pela obrigação de proceder, sob controlo, à retirada desses subprodutos;
(37) Considerando que a produção de vinho obtido a partir de uvas não classificadas unicamente como uvas para vinho deve ser orientada, em primeira instância, para as utilizações tradicionais no sector das bebidas espirituosas e para outros mercados tradicionais; que devem ser adoptadas disposições para a destilação obrigatória da produção desses vinhos que se revelar excedentária em relação às quantidades normalmente objecto dessas utilizações;
(38) Considerando que certos segmentos do sector do álcool de boca constituem um mercado tradicional importante para os produtos da destilação de vinho e dos outros produtos de origem vitivinícola; que, por conseguinte, deve ser concedido apoio comunitário à destilação de vinho de mesa e de vinho apto a dar vinho de mesa para o abastecimento deste mercado, sob a forma de uma ajuda principal à destilação e de uma ajuda secundária à armazenagem do destilado resultante;
(39) Considerando que deve ser prevista uma medida de destilação de crise, a aplicar em caso de perturbação excepcional do mercado ou de graves problemas de qualidade; que, para ter em conta situações especiais, é conveniente que a Comissão fixe o montante e o tipo de ajuda, incluindo quando se verifique uma deterioração flagrante do preço de mercado de uma categoria de vinho; que esta medida deve ter carácter facultativo para os produtores; que é conveniente prever que, em caso de recurso a esta medida, durante três anos seguidos, em relação a uma categoria específica de vinho (numa zona específica), a Comissão apresentará um relatório ao Parlamento Europeu e ao Conselho e eventuais propostas;
(40) Considerando que o escoamento do álcool obtido por destilação deve ser efectuado de forma a permitir uma maior transparência, um melhor controlo e a evitar qualquer perturbação dos mercados tradicionais do álcool;
(41) Considerando que, actualmente, o aumento do título alcoométrico volúmico natural não é efectuado por todos os produtores comunitários nas mesmas condições económicas, devido às diferentes práticas enológicas admitidas pelo presente regulamento; que, a fim de eliminar esta discriminação, é indicado incentivar a utilização dos produtos da vinha para enriquecimento, alargando assim a possibilidade do seu escoamento e contribuindo com isso para evitar a criação de excedentes de vinho; que, para esse efeito, é conveniente alinhar os preços dos diferentes produtos utilizados para o enriquecimento; que este resultado pode ser atingido pela criação de um regime de ajuda a favor dos mostos de uvas concentrados e dos mostos de uvas concentrados rectificados provenientes de determinadas regiões e utilizados para o enriquecimento;
(42) Considerando que continua a ser necessário intensificar a utilização dos produtos da vinha com o objectivo de atingir um equilíbrio mais estável entre a produção e as utilizações; que a intervenção se justifica para incentivar a utilização de mosto para fins diferentes da vinificação, através de uma ajuda destinada a garantir a manutenção dos mercados tradicionais dos produtos vitícolas comunitários; que a medida deve ser aplicada de forma a evitar distorções da concorrência, tendo em conta os métodos de produção tradicionais;
(43) Considerando que os produtores que não cumpriram as suas obrigações em matéria de destilação não podem beneficiar de outras medidas de intervenção;
(44) Considerando que, no caso de preços elevados no mercado comunitário, é conveniente prever igualmente determinadas possiblilidades de acção;
(45) Considerando que, tendo em conta as características específicas do mercado vitivinícola, a constituição de agrupamentos de produtores pode contribuir para a realização dos objectivos da organização comum de mercado; que os Estados-Membros podem reconhecer esses agrupamentos; que estes se devem realizar numa base voluntária e útil, e demonstrar a sua utilidade pela amplitude e eficácia dos serviços que podem prestar aos seus associados;
(46) Considerando que, para melhorar o funcionamento do mercado dos vqprd e dos vinhos de mesa com uma indicação geográfica, os Estados-Membros devem poder proceder à execução das decisões das organizações interprofissionais; que o alcance dessas decisões deve excluir determinadas práticas concertadas; que é conveniente que a Comissão garanta que essas decisões cumprem o direito comunitário; que as organizações interprofissionais devem desempenhar determinadas funções, tendo em conta os interesses dos consumidores;
(47) Considerando que, por questões relacionadas com a saúde e para favorecer uma investigação de qualidade, as práticas e tratamentos enológicos permitidos devem ser definidos a nível comunitário e devem ser os únicos consentidos na preparação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento; que, por razões idênticas, apenas as uvas para vinho devem ser utilizadas na produção de vinho destinado ao consumo humano;
(48) Considerando que, tendo em conta o facto de as condições de produção, especialmente o solo, o terreno e o clima, variarem consideravelmente na Comunidade, de uma zona vitícola para outra, é indispensável que essas variações sejam ponderadas, dado que se trata de práticas e tratamentos enológicos; que, por uma questão de simplicidade e para facilitar as modificações baseadas na experiência adquirida e no progresso tecnológico, devem ser definidos certos limites e condições técnicas relacionadas com essas práticas e tratamentos, no âmbito das regras de execução; que, todavia, é conveniente fixar no presente regulamento os limites relativos aos níveis de anidrido sulfuroso, de ácido sórbico e de sorbato de potássio, dada a sua importância para a saúde;
(49) Considerando que devem ser previstos métodos de análise permitidos no sector vitivinícola;
(50) Considerando que a designação, a denominação e a apresentação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento podem ter uma influência significativa nas suas possibilidades de comercialização; que, por conseguinte; é conveniente que o presente regulamento estabeleça normas que tenham em conta os legítimos interesses dos consumidores e dos produtores e promovam o correcto funcionamento do mercado interno e a produção de produtos de qualidade; que os princípios fundamentais destas regras devem prever a utilização obrigatória de determinadas menções que permitam identificar o produto e fornecer aos consumidores algumas informações importantes, bem como a utilização facultativa de outras indicações com base em regras comunitárias ou sob reserva das disposições relativas à prevenção de práticas fraudulentas;
(51) Considerando que as regras relativas, nomeadamente, à designação devem prever disposições em matéria de prevenção de práticas fraudulentas, de sanções comunitárias a aplicar em caso de rotulagem inadequada, de utilização de línguas, sobretudo quando impliquem alfabetos diferentes, e de marcas, sobretudo quando estas possam suscitar confusão junto dos consumidores;
(52) Considerando que, perante as diferenças entre os produtos abrangidos pelo presente regulamento e os respectivos mercados, bem como as expectativas dos consumidores e das utilizações tradicionais, as regras devem ser diferenciadas consoante os produtos em questão, especialmente no que se refere ao vinho espumante, e em função da sua origem;
(53) Considerando que é conveniente que também se apliquem regras à rotulagem de produtos importados, nomeadamente para esclarecer a sua origem e para evitar qualquer confusão com produtos comunitários;
(54) Considerando que o direito de utilizar indicações geográficas e outras menções tradicionais se reveste de um valor económico; que, por conseguinte, esse direito deve ser regulamentado e as menções protegidas; que, para promover uma concorrência leal e não induzir os consumidores em erro, essa protecção pode ter de afectar produtos não abrangidos pelo presente regulamento, incluindo produtos não incluídos no anexo I do Tratado;
(55) Considerando que, tendo em conta o interesse dos consumidores e a oportunidade de um tratamento correspondente dos vqprd nos países terceiros, é conveniente prever, no âmbito da reciprocidade dos compromissos, a possibilidade de os vinhos importados destinados ao consumo humano directo e designados por uma indicação geográfica poderem, ao serem comercializados no mercado da Comunidade, beneficiar do controlo e da protecção previstos para os vqprd;
(56) Considerando que, a fim de ter em conta as obrigações decorrentes, nomeadamente, dos artigos 23.o e 24.o do Acordo sobre os aspectos dos direitos de propriedade intelectual relacionados com o comércio, que é parte integrante do Acordo que institui a Organização Mundial do Comércio (OMC), aprovado pela Decisão 94/800/CE(32), é conveniente prever que os interessados directos, possam, em determinadas condições, evitar a utilização ilegal das denominações geográficas protegidas por um país terceiro membro da OMC;
(57) Considerando que o desenvolvimento de uma política de qualidade no domínio agrícola, especialmente no sector vitivinícola, só pode contribuir para a melhoria das condições do mercado e, nessa medida, para o acréscimo do escoamento; que a adopção de normas comuns complementares respeitantes à produção e ao controlo dos vqprd, se enquadra no âmbito dessa política e pode contribuir para a realização dos objectivos acima referidos;
(58) Considerando que, a fim de manter um mínimo de qualidade dos vqprd, evitar uma expansão incontrolável da produção destes vinhos e aproximar as disposições dos Estados-Membros com o objectivo de estabelecer condições de concorrência equitativa na Comunidade, é conveniente fixar um quadro de regras comunitárias que regule a produção e o controlo desses vinhos, que deve ser completado pelas disposições específicas adoptadas pelos Estados-Membros;
(59) Considerando que, tendo em conta as condições tradicionais de produção, é necessário enumerar e definir a natureza e o alcance dos elementos que permitem caracterizar cada um dos vqprd; que interessa, contudo, que seja realizado um esforço comum de harmonização no que diz respeito às exigências de qualidade; que esses elementos devem ser a delimitação da área de produção, o encepamento, as práticas de cultivo, os métodos de vinificação, o título alcoométrico volúmico natural mínimo, o rendimento por hectare e a análise e apreciação das características organolépticas; que devem ser adoptadas normas específicas para os vinhos licorosos de qualidade produzidos em regiões determinadas (vlqprd) e os vinhos espumantes de qualidade produzidos em regiões determinadas (veqprd), dada a sua natureza específica;
(60) Considerando que a experiência demonstra a necessidade de adoptar normas mais precisas para a desclassificação dos vqprd como vinhos de mesa e para identificar os casos em que o produtor tem a possibilidade de não solicitar que um produto constante da sua declaração de colheita ou de produção como produto apto a dar um vqprd seja classificado como vqprd;
(61) Considerando que, a fim de manter o carácter qualitativo especial dos vqprd, é conveniente permitir que os Estados-Membros apliquem regras complementares ou mais rigorosas que regulem a produção e a introdução em circulação dos vqprd, tendo em conta os usos leais e constantes;
(62) Considerando que a realização de um mercado único implica o estabelecimento de um regime de comércio único nas fronteiras externas; que um regime comercial que inclua direitos de importação e restituições à exportação, para além de medidas aplicáveis ao mercado interno, deve, em princípio, estabilizar o mercado comunitário; que o regime comercial se deve basear nos compromissos assumidos no âmbito das negociações comerciais multilaterias do "Uruguay Round";
(63) Considerando que, a fim de controlar o volume do comércio de vinho com países terceiros, deve ser previsto um sistema de certificados de importação e de exportação para determinados produtos, acompanhados da constituição de uma garantia destinada a assegurar a realização efectiva das transacções correspondentes aos certificados;
(64) Considerando que, a fim de evitar ou contrariar eventuais efeitos negativos para o mercado comunitário, resultantes da importação de determinados produtos agrícolas, a importação de um ou mais desses produtos deve ficar sujeita ao pagamento de um direito de importação adicional se se verificarem determinadas condições;
(65) Considerando que, em determinadas condições, é conveniente conferir à Comissão poderes para abrir e gerir contingentes pautais resultantes de acordos internacionais concluídos segundo o Tratado ou outros actos do Conselho;
(66) Considerando que a possibilidade de conceder uma restituição à exportação para países terceiros, igual à diferença entre os preços na Comunidade e os preços do mercado mundial, segundo o Acordo sobre a Agricultura(33) da OMC, pode salvaguardar a participação da Comunidade no comércio internacional de vinho; que as restituições devem ser sujeitas a limites em termos de quantidade e de valor;
(67) Considerando que a observância dos limites em termos de valor deve ser assegurada aquando da fixação da restituição, através do controlo dos pagamentos de acordo com as normas do Fundo Europeu de Orientação e Garantia Agrícola; que o controlo pode ser facilitado pela fixação prévia obrigatória das restituições, com a possibilidade de, em caso de restituição diferenciada, alterar o destino declarado, no interior da área geográfica em relação à qual é aplicável uma única taxa de restituição; que, em caso de mudança de destino, deve ser paga a restituição aplicável ao destino real, até ao limite do montante aplicável ao destino fixado previamente;
(68) Considerando que o respeito dos limites quantitativos exige a introdução de um sistema de controlo fiável e eficaz; que, para o efeito, a concessão da restituição deve ficar subordinada à apresentação de um certificado de exportação; que a restituição deve ser concedida até aos limites disponíveis, consoante a situação dos produtos em causa; que só devem ser permitidas excepções a essa regra em caso de operações de ajuda alimentar não sujeitas a qualquer limite; que o controlo das quantidades exportadas com restituição durante as campanhas vitícolas, a que se refere o Acordo sobre a Agricultura da OMC deve ser efectuado com base nos certificados de exportação emitidos em cada campanha vitícola;
(69) Considerando que, em complemento do sistema acima descrito, é conveniente prever, na medida do necessário ao seu bom funcionamento, a possibilidade de regulamentar o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo e, na medida em que a situação do mercado o exija, a proibição total ou parcial deste recurso;
(70) Considerando que o regime de direitos aduaneiros permite dispensar todas as outras medidas de protecção nas fronteiras externas da Comunidade; que, todavia, o mecanismo do mercado interno e dos direitos aduaneiros pode, em circunstâncias excepcionais, não funcionar; que nesses casos, para não deixar o mercado comunitário sem defesa contra as eventuais perturbações daí provenientes, a Comunidade deve poder tomar rapidamente todas as medidas necessárias; que essas medidas devem ser conformes às obrigações decorrentes dos acordos da OMC;
(71) Considerando que é necessário submeter os produtos importados de países terceiros a regras que permitam garantir um certo equilíbrio com as definições comunitárias de vinhos; que esses produtos devem igualmente obedecer a regras eventualmente aplicáveis no seu país de origem e ser eventualmente acompanhados de um relatório de análise;
(72) Considerando que convém prever que todos os produtos regulados pelo presente regulamento que circulem na Comunidade devam ser munidos de um documento de acompanhamento;
(73) Considerando que a realização de um mercado único seria comprometida pela concessão de certas ajudas; que, por conseguinte, é conveniente tornar as disposições do Tratado que permitem apreciar as ajudas concedidas pelos Estados-Membros aplicáveis ao sector vitivinícola e proibir as ajudas que forem incompatíveis com o mercado comum; que as disposições relativas aos prémios pelo abandono definitivo de superfícies vitícolas não devem obstar à concessão de auxílios nacionais para o mesmo efeito;
(74) Considerando que, dada a necessária complexidade das regras do sector vitivinícola, devem ser designadas autoridades dos Estados-Membros responsáveis pela sua aplicação; que a Comissão deve poder controlar e assegurar essa aplicação por intermédio dos seus próprios inspectores em colaboração com as autoridades dos Estados-Membros;
(75) Considerando que é necessário que, à medida que o mercado comum dos vinhos evolui, os Estados-Membros e a Comissão procedam ao intercâmbio das informações necessárias à aplicação do presente regulamento; que os produtores de uvas para vinho, de mosto e de vinho devem efectuar uma declaração de colheita; que os Estados-Membros devem poder solicitar informações complementares aos produtores; que a Comissão deve poder apreciar quaisquer dados, se necessário, com assistência externa;
(76) Considerando que, para facilitar a execução das disposições do presente regulamento, convém prever um procedimento que crie uma estreita cooperação entre os Estados-Membros e a Comissão no âmbito de um Comité de Gestão;
(77) Considerando que certas custeadas pelos Estados-Membros na sequência das obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento devem ser financiadas pela Comunidade, nos termos do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, relativo ao financiamento da política agrícola comum(34);
(78) Considerando que a organização comum de mercado vitivinícola deve ter devida e simultaneamente em conta os objectivos previstos nos artigos 33.o e 131.o do Tratado;
(79) Considerando que a organização comum do mercado vitivinícola deve igualmente respeitar os acordos celebrados segundo o n.o 2 do artigo 300.o do Tratado, especialmente os que fazem parte do Acordo que institui a Organização Mundial do Comércio, nomeadamente o Acordo sobre os obstáculos técnicos ao comércio(35);
(80) Considerando que a transição das disposições do Regulamento (CEE) n.o 822/87 e dos outros regulamentos do sector vitivinícola para as do presente regulamento pode levantar dificuldades não previstas no presente regulamento; que, para obviar a essa eventualidade, a Comissão deve poder adoptar as medidas de transição necessárias, que a Comissão deve igualmente poder solucionar problemas práticos específicos,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
ÂMBITO DE APLICAÇÃO
Artigo 1.o
1. A organização comum do mercado vitivinícola compreende as regras relativas ao potencial de produção vitícola, aos mecanismos de mercado, aos agrupamentos de produtores e às organizações interprofissionais, às práticas e tratamentos enológicos, à designação, denominação, apresentação e protecção dos produtos, aos vinhos de qualidade produzidos em regiões determinadas (vqprd) e ao comércio com países terceiros.
2. A organização comum de mercado vitivinícola abrange os seguintes produtos:
POSIÇÃO NUMA TABELA
3. As definições dos termos utilizados para designar os produtos no presente regulamento constam do anexo I, as definições dos termos relativos aos títulos alcoométricos do anexo II e as zonas vitícolas do anexo III. As regras de execução desses anexos podem ser adoptadas nos termos do artigo 75.o
4. A campanha de produção dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, a seguir designada "campanha", começa em 1 de Agosto de cada ano e termina em 31 de Julho do ano seguinte.
TÍTULO II
POTENCIAL DE PRODUÇÃO
CAPÍTULO I
PLANTAÇÃO DE VINHA
Artigo 2.o
1. A plantação de vinhas de castas classificadas como castas de uva de vinho nos termos do n.o 1 do artigo 19.o, é proibida, até 31 de Julho de 2010, excepto quando a plantação for efectuada no exercício de:
a) Um novo direito de plantação, na acepção do artigo 3.o;
b) Um direito de replantação, na acepção do artigo 4.o;
c) Um direito de plantação concedido a partir de uma reserva, na acepção do artigo 5.o, ou do n.o 1 do artigo 6.o, se for aplicável o n.o 8 do artigo 5.o
É igualmente proibida, até essa data, a sobreenxertia de castas de uva de vinho em castas que não sejam de uva de vinho.
2. As uvas obtidas em superfícies:
a) Onde tenham sido plantadas vinhas antes de 1 de Setembro de 1998, e
b) Cuja produção, nos termos do n.o 3 do artigo 6.o ou do n.o 4 do artigo 7.o do Regulamento (CEE) 822/87, só passa ser utilizada para destilação,
não podem ser utilizadas para a produção de vinho destinado à comercialização. Os produtos obtidos dessas uvas podem ser colocados no mercado unicamente para efeitos de destilação. Todavia, a partir desses produtos não pode ser obtido álcool com um título alcoométrico volúmico adquirido igual ou inferiro a 80 % vol.
3. Em derrogação do disposto no n.o 2 do presente artigo, antes de 31 de Julho de 2002, os Estados-Membros que tenham realizado o inventário do potencial de produção vitícola nos termos do artigo 16.o, autorizarão a produção de vinho destinado à comercialização nas superfícies a que se refere o n.o 2 do presente artigo.
A derrogação é concedida nas seguintes condições:
a) Quando os produtores em causa tenham procedido previamente ao arranque de outras vinhas em superfícies equivalentes, em cultura estreme, a não ser que as superfícies em causa tenham recebido um prémio ao arranque ao abrigo da legislação comunitária ou da legislação nacional; e/ou
b) Permitindo a utilização de direitos de replantação que os produtores tenham obtido durante um período a fixar, subsequente à plantação das superfícies em causa; os Estados-Membros podem igualmente utilizar para o efeito os novos direitos de plantação previstos no n.o 1 do artigo 6.o; e/ou
c) Quando o Estado-Membro possa provar à Comissão que tem direitos de replantação não reclamados que seriam ainda válidos em caso de ter havido candidatura para eles; esses direitos poderão ser utilizados e reatribuídos a produtores para uma superfície equivalente em cultura estreme; e/ou,
d) Quando os produtores em causa se tiverem comprometido a proceder, num prazo de três anos, ao arranque da vinha numa superfície equivalente em cultura estreme, se essa superfície se encontrar inscrita no cadastro do Estado-Membro em questão.
4. Se forem aplicadas as alíneas a) ou c), os Estados-Membros aplicarão uma sanção administrativa proporcionada aos produtores em causa.
5. O disposto na alínea c) do n.o 3 só pode ser aplicado em relação a uma superfície de 1,2 %, no máximo, da área plantada com vinha.
6. Se for aplicável a alínea b) do n.o 3:
a) Sempre que obtenha os direitos a partir de uma reserva, o produtor só pode adquiri-los nos termos do n.o 3, alínea b), do artigo 5.o, e pagará 150 % do preço normalmente cobrado pelos Estados-Membros em aplicação dessa mesma disposição; ou,
b) Sempre que o produtor adquira direitos de replantação, esses direitos abrangerão as superfícies em causa mais 50 %, sendo esse valor transferido para a reserva ou reservas, nos termos do artigo 5.o, ou acrescentado ao volume dos novos direitos de plantação previstos no n.o 1 do artigo 6.o, se for aplicável o n.o 8 do artigo 5.o
7. As parcelas plantadas com castas classificadas, nos termos do n.o 1 do artigo 19.o, como variedades de uva de vinho, e:
a) Plantadas a partir de 1 de Setembro de 1998 e cuja produção, nos termos do n.o 3 do artigo 6.o ou do n.o 4 do artigo 7.o do Regulamento (CEE) n.o 822/87, só possa ser utilizada para destilação, ou
b) Plantadas em violação da proibição prevista no n.o 1,
serão arrancadas. As despesas inerentes ao arranque serão custeadas pelo produtor em questão. Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para garantir a aplicação do disposto no presente número.
Artigo 3.o
1. Os Estados-Membros podem conceder aos produtores novos direitos de plantação relativamente a áreas:
a) Destinadas a novas plantações no âmbito de medidas de emparcelamento ou de expropriação por utilidade pública, adoptadas nos termos do direito nacional;
b) Destinadas à experimentação vitícola; ou
c) Destinadas à cultura de vinhas-mães de garfo.
Os Estados-Membros podem ainda conceder novos direitos de plantação a superfícies cuja produção vitivinícola se destine para consumo familiar do viticultor.
2. Os Estados-Membros podem ainda conceder novos direitos de plantação até 31 de Julho de 2003 para superfícies destinadas à produção de vqprd ou de vinhos de mesa com direito a indicação geográfica, em relação aos quais tenha sido reconhecido que a produção é, pela sua qualidade, largamente inferior à procura.
3. Os novos direitos de plantação devem ser exercidos pelos produtores a quem foram concedidos e em relação às superfícies e aos objectivos para que foram concedidos.
4. Os novos direitos de plantação devem ser exercidos antes do final da segunda campanha seguinte àquela em que foram concedidos. Os novos direitos de plantação não abrangidos pelo n.o 1, que não forem utilizados, serão integrados numa reserva, nos termos do n.o 2, alínea a), do artigo 5.o
5. Os novos direitos de plantação não abrangidos pelo n.o 1 só podem ser concedidos a produtores no limite das quantidades previstas no n.o 1 do artigo 6.o Para o efeito:
a) Antes de atribuírem os novos direitos de plantação previstos no artigo 6.o a uma ou várias reservas, os Estados-Membros devem certificar-se de que a concessão de novos direitos de produção não reduz o volume dos novos direitos de plantação previsto no n.o 1 do artigo 6.o a um valor inferior a zero; e
b) Quando um Estado-Membro tenha atribuído a uma ou várias reservas os novos direitos de plantação previstos no artigo 6.o, a subsequente concessão de um novo direito de plantação implica a extinção de um direito de plantação correspondente a uma superfície equivalente em cultura estreme atribuído à reserva ou reservas correspondentes à região em causa. A concessão de novos direitos de plantação só se pode verificar se a reserva ou reservas em causa dispuserem de direitos de plantação suficientes.
Artigo 4.o
1. Constituem direitos de replantação:
a) Direitos de replantação concedidos ao abrigo do n.o 2, ou
b) Direitos idênticos adquiridos ao abrigo de legislação comunitária ou nacional anterior.
2. Os Estados-Membros concederão direitos de replantação aos produtores que tenham procedido ao arranque numa superfície plantada com vinha. Os Estados-Membros podem conceder direitos de replantação aos produtores que se comprometam a proceder ao arranque numa superfície plantada com vinha antes do final da terceira campanha subsequente à da plantação da superfície. Os direitos de replantação dizem respeito a uma superfície equivalente, em cultura estreme, àquela a que a vinha foi ou vai ser arrancada.
3. O direito de replantação é exercido na exploração para que foi concedido. Os Estados-Membros podem prever que o direito de replantação só possa ser exercido na superfície em que tenha sido efectuado o arranque.
4. Em derrogação do disposto no n.o 3, os direitos de replantação podem ser total ou parcialmente transferidos de uma exploração para outra, situada no mesmo Estado-Membro, se:
a) Uma parte da primeira exploração for transferida para a segunda. Nesse caso, os direitos podem ser exercidos numa superfície desta última, não superior à superfície transferida; ou
b) Existirem na segunda exploração superfícies destinadas:
i) à produção de vqprd ou de vinhos de mesa com direito a indicação geográfica, ou
ii) à cultura de vinhas-mães de garfo.
Os direitos só podem ser exercidos em relação às superfícies e segundo os objectivos para que foram concedidos.
Os Estados-Membros certificar-se-ão de que a aplicação destas derrogações não conduza a um aumento global do potencial de produção no respectivo território, nomeadamente quando as transferências forem efectuadas de superfícies de sequeiro para superfícies de regadio.
5. Os direitos de replantação adquiridos ao abrigo do presente regulamento devem ser exercidos antes do final da quinta campanha vitícola seguinte ao termo da campanha em que foi efectuado o arranque em causa. Pode ser estabelecida uma derrogação que aumente esse período para oito campanhas. Os direitos de replantação não exercidos durante este período serão integrados numa reserva, nos termos do n.o 2, alínea a), do artigo 5.o
Artigo 5.o
1. A fim de melhorar a gestão do potencial de produção, a nível nacional ou regional, os Estados-Membros criarão uma reserva nacional ou, consoante o caso, reservas regionais de direitos de plantação.
2. Serão integrados na reserva ou reservas:
a) Os novos direitos de plantação, os direitos de replantação e os direitos de plantação concedidos a partir da reserva que não tenham sido utilizados nos prazos previstos, respectivamente, no n.o 4 do artigo 3.o, no n.o 5 do artigo 4.o e no n.o 6 do presente artigo;
b) Os direitos de replantação atribuídos à reserva pelos produtores que deles sejam titulares, eventualmente contra pagamento de fundos nacionais, cujo montante e demais especificações serão determinados pelos Estados-Membros, tendo em conta os legítimos interesses das partes;
c) Os novos direitos de plantação, previstos no artigo 6.o
3. Os Estados-Membros podem conceder os direitos que integram a reserva:
a) Sem qualquer pagamento, a produtores com menos de 40 anos de idade que possuam as qualificações e a competência profissionais adequadas, se estabeleçam pela primeira vez numa exploração vitícola como chefes da exploração; ou
b) Contra pagamento, para os fundos nacionais, e eventualmente regionais, a produtores que pretendam exercer os direitos para plantar vinhas cuja produção tenha um escoamento garantido. Os Estados-Membros definirão os critérios de fixação dos montantes do pagamento, que pode variar em função do produto final a obter das vinhas em causa.
4. Os Estados-Membros certificar-se-ão de que o local em que os direitos de plantação concedidos a partir de uma reserva são exercidos e as castas e técnicas de cultura utilizadas garantem a boa adaptação da produção subsequente à procura do mercado e que os rendimentos correspondentes são representativos da média da região em que os direitos são exercidos, especialmente quando os direitos de plantação concedidos para superfícies de sequeiro sejam utilizados em superfícies de regadio.
5. Os direitos de plantação atribuídos a uma reserva podem ser concedidos, a partir desta última, o mais tardar até ao final da quinta campanha vitícola seguinte àquela em que tenham sido atribuídos à reserva. Os direitos de plantação que não forem concedidos até lá serão suprimidos.
6. Os direitos de plantação concedidos a partir de uma reserva devem ser exercidos antes do final da segunda campanha vitícola seguinte àquela em que tenham sido concedidos. Os direitos de plantação concedidos a partir de uma reserva que não forem exercidos durante esse período reverterão para a reserva, nos termos da alínea a) do n.o 2.
7. No caso de criarem reservas regionais, os Estados-Membros podem estabelecer regras que permitam a transferência de direitos de plantação entre reservas regionais. Se coexistirem reservas regionais e nacionais num Estado-Membro, também podem ser autorizadas transferências entre essas reservas.
Essas transferências podem ser sujeitas a um coeficiente de redução.
8. Em derrogação do disposto nos n.os 1 a 7, um Estado-Membro pode optar por não aplicar o sistema de reservas, desde que possa provar que dispõe de um sistema eficaz de gestão dos direitos de plantação. Esse sistema pode, se necessário, constituir uma derrogação do disposto no presente capítulo. Se um Estado-Membro dispuser de um sistema desse tipo, os direitos de replantação a que se refere o n.o 5, primeiro período, do artigo 4.o serão prorrogados por cinco campanhas. Continua a ser aplicável o disposto no n.o 5, segundo período, do artigo 4.o
Artigo 6.o
1. Os novos direitos de plantação, incluindo os concedidos por um Estado-Membro nos termos do n.o 2 do artigo 3.o, são repartidos do seguinte modo:
a) Alemanha: 1534 ha
Grécia: 1098 ha
Espanha: 17355 ha
França: 13565 ha
Itália: 12933 ha
Luxemburgo: 18 ha
Áustria: 737 ha
Portugal: 3760 ha;
b) Reserva comunitária: 17000 ha.
2. A atribuição a uma reserva dos novos direitos de plantação ou a sua utilização ao abrigo do n.o 3, alínea b) do artigo 2.o, só se pode verificar se o Estado-Membro tiver realizado o inventário do potencial de produção vitícola nos termos do artigo 16.o
3. A atribuição a uma reserva dos novos direitos de plantação referidos no n.o 1 ou a sua utilização ao abrigo do n.o 3, alínea b), do artigo 2.o, só se podem verificar uma única vez.
Artigo 7.o
1. Para efeitos do presente capítulo, entende-se por:
a) "Arranque": a eliminação completa das cepas que se encontram num terreno plantado com videiras;
b) "Plantação": a colocação em local definitivo das videiras ou partes de videira, enxertadas ou não, tendo em vista a produção de uvas ou a constituição de campos de vinhas-mães de garfo;
c) "Direito de plantação": o direito de proceder à plantação de vinhas ao abrigo de um novo direito de plantação, de um direito de replantação, de um direito de plantação concedido a partir de uma reserva, ou de um novo direito de plantação, nas condições previstas, respectivamente, nos artigos 3.o, 4.o, 5.o e 6.o;
d) "Direito de replantação": o direito de proceder à plantação de vinhas numa superfície equivalente, em cultura estreme, àquela de que a vinha foi ou vai ser arrancada, nas condições previstas no artigo 4.o e no n.o 8 do artigo 5.o;
e) "Sobreenxertia": a enxertia de uma vinha que já foi objecto de enxertia.
2. As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir:
- disposições relativas à destilação de produtos provenientes das vinhas a que se refere o n.o 7 do artigo 2.o,
- disposições que permitam evitar despesas administrativas excessivas com a aplicação do presente capítulo,
- o reconhecimento a que se refere o n.o 2 do artigo 3.o,
- a coexistência de vinhas nos termos do n.o 2 do artigo 4.o,
- a aplicação do coeficiente de redução a que se refere o n.o 7 do artigo 5.o,
- a aplicação da reserva comunitária prevista no n.o 1 do artigo 6.o Essas regras podem prever que, até 31 de Dezembro de 2003, sejam atribuídos aos Estados-Membros novos direitos de plantação, a partir da reserva comunitária, para utilização em regiões em que se demonstre a existência de necessidades adicionais que possam ser satisfeitas pela atribuição desses novos direitos de plantação,
- disposições destinadas a assegurar que os novos direitos de plantação concedidos nos termos do n.o 1 do artigo 3.o não prejudiquem a proibição de novas plantações prevista no n.o 1 do artigo 2.o
3. Até 31 de Dezembro de 2003, e posteriormente de três em três anos, a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação do presente capítulo. Esses relatórios podem, se adequado, ser acompanhados de propostas de concessão adicional de novos direitos de plantação.
CAPÍTULO II
PRÉMIOS DE ABANDONO
Artigo 8.o
1. Pode ser concedido um prémio pelo abandono definitivo da viticultura numa superfície determinada.
O prémio pode ser concedido, nos termos do presente capítulo, aos produtores de superfícies vitícolas cultivadas com castas para vinho. As superfícies em causa não podem ser inferiores a 10 ares.
2. Os Estados-Membros podem designar as superfícies em que, se for caso disso, o prémio pode ser concedido, e podem igualmente sujeitar essa designação a condições, nomeadamente para garantir o equilíbrio entre a produção e a ecologia nas regiões em causa.
3. A concessão do prémio implica a perda dos direitos de replantação em relação às superfícies beneficiárias do prémio.
4. Os Estados-Membros fixarão o montante do prémio por hectare, tendo em conta:
a) O rendimento agrícola ou a capacidade de produção da exploração;
b) O método de produção;
c) A superfície em causa em comparação com a área total da exploração;
d) O tipo de vinho produzido;
e) A existência de culturas associadas.
5. O montante do prémio não pode ser superior aos limites a fixar.
Artigo 9.o
Não podem beneficiar do prémio:
a) As superfícies vitícolas cultivadas relativamente às quais tenham sido verificadas, durante um período a determinar, não superior a 10 campanhas vitícolas, infracções às disposições comunitárias ou nacionais em matéria de plantação;
b) As superfícies vitícolas que já não são cultivadas;
c) As superfícies vitícolas plantadas durante um período a determinar, não superior a 10 campanhas vitícolas; e
d) As superfícies vitícolas que foram objecto de financiamento para reestruturação e reconversão durante um período a determinar, não superior a 10 campanhas vitícolas.
Artigo 10.o
As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir nomeadamente:
a) Os prazos para a apresentação dos pedidos e para as operações de arranque;
b) As condições de pagamento;
c) Os limites máximos do prémio a que se refere o n.o 5 do artigo 8.o;
d) Considerações de carácter ambiental; e
e) A fixação dos períodos a que se refere o artigo 9.o
CAPÍTULO III
REESTRUTURAÇÃO E RECONVERSÃO
Artigo 11.o
1. É criado um regime de reestruturação e reconversão das vinhas.
2. O regime tem por objectivo adaptar a produção à procura do mercado.
3. O regime abrange uma ou mais das seguintes vertentes:
a) A reconversão varietal, nomeadamente mediante sobreenxertia;
b) A relocalização de vinhas;
c) A melhoria das técnicas de gestão da vinha relacionadas com os objectivos do regime.
O regime não abrange a renovação normal das vinhas que cheguem ao fim do seu ciclo de vida natural.
4. O regime só é acessível nas regiões em relação às quais os Estados-Membros tenham realizado o inventário do potencial de produção nos termos do artigo 16.o
Artigo 12.o
Os Estados-Membros são responsáveis pela elaboração dos planos de reestruturação e reconversão e, eventualmente, pela sua aprovação. Esses planos devem respeitar as normas do presente capítulo e as suas regras de execução.
Artigo 13.o
1. A concessão de apoio à reestruturação e à reconversão depende de planos elaborados e, eventualmente, aprovados pelos Estados-Membros. Esse apoio assumirá as seguintes formas:
a) Compensação dos produtores pela perda de receitas decorrente da execução do plano, e
b) Contribuição para os custos de reestruturação e de reconversão.
2. A compensação dos produtores pela perda de receitas pode assumir uma das seguintes formas:
a) Autorização de coexistência de vinhas novas e velhas durante um período determinado não superior a três anos, sem prejuízo do disposto no capítulo I do presente título;
b) Compensação financiada pela Comunidade.
3. A contribuição da Comunidade para os custos de reestruturação e reconversão não pode ser superior a 50 % desses custos. Contudo, nas regiões classificadas como regiões do objectivo n.o 1, nos termos do Regulamento (CE) n.o 1260/1999 do Conselho, de 21 de Junho de 1999, que estabelece disposições gerais relativas aos Fundos estruturais(36), a contribuição comunitária pode atingir 75 %. Sem prejuízo do disposto no n.o 4 do artigo 14.o, os Estados-Membros nunca podem participar no financiamento.
Artigo 14.o
1. A Comissão procederá anualmente à atribuição de uma verba inicial aos Estados-Membros, com base em critérios objectivos e tendo em conta situações e necessidades específicas, bem como os esforços a desenvolver no âmbito dos objectivos do regime.
2. As verbas iniciais serão adaptadas em função das despesas efectivas e com base nas previsões revistas das despesas apresentadas pelos Estados-Membros, tendo em conta os objectivos do regime e os fundos disponíveis.
3. A repartição das verbas pelos Estados-Membros terá devidamente em conta a proporção da área vitivinícola comunitária no Estado-Membro em causa.
4. Se for atribuída uma dotação financeira para um determinado número de hectares a um Estado-Membro, este pode utilizá-la para um número de hectares superior. Nesse caso, o Estado-Membro pode completar com fundos nacionais o montante por hectare assim reduzido, até ao nível do limite máximo inicial, por hectare, da repartição comunitária.
Artigo 15.o
As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir nomeadamente:
a) Uma superfície mínima para as vinhas em causa;
b) Disposições relativas ao exercício dos direitos de replantação gerados na aplicação dos planos;
c) Disposições destinadas a evitar um aumento da produção decorrente da aplicação do presente capítulo;
d) Montantes máximos de apoio por hectare.
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES GERAIS E RELATIVAS À INFORMAÇÃO
Artigo 16.o
1. O inventário do potencial de produção deve incluir as seguintes informações:
a) As superfícies plantadas com vinhas classificadas como castas para a produção de vinho, na acepção do n.o 1 do artigo 19.o, no território do Estado-Membro em causa;
b) As castas plantadas;
c) A totalidade dos direitos de plantação existentes; e
d) Quaisquer disposições nacionais ou regionais adoptadas em execução do presente título.
2. Os Estados-Membros podem prever que o inventário seja elaborado numa base regional. Neste caso, todavia, todos os inventários regionais devem ser elaborados até 31 de Dezembro de 2001. Nos termos do presente regulamento, o atraso de uma região na elaboração do inventário não impedirá a aplicação do presente título nas outras regiões desse Estado-Membro.
Artigo 17.o
1. A Comissão pode avaliar:
a) As produções do sector vitivinícola;
b) As utilizações industriais dos mesmos produtos;
c) A evolução do consumo de vinho e de outros produtos do sector vitivinícola consumíveis no seu estado inalterado;
d) Qualquer outro elemento cujo conhecimento seja necessário à gestão do mercado ou de um regime de ajustamento da oferta.
2. A Comissão pode recorrer a assistência externa para esta avaliação.
3. A Comissão financiará um estudo independente sobre a utilização de castas interespecíficas e, com base nesse estudo, apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho, até 31 de Dezembro de 2003, um relatório nesta matéria eventualmente acompanhado de propostas.
Artigo 18.o
1. Os produtores de uvas destinadas à vinificação e os produtores de mosto de vinho devem declarar, anualmente, as quantidades de produtos da última colheita. Os Estados-Membros podem igualmente exigir aos comerciantes de uvas destinadas à vinificação que declarem anualmente as quantidades comercializadas provenientes da última colheita.
2. Os produtores de mosto e de vinho e os comerciantes não retalhistas devem declarar, anualmente, as quantidades de mosto e de vinho na sua posse, quer estas provenham da colheita do ano ou de colheitas anteriores. Os mostos e os vinhos importados de países terceiros serão mencionados à parte.
Artigo 19.o
1. Os Estados-Membros procederão à classificação das castas destinadas à produção de vinho. Todas as castas incluídas nessa classificação devem pertencer à espécie "Vitis vinifera" ou provir de um cruzamento entre esta e outra expécie do género "Vitis". Não podem ser incluídas nesta classificação as seguintes castas:
- Noah,
- Othello,
- Isabelle,
- Jacquez,
- Clinton,
- Herbemont.
2. Os Estados-Membros indicarão na classificação as castas aptas à produção de cada um dos vqprd produzidos no seu território. Essas castas pertencerão obrigatoriamente à espécie "Vitis vinifera".
3. Na Comunidade só podem ser plantadas, replantadas e enxertadas as castas de vinha destinadas à produção de vinho incluídas na classificação. Esta restrição não é aplicável às vinhas utilizadas na investigação e em experiências científicas.
4. As superfícies plantadas com castas destinadas à produção de vinho não presentes na classificação devem ser objecto de arranque, excepto se a produção dessas superfícies se destinar, exclusivamente, para consumo familiar do viticultor. Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias ao controlo desta excepção.
5. No caso das castas excluídas da classificação, o arranque deve ser realizado nos 15 anos seguintes à sua exclusão.
Artigo 20.o
As normas aplicáveis ao cadastro vitícola comunitário são as que constam do Regulamento (CEE) n.o 2392/86.
Artigo 21.o
Os capítulos I e II do presente título não são aplicáveis nos Estados-Membros em que a produção de vinho não exceda 25000 hectolitros por campanha vitícola. Esta produção é calculada com base na produção média das cinco campanhas vitícolas anteriores.
Artigo 22.o
Os Estados-Membros podem adoptar regulamentações nacionais mais restritivas em matéria de novas plantações, de replantação de vinha ou de sobreenxertia. Os Estados-Membros podem determinar que os pedidos e as informações previstas no presente título sejam completados por outras indicações necessárias ao acompanhamento da evolução do potencial de produção.
Artigo 23.o
1. As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o Essas regras podem incluir nomeadamente:
a) O formato e o grau de pormenor das informações necessárias para o inventário previsto no artigo 16.o;
b) A gestão da classificação das castas prevista no artigo 19.o;
c) O destino dos produtos provenientes de castas não incluídas na classificação.
2. Podem ser adoptadas, nos termos do artigo 75.o, disposições relativas a um documento de acompanhamento dos materiais de multiplicação vegetativa da videira e as respectivas regras de execução, nomeadamente em matéria de controlo.
3. O Regulamento (CEE) n.o 2392/86 pode ser alterado ou revogado nos termos do artigo 75.o
4. A decisão segundo a qual um Estado-Membro elaborou o inventário previsto no artigo 16.o é tomada nos termos do artigo 75.o, bem como a eventual revogação dessa decisão, nomeadamente quando o Estado-Membro não tenha actualizado o inventário.
TÍTULO III
MECANISMOS DE MERCADO
CAPÍTULO I
AJUDA À ARMAZENAGEM PRIVADA
Artigo 24.o
1. É criado, em benefício dos produtores, um regime de ajuda à armazenagm privada de:
a) Vinho de mesa;
b) Mosto de uvas, mosto de uvas concentrado e mosto de uvas concentrado rectificado.
2. A concessão da ajuda depende da celebração de um contrato de armazenagem a longo prazo com os organismos de intervenção, durante o período compreendido entre 16 de Dezembro e 15 de Fevereiro do ano seguinte e em condições a determinar.
3. Os contratos de armazenagem a longo prazo são celebrados por um período que termina:
a) Em relação aos vinhos de mesa, o mais tardar no dia 1 de Setembro seguinte à data da celebração do contrato e, em relação ao mosto de uvas, ao mosto de uvas concentrado e ao mosto de uvas concentrado e ao mosto de uvas concentrado rectificado, o mais tardar no dia 1 de Agosto seguinte à data da celebração do contrato;
b) O mais tardar no dia 30 de Novembro seguinte à data de celebração do contrato.
Artigo 25.o
1. A celebração de contratos de armazenagem está sujeita a condições relacionadas sobretudo com a qualidade dos produtos em causa.
2. Para os vinhos de mesa, os contratos de armazenagem estipularão que pode ser posto termo ao pagamento da ajuda e às obrigações correspondentes do produtor relativamente à totalidade ou a parte das quantidades armazenadas, quando o preço de mercado do tipo de vinho de mesa em causa for superior a um nível a fixar.
3. O montante da ajuda à armazenagem privada só pode cobrir as despesas técnicas de armazenagem e os juros, ambos com um montante fixo.
4. Para os mostos de uvas concentrados, este montante pode ser afectado de um coeficiente correspondente ao seu grau de concentração.
Artigo 26.o
1. As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem prever nomeadamente:
- a fixação do nível, do montante fixo e do coeficiente previstos no artigo 25.o,
- que os contratos de armazenagem a longo prazo para os vinhos de mesa só possam ser celebrados para determinados vinhos de mesa,
- que os mostos de uvas objecto de um contrato de armazenagem a longo prazo possam ser total ou parcialmente transformados em mostos de uvas concentrados ou em mostos de uvas concentrados rectificados, durante o período de vigência do contrato,
- regras relativas à aplicação da cláusula relativa ao termo do pagamento da ajuda referida no n.o 2 do artigo 25.o,
- que os mostos de uvas e os mostos de uvas concentrados destinados ao fabrico de sumo de uva não possam ser objecto de contratos de armazenagem a longo prazo,
- a duração efectiva dos contratos.
2. Pode-se prever, nos termos do artigo 75.o:
- que o regime de ajudas à armazenagem privada não seja aplicado se a situação do mercado demonstrar que não se justifica,
- que a possibilidade de celebrar novos contratos de armazenagem a longo prazo seja suspensa, a qualquer momento, se a situação do mercado, nomeadamente o ritmo de celebração dos contratos, o justificar.
CAPÍTULO II
DESTILAÇÃO
Artigo 27.o
1. São proibidas a sobreprensagem das uvas, esmagadas ou não, e a prensagem das borras de vinho. É igualmente proibida a refermentação de bagaço de uvas para outros fins que não a destilação.
2. A filtração e a centrifugação de borras de vinho não se consideram prensagem se:
a) A qualidade dos produtos obtidos for boa, genuína e comercializável;
b) As borras assim tratadas não forem reduzidas ao estado seco.
3. As pessoas singulares ou colectivas ou as organizações de pessoas, com excepção das pessoas e organizações a que se refere o n.o 7, que tenham procedido a uma vinificação, devem entregar para destilação a totalidade dos subprodutos provenientes dessa vinificação.
4. Se o vinho produzido for obtido por vinificação directa de uvas, a quantidade de álcool contida nos subprodutos deve ser pelo menos igual a 10 % do volume de álcool contido no vinho produzido. Se o vinho for obtido por vinificação de mostos de uvas, de mostos de uvas parcialemnte fermentados ou de vinho novo ainda em fermentação, essa proporção não pode ser inferior a 5 %, exceptuando derrogações a prever para casos tecnicamente justificados. Se estas percentagens não forem atingidas, a pessoa sujeita à obrigação de destilação deve proceder à entrega de uma quantidade de vinho da sua própria produção, a fim de atingir as percentagens em causa.
Podem ser estabelecidas derrogações do n.o 3 e do primeiro parágrafo do presente número para categorias de produtores a determinar, para certas regiões de produção e para os vinhos sujeitos à obrigação de destilação prevista no artigo 28.o
5. A obrigação de entrega prevista no n.o 3 também pode ser cumprida pela entrega de vinho a um produtor de vinagre.
6. As pessoas singulares ou colectivas ou as organizações de pessoas, com excepção das pessoas e organizações a que se refere o n.o 7, que possuam subprodutos resultantes de qualquer transformação de uvas, com excepção da vinificação, devem entregá-los para destilação.
7. As pessoas singulares ou colectivas ou as organizações e pessoas que procedam à transformação de uvas colhidas na zona vitícola A, na parte alemã da zona vitícola B ou em superfícies plantadas com vinha na Áustria, devem retirar os subprodutos dessa transformação sob controlo e em condições a determinar.
8. As pessoas e organizações de pessoas sujeitos às obrigações previstas no n.o 3 ou no n.o 6 podem cumprir essas obrigações pela retirada dos subprodutos da vinificação sob controlo e em condições a determinar.
9. O preço de compra do bagaço de uvas, das borras de vinho e do vinho entregues para destilação é de 0,995 euro por % vol/hectolitro.
10. O preço a pagar pelo destilador não pode ser inferior ao preço de compra.
11. O destilador pode:
a) Beneficar de uma ajuda para o produto a destilar, desde que o produto obtido da destilação tenha um título alcoométrico de pelo menos 52 % vol; ou
b) Entregar ao organismo de intervenção o produto obtido da destilação, desde que este tenha um título alcoométrico de pelo menos 92 % vol.
Se o vinho tiver sido transformado em vinho aguardentado antes da entrega ao destilador, a ajuda prevista na alínea a) será paga ao produtor do vinho aguardentado e o produto da destilação não poderá ser entregue ao organismo de intervenção.
12. Pode ser decidido que a entrega do álcool ao organismo de intervenção possa ser substituída pela sua entrega a um operador que tenha apresentado uma proposta no âmbito de vendas organizadas para o escoamento de produtos da destilação e que tenha sido escolhido nos termos do n.o 1 do artigo 31.o
13. Os n.os 1 a 12 não são aplicáveis ao sumo de uvas, ao sumo de uvas concentrado, ao mosto de uvas e ao mosto de uvas concentrado destinados à preparação de sumo de uvas.
Artigo 28.o
1. Os vinhos provenientes de castas incluídas na classificação para a mesma unidade administrativa, simultaneamente como castas de uvas para vinho e como castas destinadas a outra utilização, que excedam as quantidades normalmente vinificadas e que não sejam exportados durante a campanha vitícola em causa, serão destilados até uma data a determinar. Salvo derrogação, esses vinhos só podem circular com destino a uma destilaria.
2. Para a determinação das quantidades normalmente vinificadas, devem ser tomadas em consideração, nomeadamente:
a) As quantidades vinificadas durante um período de referência a determinar;
b) As quantidades de vinho reservadas aos destinos tradicionais.
3. O preço de compra do vinho entregue para destilação nos termos do presente artigo é de 1,34 euros por % vol e por hectolitro; esse preço pode sofrer variações durante uma determinada campanha vitícola, desde que o preço médio para essa campanha se mantenha em 1,34 euros por % vol e por hectolitro.
4. O preço pago pelo destilador não pode ser inferior ao preço de compra.
5. O destilador pode:
a) Beneficiar de uma ajuda para o produto a destilar, desde que o produto obtido da destilação tenha um título alcoométrico de pelo menos 52 % vol, ou
b) Entregar ao organismo de intervenção o produto obtido da destilação, desde que este tenha um título alcoométrico de pelo menos 92 % vol.
Se o vinho tiver sido transformado em vinho aguardentado antes da entrega ao destilador, a ajuda prevista na alínea a) será paga ao produtor do vinho aguardentado e o produto da destilação não poderá ser entregue ao organismo de intervenção.
6. Pode ser decidido que a entrega do álcool ao organismo de intervenção possa ser substituída pela sua entrega a um operador que tenha apresentado uma proposta no âmbito de vendas organizadas para o escoamento de produtos da destilação e que tenha sido escolhido nos termos do n.o 1 do artigo 31.o
7. O presente artigo é aplicável sem prejuízo do n.o 2 do artigo 1.o
Artigo 29.o
1. A Comunidade pode apoiar a destilação de vinhos de mesa e de vinhos aptos a dar vinhos de mesa, a fim de apoiar o mercado vitivinícola e, consequentemente, facilitar a continuidade dos abastecimentos de produtos da destilação do vinho aos segmentos do sector do álcool de boca em que esse tipo de álcool é tradicionalmente utilizado.
2. O apoio assumirá a forma de uma ajuda principal e de uma ajuda secundária pagas aos destiladores.
3. A ajuda principal será paga com base no volume destilado de vinho de mesa e de vinho apto a dar vinho de mesa.
4. A ajuda principal será concedida com base em contratos celebrados entre destiladores e produtores de vinho. Será fixado um preço mínimo a pagar pelos destiladores aos produtores de vinho, que pode variar durante uma determinada campanha vitícola, desde que o preço médio para essa campanha se mantenha em 2,488 euros por % vol e por hectolitro.
5. O montante da ajuda principal reflectirá:
a) A necessidade de o preço mínimo médio a pagar pelos destiladores aos produtores de vinho durante uma determinada campanha vitícola respeitar o nível referido no n.o 4;
b) A necessidade de manter o abastecimento dos mercados tradicionais do sector do álcool de boca a preços competitivos.
6. A ajuda secundária assumirá a forma de um pagamento que permita cobrir despesas razoáveis de armazenagem do produto obtido e destina-se a facilitar o funcionamento do regime da ajuda primária.
Artigo 30.o
1. Pode ser adoptada uma medida de destilação de crise em caso de perturbação excepcional do mercado provocada pela existência de importantes excedentes e/ou por problemas de qualidade.
2. A medida terá por objectivos:
a) Eliminar bolsas específicas de excedentes;
b) Garantir a continuidade do abastecimento de uma colheita para outra.
3. A medida será facultativa para os produtores.
4. A medida pode ser limitada a determinadas categorias de vinho ou a determinadas zonas de produção. Essa medida só pode ser aplicada aos vqprd a pedido do Estado-Membro em causa.
5. A introdução desta medida pode basear-se no critério de uma deterioração demonstrável, ao longo do tempo, do preço de mercado de uma determinada categoria de vinho ou do vinho proveniente de determinadas zonas de produção.
6. Se a Comunidade aplicar essa medida, durante três anos consecutivos, em relação a um determinado tipo de vinho (numa determinada zona), a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a persistência da crise, eventualmente acompanhado de propostas.
Artigo 31.o
1. O escoamento do álcool tomado a cargo pelo organismo de intervenção será efectuado por venda em hasta pública ou por adjudicação. Ao proceder a esse escoamento, as autoridades devem evitar, na medida do possível, perturbar o mercado do álcool tradicionalmente dependente da existência desse mercado. Esse álcool não pode ser escoado no sector do álcool comestível.
2. Todavia, pode ser decidido que esse álcool seja escoado nesse sector, se o abastecimento da parte do sector em que a utilização de álcool vínico é obrigatória não for assegurado no âmbito dos artigos 27.o, 28.o e 29.o
Artigo 32.o
1. Para os vinhos obtidos por produtores que tenham procedido ao aumento do título alcoométrico por adição de sacarose ou de mosto e que tenham beneficiado da ajuda prevista no artigo 34.o, o preço de compra fixado para cada destilação, com excepção da referida no artigo 27.o, será reduzido, no interior de cada área vitícola, de um mesmo montante forfetário, calculado com base no montante daquela ajuda e no aumento do título alcoométrico previsto para a área vitícola em causa.
2. A pedido do produtor, esta redução é aplicável apenas dentro do limite das quantidades objecto do aumento do título alcoométrico referido no n.o 1.
Artigo 33.o
1. As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir nomeadamente:
a) As derrogações previstas no presente capítulo;
b) Quanto aos artigos 27.o e 28.o, as condições em que a destilação é efectuada, a avaliação do volume de álcool contido no vinho produzido, as condições em que os produtos podem ser entregues ao organismo de intervenção e os preços de compra dos produtos da destilação que podem ser tomados a cargo pelos organismos de intervenção, ou os critérios para a fixação desses preços;
c) As características mínimas que devem apresentar os bagaços e as borras;
d) As condições em que pode ser efectuada a retirada sob controlo referida no n.o 7 do artigo 27.o;
e) As quantidades de vinho normalmente vinificadas, referidas no n.o 2 do artigo 28.o;
f) As regras de execução da medida prevista no artigo 30.o, incluindo os produtos abrangidos por este artigo e o fluxo dos produtos da destilação, designadamente para evitar qualquer perturbação do mercado do álcool e das bebidas espirituosas;
g) Disposições que prevejam a variação do preço de compra referido no n.o 3 do artigo 28.o;
h) A fixação do preço mínimo referido no n.o 4 do artigo 29.o
2. O montante das ajudas referidas nos artigos 27.o e 28.o, destinadas a permitir o escoamento dos produtos obtidos, o montante das ajudas referidas no artigo 29.o e as regras que definem as circunstâncias susceptíveis de conduzir ao desencadeamento da medida referida no artigo 30.o, bem como o nível e a forma do apoio financeiro comunitário a essa medida, serão fixados nos termos do artigo 75.o
CAPÍTULO III
AJUDAS À UTILIZAÇÃO DE MOSTOS DE UVAS
Artigo 34.o
1. É criada uma ajuda à utilização de:
a) Mostos de uvas concentrados;
b) Mostos de uvas concentrados rectificados,
produzidos na Comunidade, quando forem utilizados para aumentar títulos alcoométricos dos produtos vinícolas em relação aos quais é autorizado esse aumento nos termos do presente regulamento.
2. A concessão da ajuda pode ser reservada a produtos provenientes das zonas vitícolas C III sempre que, na falta dessa medida, seja impossível manter as correntes de trocas dos mostos e dos vinhos para lote.
3. O montante da ajuda será fixado em euros por % vol em potência e por hectolitro de mostos de uvas concentrados ou de mostos de uvas concentrados rectificados, tendo em conta a diferença entre os custos do enriquecimento obtido por esses produtos e pela sacarose.
Artigo 35.o
1. É criada uma ajuda à utilização de:
a) Mostos de uvas e mostos de uvas concentrados, produzidos na Comunidade, tendo em vista a elaboração de sumos de uvas de outros produtos comestíveis a partir desses sumos de uvas;
b) Mostos de uvas e mostos de uvas concentrados, produzidos nas zonas C III, destinados à produção, no Reino Unido e na Irlanda, de produtos da posição 2206 00 da Nomenclatura Combinada relativamente aos quais pode ser admitida pelos referidos Estados-Membros a utilização de uma denominação composta que inclua a palavra "vinho", nos termos do ponto C.2 do anexo VII;
c) Mostos de uvas concentrados, produzidos na Comunidade, como elemento principal de um conjunto de produtos comercializados no Reino Unido e na Irlanda, com claras instruções para a obtenção, pelo consumidor, de uma bebida que imite o vinho a partir desses mostos.
2. Em derrogação do n.o 1, alínea b), se as restrições geográficas aplicáveis à produção dos mostos de uvas e dos mostos de uvas concentrados referidos naquela disposição derem origem a distorções da concorrência, pode ser decidido tornar a concessão da ajuda extensiva aos mostos de uvas e aos mostos de uvas concentrados produzidos noutras regiões da Comunidade para além das zonas C III.
3. As ajudas previstas no n.o 1 ficam reservadas à utilização de produtos obtidos a partir de castas classificadas exclusivamente como castas de uvas para vinho ou, simultaneamente, como castas de uvas para vinho e como castas destinadas a outra utilização; essas ajudas podem igualmente ser concedidas a uvas de origem comunitária obtidas a partir das mesmas castas.
4. Os montantes da ajuda devem ser fixados de modo a que o custo de abastecimento em mostos de uvas e em mostos de uvas concentrados originários da Comunidade se situe a um nível que permita a manutenção dos seus mercados tradicionais.
5. Uma parte a determinar da ajuda referida na alínea a) do n.o 1 será destinada à organização de campanhas de promoção a favor do consumo de sumos de uvas. Na organização dessas campanhas, o montante da ajuda pode ser fixado a um nível superior àquele que resulta da aplicação do n.o 4.
Artigo 36.o
As regras de execução do presente capítulo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir, nomeadamente:
a) As condições de concessão da ajuda prevista no n.o 1 do artigo 34.o;
b) As medidas necessárias para assegurar o controlo da utilização dos produtos referidos no n.o 1 do artigo 35.o;
c) O montante da ajuda prevista nos artigos 34.o e 35.o que será fixado antes do início de cada campanha vitícola;
d) A decisão prevista no n.o 2, primeiro parágrafo, do artigo 35.o
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 37.o
Os produtores sujeitos às obrigações a que se referem os artigos 27.o e 28.o podem beneficiar das medidas de intervenção previstas no presente título, desde que tenham cumprido as já referidas obrigações durante um período de referência a determinar. Esse período e as regras de execução do presente artigo são adoptados nos termos do artigo 75.o
Artigo 38.o
1. Quando se verificarem no mercado da Comunidade preços excessivamente elevados para um dado tipo de vinho e essa situação for susceptível de continuar, perturbando assim o mercado, a Comissão pode tomar as medidas necessárias.
2. Na medida do necessário para apoiar o mercado dos vinhos de mesa, podem ser adoptadas, nos termos do artigo 75.o, medidas de intervenção quanto aos produtos enumerados no n.o 2, alínea b), do artigo 1.o, à excepção do vinho de mesa.
TÍTULO IV
AGRUPAMENTOS DE PRODUTORES E ORGANIZAÇÕES INTERPROFISSIONAIS
CAPÍTULO I
AGRUPAMENTOS DE PRODUTORES
Artigo 39.o
1. Entende-se por "agrupamento de produtores", quando seja reconhecido ao abrigo do presente regulamento, qualquer pessoa colectiva:
a) Constituída por iniciativa dos produtores de produtos abrangidos pelo presente regulamento;
b) Cuja finalidade seja, nomeadamente:
i) assegurar a programação e a adaptação da produção à procura, nomeadamente em qualidade,
ii) promover a concentração da oferta e a colocação da sua produção no mercado,
iii) reduzir os custos de produção e regularizar os preços na produção,
iv) promover práticas de cultivo, técnicas de produção e técnicas de gestão dos resíduos, respeitadoras do ambiente, nomeadamente para proteger a qualidade das águas, do solo e da paisagem e para preservar e/ou fomentar a biodiversidade.
2. Os agrupamentos de produtores reconhecidos ao abrigo do presente regulamento devem ter a possibilidade de aplicar sanções proporcionadas aos seus membros em caso de violação das obrigações estatutárias.
3. Os Estados-Membros podem reconhecer como agrupamentos de produtores, na acepção do presente regulamento, aqueles que o solicitarem, desde que:
a) Satisfaçam os requisitos enunciados nos n.os 1 e 2 e apresentem para esse efeito prova de que, nomeadamente, reúnem um número mínimo de produtores e dispõem de um volume mínimo de produção comercializável;
b) Ofereçam garantias suficientes quanto à realização, duração e eficácia da sua acção;
c) Proporcionem efectivamente aos seus membros a assistência técnica necessária para a execução de práticas de cultivo respeitadoras do ambiente.
Artigo 40.o
1. Os Estados-Membros:
a) Decidirão da concessão do reconhecimento a um agrupamento de produtores no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido acompanhado de todos os documentos justificativos;
b) Efectuarão controlos regulares do respeito pelos agrupamentos de produtores das condições do reconhecimento, e imporão, em caso de incumprimento, sanções aplicáveis a esses agrupamentos e decidirão, se necessário, da retirada do respectivo reconhecimento;
c) Comunicarão à Comissão, no prazo de dois meses, qualquer decisão de concessão ou retirada do reconhecimento.
2. A Comissão certificar-se-á do cumprimento do artigo 39.o e do n.o 1, alínea b), do presente artigo mediante controlos, na sequência dos quais pode pedir aos Estados-Membros, se for caso disso, que retirem o reconhecimento concedido.
CAPÍTULO II
ORGANIZAÇÕES INTERPROFISSIONAIS
Artigo 41.o
1. A fim de melhorar o funcionamento do mercado dos vqprd e dos vinhos de mesa com direito a indicação geográfica, os Estados-Membros produtores podem, nomeadamente na execução de decisões adoptadas por organizações interprofissionais, definir regras de comercialização para regularizar a oferta na primeira colocação no mercado, desde que essas regras digam respeito à colocação em reserva e/ou ao escoamento escalonado dos produtos, com exclusão de qualquer outra prática concertada, como:
- a fixação de preços, mesmo que seja a título indicativo ou de recomendação,
- o bloqueamento de uma percentagem excessiva da colheita anual normalmente disponível e, de um modo geral, qualquer operação anormal de rarefacção da oferta,
- a recusa de emitir o ou os certificados nacionais e/ou comunitários necessários à circulação e à comercialização dos produtos vitivinícolas, sempre que esta última respeite as regras acima referidas.
2. As regras previstas no n.o 1 devem ser comunicadas integralmente aos operradores através de uma publicação oficial do Estado-Membro interessado.
3. Anualmente, os Estados-Membros que utilizaram as possibilidades previstas no n.o 1, enviarão à Comissão um relatório sobre as decisões adoptadas ao abrigo dessa disposição no ano anterior. A Comissão analisará a sua conformidade com o direito comunitário, nomeadamente com as regras aplicáveis em matéria de livre circulação (artigos 28.o a 31.o do Tratado) e de concorrência (artigos 81.o a 86.o do Tratado) e o princípio da não discriminação (n.o 3 do artigo 34.o do Tratado).
4. As organizações a que se refere o n.o 1 executarão, em uma ou mais regiões da Comunidade, algumas das medidas seguintes, tendo em conta os interesses dos consumidores:
i) Melhoria do conhecimento e da transparência da produção e do mercado;
ii) Contribuição para uma melhor coordenação da colocação dos produtos no mercado, designadamente através de pesquisas e estudos de mercado;
iii) Elaboração de contratos-tipo compatíveis com a regulamentação comunitária;
iv) Melhor aproveitamento do potencial de produção;
v) Informações e investigações necessárias à orientação da produção para produtos mais adaptados às necessidades do mercado e ao gosto e aspirações dos consumidores, nomeadamente em matéria de qualidade dos produtos e de protecção do ambiente;
vi) Pesquisa de métodos que permitam limitar a utilização de produtos fitossanitários e de outros factores de produção, garantindo a qualidade dos produtos e a preservação dos solos e dos recursos hídricos;
vii) Desenvolvimento de métodos e instrumentos para melhorar a qualidade dos produtos em todos os estádios da produção, vinificação e comercialização;
viii) Valorização e protecção da agricultura biológica e das denominações de origem, marcas de qualidade e indicações geográficas;
ix) Promoção, nomeadamente da produção integrada ou de outros métodos de produção que respeitem o ambiente.
TÍTULO V
PRÁTICAS E TRATAMENTOS ENOLÓGICOS, DESIGNAÇÃO, DENOMINAÇÃO, APRESENTAÇÃO E PROTECÇÃO DOS PRODUTOS
CAPÍTULO I
PRÁTICAS E TRATAMENTOS ENOLÓGICOS
Artigo 42.o
1. São permitidas práticas e tratamentos enológicos comunitários para a elaboração dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, à excepção de sumo de uvas e sumo de uvas concentrado, mosto de uvas e mosto de uvas concentrado, destinados à preparação de sumo de uvas.
2. As práticas e tratamentos enológicos só podem ser utilizados para permitir uma boa vinificação, uma boa conservação ou um bom apuramento dos produtos.
3. As práticas e tratamentos enológicos permitidos excluem a adição de água, excepto em caso de exigências técnicas especiais, bem como a adição de álcool, excepto em relação ao mosto de uvas frescas amuado com álcool, ao vinho licoroso, ao vinho espumante, ao vinho aguardentado, e, em condições a determinar, ao vinho frisante.
4. Os Estados-Membros podem, em relação às práticas e tratamentos enológicos, impor condições mais estritas, a fim de assegurar a preservação das características essenciais dos vqprd e dos vinhos de mesa produzidos nos seus territórios e com direito a indicação geográfica, dos vinhos espumantes e dos vinhos licorosos. Essas condições devem ser comunicadas à Comissão, que as transmitirá aos outros Estados-Membros.
5. Salvo decisão em contrário, só as uvas provenientes das castas incluídas na classificação estabelecida nos termos do artigo 19.o como castas de uvas para vinho, bem como os produtos que delas derivam, podem ser utilizados na Comunidade para elaboração de:
a) Mosto de uvas amuado com álcool;
b) Mosto de uvas concentrado;
c) Mosto de uvas concentrado rectificado;
d) Vinho apto a dar vinho de mesa;
e) Vinho de mesa;
f) Vqprd;
g) Vinho licoroso;
h) Mosto de uvas parcialmente fermentado proveniente de uvas passas;
i) Vinho de uvas sobreamadurecidas.
6. O lote de um vinho apto a dar um vinho de mesa branco, ou de um vinho de mesa branco, com um vinho apto a dar um vinho de mesa tinto, ou com um vinho de mesa tinto, não pode dar origem a um vinho de mesa.
No entanto, esta disposição não impede, em determinados casos a especificar, que sejam efectuados lotes do tipo referido no primeiro parágrafo, desde que o produto resultante possua as características de um vinho de mesa tinto.
Em derrogação do primeiro parágrafo, são permitidos lotes deste tipo, até 31 de Julho de 2005, em zonas onde essa prática seja tradicional, segundo regras a fixar.
Artigo 43.o
1. As práticas e tratamentos enológicos permitidos constam dos anexos IV e V.
2. Mais concretamente:
- as práticas e tratamentos enológicos permitidos para efeitos de enriquecimento, acidificação desacidificação e edulcoração, bem como as normas relativas ao teor de anidrido sulfuroso e ao teor máximo de acidez volátil, constam do anexo V, pontos A a G,
- as práticas e tratamentos enológicos permitidos, bem como as normas aplicáveis à produção de vinho espumante e de vinho espumante de qualidade, constam no anexo V, pontos H e I,
- as práticas e tratamentos enológicos permitidos, bem como as normas aplicáveis à produção de vinho licoroso, constam no anexo V, ponto J.
Artigo 44.o
1. Quanto aos produtos dos códigos NC 2204 10, 2204 21 e 2204 29, só podem ser oferecidos ou fornecidos para consumo humano directo na Comunidade os vinhos licorosos, os vinhos espumantes, os vinhos espumosos gaseificados, os vinhos frisantes, os vinhos frisantes gaseificados, os vqprd, os vinhos de mesa e, se for caso disso, em derrogação do artigo 45.o, os vinhos legalmente importados.
2. Exceptuados os vinhos engarrafados em relação aos quais for possível provar que o engarrafamento é anterior a 1 de Setembro de 1971, o vinho, com excepção dos vqprd, proveniente das castas referidas no n.o 5 do artigo 42.o, mas que não corresponda às definições dos pontos 12 a 18 do anexo I, só pode ser utilizado para consumo familiar do produtor individual, para produção de vinagre de vinho ou para destilação.
3. Nos anos em que as condições climáticas tenham sido desfavoráveis, pode ser decidido que os produtos provenientes das zonas vitícolas A e B que não tenham o título alcoométrico volúmico natural mínimo fixado para a zona vitícola em causa sejam utilizados na Comunidade para a produção de vinhos espumantes ou de vinhos espumosos gaseificados, desde que estes vinhos atinjam um título alcoométrico volúmico adquirido não inferior a 8,5 % vol, ou para a produção de vinhos frisantes gaseificados. Nesse caso, o enriquecimento será efectuado dentro dos limites previstos no ponto D.5 do anexo V.
4. Sem prejuízo de disposições mais restritivas aplicadas pelos Estados-Membros à elaboração no seu território de produtos não incluídos nos códigos NC 2204 10, 2204 21 e 2204 29, o mosto de uvas frescas amuado com álcool só pode ser utilizado para a elaboração desses produtos.
5. O sumo de uvas e o sumo de uvas concentrado de origem comunitária não podem ser vinificados nem adicionados ao vinho. Estes produtos serão sujeitos a um controlo relativamente ao seu destino. É proibida a fermentação alcoólica destes produtos no território da Comunidade.
6. O disposto nos n.os 4 e 5 não é aplicável aos produtos destinados à produção, no Reino Unido e na Irlanda, de produtos do código NC 2206 00, relativamente aos quais pode ser admitida pelos Estados-Membros a utilização de uma denominação composta que inclua a palavra "vinho", nos termos do ponto C.2 do anexo VII.
7. Os vinhos aptos a dar vinho de mesa que não atinjam o título alcoométrico volúmico adquirido mínimo dos vinhos de mesa só podem ser postos em circulação para a elaboração de vinhos espumantes ou de vinagre, para destilação ou para outros usos industriais. O enriquecimento destes vinhos e o seu lote com um vinho de mesa a fim de aumentar o seu título alcoométrico volúmico adquirido até ao nível prescrito para um vinho de mesa só podem realizar-se nas instalações do vinificador ou por sua conta.
8. Com excepção do álcool, da aguardente de bagaço ou da água-pé, não podem ser obtidos vinho nem outras bebidas destinadas ao consumo humano directo, a partir de borras de vinho e de bagaço de uvas.
9. Se o seu fabrico for permitido pelo Estado-Membro em causa, a água-pé só pode ser utilizada para destilação ou para consumo próprio do viticultor individual.
10. O vinho aguardentado só pode ser utilizado para destilação.
11. O mosto de uvas parcialmente fermentado, proveniente de uvas passas, só pode ser posto em circulação para efeitos de elaboração de vinhos licorosos e apenas nas regiões vitícolas onde essa prática era tradicional em 1 de Janeiro de 1985, e de vinhos produzidos a partir de uvas sobreamadurecidas.
12. As uvas frescas, o mosto de uvas, o mosto de uvas parcialmente fermentado, o mosto de uvas concentrado, o mosto de uvas concentrado rectificado, o mosto de uvas amuado com álcool, o sumo de uva e o sumo de uva concentrado originários de países terceiros não podem ser vinificados nem adicionados ao vinho no território da Comunidade.
13. É proibida, no território da Comunidade, a fermentação alcoólica dos produtos a que se refere o n.o 12. A presente disposição não é aplicável aos produtos destinados à produção, no Reino Unido e na Irlanda, de produtos do código NC 2206 00, relativamente aos quais os Estados-Membros possam autorizar a utilização de uma denominação composta que inclua a palavra "vinho", nos termos do ponto C.2 do anexo VII.
14. São proibidos os lotes de vinhos originários de países terceiros com vinhos de origem comunitária, bem como os lotes entre vinhos originários de países terceiros efectuados no território da Comunidade.
15. O Conselho pode prever derrogações do n.o 12, do primeiro período do n.o 13 e do n.o 14, de acordo com as obrigações internacionais da Comunidade.
Artigo 45.o
1. Salvo derrogação, os produtos seguintes não podem ser oferecidos ou entregues para consumo humano directo:
a) Produtos, importados ou não, dos códigos NC 2204 10, 2204 21, 2204 29 e 2204 30 10, que tenham sido objecto de práticas enológicas não permitidas pela regulamentação comunitária ou, quando esta o permita, pelas regulamentações nacionais;
b) Produtos referidos no n.o 2, alíneas a), b) e c), do artigo 1.o cuja qualidade não seja boa, genuína e comercializável;
c) Produtos referidos no n.o 2 do artigo 1.o que não correspondam às definições do anexo I.
2. As derrogações mencionadas no n.o 1 para os produtos importados serão adoptadas nos termos do artigo 133.o do Tratado.
Artigo 46.o
1. As regras de execução do presente capítulo e dos anexos IV e V são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem incluir, nomeadamente:
a) No que se refere ao ponto A do anexo V, medidas transitórias relativas aos vinhos produzidos antes de 1 de Setembro de 1986 e alterações das listas de vinhos constantes do n.o 2;
b) No que se refere ao anexo IV e V, os limites e determinadas condições para a utilização das práticas e tratamentos enológicos previstos nesses anexos, com excepção dos limites e condições neles referidos;
c) As decisões, excepções, derrogações, condições e listas referidas no presente capítulo e no anexo V;
d) A aplicação dos pontos C a G do anexo V aos produtos colhidos em regiões comunitárias não incluídas nas zonas vitícolas enumeradas no anexo III;
e) No que se refere ao ponto J do anexo V, as listas referidas nos pontos 2, alínea b), e 6, as derrogações referidas na alínea b) do ponto 4 e o processo de declaração e de registo referido no ponto 6.
2. São adoptadas, nos termos do artigo 75.o:
a) As regras para a comparação de determinadas práticas e tratamentos enológicos aplicados em países terceiros com as práticas e tratamentos a que se referem o n.o 1 do artigo 43.o e o anexo IV;
b) As disposições que regulam a mistura e o lote dos mostos e dos vinhos;
c) As especificações de pureza e identidade das substâncias utilizadas no âmbito das práticas enológicas,
d) As normas administrativas de execução das práticas e tratamentos enológicos permitidos; essas normas podem estabelecer que determinadas práticas e tratamentos enológicos apenas sejam executados sob a supervisão de uma pessoa, reconhecida pelo Estado-Membro e que possua os conhecimentos suficientes para garantir a qualidade, a higiene e a salubridade do produto,
e) As condições de posse e de circulação, os destinos dos produtos referidos no artigo 45.o, ou as listas de produtos isentos das exigências desse artigo, e a determinação dos critérios que permitam evitar um rigor excessivo em casos individuais, as condições em que os Estados-Membros podem permitir a detenção, a circulação e a utilização de produtos não conformes com o presente regulamento, que não as do n.o 1 do artigo 45.o, ou com as disposições adoptadas nos termos do presente regulamento,
f) As condições de utilização experimental de práticas e tratamentos enológicos não permitidos.
3. Os métodos de análise que permitam determinar a composição dos produtos abrangidos pelo presente regulamento e as regras que permitam determinar se estes produtos foram objecto de tratamentos em violação das práticas enológicas permitidas são adoptados nos termos do artigo 75.o
Se necessário, são adoptados, nos termos do mesmo artigo, os valores-limites das substâncias presentes que caracterizam a utilização de certas práticas enológicas e quadros que permitam a comparação dos dados analíticos.
Todavia, quando não sejam previstos métodos comunitários de análise ou as regras referidas no primeiro parágrafo para a detecção e quantificação de substâncias pesquisadas no produto em causa, os métodos de análise a utilizar são:
a) Os métodos de análise reconhecidos pela Assembleia Geral do Instituto Internacional da Vinha e do Vinho (OIV), por ele publicados; ou
b) Quando, entre os métodos de análise referidos na alínea a), não existir um método de análise adequado que respeite as normas recomendadas pela Organização Internacional de Normalização (ISO); ou
c) Na falta de um dos métodos referidos nas alíneas a) e b), e com base na sua exactidão, repetibilidade e reprodutibilidade:
i) um método de análise autorizado pelo Estado-Membro em causa, ou
ii) se necessário, qualquer outro método de análise adequado.
A utilização de métodos automáticos de análise em vez dos métodos comunitários de análise é considerada equivalente aos métodos de análise comunitários referidos no primeiro parágrafo, desde que se verifique, nos termos do artigo 75.o, que, em termos de exactidão, repetibilidade e reprodutibilidade, os resultados obtidos são, pelo menos, iguais aos obtidos através do método comunitário correspondente.
CAPÍTULO II
DESIGNAÇÃO, DENOMINAÇÃO, APRESENTAÇÃO E PROTECÇÃO DE DETERMINADOS PRODUTOS
Artigo 47.o
1. As normas relativas à designação, denominação e apresentação de determinados produtos abrangidos pelo presente regulamento, bem como à protecção de determinadas indicações, menções e termos, constam do presente capítulo e dos anexos VII e VIII. Essas normas têm em conta, nomeadamente, os seguintes objectivos:
a) Protecção dos legítimos interesses dos consumidores;
b) Protecção dos legítimos interesses dos produtores;
c) Correcto funcionamento do mercado interno;
d) Promoção da produção de produtos de qualidade.
2. As normas previstas no n.o 1 incluem, nomeadamente, disposições que:
a) Tornem a utilização de determinadas menções obrigatória;
b) Permitam, sob certas condições, a utilização de determinadas menções;
c) Permitam a utilização de outras menções, incluindo informações que possam ser úteis para os consumidores;
d) Regulem a protecção e o controlo de determinadas menções;
e) Regulem a utilização de indicações geográficas e menções tradicionais;
f) Regulem a rotulagem dos produtos importados ou, quando tal for autorizado pelo presente regulamento, elaborados a partir desses produtos, a fim de garantir que os consumidores tenham conhecimento da natureza do produto em causa, e que este não seja rotulado como produto comunitário ou como produto de um Estado-Membro.
3. As normas previstas no n.o 1 são aplicáveis à designação de produtos aí indicados:
a) Na rotulagem;
b) Nos registos, nos documentos de acompanhamento e noutros documentos impostos por legislação comunitária, a seguir designados "documentos oficiais", excepto os documentos aduaneiros;
c) Nos documentos comerciais, nomeadamente nas facturas e boletins de entrega; e
d) Na publicidade, sempre que o presente regulamento preveja disposições especiais para esse efeito.
4. As normas previstas no n.o 1 são aplicáveis à apresentação dos produtos aí indicados, quanto:
a) Ao recipiente, incluindo o dispositivo de fecho;
b) À rotulagem;
c) À embalagem.
5. As normas previstas no n.o 1 são aplicáveis aos produtos detidos para venda e colocados no mercado.
Artigo 48.o
A designação e a apresentação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, bem como toda a publicidade a eles relativa, não devem ser erróneas nem susceptíveis de dar origem a confusão ou induzir em erro as pessoas a quem se destinam, nomeadamente no que se refere:
- às indicações previstas no artigo 47.o, mesmo quando essas indicações sejam utilizadas numa tradução, remetam para a proveniência efectiva ou sejam acompanhadas de menções como "género", "tipo", "método", "imitação", "marca" ou outras menções análogas,
- às propriedades dos produtos tais como, nomeadamente, a natureza, a composição, o título alcoométrico volúmico, a côr, a origem ou a proveniência, a qualidade, a casta de videira, o ano de colheita ou o volume nominal dos recipientes,
- à identidade e à qualidade das pessoas singulares ou colectivas ou de uma organização de pessoas que participem ou tenham participado na elaboração ou na distribuição do produto, nomeadamente do engarrafador.
Artigo 49.o
1. Os produtos cuja designação ou apresentação não cumpram o disposto no presente regulamento ou as regras adoptadas em sua execução não podem ser detidos para venda, colocados no mercado na Comunidade ou exportados.
Contudo, no que se refere aos produtos destinados à exportação, certas derrogações do presente regulamento podem:
- ser autorizadas pelos Estados-Membros, quando a legislação do país terceiro de importação o exija,
- ser previstas nas regras de execução nos casos não abrangidos pelo primeiro travessão.
2. O Estado-Membro, em cujo território se encontre o produto cuja designação ou apresentação não sejam conformes às disposições referidas no n.o 1, tomará as medidas necessárias para sancionar as infracções cometidas, consoante a sua gravidade.
No entanto, o Estado-Membro pode autorizar a detenção do produto em questão para venda, a sua colocação no mercado na Comunidade ou a sua exportação, se a designação ou a apresentação desse produto se tornarem conformes às disposições referidas no n.o 1.
Artigo 50.o
1. Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para permitir que os interessados evitem, nos termos dos artigos 23.o e 24.o do Acordo sobre os aspectos dos direitos de propriedade intelectual relacionados com o comércio, a utilização na Comunidade de uma indicação geográfica associada aos produtos referidos no n.o 2, alínea b), do artigo 1.o para produtos que não sejam originários do local mencionado na indicação geográfica em causa, ainda que a verdadeira origem dos produtos seja referida ou que a indicação geográfica seja utilizada na tradução ou acompanhada de menções como "género", "tipo", "estilo", "imitação" ou outras menções análogas.
2. Na acepção do presente artigo, entende-se por "indicação geográfica" uma indicação que indentifique um produto como originário do território de um país terceiro membro da Organização Mundial de Comércio ou de uma região ou localidade situada nesse território, nos casos em que determinada qualidade, reputação ou outra característica do produto possa ser atribuída, essencialmente, a essa origem geográfica.
3. Os n.os 1 e 2 são aplicáveis, sem prejuízo de outras disposições específicas da legislação comunitária que estabeleçam normas para a denominação e apresentação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
Artigo 51.o
1. Na acepção do presente regulamento, entende-se por "nome de unidade geográfica mais pequena do que o Estado-Membro", o nome de
- um lugar ou de uma unidade que os agrupe,
- um município ou de uma parte de um município,
- uma sub-região ou de uma parte de uma sub-região vitícola,
- de uma região que não seja uma região determinada.
2. É admitida a utilização de uma indicação geográfica para designar vinhos de mesa resultantes de um lote de vinhos provenientes de uvas colhidas em áreas de produção diferentes, se pelo menos 85 % do vinho de mesa desse lote for proveniente da área de produção do mesmo nome.
Todavia, na designação de vinhos de mesa brancos, só se admite a utilização de uma indicação geográfica própria de uma área de produção situada no interior da zona vitícola A ou da zona vitícola B, se os produtos que integram o lote são provenientes da zona vitícola em causa ou se o vinho em questão resultar de um lote entre vinhos de mesa da zona vitícola A e vinhos de mesa da zona vitícola B.
3. Os Estados-Membros podem sujeitar a utilização de uma indicação geográfica para designar um vinho de mesa, nomeadamente à condição de ter sido integralmente obtido a partir de determinadas castas expressamente designadas e de provir exclusivamente do território, rigorosamente delimitado, cujo nome lhe é atribuído.
Artigo 52.o
1. Se um Estado-Membro atribuir o nome de uma região determinada a um vqprd e, eventualmente, a um vinho destinado a ser transformado nesse vqprd, esse nome não pode ser utilizado para a designação de produtos do sector vitivinícola não provenientes dessa região e/ou aos quais não tenha sido atribuído esse nome nos termos das regulamentações comunitária e nacional aplicáveis. O mesmo se verifica se um Estado-Membro tiver atribuído o nome de um município, de uma parte de município ou de um lugar apenas a um vqprd bem como, eventualmente, a um vinho destinado a ser transformado nesse vqprd.
Sem prejuízo das disposições comunitárias específicas sobre determinados tipos de vqprd, os Estados-Membros podem admitir, em condições de produção a determinar por eles próprios, que o nome de uma região determinada seja combinado com uma precisão quanto ao modo de elaboração ou ao tipo de produto ou com o nome ou o sinónimo de uma casta.
Em derrogação do primeiro parágrafo, o Conselho, deliberando por maioria qualificada, sob proposta da Comissão, pode decidir, até 31 de Agosto de 2001, autorizar que certas denominações geográficas tradicionalmente utilizadas para designar um vinho de mesa, que se tenham tornado nomes de uma região deteminada, possam continuar a ser utilizados igualmente para a designação de vinhos de mesa durante um máximo de três campanhas vitícolas.
2. Os seguintes nomes e menções:
- o nome de uma casta,
- uma menção específica tradicional prevista no ponto A.2, alínea c) segundo travessão, quarto subtravessão, do anexo VII ou no ponto D.2, alínea c), segundo travessão, do anexo VIII,
ou
- uma menção tradicional complemantar prevista no ponto B.1, alínea b), quinto travessão, do anexo VII, desde que seja atribuída por um Estado-Membro à designação de um vinho, segundo legislação comunitária,
só podem ser utilizados na designação, apresentação e publicidade de uma bebida diferente de vinho ou de mosto de uvas, se estiver excluído qualquer risco de confusão quanto à natureza, origem, proveniência ou composição dessa bebida.
3. A utilização de um nome ou de uma menção previstos no n.o 2 ou dos termos "Hock", "Claret", "Liebfrauenmilch" e "Liebfraumilch", mesmo acompanhada de um termo como "género", "tipo", "modo", "imitação" ou de uma expressão análoga, é proibida na designação e apresentação:
- de produtos previstos no código 2206 na Nomenclatura Combinada, excepto se essa mercadoria provier efectivamente do local que tem essa designação,
- de produtos comercializados com instruções expressas destinadas a obter, no consumidor, uma bebida de imitação de vinho; todavia, pode ser utilizado o nome de uma casta, se o produto em causa for dele efectivamente proveneinte, excepto se esse nome suscitar confusão com o nome de uma região determinada ou de uma unidade geográfica utilizada para a designação de um vqprd.
4. O nome:
- de uma região determinada,
- de uma unidade geográfica mais pequena do que a região determinada, desde que seja atribuída por um Estado-Membro à desiganção de um vinho, segundo a legislação comunitária,
só pode ser utilizado na designação, apresentação e publicidade de uma bebida diferente do vinho ou do mosto de uvas, se:
a) Em relação aos produtos previstos nos códigos NC 2209, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208, e 2209 e aos produtos elaborados a partir de uma matéria-prima vinícola, os nomes e menções supra citados sejam reconhecidos no Estado-Membro de origem do produto e que esse reconhecimento seja compatível com o direito comunitário;
b) Em relação a necessidades que não as previstas na alínea a), esteja excluído qualquer risco de confusão quanto à natureza, origem ou proveniência e composição dessa bebida.
Todavia, mesmo que não se verifique o reconhecimento a que se refere a alínea a), esses nomes podem continuar a ser utilizados até 31 de Dezembro de 2000 sob reserva do disposto na alínea b).
Artigo 53.o
1. As regras de execução do presente capítulo e dos anexos VII e VIII são adoptadas nos termos do artigo 75.o Essas regras incluem, nomeadamente, as derrogações, condições e autorizações previstas naqueles anexos.
2. As seguintes disposições são adoptadas nos termos do artigo 75.o:
a) As indicações, sinais e outras marcas previstas na introdução do anexo VII ou no ponto A.2 do anexo VIII;
b) A lista das menções tradicionais específicas referida na introdução no ponto A.2, alínea c), segundo travessão, quarto subtravessão do anexo VII ou no ponto D.2, alínea c) segundo travessão, do anexo VIII;
c) As condições de utilização das indicações geográficas referidas no ponto A.2 do anexo VII;
d) As indicações referidas ponto A.4 do anexo VII;
e) As condições de utilização das indicações referidas no ponto B.1 do anexo VII e as condições de utilização referidas no ponto B.3 do anexo VII;
f) As indicações referidas no ponto B.2 do anexo VII e as respectivas condições de utilização;
g) A medida e as condições em que as disposições do anexo VII são aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento, não referidos no ponto A.1 do anexo VII e no anexo VIII, nomeadamente os mostos de uvas, os mostos de uvas parcialmente fermentados, os mostos de uvas concentrados, os vinhos novos ainda em fermentação e os vinhos de uvas sobreamadurecidas, produzidos na Comunidade;
h) As condições de acondicionamento e de transporte dos produtos em recipientes, bem como a respectiva utilização e marcação, incluindo no que se refere aos recipientes de elaboração e armazenagem dos vinhos espumantes;
i) Eventualmente, a atribuição dos nomes de unidades geográficas referida no ponto E.1, segundo travessão, do anexo VIII;
j) As indicações obrigatórias e facultativas a incluir nos registos, nos documentos oficiais e nos documentos comerciais;
k) As regras referidas nos pontos G.2 e G.5 do anexo VIII;
l) As regras e derrogações referidas no ponto I.6 do anexo VIII.
TÍTULO VI
VINHOS DE QUALIDADE PRODUZIDOS EM REGIÕES DETERMINADAS
Artigo 54.o
1. Entende-se por "vinhos de qualidade produzidos em regiões determinadas" ("vqprd"), os vinhos que cumpram o disposto no presente título e na legislação comunitária e nacional adoptada na matéria.
2. Os vqprd incluem as seguintes categorias:
a) Vinhos licorosos de qualidade produzidos em regiões determinadas ("vlqprd") que correspondem à definição de vinho licoroso;
b) Vinhos espumantes de qualidade produzidos em regiões determinadas ("veqprd") que correspondem à definição de vinho espumante, incluindo vinhos espumantes de qualidade do tipo aromático;
c) Vinhos frisantes de qualidade produzidos em regiões determinadas ("vfqprd") que correspondem à definição de vinho frisante;
d) Vqprd diferentes dos referidos nas alíneas a), b) e c).
3. Consituem produtos aptos a dar vqprd:
a) Uvas frescas;
b) Mosto de uvas;
c) Mosto de uvas parcialmente fermentado;
d) Vinhos novos ainda em fermentação;
e) Vinho.
4. Os Estados-Membros transmitirão à Comissão a lista dos vqprd por si reconhecidos, indicando, em relação a cada um deles, as disposições nacionais aplicáveis à sua produção e elaboração.
5. A Comissão publicará essa lista no Jornal Oficial das Comunidades Europeias, série C.
Artigo 55.o
1. Para além de regras nacionais eventualmente adoptadas nos termos do n.o 1 do artigo 57.o, tendo em conta as condições tradicionais de produção e na medida em que estas não prejudiquem a política de qualidade e o bom funcionamento do mercado único, as disposições relativas à produção de vqprd basear-se-ão nos seguintes elementos:
a) Delimitação da zona de produção;
b) Encepamento;
c) Práticas de cultivo;
d) Métodos de vinificação;
e) Título alcoométrico volúmico mínimo natural;
f) Rendimento por hectare;
g) Análise e apreciação das características organolépticas.
2. As disposições referidas no n.o 1 constam dos pontos A a J do anexo V.
3. O disposto no ponto K do anexo VI é aplicável apenas aos veqprd. O disposto no ponto L do anexo VI é aplicável apenas aos vlqprd.
Artigo 56.o
1. Os Estados-Membros adoptarão normas segundo as quais, na fase de produção:
a) Os produtores podem:
i) não solicitar a classificação como vqprd de um produto referido na sua declaração de colheita ou de produção como produto apto a dar um vqprd,
ii) desclassificar um vqprd, nomeadamente para vinho de mesa;
b) O organismo competente a designar pelos Estados-Membros pode desclassificar um vqprd.
2. A desclassificação de um vqprd no estádio da comercialização será efectuada:
a) Pelo organismo competente do Estado-Membro em cujo território o vinho se encontra:
i) se o vinho for originário desse Estado-Membro ou
ii) se se tratar de pequenas quantidades a determinar;
b) Pelo organismo competente do Estado-Membro de origem do vinho, nos casos não referidos na alínea a).
3. A desclassificação referida no n.o 2 será decidida, nomeadamente, se o organismo competente estabelecer que:
a) Durante a armazenagem ou o transporte, o vinho sofreu uma alteração que deteriorou ou modificou as propriedades do vqprd em causa;
b) O vinho foi submetido a tratamentos proibidos ou não está legalmente descrito como um vqprd.
Artigo 57.o
1. Para além dos elementos enumerados no artigo 55.o, os Estados-Membros produtores podem, tendo em conta práticas leais e constantes, definir todas as condições de produção e características complementares às quais devem corresponder os vqprd.
2. Para além das disposições previstas pelo presente regulamento, os Estados-Membros podem, tendo em conta práticas leais e constantes, definir as características ou condições de produção, de elaboração e de circulação complementares ou mais rigorosas para os vqprd produzidos no seu território.
Artigo 58.o
As regras de execução do presente título e do anexo VI são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Essas regras podem, nomeadamente, incluir:
a) As decisões, excepções, derrogações e listas referidas no presente título e no anexo VI;
b) A definição de áreas, na proximidade imediata de uma região determinada, tendo em conta, nomeadamente, a situação geográfica e as estruturas administrativas;
c) O destino dos vqprd desclassificados e as condições dessa utilização;
d) As disposições adequadas relativas à aplicação sistemática e generalizada de exames organolépticos ao destino dos vinhos que não correspondam às condições requeridas pelos exames em causa e às condições desse destino;
e) A determinação das pequenas quantidades a que se refere o n.o 2, alínea a), subalínea ii), do artigo 56.o
TÍTULO VII
REGIME COMERCIAL COM PAÍSES TERCEIROS
Artigo 59.o
1. As importações, para a Comunidade, dos produtos referidos no n.o 2, alíneas a) e b), do artigo 1.o ficam sujeitas à apresentação de um certificado de importação. As importações dos outros produtos referidos no n.o 2 do artigo 1.o ou as exportações dos produtos a que se refere o n.o 2 do artigo 1.o podem ser sujeitas à apresentação de um certificado de importação ou de exportação.
2. Os certificados são emitidos pelos Estados-Membros, a pedido do interessado, independentemente do local do seu estabelecimento na Comunidade, sem prejuízo das disposições adoptadas em execução dos artigos 62.o e 63.o
Os certificados são válidos em toda a Comunidade.
A emissão dos certificados fica sujeita à constituição de uma garantia que assegure que os produtos serão importados ou exportados durante o prazo de validade dos certificados; salvo caso de força maior, a garantia fica perdida, na totalidade ou em parte, se a importação ou exportação não for realizada nesse período ou se for apenas parcialmente.
3. São adoptados nos termos do artigo 75.o:
a) A lista dos produtos em relação aos quais são exigidos certificados de importação ou exportação;
b) O prazo de validade dos certificados e as outras regras de execução do presente artigo.
Artigo 60.o
1. Salvo disposição em contrário do presetne regulamento, as taxas dos direitos da pauta aduaneira comum são aplicáveis aos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o
2. Em relação aos sumos e mostos dos códigos NC 2009 60 e 2204 30 para os quais a aplicação dos direitos da pauta aduaneira comum depende do preço de importação do produto importado, a autenticidade deste preço será verificada quer com base num controlo de cada lote quer recorrendo a um valor fixo de importação, calculado pela Comissão com base nas cotações desses mesmos produtos nos países de origem.
Se o preço de entrada declarado do lote em questão for superior ao valor fixo de importação, acrescido de uma margem adoptada nos termos do n.o 3 que não pode exceder o valor fixo em mais de 10 %, é exigido o depósito de uma garantia igual aos direitos de importação determinados com base no valor fixo de importação.
Na medida em que, no caso referido no segundo parágrafo, o preço de entrada do lote em questão não seja declarado, a aplicação dos direitos da pauta aduaneira comum depende do valor fixo de importação ou da aplicação das disposições pertinentes da legislação aduaneira, em condições a determinar nos termos do n.o 3.
3. Sempre que as derrogações previstas no n.o 15 do artigo 44.o sejam aplicadas a produtos importados, os importadores depositarão uma garantia junto das autoridades aduaneiras designadas no momento da colocação em livre prática. Essa garantia será equivalente a um montante a especificar e será restituída mediante apresentação pelo importador de prova, aceite pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro em que o produto é colocado em livre prática, de que os mostos foram transformados em sumo de uva, utilizados noutros produtos fora do sector dos vinhos, ou, no caso de terem sido vinificados, de que foram devidamente rotulados.
4. As regras de execução do presente artigo são adoptadas nos termos do artigo 75.o Essas regras incidirão, nomeadamente, na fixação dos critérios de determinação do regime de controlo a aplicar e nos elementos a ter em conta no cálculo dos valores fixos de importação, no nível da garantia prevista no n.o 3 e regras relativas à sua restituição.
Artigo 61.o
1. A fim de evitar ou sanar os efeitos nocivos que possam resultar para o mercado comunitário das importações de certos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o, a importação, à taxa do direito previsto na pauta aduaneira comum, de um ou vários desses produtos fica sujeita ao pagamento de um direito de importação adicional, se estiverem preenchidas as condições decorrentes do artigo 5.o do Acordo sobre a Agricultura celebrado nos termos do artigo 300.o do Tratado, no âmbito das negociações comerciais multilaterais do "Uruguay Round", excepto se as importações não forem susceptíveis de perturbar o mercado comunitário ou se os efeitos forem desproporcionados em relação ao objectivo prosseguido.
2. Os preços de desencadeamento abaixo dos quais pode ser imposto um direito de importação adicional são os comunicados pela Comunidade à Organização Mundial do Comércio.
Os volumes de desencadeamento que devem ser excedidos para a imposição de um direito de importação adicional são determinados com base, nomeadamente, nas importações efectuadas para a Comunidade durante os três anos anteriores àquele em que se verifiquem ou possam verificar-se os efeitos nocivos referidos no n.o 1.
3. Os preços de importação a ter em conta para a imposição de um direito de importação adicional serão determinados com base nos preços cif de importação da remessa em causa.
Os preços cif de importação serão verificados, para esse efeito, com base nos preços representativos para o produto em questão no mercado mundial ou no mercado de importação comunitário para o produto.
4. As regras de execução do presente artigo são adoptadas pela Comissão nos termos do artigo 75.o Essas regras especificarão, nomeadamente:
a) Os produtos a que serão aplicados direitos de importação adicionais nos termos do artigo 5.o do Acordo sobre a Agricultura;
b) Os outros critérios necessários para garantir a aplicação do n.o 1 nos termos do artigo 5.o do referido acordo.
Artigo 62.o
1. Os contingentes pautais aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento, que decorram de acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado ou de qualquer outro acto do Conselho serão abertos e geridos pela Comissão, segundo regras de execução adoptadas nos termos do artigo 75.o
2. A gestão dos contigentes será efectuada mediante a aplicação de um dos seguintes métodos ou através da sua combinação:
a) Método baseado na ordem cronológica de apresentação dos pedidos (segundo o princípio "primeiro a chegar, primeiro a ser servido");
b) Método de rapartição proporcional às quantidades solicitadas aquando da apresentação dos pedidos (segundo o método dito de "execução simultânea");
c) Método baseado na tomada em consideração dos fluxos comerciais tradicionais (segundo o método dito dos "operadores tradicionais/novos operadores").
Podem ser estabelecidos outros métodos adequados. Esses métodos devem evitar discriminações entre os operadores interessados.
3. O método de gestão aplicado deve atender, sempre que adequado, às necessidades de abastecimento do mercado comunitário e de salvaguarda do seu equilíbrio, podendo simultaneamente inspirar-se nos métodos aplicados no passado aos contingentes que correspondam aos referidos no n.o 1, sem prejuízo dos direitos decorrentes dos acordos celebrados no âmbito das negociações comerciais do "Uruguay Round".
4. As regras de execução referidas no n.o 1 devem prever a abertura de contingentes numa base anual e, se necessário e de acordo com o escalonamento adequado, determinar o método de gestão a aplicar e incluir, eventualmente:
a) Disposições que garantam a natureza, a proveniência e a origem do produto;
b) Disposições relativas ao reconhecimento do documento que permite verificar as garantias referidas na alínea a); e
c) As condições de emissão e o prazo de validade dos certificados de importação.
Artigo 63.o
1. Na medida do necessário para permitir a exportação:
a) Dos produtos referidos no n.o 2, alíneas a), b) e c), do artigo 1.o;
b) Dos açúcares do código NC 1701, da glicose e xarope de glicose dos códigos NC 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 e 1702 90 50, mesmo sob a forma de produtos dos códigos NC 1702 30 51 e 1702 30 59 incorporados em produtos dos códigos NC 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 e 2204 30 99,
com base nos preços desses produtos no comércio internacional, e dentro dos limites decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado, a diferença entre esses preços e os preços válidos na Comunidade pode ser coberta por uma restituição à exportação.
2. No que respeita à atribuição das quantidades que podem ser exportadas com restituição, aplicar-se-á o método:
a) Mais adaptado à natureza do produto e à situação do mercado em questão e que permita a máxima eficácia de utilização dos recursos disponíveis e tenha em conta a eficácia e a estrutura das exportações da Comunidade, sem, contudo, criar qualquer discriminação entre pequenos e grandes operadores;
b) Administrativamente menos complexo para os operadores, tendo em conta as exigências de gestão;
c) Que evite discriminações entre os operadores interessados.
3. A restituição é a mesma em toda a Comunidade. A restituição pode ser diferenciada consoante o destino dos produtos, sempre que a situação do comércio internacional ou as exigências específicas de alguns mercados o imponham.
A restituição referida na alínea a) do n.o 1 é fixada nos termos do artigo 75.o A restituição é fixada periodicamente.
As restituições fixadas periodicamente podem, se necessário, ser entretanto alteradas pela Comissão, por sua própria iniciativa ou a pedido de um Estado-Membro.
O disposto no artigo 64.o quanto aos produtos nele referidos é aplicável subsidiariamente.
4. A restituição só será concedida a pedido e mediante apresentação do certificado de exportação correspondente.
5. A restituição aplicável à exportação de produtos referidos no artigo 1.o é a aplicável na data do pedido de certificado e, em caso de restituição diferenciada, a aplicável na mesma data:
a) No destino indicado no certificado ou, se for caso disso,
b) No destino real, se este for diferente do indicado no certificado. Nesse caso, o montante aplicável não pode exceder o montante aplicável ao destino indicado no certificado.
Podem ser adoptadas medidas adequadas para evitar a utilização abusiva da flexibilidade prevista no presente número.
6. Podem-se estabelecer derrogações dos n.os 4 e 5, nos termos do artigo 75.o, em relação a produtos referidos no artigo 1.o que beneficiem de restituições no âmbito de acções de ajuda alimentar.
7. O cumprimento dos limites em volume, decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado, é assegurado com base em certificados de exportação emitidos em relação aos períodos de referência neles previstos, aplicáveis aos produtos em causa.
Quanto ao cumprimento das obrigações decorrentes dos acordos celebrados no âmbito das negociações comerciais do "Uruguay Round", a validade dos certificados de exportação não é afectada pelo termo de um período de referência.
8. As regras de execução do presente artigo, incluindo as disposições relativas à redistribuição das quantidades exportáveis não atribuídas ou não utilizadas, são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Artigo 64.o
1. O presente artigo é aplicável à restituição referida no n.o 1 do artigo 63.o
2. O montante da restituição relativa ao produtos referidos no n.o 1, alínea b), do artigo 63.o será igual:
a) Para o açúcar em bruto e o açúcar branco, ao montante da restituição à exportação destes produtos não transformados, fixado nos termos do artigo 17.o do Regulamento (CEE) n.o 1785/81 do Conselho, de 30 de Junho de 1981, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar, e as disposições adoptadas em sua execução(37);
b) Para a glicose e o xarope de glicose, ao montante da restituição à exportação destes produtos não transformados, fixado nos termos do artigo 13.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92 do Conselho, de 30 de Junho de 1992, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos cereais, e das disposições adoptadas em sua execução(38).
Para poderem beneficiar da restituição, os produtos transformados devem, aquando da exportação, ser acompanhados de uma declaração do requerente que indique as quantidades de açúcar em bruto, açúcar branco, glicose e xarope de glicose utilizadas na sua elaboração.
A exactidão das declarações está sujeita ao controlo das autoridades competentes do Estado-Membro em causa.
3. Na fixação das restituições, serão tomados em consideração os seguintes elementos:
a) A situação e perspectivas de evolução:
i) dos preços e da disponibilidade dos produtos enumerados no n.o 1 do artigo 63.o, no mercado comunitário,
ii) dos preços desses produtos no mercado mundial;
b) Os custos de comercialização e de transporte mais favoráveis a partir dos mercados comunitários para os portos ou outros locais de exportação da Comunidade, bem como os custos de acesso aos países de destino;
c) Os objectivos da organização comum do mercado vitivinícola, que consistem em assegurar o equilíbrio dos mercados e a evolução natural dos preços e do comércio;
d) Os limites decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado;
e) A necessidade de evitar perturbações no mercado comunitário;
f) O aspecto económico das exportações previstas.
4. Os preços do mercado comunitário referidos no n.o 1 do artigo 63.o serão determinados com base nos preços mais vantajosos para a exportação.
Os preços do comércio internacional referidos no n.o 1 do artigo 63.o serão determinados, tendo em conta:
a) Os preços registados nos mercados dos países terceiros;
b) Os preços mais vantajosos para as importações de países terceiros praticados nos países terceiros de destino;
c) Os preços no produtor registados em países terceiros de exportação, tendo eventualmente em conta os subsídios concedidos por esses países;
d) Os preços de oferta franco-fronteira da Comunidade.
5. Sem prejuízo do n.o 3, terceiro parágrafo, do artigo 63.o, a periodicidade da fixação da lista de produtos para os quais é efectivamente concedida uma restituição, bem como o seu montante, são determinados nos termos do artigo 75.o
6. A restituição será paga logo que seja apresentada a prova de que os produtos:
a) São de origem comunitária;
b) Foram exportados da Comunidade;
c) No caso de uma restituição diferenciada, chegaram ao destino indicado no certificado ou a outro destino para o qual tenha sido fixada uma restituição, sem prejuízo do disposto no n.o 5, alínea b), do artigo 63.o Todavia. podem prever-se derrogações a esta regra nos termos do artigo 75.o, sob reserva de condições a determinar, que possam oferecer garantias equivalentes.
Podem ser adoptadas disposições adicionais nos termos do artigo 75.o
7. Sem prejuízo da alínea a) do n.o 6, na falta de uma derrogação decidida nos termos do artigo 75.o, não será concedida qualquer restituição em relação a produtos importados de países terceiros e reexportados para países terceiros.
Artigo 65.o
1. Na medida do necessário ao bom funcionamento da organização comum do mercado vitivinícola, o Conselho, deliberando por maioria qualificada, sob proposta da Comissão, pode, em casos especiais, excluir total ou parcialmente o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para os produtos enumerados no artigo 1.o
2. Em derrogação do n.o 1, se a situação nele prevista se revestir de especial urgência e se o mercado comunitário for ou puder vir a ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo ou passivo, a Comissão, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, decidirá das medidas necessárias; essas medidas, cujo prazo de validade não pode ser superior a seis meses e que serão imediatamente aplicáveis, serão comunicadas ao Conselho e aos Estados-Membros. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, tomará uma decisão no prazo de uma semana a contar da recepção do pedido.
3. Qualquer Estado-Membro pode submeter ao Conselho a decisão da Comissão, no prazo de uma semana a contar da sua comunicação. O Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode confirmar, alterar ou revogar a decisão da Comissão. Se o Conselho não tomar uma decisão no prazo de três meses, a decisão da Comissão é considerada revogada.
Artigo 66.o
1. As regras gerais de interpretação da Nomenclatura Combinada e as regras especiais para a sua aplicação são aplicáveis à classificação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento; a nomenclatura pautal resultante da aplicação do presente regulamento será integrada na pauta aduaneira comum.
2. Salvo disposição em contrário do presente regulamento ou adoptada em sua execução, são proibidas:
a) A cobrança de qualquer encargo de efeito equivalente a um direito aduaneiro;
b) A aplicação de qualquer restrição quantitativa ou medida de efeito equivalente.
Artigo 67.o
1. É proibida a importação de produtos abrangidos pelo presente regulamento que tenham sido objecto de adição de álcool, com excepção dos correspondentes aos produtos originários da Comunidade para os quais esta adição é permitida.
2. As regras de execução do presente artigo, nomeadamente as condições de correspondência dos produtos, bem como as derrogações do n.o 1, são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Artigo 68.o
1. Os produtos referidos no n.o 2, alíneas a) e b), do artigo 1.o só podem ser importados se forem preenchidas as seguintes condições:
a) Em relação à totalidade dos produtos:
i) obedecerem à disposições a que estão sujeitas a produção, a comercialização, e, se for caso disso, a distribuição para consumo humano directo no país terceiro de que são originários, sendo a prova do cumprimento desta condição fornecida por um certificado passado por um organismo do país terceiro de que o produto é originário, que figure numa lista a estabelecer,
ii) quando destinados ao consumo humano directo, serem acompanhados de um boletim de análise emitido por um organismo ou serviço designado pelo país terceiro de que é originário o produto;
b) Em relação aos vinhos destinados ao consumo humano directo, com excepção dos vinhos licorosos e dos vinhos espumantes:
i) terem um título alcoométrico volúmico adquirido não inferior a 9 % vol e um título alcoométrico volúmico total não superior a 15 % vol,
ii) Terem um teor de acidez total expresso em ácido tartárico não inferior a 3,5 gramas por litro, isto é, 46,6 miliequivalentes por litro.
2. Pode ser decidido nos termos do artigo 75.o:
a) Definir as características que os vinhos licorosos e os vinhos espumantes devem apresentar, bem como derrogações da alínea b) do n.o 1;
b) Dispensar certos produtos referidos no n.o 1, transportados em quantidades limitadas e acondicionados em pequenos recipientes, da apresentação do certificado e do boletim de análise previstos na alínea a) do n.o 1;
c) Dispensar certos vinhos acompanhados de um certificado de denominação de origem ou de um certificado de origem, total ou parcialmente da exigência dos elementos que figuram no certificado ou no boletim de análise previstos no n.o 1, alínea a).
3. As regras de execução do presente artigo são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Artigo 69.o
1. Se, na Comunidade, o mercado de um ou de vários dos produtos referidos no n.o 2 do artigo 1.o sofrer, ou correr o risco de sofrer, por causa das importações ou exportações, perturbações graves susceptíveis de pôr em perigo a realização dos objectivos do artigo 33.o do Tratado, podem ser aplicadas medidas adequadas ao comércio com os países terceiros até que a perturbação ou risco de perturbação deixe de se verificar.
Para apreciar se a situação justifica a aplicação destas medidas, ter-se-á especialmente em conta:
a) As quantidades para as quais tenham sido emitidos ou pedidos certificados de importação e a situação do mercado vitivinícola na Comunidade;
b) Se for caso disso, o grau de intervenção.
O Conselho, deliberando por maioria qualificada, sob proposta da Comissão, adoptará as regras gerais de execução do presente número e definirá os casos e os limites em que os Estados-Membros podem tomar medidas cautelares.
2. Se se verificar a situação prevista no n.o 1, a Comissão, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, decidirá das medidas necessárias, que serão comunicadas aos Estados-Membros e imediatamente aplicáveis. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, tomará uma decisão no prazo de três dias úteis a contar da recepção do pedido.
3. Qualquer Estado-Membro pode submeter ao Conselho a medida tomada pela Comissão, no prazo de três dias úteis a contar da sua comunicação. O Conselho reunir-se-á imediatamente. O Conselho pode alterar ou revogar a medida em causa por maioria qualificada.
4. O disposto no presente artigo será aplicado no respeito das obrigações decorrentes dos acordos celebrados nos termos do n.o 2 do artigo 300.o do Tratado.
TÍTULO VIII
DISPOSIÇÕES GERAIS, TRANSITÓRIAS E FINAIS
Artigo 70.o
1. Os produtos abrangidos pelo presente regulamento só podem circular no interior da Comunidade se forem acompanhados de um documento controlado pela administração.
2. As pessoas singulares ou colectivas ou as organizações de pessoas que estejam na posse desses produtos no exercício da sua profissão, nomeadamente os produtores, engarrafadores, transformadores, e os negociantes a determinar, têm a obrigação de manter registos que indiquem, as entradas e as saídas dos produtos referidos.
3. As regras de execução do presente artigo, nomeadamente sobre a natureza e o tipo do documento referido no n.o 1, bem como as derrogações do presente artigo, são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Artigo 71.o
1. Salvo disposição em contrário do presente regulamento, os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
2. O capítulo II do título II não obsta à concessão de auxílios nacionais com vista à realização de objectivos idênticos aos desse capítulo. O n.o 1 é, todavia, aplicável a esses auxílios.
Artigo 72.o
1. Os Estados-Membros designarão uma ou várias autoridades responsáveis pela observância da regulamentação comunitária do sector vitivinícola e designarão igualmente os laboratórios autorizados a efectuar análises oficiais no sector do vinho.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão os nomes e os endereços dessas autoridades e desses laboratórios. A Comissão comunicará essas informações aos outros Estados-Membros.
3. A Comissão constituirá um corpo de agentes específicos encarregados de colaborar nos controlos no local com as instâncias competentes dos Estados-Membros, com o objectivo de garantir a aplicação uniforme da regulamentação do sector vitivinícola.
4. As regras de execução do presente artigo são adoptadas nos termos do artigo 75.o Essas regras podem, nomeadamente, incluir disposições:
a) Destinadas a garantir uma aplicação uniforme das disposições comunitárias do sector vitivinícola, designadamente em matéria de controlos;
b) Relativas às relações entre as autoridades designadas;
c) Relativas aos procedimentos financeiros específicos destinados a melhorar os controlos;
d) Relativas às sanções administrativas;
e) Relativas aos poderes e obrigações dos inspectores designados.
Artigo 73.o
Os Estados-Membros e a Comissão comunicarão entre si os dados necessários à aplicação do presente regulamento. As regras dessas comunicações, nomeadamente a natureza e o formato das informações a transmitir, os prazos para a sua comunicação e a distribuição das informações recolhidas são adoptadas nos termos do artigo 75.o
Artigo 74.o
É criado um comité de gestão do vinho, a seguir designado "comité", composto por representantes dos Estados-Membros e presidido por um representante da Comissão.
Artigo 75.o
1. Sempre que se faça referência ao presente artigo, o comité será chamado a pronunciar-se pelo seu presidente, por sua própria iniciativa ou a pedido do representante de um Estado-Membro.
2. O representante da Comissão submete ao comité um projecto de medidas a tomar. O comité emitirá o seu parecer sobre o projecto num prazo que o presidente pode fixar em função da urgência da questão. O parecer será emitido por maioria, nos termos previstos no n.o 2 do artigo 205.o do Tratado para a adopção das decisões que o Conselho é chamado a tomar sob proposta da Comissão. Nas votações no comité, os votos dos representantes dos Estados-Membros estão sujeitos à ponderação definida no artigo atrás referido. O presidente não participa na votação.
A Comissão adoptará medidas que são imediatamente aplicáveis. Todavia, se não forem conformes ao parecer emitido pelo comité, essas medidas serão imediatamente comunicadas pela Comissão ao Conselho. Nesse caso, a Comissão pode diferir, por um período de um mês, no máximo, a contar dessa comunicação, a aplicação das medidas que aprovou.
O Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode tomar uma decisão diferente no prazo previsto no primeiro parágrafo.
Artigo 76.o
O comité pode examinar qualquer outra questão suscitada pelo seu presidente, por sua própria iniciativa ou a pedido do representante de um Estado-Membro.
Artigo 77.o
1. O presente regulamento é aplicado tendo simultânea e devidamente em conta os objectivos previstos nos artigos 33.o e 131.o do Tratado.
2. O presente regulamento será aplicado no respeito das obrigações decorrentes dos acordos celebrados nos termos do n.o 2 do artigo 300.o do Tratado.
Artigo 78.o
1. O Regulamentos (CE) n.o 1258/1999 e as disposições adoptadas em sua execução são aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
2. O prémio previsto no capítulo II do título II, o apoio previsto no capítulo III do título II, a ajuda prevista no capítulo I do título III, a compra e o apoio previstos no capítulo II do título III, as ajudas previstas no capítulo III do título III e as restituições previstas no título VII são consideradas intervenções destinadas à estabilização dos mercados agrícolas, nos termos do n.o 2 do artigo 2.o do Regulanmento (CE) n.o 1258/1999.
3. Sem prejuízo de disposições mais restritivas, o apoio comunitário previsto no título III e as restituições susceptíveis de serem concedidas ao abrigo do título VII só podem ser concedidos relativamente a produtos obtidos na Comunidade a partir de uvas colhidas na Comunidade.
Artigo 79.o
A fim de evitar excedentes de vinhos de mesa e de vinhos aptos a dar vinhos de mesa, os Estados-Membros podem fixar um limite para os rendimentos agronómicos, expresso em hectolitros por hectare, cuja superação impedirá o produtor de beneficiar das vantagens do presente regulamento.
Artigo 80.o
Nos termos do artigo 75.o, serão adoptadas medidas destinadas:
a) A facilitar a transição das disposições previstas nos regulamentos referidos no artigo 81.o para as do presente regulamento, e
b) Quando necessário, a solucionar problemas específicos de ordem prática. Essas medidas podem, se tal se justificar, prever derrogações de determinadas disposições do presente regulamento.
Artigo 81.o
São revogados os Regulamentos (CEE) n.o 346/79, (CEE) n.o 351/79, (CEE) n.o 460/79, (CEE) n.o 456/80, (CEE) n.o 457/80, (CEE) n.o 458/80, (CEE) n.o 1873/84, (CEE) n.o 895/85, (CEE) n.o 822/87, (CEE) n.o 823/87, (CEE) n.o 1442/88, (CEE) n.o 3877/88, (CEE) n.o 4252/88, (CEE) n.o 2046/89, (CEE) n.o 2048/89, (CEE) n.o 2389/89, (CEE) n.o 2390/89, (CEE) n.o 2391/89, (CEE) n.o 2392/89, (CEE) n.o 3677/89, (CEE) n.o 3895/91, (CEE) n.o 2332/92 e (CEE) n.o 2333/92.
Artigo 82.o
O presente regulamento entra em vigor sete dias após a sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
É aplicável a partir de 1 de Agosto de 2000.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de Maio de 1999.