РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 декември 2007 година
относно държавна помощ C 51/06 (ex N 748/06), приведена в действие от Полша в полза на Arcelor Huta Warszawa
(нотифицирано под номер C(2007) 6077)
(само текстът на полски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2008/406/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид Протокол № 8 от Договора за присъединяване за преструктурирането на полската стоманодобивна индустрия (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си (2) в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
През 2002 г. на полските власти беше представен план за преструктуриране (наричан също „индивидуален бизнес план“) от страна на Arcelor Huta Warszawa (наричано по-долу „AHW“), тогава все още Huta L.W. Sp. z o.o. (наричано по-долу „HLW“). Планът беше преразгледан през март 2003 г. (наричан по-долу „ИБП 2003“).
(2)
Процесът на преструктуриране на стоманодобивната промишленост в Полша започна през юни 1998 г., когато Полша представи на Общността първата Програма за преструктуриране на промишлеността за производство на желязо и стомана с цел изпълнение изискванията на член 8, параграф 4 от Протокол 2 към Европейското споразумение с Полша (наричан по-долу „член 8, параграф 4“), който позволяваше по изключение да се отпусне държавна помощ за преструктуриране на стоманодобивния отрасъл през първите пет години след влизането в сила на споразумението.
(3)
На 5 ноември 2002 г., Министерският съвет на Република Полша прие Програмата за преструктуриране и развитие на полската промишленост за производство на желязо и стомана до 2006 г. и на тази база на 25 март 2003 г. той прие своята окончателна Национална програма за преструктуриране (наричана по-долу „НПП“). Този план на практика разрешава отпускането на държавна помощ на стойност до 3,387 млрд. PLN (846 млн. евро) (3) за преструктуриране на полската стоманодобивна промишленост през периода от 1997 г. до 2006 г.
(4)
НПП беше представена на Комисията, която я оцени на 25 март 2003 г. и въз основа на своята оценка изготви предложение за решение на Съвета за удължаване на гратисния период (който първоначално е трябвало да изтече през 1997 г.) за отпускането на държавната помощ на полския стоманодобивен отрасъл съгласно Европейското споразумение до края на 2003 г., с изискване получателите на помощта да постигнат жизнеспособност до 2006 г. Предложението беше одобрено от Съвета през юли 2003 г. (4).
(5)
Така ЕС разреши на Полша, чрез дерогация от правилата на ЕС (5), да отпусне помощ за преструктуриране на стоманодобивната промишленост. Това беше окончателно постановено в Протокол № 8 към Акта за присъединяване относно преструктурирането на полската стоманодобивна промишленост (наричан по-долу „Протокол № 8“) (6). Той потвърждава одобряването на държавна помощ на стойност не повече от 3,387 млрд. PLN, която се отпуска на осемте посочени дружества, включително и на HLW, до края на 2003 г.,при условие че преструктурирането завърши най-късно до 31 декември 2006 г. (7) НПП определя 322 млн. PLN помощ за преструктуриране за HLW (вж. таблица 8), която е описана по-подробно в ИБП 2003 и която следва да се приложи съгласно точка 9, букви а) и з) от Протокол № 8.
(6)
За да се гарантира спазването на неговите условия, Протокол № 8 определя подробни правила за прилагане и мониторинг. Inter alia Полша трябваше да предоставя мониторингови доклади два пъти годишно, а през 2004, 2005 и 2006 г. независими консултанти извършиха независими оценки. До момента фирмени доклади за HLW/AHW са представяни през февруари 2004 г., април 2005 г., май 2006 г. и юни 2007 г. Те бяха обсъдени с полските власти и с получателите и одобрени от службите на Комисията и от полските власти.
(7)
През 2005 г. ИБП на HLW беше изменен от AHW (наричан по-долу „ИБП 2005“) и беше поискано одобрението на Комисията в съответствие с точка 10 от Протокол № 8.
(8)
С писмо от 6 декември 2006 г. Комисията уведоми Полша, че е решила да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО във връзка с потенциално неправилно използване на помощ.
(9)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на помощта.
(10)
Полша отговори с писмо от 2 март 2007 г. На 19 март 2007 г. Комисията получи мнения и от получателя на помощ AHW, които заедно с въпросите изпрати на полските власти. След среща с полските власти и получателя през март 2007 г. на Полша бяха изпратени още въпроси на 2 април 2007 г. и на 6 август 2007 г. Полша отговори на 4 юни 2007 г. и на 1 октомври 2007 г.
(11)
След това на 18 октомври 2007 г. службите на Комисията уведомиха Полша за своята предварителна оценка на случая и след допълнителен обмен на информация между полските власти и Комисията на 16 ноември 2007 г. полските власти съобщиха, че дружеството възнамерява да върне помощта, „без да се нарушава правното положение“.
(12)
С писмо от 22 ноември 2007 г. полските власти потвърдиха, че на 20 ноември 2007 г. AHW е изплатило 2 089 768 EUR по сметка, блокирана в полза на Министерството на финансите на Полша. Съгласно условията на споразумението никой няма да има достъп до средствата в сметката до приемането на настоящото решение. На датата на неговото приемане министерството ще получи сумата плюс натрупаната към 20 ноември 2007 г. лихва. Ако решението не бъде публикувано до края на февруари 2008 г., средствата ще бъдат върнати на AHW.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(13)
AHW е полски производител на стомана, който произвежда течни и дълги стоманени продукти, предимно висококачествени и специални видове стомана (лек и тежък профил).
(14)
През 1991 г. най-голямата част от акциите на HLW бяха придобити от италианския производител на стомана Lucchini и продадени през 2005 г. на Arcelor, които се сляха с Mittal Steel през 2006 г. (9)
1. Програмата за преструктуриране от ИБП 2003
(15)
Комисията осъзнава, че HLW е имало сериозни финансови ограничения по време на приемане на бизнес плана. То не е получавало допълнителни средства от компанията майка Lucchini, която според Полша е била в дълбока финансова криза, и не е можело да продаде собствените си ценни активи поради регулаторни проблеми. Поради това между 1997 и 2003 г. дружеството е имало сериозен недостиг на налични средства, което е отразено в плана за преструктуриране (10).
(16)
Поради това, с цел възстановяване на жизнеспособността, ИБП 2003 на HLW определя няколко основни задачи за преструктуриране (вж. точка 3.2.), от които най-важните са:
а)
„Преструктуриране на активите и финансово преструктуриране с цел набиране на средства за осъществяването на настоящата програма, осигуряване на финансова ликвидност и намаляване на финансовите разходи.
б)
Осъществяване на инвестиции с цел допълнително подобряване на качеството и асортимента на произвежданите продукти и повишаване на конкурентоспособността на предприятието, намаляване на разходите […].
в)
По-нататъшно усъвършенстване на стандартите за опазване на околната среда.“
а) Инвестиции
(17)
В ИБП 2003 (точка 3.3.) е посочено, че промишлената стратегия е дружеството „да се концентрира върху постепенното усъвършенстване на продуктовия си асортимент чрез значително намаляване на производството на профилни пръти и междинни заготовки и развитието на производство, насочено към специална стомана и стомана за строителството“. В тази връзка очакванията на HLW са „… да осъществява програма за поетапни инвестиции в следните области в завода: валцовъчен цех, ковашки цех, цех за изтегляне, цех за отливане на слитъци“, а валцовъчният цех за лентов материал е щял да бъде затворен.
(18)
За да осъществи гореописаната стратегия, дружеството планира инвестиционна програма от [между 150 млн. PLN и 220 млн. PLN] (11), която е представена в ИБП 2003, както следва:
Таблица 1
Планирани инвестиции в производството на стомана (= таблица 21 от ИБП 2003)
(в 000 PLN)
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
Общо
Цех за стомана
[…]
[…]
Цехове за горещо валцуване
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизително 95 %]
Общи
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Цех за изтегляне
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[150-220 млн. PLN]
(19)
Както е посочено в точка 4.4 от ИБП 2003, инвестициите са насочени към модернизация на цеховете за горещо валцуване (вж. таблица 22 от ИБП 2003). Това включва модернизацията на цеха за средни профили, както и подмяната на пещите за повторно загряване в цеха за блуми и в цеха за тежки профили. Определеното време за осъществяване на инвестициите е посочено в таблица 23 от ИБП 2003, която показва, че почти всички инвестиции е трябвало да започнат през 2002 г.
б) Преструктуриране на персонала
(20)
Съгласно ИБП 2003 (точка 4.11), дружеството планира да намали броя на своите служители от 1 249 на 850. Сега в ИБП 2005 се посочва, че работната сила ще бъде намалена на 700 души. В ИБП 2003 са определени 4,03 млн. PLN за преструктурирането на персонала, от които 1,5 млн. PLN е трябвало да бъдат осигурени чрез специално определена държавна помощ, 1,17 млн. PLN - чрез програма ФАР и 1,34 млн. PLN - от дружеството (12).
в) Финансово преструктуриране
(21)
ИБП 2003 предвижда и финансово преструктуриране и преструктуриране на активите, което според плана (точка 3.2) се отнася до „изплащане на краткосрочни заеми и продажба на излишни активи, които не са свързани с производството.“
(22)
ИБП 2003 (точка 4.7) предвижда преструктуриране на дълга от 513,369 млн. PLN (според счетоводния баланс това са били общите дългосрочни и краткосрочни пасиви). Намерението е било това да се финансира от бъдещи печалби и преструктуриране на активи. От това преструктуриране са очаквани постъпления от 363 млн. PLN през 2004 и 2005 г., от които 60 млн. PLN е трябвало да покрият нови дългове.
(23)
По-конкретно Комисията разбира, че ИБП 2003 включва следните мерки за финансово преструктуриране: на първо място, опростен публичен дълг, което представлява помощ от 21,5 млн. PLN (вж. 4.12.2); на второ място, от 2000 г. насам HLW провежда текущо преструктуриране на активи чрез продажба на непроизводствени активи, като се предполага, че това ще осигури средства за финансиране на инвестиционната програма.
(24)
Преструктурирането на активите следва да се разглежда на фона на това, че активите на HLW вече са били обект на финансова транзакция, описана от HLW като „трансакция за продажба с обратен лизинг“. През 2000 г. дружеството е получило заем от 250 млн. PLN, гарантиран главно чрез ипотекиране на земя и сгради, собственост на дружеството. Това е засягало производствени и непроизводствени активи. Изплащането е трябвало да се осъществява с по две вноски годишно до 2010 г. Транзакцията е била необходима, тъй като HLW е имало нужда от налични средства, но дружеството не е можело да продаде непроизводствените си активи веднага. Това е щяло да стане в течение на следващите години и е щяло да доведе до набиране на средства и намаляване на финансовите разходи.
(25)
Според ИБП 2003 преструктурирането на активите е щяло да засяга непроизводствените активи (точки 4.7 и 4.8). Ясно е, че в края на 2001 г. е продадена първата част (53 ha) от 100 ha. Продажбата на други непроизводствени активи обаче е закъсняла, тъй като AKR (Agencja Kapitałowo Rozliczeniowa S.A. - дружество, чиито акционери са Агенцията за развитие на промишлеността и държавната хазна) е имало затруднения с урегулирането на правния статут на тази част от земята, която не е свързана с производството.
(26)
Тъй като от продажбата на земя не е имало налични средства, е предвиден гарантиран от държавата междинен заем от 300 млн. PLN. Планирано е заемът да се използва за инвестиции и за покриване на краткосрочните задължения (общо 219 млн. PLN). Освен това 53 млн. PLN са били определени за изтегляне в по-ранен период на инвестиции, които първоначално са планирани за след 2006 г. (тези 219 млн. + 53 млн., заедно с 10 % финансови разходи (т.е. 27 млн.) съставляват общо 299 млн.). Така от общите средства от [150-220 млн. PLN], планирани за инвестиции, поне […] млн. PLN (т.е. […] млн. PLN - 53 млн. PLN) следва да бъдат включени в тези 219 млн. PLN. Следователно останалата сума от […] млн. PLN (219 млн. PLN - […] млн. PLN) би трябвало да бъде разходът за краткосрочното финансово преструктуриране.
г) Преструктуриране по отношение на опазването на околната среда
(27)
ИБП 2003 (точка 4.9) включва и отделна инвестиционна програма за околна среда, включваща прилагането на система за управление на околната среда в съответствие с ISO 14001 (0,5 млн. PLN), редица инвестиции в рамките на проект за рекултивация на терени с разходи от 50 млн. PLN и модернизация на направление енергетика (за която не са определени средства). Мерките е трябвало да започнат през 2002 г.
(28)
Разследването показа, че някои, но не всички мерки, посочени в ИБП 2003, са приложени според графика. По-специално изграждането на завод за преработка на отпадъци е било отложено за 2007-2008 г. и не е започнало до лятото на 2007 г. Освен това изграждането на завод за преработка на бракувани материали е било изоставено, тъй като преработката на бракувани материали се извършва от подизпълнител (13), което е по-рентабилно решение.
(29)
Разследването потвърди също твърдението на Полша, че разходите за преструктуриране по отношение на околната среда не е трябвало да се плащат по плана за преструктуриране, а да се покриват със собствени средства като постъпления от преструктурирането на активи.
д) Финансиране на преструктурирането
(30)
В ИБП 2003 (точка 4.12) се установява недостиг на финансиране от 300 млн. PLN (вж. също отчета за паричния поток, точка 5.1.). Тъй като не е посочено друго твърдение, може да се приеме, че това е било единственото необходимо финансиране.
(31)
В точка 4.12 се посочва, че за преструктурирането е било необходимо финансиране от 113,6 млн. PLN през 2002 г. и 105,3 млн. PLN през 2003 г., както и финансови разходи от 21,9 млн. PLN за заемането на тези средства. Освен това са били определени допълнително 53 млн. PLN за изтегляне на инвестициите в по-ранен период. Не е посочено обаче за какво точно е било необходимо финансирането.
(32)
След 2003 г. изглежда не е имало необходимост от повече инвестиции. И действително, в своя ИБП 2005 AHW, описвайки ИБП 2003, потвърждава: „В програмата за преструктуриране […] беше прието, че ще се предприемат редица действия от стратегически и оперативен характер, в резултат на които се очакваше значително подобряване на рентабилността на дейностите, а като последствие - и финансова ликвидност. В програмата за преструктуриране се прие, че факторите на финансовата ликвидност постепенно ще се подобряват от 2003 г. нататък.“
е) Заключение по отношение на усилията за преструктуриране според ИБП 2003
(33)
Преструктурирането, предвидено в ИБП, за което е била необходима извънредна подкрепа, включва инвестиция ([150-220] млн. PLN, включително 53-те млн. PLN за изтеглените за по-ранен период инвестиции), преструктуриране на работните места (4,03 млн. PLN), отписване на публичен дълг (21,5 млн. PLN), известно финансово преструктуриране (81,5 млн. PLN) и финансови разходи за заема (27,1 млн. PLN), общо на стойност 324,63 млн. PLN.
(34)
Преструктурирането е трябвало да бъде финансирано главно чрез гарантиран от държавата заем, с който е било планирано да се покрие недостигът на финансиране, дължащ се на забавянето на част от преструктурирането на активите. Поради това, за да се даде възможност на дружеството да осъществи финансово преструктуриране и инвестиции през 2002/2003 г. и евентуално през 2004 г., му е отпуснат междинен заем, гарантиран от държавната хазна. По тази причина проектът за преструктуриране естествено е бил свързан с график.
(35)
Въпреки това, в ИБП 2003 не е посочено, че преструктурирането на активите води до разходи за преструктуриране. По-скоро това е била текуща дейност, протичаща независимо от плана за преструктуриране, подпомогнат чрез държавната помощ, за която дейност очевидно не е било необходимо допълнително държавно финансиране. Също така някои мерки, които не са пряко свързани с възстановяването на жизнеспособността, като мерките за околната среда, са били финансирани чрез преструктурирането на активите, както припомни Полша, поради което са били провеждани извън преструктурирането.
(36)
В действителност единствената причина, поради която се споменава преструктурирането на активите, е защото то е трябвало да осигури финансиране чрез продажбата на непроизводствените активи. Не се споменава обаче изплащането на транзакцията за продажба с обратен лизинг.
2. Държавна помощ
(37)
От помощта от 322 млн. PLN (изчислена като нетен еквивалент на помощта), одобрена първоначално в НПП, AHW е получило помощта, посочена в приложената таблица, предоставена от Полша:
Таблица 2
Държавна помощ, одобрена и получена през 2002 и 2003 г. (14)
НПП
(в 000 PLN)
Получена държавна помощ
(в 000 PLN)
Разлика
(в 000 PLN)
Общо 2002-2003 г.
321 878 000
203 946 000
117 932 000
(38)
Помощта е отпусната за три различни цели:
а)
0,33 млн. PLN за преструктуриране на работните места (първоначално са били планирани 1,5 млн.),
б)
20,56 млн. PLN за отписване на заеми (първоначално са били планирани 21,5 млн.), които са използвани за общо подобряване на финансовото състояние на дружеството,
в)
гарантиране на заем от 183,2 млн. PLN (46,3 млн. евро); (първоначално са били планирани 299 млн. PLN и са били одобрени от Комисията).
(39)
HLW е получило гарантирания от държавата заем от банка Pekao S.A. на базата на договор между HLW и банката от 10 декември 2003 г. В договора за заем се посочва, че заемът трябва да бъде изплатен пет години след подписването на договора, т.е. до 10 декември 2008 г.
(40)
AHW е кандидатствало за гаранцията през август 2003 г. Тя е отпусната с Решение на Министерския съвет от 31 декември 2003 г. и се отнася за номиналната стойност от 46,3 млн. евро плюс лихви и други свързани разходи от максимум 58,3 млн. евро. В решението на Министерския съвет е посочено, че помощта ще бъде необходима на HLW на първо място, за да финансира инвестициите, свързани с цеха за горещо валцуване и разходите за закупуване на имоти по договора за продажба с обратен лизинг и е постановено тя да бъде използвана за тази цел. И по-подробно:
а)
една част от заема е планирана за сума от максимум 14 600 000 EUR за финансиране на инвестиции в производството, инвестиция, свързана с валцовъчния цех и модернизация на машината за валцуване (клетки). Но между 30 септември 2004 г. и 28 февруари 2005 г. посредством 8 вноски са използвани само 2 854 355 EUR. Изплащането е станало на 16 септември 2005 г.;
б)
другата част на стойност 31 430 000 EUR, с която дружеството е искало да изплати останалата част от договора за продажба с обратен лизинг, е била предназначена за преструктуриране на дълг чрез повторно изкупуване на производствено имущество (земя и сгради). От 24 август 2004 г. дружеството е използвало 31 245 684 EUR, които е върнало на 16 септември 2005 г. Според полските власти и получателя заемът е бил използван за изплащане на договора за продажба с обратен лизинг от 2000 г.
(41)
Общо дружеството посочва, че е изплатило лихви на стойност 1 132 788,35 EUR, които е платило на траншове. В тази връзка е било преценено, че първият транш за изплащане на лихви, направен на 30 декември 2004 г., следва да бъде свързан със съответните изтеглени части от заема, а от този момент нататък сумите за лихвите да бъдат разпределяни между съответните общи стойности. Полските власти посочват, че това е довело до следната разбивка в плащанията на лихви:
Таблица 3
Платени лихви
Дата на плащане на лихви
Общо лихви
Лихви за частта от заема, използвана за изплащане на договора за продажба с обратен лизинг
Лихви за частта от заема, използвана за инвестиции
30.12.2004 г.
371 931 EUR
363 880 EUR
8 051 EUR
30.6.2005 г.
536 522 EUR
491 612 EUR
44 910 EUR
16.9.2005 г.
224 336 EUR
205 557 EUR
18 778 EUR
1 132 788 EUR
1 061 050 EUR
71 738 EUR
(42)
AHW е имало е следните видове разходи, свързани с гарантирания заем:
а)
такса за подготовка от 270 000 EUR;
б)
такса за държавната хазна от 583 300 EUR за предоставяне на гаранцията за заема, платена на 30 април 2004 г. (1 % от общата стойност на гаранцията от 58 330 000 EUR, независимо от действително предоставения размер на заема);
в)
разходи, направени от банката за договора за заем и прехвърлени на AHW: 55 947 EUR.
(43)
Молбата за заем на HLW от 2003 г. показва също, че намаляването на заема (в сравнение със сумата, одобрена с ИБП 2003) се е основавало на инициативата на самото HLW, тъй като то вече е било договорило заема. Въпреки това HLW си е запазило правото да кандидатства за оставащата помощ с таван от 75 млн. PLN, но това не е направено.
3. Изпълнение на ИБП 2003
(44)
Не се оспорва, че ИБП 2003 е изпълнен само отчасти. Между 2002 и 2004 г. HLW е изразходвало само 58,7 млн. PLN за преструктуриране. Само [приблизително 25 % от общата сума на инвестициите, посочена в таблица 1] млн. PLN са изразходвани от […] млн. PLN за инвестиции за модернизация на цеха за горещо валцуване, предвидени за периода от 2002 до 2004 г. Инвестициите са засягали само модернизацията на цеха за средни профили, а в пещите за повторно загряване в цеха за блуми и в цеха за тежки профили инвестиции не са правени. Освен това, по-малко от половин милион от […] млн. PLN е инвестиран в завода за стомана и […] млн. PLN - за други общи инвестиции (за подробности вж. колоните за 2002, 2003 и 2004 г. в таблица 4 по-долу).
(45)
На Комисията не е предоставена информация за това дали е осъществено финансово преструктуриране. При все това, от ИБП 2005 Комисията вижда, че задлъжнялостта на HLW към 30 юни 2005 г. е била почти същата като на HLW в края на 2001 г. (вж. точка 1.8 от ИБП 2005). Освен това, HLW е успяло да постигне положителен оперативен резултат още през 2004 г. Поради това Комисията приема, че дружеството е постигнало планираното краткосрочно финансово преструктуриране.
(46)
Докладите на независимия консултант, отговарящ за мониторинга, потвърждават, че HLW не е било жизнеспособно през 2004 г., в края на 2004 г. или в края на 2005 г. АHW обаче е било жизнеспособно в края на периода на преструктуриране (края на 2006 г.).
(47)
Безспорно жизнеспособността в края на 2006 г. се дължи на редица фактори, които произтичат освен от частичната модернизация на цеха за валцуване, преди всичко от бурното развитие на стоманодобивния отрасъл, което е оказало изключително положително въздействие върху оборота на дружеството. Освен това, с придобиването на HLW от Arcelor - един силен инвеститор, са отстранени всички проблеми на HLW относно ликвидността. При все това, дружеството не е могло да обоснове общо формулираното си твърдение, че действителното използване на гаранцията с цел рефинансиране е било причина дружеството да постигне жизнеспособност.
4. Промени в ИБП 2003
(48)
През 2005 г. навлизането на нов собственик е довело до съществена промяна в инвестиционната стратегия. Вместо модернизацията на съществуващите цехове за горещо валцуване, AHW вече планира изграждането на нов цех за валцуване с капацитет за производство на дълги продукти за приложение в строителството. Очевидно в цеха като входящ материал ще се използват 160 mm заготовки CC и продуктовият му асортимент ще включва арматурни пръти от въглеродна стомана, пръти с цилиндрично сечение и лентов материал, леки профили и профили с квадратно напречно сечение. Полша обяснява, че това адаптиране е реакция спрямо развитието на строителния пазар, за който се прогнозира значителен растеж в района на Варшава в продължение на много години, което би могло да осигури на AHW „предимството на първия“ поради местоположението му във Варшава.
(49)
Новият цех ще заработи напълно до средата на 2008 г. и ще замени съществуващите цехове за горещо валцуване, за чиято модернизация вече са инвестирани [приблизително 25 % от общата сума на инвестициите, показани в таблица 1] млн. PLN. Общите разходи по инвестиционната програма са обобщени в следната таблица:
Таблица 4
Разходи за новата инвестиционна програма в ИБП 2005
В 000 PLN
2002 г. (15)
2003 г. (15)
2004 г. (15)
2005 г.
2006 г.
Общо
Цех за стомана
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Цехове за горещо валцуване
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизи-телно120 % от общата сума на инвестициите, показани в таблица 1]
Общи
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизително 140 % от общата сума на инвестициите, показани в таблица 1]
(50)
Така вече общите разходи за инвестиции ще бъдат [приблизително 140 % от общата сума на инвестициите, показани в таблица 1] млн. PLN, от които се планира [приблизително 120 % от общата сума на инвестициите, показани в таблица 1] млн. PLN да се отделят за цеха за горещо валцуване и така инвестициите ще са с […] млн. PLN повече от първоначално определените. Тези разходи обаче включват […] млн. PLN за цеха за средни профили, който вече е завършен. Ако те се приспаднат от […] млн. PLN, разходите за новия цех за валцуване ще възлизат на [по-малко от 200] млн. PLN.
5. Развитие на капацитет
(51)
Развитието на капацитета на AHW е представено в следната таблица:
Таблица 5
Максимален производствен капацитет за година в хиляди тона
Производство
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г.
Забележки
Течна стомана
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизително 100 % от общия капацитет на цеха]
[същото]
Няма промени
Плоски продукти
20
20
20
20
0
0
0
Предвидено в Протокол № 8
Цех за валцуване - валцдрат
180
180
180
180
180
0
0
Предвидено в Протокол № 8
Валцувани профилни пръти - леки профили
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизително 40 %]
0
Нова стратегия (16)
Валцувани дълги продукти - тежки профили
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[приблизително 60 %]
0
Нова стратегия (16)
Валцувани ковани профили
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
0
Нова стратегия (16)
Студеновалцуван щрипс
30
0
0
0
0
0
0
Предвидено в Протокол № 8
Нов цех за валцуване
0
0
0
0
0
[…]
[приблизително 70 %]
Нова стратегия (не е предвидено в Протокол № 8)
(52)
След като новият цех за валцуване започне да функционира изцяло през 2008 г., старият цех за валцуване ще бъде затворен. До 2007 г. няма момент, в който общото производство на дружеството да е надвишавало максималния капацитет от […] тона. Така изменението на инвестиционната програма ще доведе до допълнително намаляване на капацитета на дружеството с […] тона.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(53)
В писмото си от 6 декември 2006 г. Комисията посочи, че планът за преструктуриране на AHW не е бил изпълнен, и отбеляза, че възнамерява да разследва дали това представлява неправилно използване на предоставената помощ за преструктуриране. По-специално Комисията посочи, че голяма сума от помощта не е била използвана правилно.
(54)
Освен това Комисията изрази съмнение дали може да приеме актуализирания бизнес план съгласно точка 10 от Протокол № 8, тъй като той се отнася до нова инвестиция, която би могла да е полезна, но да не е необходима за преструктурирането на дружеството.
IV. МНЕНИЕ НА ПОЛША
(55)
Полските власти твърдят, че AHW е използвало държавната гаранция в съответствие с условията, при които тя е била отпусната, и обясняват, че:
а)
на първо място, изплащането на транзакцията за продажба с обратен лизинг е свързано с инвестициите, които са описани само като твърде обща мярка, без да се опишат подробно конкретни инвестиции;
б)
на второ място, гаранцията е била част от финансовото преструктуриране, тъй като стойността на разходите за преструктуриране е била 857 млн. PLN, след като те считат и загубите, и задълженията като разходи за преструктуриране. Полша посочва, че те се състоят от загуби от 150 млн. PLN за 2002 и 2003 г., представени в прогнозния счетоводен баланс (стр. 79, ИБП 2003). Освен това, дружеството е имало дългосрочни и краткосрочни дългове от 513,4 млн. PLN. Допълнителните разходи произтичат от преструктурирането на работните места и инвестициите (190,5 млн. PLN);
в)
на трето място, транзакцията е била част от преструктурирането на активите, което е предвидено в плана за преструктуриране. Поради това дружеството е решило „да замени договора за продажба с обратен лизинг с финансов заем с по-малки разходи“, за да намали „отрицателното въздействие на съществуващия финансов дълг върху паричния поток“. Полша отбеляза, че това е било спешно, тъй като HLW е било на „предела на изчерпването на финансовите си ресурси“.
(56)
Полските власти твърдят още, че транзакцията за продажба с обратен лизинг също е допринесла за жизнеспособността на дружеството, но не обосновават твърдението си.
(57)
Полските власти потвърждават, че моментът на отпускане на помощта е бил от решаващо значение. Всъщност те посочват, че „необходимост от държавна помощ е имало само през 2003/2004 г.“, точно когато е имало недостиг на финансиране (17).
(58)
Полските власти напомнят, че AHW е върнало помощта. Държавната гаранция е трябвало да бъде само допълнение към другите гаранции за заема. Всъщност на банката е дадена гаранция под формата на ипотека върху земя и върху всички дълготрайни активи, както и седем менителници. Освен това Полша предостави информация за различни други финансови инструменти, които HLW също е използвало по това време, и съответно твърди, че HLW е можело да получи финансиране на пазара и без гаранцията.
(59)
Полските власти напомнят, че Arcelor не биха закупили дружеството, ако не бяха сигурни, че HLW е „имало право на държавната помощ, която е получило за процеса на преструктуриране“.
(60)
Полските власти подчертават, че изменението на плана ще доведе до по-обширна инвестиционна програма от предвидената в първоначалния план и че окончателно е определено цялата инвестиция да приключи до края на 2006 г. (т.е. до края на периода на преструктуриране). Поради това полските власти са на мнение, че не следва да се счита, че има неправилно използване на помощта и че предложеното изменение на плана следва да се приеме за съвместимо с правилата на Общността.
(61)
Полските власти отбелязват, че инвестицията, предвидена в ИБП 2005, т.е. заменянето на цеха за средни профили, е била обсъждана още през 1997 г. Но от 1997 г. до 2003 г. дружеството е имало недостатъчни парични потоци, за да финансира тази инвестиция. Едва след като Arcelor закупува дружеството, е имало достатъчно средства на разположение за финансирането (18). Освен това Полша твърди, че продуктовият асортимент е бил определен само най-общо в ИБП 2003 и това, което е определено, не е било оптимално, за да удовлетворява променената структура на търсенето на полския пазар, която е изисквала адаптиране на продуктовия асортимент.
(62)
Полските власти твърдят, че измененията в ИБП 2005 нямат отрицателно отражение върху Протокол № 8. Новият план е необходим за постигане на „трайна жизнеспособност“. Текущата жизнеспособност в края на периода на преструктуриране се е дължала единствено на доброто състояние на пазара и на съотношението цена/приходи/разходи. В този смисъл се твърди, че технологията за валцуване на блуми не би осигурила на дружеството дългосрочна конкурентоспособност и е трябвало да бъде заменена с модерен процес на непрекъснато леене.
(63)
Полските власти смятат, че дори ако получената помощ се е считала за допълнителна оперативна помощ, би следвало да се приеме, че тя се балансира чрез компенсаторните мерки, т.е. допълнителното намаляване на капацитета на дружеството след изменението на стратегията. Полските власти също потвърждават, че HLW не е реализирало всичките си инвестиции, защото преструктурирането на активите му е било забавено.
(64)
Полша информира Комисията също и за лихвения процент, определен за заема, както е посочено по-горе в съображение 41, и за другите разходи, наложени във връзка със заема и гаранцията, описани в съображение 42.
V. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(65)
Получателят представи мнения по отношение на започването на процедурата и впоследствие беше уведомяван за обмена на информация между Комисията и полските власти.
(66)
AHW твърди, че голяма част от помощта е използвана за обратно изкупуване на някои активи, отдадени на лизинг с цел намаляване на финансовите разходи. Нещо повече - тъй като инвестициите се отнасят до отдадено на лизинг имущество, неговото обратно изкупуване би могло да се възприеме като част от преструктурирането.
(67)
Получателят също така твърди, че гаранцията е била дадена преди присъединяването на Полша към Европейския съюз (резолюцията на Министерския съвет е приета през декември 2003 г.) и следователно полското правителство е трябвало да определи целта на помощта. Освен това дружеството отбелязва, че е използвало помощта изцяло в съответствие с решението, предоставящо гаранцията.
(68)
AHW припомня, че новият план следва да обслужва целите на стария план и промяната на стратегията е необходима за дългосрочната жизнеспособност на дружеството.
VI. ОЦЕНКА
1. Приложимо право
(69)
Точка 1 от Протокол № 8 гласи, че „въпреки членове 87 и 88 от Договора за ЕО, държавната помощ, предоставена от Полша за целите на преструктурирането на особени части от полската стоманодобивна индустрия, се счита за съвместима с общия пазар“, ако inter alia са изпълнени условията, предвидени в протокола.
(70)
Гратисният период за отпускането на помощ за преструктуриране на полската стоманодобивна промишленост съгласно Европейското споразумение беше удължен от Съвета до присъединяването на Полша към Европейския съюз. Тази договореност беше приета в Протокол № 8 като част от присъединяването на Полша към Европейския съюз. За да се постигне тази цел, протоколът включва времева рамка, простираща се в периода преди и след присъединяването. По-конкретно тя разрешава ограничена сума за помощ за преструктуриране през периода от 1997 г. до 2003 г. и забранява всякаква друга държавна помощ за полската стоманодобивна промишленост с цел преструктуриране между 1997 г. и 2006 г. В това отношение договореността ясно се отличава от други разпоредби от Договора за присъединяване като междинния механизъм, предвиден в приложение IV („процедурата за съществуващи помощи“), който засяга само държавни помощи, отпуснати преди присъединяването, когато те „все още се прилагат след“ датата на присъединяването. Поради това Протокол № 8 може да се счита за lex specialis, който, поради материята, която засяга, заменя всички други разпоредби от Акта за присъединяване (19).
(71)
Следователно, въпреки че членове 87 и 88 от Договора за ЕО по правило не се прилагат за помощи, отпуснати преди присъединяването, които не се прилагат след присъединяването, разпоредбите на Протокол № 8 пренасят мониторинга на държавните помощи съгласно Договора за ЕО върху всички помощи, отпуснати за преструктуриране на полската стоманодобивна промишленост между 1997 и 2006 г.
(72)
Решението може да се вземе съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО след присъединяването на Полша, тъй като в отсъствието на специфични разпоредби в Протокол № 8 следва да се прилагат обичайните правила и принципи. Следователно се прилага и Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (наричан по-долу „Процедурен регламент“) (20).
2. Неправилно използване на помощ
(73)
Точка 18, буква а) от Протокол № 8 предоставя на Комисията правомощията да предприема „необходимите стъпки, които изискват всяка въпросна компания да възстанови предоставена ѝ помощ в нарушение на условията, предвидени в този протокол […], ако наблюдението на преструктурирането покаже, че ангажиментите за преходните уговорки, съдържащи се в протокола, не са изпълнени“.
(74)
След официалното разследване Комисията заключи, че Полша не е могла да разсее съмненията ѝ за неправилно използване на помощта за преструктуриране. Комисията стига до заключението, че дружеството не е изпълнило добре своя план за преструктуриране, както ясно се посочва в точка 9, букви а) и з) от Протокол № 8. Комисията отбелязва, че от предоставените финансови средства (около 34 млн. евро) само незначителна част е използвана за финансиране на инвестиции съгласно ИБП 2003, а останалата част, т.е. 31,2 млн. евро, е използвана за цели, които не са посочени в плана.
(75)
За да стигне до това заключение, Комисията оцени най-напред какъв вид мерки са планирани в първоначалния ИБП, след това дали мерките, които са прилагани от дружеството, по някакъв начин са били несъвместими с общия пазар, а впоследствие оцени и въздействието на несъвместимостта на неправилно използваната помощ с оглед на цялостния план, преди да разгледа размера на помощта. Въпросът дали новият план може да промени това заключение е обсъден в следващата глава 3.
а) Обхват на преструктурирането, определено в първоначалния инвестиционен план
(76)
Най-напред Комисията изяснява обхвата на ИБП 2003 и дали изплащането на договора за продажба с обратен лизинг на производствените активи, за който основно е използвана помощта за преструктуриране, е включено в ИБП 2003.
(77)
Както е посочено в съображение 34, основната задача на плана за преструктуриране е била да се обезпечи изпълнението на някои мерки, които са били необходими за своевременното възстановяване на жизнеспособността на HLW. Това е засягало главно инвестициите и финансовото преструктуриране. В плана е наблегнато на осигуряването на възможност дружеството да се преструктурира през 2002 и 2003 г.
(78)
На първо място, според ИБП 2003 HLW е щяло да инвестира [150-220] млн. PLN. Но както получателят, така и полските власти изглежда считат, че придобиването на производствените активи би могло да се разглежда като част от инвестиционната програма. Полша твърди, че инвестициите са били описани като съвсем обща мярка, без да се описва подробно някоя от инвестициите. Освен това получателят твърди, че покупката е била необходима за процеса на преструктуриране, „тъй като заводът е нямало да може да функционира по време на преструктурирането без тези съоръжения“.
(79)
Комисията не може да приеме тези аргументи. Видно е, че в точка 4.4 от ИБП 2003 инвестициите са определени по отношение на разходи (таблица 21 от ИБП 2003, представена като таблица 1 в точка 18), предмет (таблица 22 от ИБП 2003) и време (таблица 23 от ИБП 2003). Не се посочва нищо за изплащането на договора за продажба с обратен лизинг на производствените активи. Всъщност този опит по-скоро показва, че нито получателят, нито полските власти са виждали правдоподобно основание за изплащане на договора за продажба и лизинг. В противен случай това би било включено в плана.
(80)
На второ място, ИБП 2003 предвижда ограничено финансово преструктуриране. В свои по-късни съобщения полските власти твърдят, че сумата за обратното изкупуване на производствените активи следва да бъде включена във финансовото преструктуриране (21). Те твърдят, че финансовото преструктуриране е покрило и съществуващите загуби от 150 млн. PLN и разсрочването на дълга от 513 млн. PLN и така се получават общи разходи за преструктуриране от около 858 млн. PLN.
(81)
Комисията обаче не може да приеме, че съществуващите загуби от 150 млн. PLN и разсрочването на дълга от 513 млн. PLN са разходи за преструктуриране. Както е посочено в съображение 22, Комисията не оспорва, че в точка 4.7 от ИБП 2003 се споменава, че „дружеството възнамерява да преструктурира задължението от 513 млн. PLN“. Не е посочено обаче, че това непременно е част от задачите за преструктуриране. В действителност, в точка 3.2 само „изплащането на краткосрочни заеми и продажбата на излишни активи, които не са свързани с производството“, се отбелязва като задача на преструктурирането.
(82)
Освен това не е обичайно всички видове загуба да се считат просто за разходи за преструктуриране, както твърди Полша. Пасивите от счетоводния баланс не са непременно еквивалентни на разходи за преструктуриране, тъй като задълженията като такива представляват част от нормалната бизнес дейност. Вярно е, че прекомерните задължения могат да предизвикат затруднения, но тогава за преструктурирането трябва да се определят конкретни мерки като вливане на капитал или заеми или споразумения за разсрочване на заеми с цел справяне със задълженията. Планът не включва никоя от тези мерки за финансовото преструктуриране (точка 4.7, пети параграф).
(83)
Действително, в точка 4.7 от ИБП 2003 се посочва, че за финансиране на преструктурирането са били необходими само 363 млн. PLN. Това е по-малко от общия съществуващ дълг от 513 млн. PLN. Освен това, 60-те млн. PLN, упоменати в точка 4.7, изглежда са свързани с бъдещ оборотен капитал. Следователно най-много 300 млн. PLN са щели да се използват за преструктурирането (вж. съображение 30 по-горе).
(84)
Все пак използването на тези 300 млн. PLN е разяснено в точка 4.12.1 от ИБП 2003 по отношение на разходите и източниците на програмата. В тази точка се обяснява, че за периода 2002-2003 г. е необходимо общо финансово покритие от 219 млн. PLN. Като се има предвид, че то е трябвало да включва и инвестициите, както е посочено по-горе в съображение 26, средствата, оставащи за финансово преструктуриране, са само […] млн. PLN.
(85)
Тези 81,5 млн. PLN дори не биха покрили сумата за изплащане на договора за продажба с обратен лизинг. В точка 3.2 ясно е посочено, че финансовото преструктуриране ще засяга само краткосрочния дълг. Следователно финансовото преструктуриране, включено в плана, е било ограничено до 81,5 млн. PLN, които обаче не са засягали изплащането на договора за продажба с обратен лизинг. След като е трябвало да бъде изплатен през годините до 2010 г., този договор естествено е бил дългосрочно задължение. Поради това изплащането на договора за продажба с обратен лизинг също не може да се разглежда като част от финансовото преструктуриране, което да се допълва с помощ.
(86)
И накрая, полските власти изглежда приемат, че изплащането на транзакцията за продажба с обратен лизинг не е било част от преструктурирането на активите, тъй като те не оспорват това. Все пак те непряко засягат преструктурирането на активите, когато цитират пасаж от частта за преструктурирането на активите: „гореспоменатата продажба ще осигури възможност на Huta L.W да изплати част от своите заеми и да поддържа финансова ликвидност“ (точка 64 от писмото от 4 юни).
(87)
Въпреки това полските власти не признават, че никъде не се посочва, че целият дълг по продажбата с обратен лизинг трябва да се разсрочи, а в плана се отбелязва няколко пъти, че разсрочването засяга само непроизводствените активи. Това се повтаря два пъти в същата глава, от която е взет горепосоченият цитат на полските власти. Всъщност там ясно се определя, че някои дългове по договора за продажба с обратен лизинг, а именно тези, които са свързани с непроизводствените активи (вж. точка 4.12.1 от ИБП 2003), ще подлежат на преструктуриране на активите. Това засяга така наречените „проекти 100 ha“ и „88 ha“. Целта на това преструктуриране на активи е била да освободи налични средства за осъществяване на инвестициите. Това същевременно би намалило финансовите разходи по дълга. Въпреки това не е посочено, че целият договор за продажба с обратен лизинг трябва да бъде изплатен по-рано от предвиденото, за да се намалят финансовите разходи. По-скоро преструктурирането на активите има за цел само да „намали“ финансовите разходи, а не да ги премахне.
(88)
И накрая, предвид финансовите ограничения на HLW, Комисията не вижда причина, поради която HLW е трябвало да има за цел да изкупи производствените си активи, когато изплащането е било дължимо едва на по-късен етап. Действително, по никакъв начин не е показано, че лизинговият договор би представлявал пречка за преструктурирането. По-специално, точка 4.12 от ИБП 2003 не подкрепя това предположение, тъй като в нея само се посочва, че чрез продажбата на някои активи, които преди това са били определени като непроизводствени, HLW би било в състояние да намали разходите за обслужване на лизинговия договор. Това е съвсем логично, като се има предвид, че активите са щели да бъдат продадени, за да се изплати (частично) заемът и така HLW да се освободи от плащане на лихви за заема. Това обаче няма никаква връзка с обратното изкупуване на производствените активи, което не би могло да генерира налични средства, тъй като тези активи са щели да бъдат запазени от фирмата.
(89)
Поради това обратното изкупуване на производствените активи не е било предвидено в ИБП 2003. Следователно HLW е използвало помощта за цел, която не е включена в плана за преструктуриране, който е бил основата за разрешаването на помощта. Това означава, че помощта е използвана в нарушение на НПП и решението за разрешаване, т.е. Протокол № 8. Съгласно член 1, буква ж) от Процедурния регламент това би могло да се счита за неправилно използване, тъй като за такова се определя използването на помощ в нарушение на решението за одобряване на държавна помощ (22).
б) Несъвместимост на неправилно използваната помощ
(90)
След като бе установено, че получената държавна помощ не е използвана в съответствие с плана, необходимо е да се докаже, че тази неправилно използвана помощ е и несъвместима с общия пазар.
(91)
Формално погледнато, такова заключение вече може да се направи от факта, на първо място, че дружеството не е използвало помощта в съответствие с плана, който съгласно Протокол № 8 е длъжно да прилага правилно и, на второ място, че всяка друга държавна помощ извън ИБП, НПП и Протокол № 8 е несъвместима с общия пазар съгласно точка 18 от Протокол № 8.
(92)
В допълнение Комисията отбелязва, че тя не би могла да сметне действителното използване за съвместимо с общия пазар въпреки факта, че AHW е възстановило своята жизнеспособност. В тази връзка Комисията би искала да изясни, че въпреки че получателят се съмнява дали неговата настояща жизнеспособност е достатъчна, трябва да се има предвид, че неговото разбиране за жизнеспособност се отклонява от начина, по който жизнеспособността е определена в приложение 3 към Протокол № 8. Това разбиране беше прието в Протокол № 8, наблюдавано от двете договарящи се страни и не може да се изменя с обратна сила от получател.
(93)
Все пак Комисията отново отбелязва на първо място, че съвместимостта не произтича просто от факта, че HLW е възстановило жизнеспособността си през 2006 г. Всъщност само възстановяването на жизнеспособността не е достатъчно, за да се определи даден проект за преструктуриране за съвместим с общия пазар. Освен това трябва да е гарантирано, че възстановяването на жизнеспособността е постигнато с държавна помощ в минималния размер, необходим за преструктурирането, и че са приложени компенсаторни мерки. Комисията припомня, че тези условия са посочени в член 8, параграф 4 от Европейското споразумение, което се упоменава в точка 1 от Протокол № 8. Всъщност идеята, че държавната помощ трябва да е в минималния необходим размер, предполага, че помощта не следва да се използва за финансиране на инвестиция или мярка, която не е от съществено значение за преструктурирането (23).
(94)
На второ място Комисията припомня, че планът, т.е. задачите за преструктуриране и мерките за тяхното финансиране трябва да гарантират ex ante, че ще бъде постигната жизнеспособност. Всъщност в ИБП 2003 е наблегнато специално на инвестициите и на изтегляне на инвестициите за по-ранен период при използването на държавната помощ. В плана е посочено, че инвестициите трябва да бъдат изтеглени за 2003 г. благодарение на междинния заем. Освен това е отбелязано, че преструктурирането на активите се очаква да се осъществи през 2004 и 2005 г., което очевидно е твърде късно за изпълнение на инвестиционната програма. Затова заемът е бил осигурен, за да обезпечи недостига на финансиране. Действително, във въведението към плана се повтаря, че „изпълнението на програмата за преструктуриране в съответствие с приетия график и продължаването на функционирането на предприятието ще изискват необходимия междинен заем.“ В заключение, междинният заем е бил счетен за необходим, за да се изтеглят инвестициите за по-ранен период в съответствие с определен график.
(95)
Поради това фактът, че HLW е решило да изплати договора за продажба с лизинг на производствени активи и да не осъществи навреме инвестициите показва, че от гледна точка ex ante действията на HLW са застрашили шансовете му за възстановяване на жизнеспособността. Всъщност полските власти не са съобщили никаква причина, поради която през август 2003 г., когато HLW кандидатства за гаранцията, ситуацията би трябвало да е променена, като се има предвид, че това е било само пет месеца след последната актуализация на плана през март 2003 г. Следователно това използване на помощта не е било изпълнение на плана, а по-скоро, предвид факта, че инвестициите са били свързани с график - пречка за правилното изпълнение на плана. Така, от гледна точка ex ante, дружеството очевидно е застрашило жизнеспособността си въпреки факта, че по-късно я е възстановило.
(96)
Вярно е, че финансовите ресурси са заменими, и фактът, че държавната помощ не е използвана в съответствие с плана, би могъл да означава, че е можело планът за преструктуриране да се финансира чрез други средства, първоначално планирани да се използват за други цели, за които помощта се използва сега. Въпреки това подобна аргументация не е приемлива в случая на проект за преструктуриране, при който финансовите средства на дружеството следва да се използват за преориентирането на предприятието и поради затрудненията на дружеството не следва да остават свободни средства за проекти извън плана. Следователно използването на средства от гарантирания от държавата заем за изплащане на заема за производствените активи допринася за намаляването на дейностите за преструктуриране, особено за навременното осъществяване на горепосочените инвестиции.
(97)
Освен това Комисията не вижда уместността на аргумента, представен от полските власти и от получателя за това, че през 2003 г. дружеството е било в толкова затруднено финансово положение, че не е било в състояние да предприеме инвестиции. Това е така, тъй като Комисията не разбира защо дружество в такова състояние би избрало изплащането на дългосрочен заем вместо други мерки, които са били определени като необходими за възстановяването на жизнеспособността.
(98)
И накрая, не е уместно сегашното предложение на дружеството да навакса неосъществените през 2004 г. инвестиции, тъй като изпълнението е било свързано с определен график, който е смятан за единствения начин за възстановяване на жизнеспособността до края на 2006 г. Нарушение определено има и то не може да бъде променено с промяна в ИБП. Това е така дори въпреки факта, че ИБП 2005 предвижда допълнителни инвестиции, тъй като те не могат да поправят неправилното използване на помощта.
(99)
На трето място, дори ако HLW бе приело през август 2003 г., че инвестициите вече няма да са необходими за възстановяване на жизнеспособността, това би означавало, че HLW е посочило прекомерно големи разходи за преструктуриране в ИБП 2003 и че получената помощ не е била необходима за преструктурирането. Въпреки това Комисията счита, че не е вероятно дружеството да е променило становището си само пет месеца след завършване на ИБП 2003 (през март 2003 г.), когато, през август 2003 г., то кандидатства за гаранцията и посочва, че основната част е необходима, за да се изплати заемът за производствените активи. За да обоснове подобно твърдение, дружеството е трябвало непременно да уведоми Комисията своевременно за този факт, но не го е направило.
(100)
Независимо от това, дори ако инвестициите не са били необходими, пренасочването на средствата за изплащане на транзакцията за продажба с обратен лизинг на производствените активи не би могло да се оправдае като разход за преструктуриране. Всъщност финансирането на изплащането на договора за продажба с обратен лизинг на производствени активи е било уредено и изплащането е можело да стане след периода на преструктуриране. Може да е вярно, че това води до финансова тежест, но явно тя е взета под внимание във финансовите прогнози в ИБП 2003. Тъй като активите не могат да бъдат продадени, единственият резултат от изплащането по този начин би било облекчаването от финансовите разходи, което би осигурило на HLW допълнителна ликвидност. Това означава, че HLW е получило допълнителни налични средства, които могат да се считат за оперативна помощ, която би могла да доведе дори до мерки, предизвикващи прекомерно изкривяване на пазара. Ето защо Комисията не вижда как такива мерки биха могли да бъдат разрешени, ако тя беше уведомена за тях. Също така, ако инвестициите наистина не са били необходими, действителното използване на помощта отново би се считало за несъвместимо с общия пазар.
(101)
И накрая, Комисията не оспорва аргумента на получателя, че гаранцията е била използвана в съответствие с решението на правителството и че правителството е било компетентно да определи предназначението на помощта. Въпреки това Комисията отбелязва, че това не оказва влияние върху съвместимостта на гаранцията, която следва да бъде определена в съответствие с Протокол № 8 и ИБП 2003, които не включват помощи за одобрената от правителството цел в решението за предоставяне на помощ.
(102)
С оглед на гореспоменатото Комисията следва да заключи, че помощта е била използвана по начин, който е несъвместим с точки 9 и 18 от Протокол № 8. Следователно тя е несъвместима с общия пазар.
в) Въздействие на несъвместимостта на неправилно използваната помощ върху целия план за преструктуриране
(103)
И накрая, необходимо е да се определи въздействието на несъвместимостта на неправилно използваната помощ.
(104)
В тази връзка Комисията би искала на първо място да изтъкне, че настоящото разследване не установи, че някои разходи за преструктуриране вече не са нужни, а че има неправилно използване на част от държавните средства. Може да е вярно, че някои инвестиции биха могли да бъдат отменени - в най-добрия случай след получаване на одобрение от Комисията. Това би означавало, че действителните разходи за преструктуриране са по-малки и че съответната част от помощта ще трябва да бъде възстановена - подход, който Комисията е възприела в предишни дела за преструктуриране в стоманодобивната промишленост (24). При все това, в настоящия случай въпросът не е само в това, че някои разходи за преструктуриране са станали излишни, а проблемът е, както беше обсъдено по-горе, че цялото финансиране на част от преструктурирането (т.е. тези 31,2 млн. евро) е загубило смисъл, като се има предвид, че от гледна точка ex ante междинният заем е използван почти изцяло по начин, който не е съобразен с ИБП и е застрашил възстановяването на жизнеспособността, или от гледна точка на момента, когато е настъпила промяната, той е осигурил на дружеството налични средства в излишък, които е трябвало да бъдат върнати. Освен това такова неправилно използване не може да бъде коригирано с обратна сила чрез осъществяване на инвестицията от страна на дружеството на по-късен етап, тъй като средствата са били предоставени с цел осигуряване на възможност за финансиране на инвестициите и финансово преструктуриране в точно определен момент. Това стимулиране чрез помощта вече не е било актуално през 2005 г. Всъщност, ако преструктурирането беше организирано на по-късен етап, нямаше да има нужда от никаква помощ, по-специално от междинния заем, гарантиран от държавата. Следователно неправилното използване на помощта засяга всички средства, осигурени чрез междинния заем, които са използвани за продажбата с обратен лизинг на производствените активи.
(105)
Освен това Комисията е наясно, че излишъкът на ресурси в края на периода на преструктуриране не е нещо необичайно и че едно дружество не следва да бъде санкционирано за постигането на по-добри резултати в сравнение с очакваните ex ante. Това обаче би следвало да води до по-добри бизнес резултати, които да осигуряват на дружеството по-големи маржове за по-ранно изплащане на дълга например. Това не означава, че дружеството може да пренасочва почти цялата помощ за цели, които не са посочени в бизнес плана.
(106)
На второ място следва да се напомни, че дружеството е получило и няколко други мерки за държавна помощ, например отписването на дълг и част от гарантирания заем, използвана за финансиране на инвестиции. Тези мерки са осъществени в съответствие с плана и са помогнали на дружеството да постигне жизнеспособност.
(107)
Независимо от това би могло да се приеме, че цялото преструктуриране следва да се смята за неуспешно, тъй като планът е осъществен само частично, а от гледна точка ex ante само пълното осъществяване на плана за преструктуриране би гарантирало, че жизнеспособността е възстановена. Все пак в тази връзка вероятно има значение, че дружеството е възстановило жизнеспособността си (25). Случаят е такъв, поне доколкото дружеството не е получило прекомерно голяма помощ, която не е била необходима за възстановяване на жизнеспособността. С други думи, ако тази облага е била върната, това щеше да възстанови ex ante положението, т.е. да потвърди получаването на прекомерна помощ. В такъв случай останалите мерки, които са приложени в съответствие с плана, може действително да са допринесли за възстановяване на жизнеспособността. Следователно те биха могли да се считат за съвместими при условие, че получената прекомерна помощ е била върната.
(108)
Следователно, тъй като останалите мерки са осигурили възстановяването на жизнеспособността с минималната необходима помощ, Комисията може да заключи, че има неправилно използване само на пренасочената сума от гарантирания заем, а не на цялата сума на помощта за преструктуриране, и че другите мерки съгласно ИБП 2003 си остават съвместими.
г) Елемент на помощ в неправомерно използваната част от гарантирания заем
(109)
И накрая, трябва да се определи елементът на помощ в гарантирания от държавата заем от 31 245 684 EUR. По принцип интензитетът на помощта в гаранцията може да бъде до 100 % (26).
(110)
Все пак Комисията признава, че гаранцията като вид помощ в този случай е имала ограничено изкривяващо въздействие, като се има предвид, че заемът, за който HLW е получило гаранция, е изплатен след една година от Arcelor. Поради това Комисията счита, че за да се възстанови цялата облага, получена от дружеството, е необходимо да се върне само субсидията за лихви, дадена с гаранцията за периода, в който заетите средства са били на разположение на дружеството. Освен това Комисията отбелязва, че дружеството все още е имало шансове да получи финансиране и е могло да предостави добро обезпечение. Това се потвърждава в договора за гаранцията, в който се изисква да има обезпечение.
(111)
Според постоянната практика на Комисията субсидията за лихви би следвало да е равна на разликата между лихвата, която би било необходимо да се плаща в пазарни условия, и действително заплатената от дружеството лихва. В този случай пазарната лихва би се изчислила на базата на референтната ставка в момента на предоставяне на средствата (август 2004 г.) плюс 400 базисни точки, като се има предвид, че HLW не е било жизнеспособно през 2004 г. (вж. съображение 46 по-горе), а е било дружество в затруднено положение (27). Установената практика на Комисията не позволява преминаване под 400 базисни точки (28). По-голямо увеличение обаче не е необходимо, тъй като дружеството е предоставило обезпечение и стоманодобивният отрасъл е имал добри показатели през 2004 г.
(112)
Тъй като заемът не е предоставен в PLN, а в евро, Комисията прилага референтната ставка за Еврозоната, т.е. 4,43 %. В тази връзка следва да се напомни, че действително постигнатата облага следва да бъде оценена, като се сравнят условията, постигнати от дружеството, и условията, които биха били постигнати в пазарни условия (без държавната помощ). Обичайна пазарна практика е лихвата за кредити да се определя на базата на референтната ставка (обикновено съответната междубанкова референтна ставка) за валутата на главницата, тъй като колебанието на стойността на парите се свързва с икономиката, в която се използва дадена валута. Следователно в случая на заем, определен в евро, референтната ставка, прилагана от кредитор, работещ в условията на пазарна икономика, следва също да бъде тази, която се използва за кредит, определен в евро, въпреки че заемът е предоставен в Полша.
(113)
Следователно годишната лихва е трябвало да бъде 8,43 %., т.е. тя е трябвало да възлиза на 2 807 206 EUR. Необходимо е тя да се сравни с действителните разходи, които е направило дружеството. Те включват лихвата от 1 061 050 EUR плюс премии за гаранцията (както е посочено в съображение 42, букви а) и б), които, според практиката на Комисията, следва да се вземат под внимание, когато се изчислява размерът на помощта от гаранцията (29).
(114)
Разходът за гаранцията следва да се разпредели върху цялата сума на гаранцията и да се съотнесе към неправилно използваната помощ плюс лихвата, покрита от гаранцията. Това е така, защото ограниченото използване на гарантираната част от заема за инвестиции е бизнес решение, което все още не е било взето, когато гарантираният заем е уреден като заем за 46 млн. евро плюс лихви за пет години. В противен случай гарантираният заем щеше да бъде уреден по друг начин. Следователно трябва да се направи пропорционално разпределение чрез изчисляване на дела на таксата спрямо действително гарантираната и неправилно използвана сума. Освен това, по същите причини таксата следва да бъде изчислена пропорционално на времето, в което гаранцията е използвана действително спрямо гаранцията за общия период от пет години, тъй като теоретично гаранцията се е амортизирала в този период. Ако тя се прекрати по-рано, това представлява преразглеждане на бизнес решение, което е независимо от предишната договореност.
(115)
Това означава, че Комисията приема приспадането на разходите за таксата за държавната хазна и таксата за подготовка, както е посочено по-горе в съображение 42, но на базата на пропорционално изчисление въз основа на: а) съотношението на действително гарантираната сума [32,3 (=31,24 + 1,06 (главница плюс действително платена лихва)] към общата сума на гаранцията (58 330 000 EUR), и б) съотношението на действителното използване към планираното използване за 5 години (т.е. 388 дни от възможни 1 826 дни).
(116)
По отношение на таксите за заема, посочен по-горе в съображение 42, буква в) обаче Комисията не счита, че това са разходи, които да се приспаднат от облагата, като се има предвид, че всеки заем в пазарни условия предполага подобни разходи, които вероятно биха могли да са дори по-високи.
(117)
Това води до следното изчисление, като се отчита сложна лихва върху облагата от 24 август 2004 г. до изплащането, със ставка на възстановяване от 7,62 % годишно:
(в евро)
Обща сума на финансирането
31 245 684,00
Дължима лихва от 24.8.2004 г. до 16.9.2005 г.
2 807 206
Действително заплатена лихва от страна на HLW върху гарантирания заем
1 061 050
Такса за изготвяне на гаранцията, пропорционална на цялата гаранция и срока на заема
31 792
Такса за държавната хазна, пропорционална на цялата гаранция и срока на заема
68 683
Общи действително направени разходи за гарантирания заем
1 161 525
Разлика в лихвите (= облага)
1 645 682
Плюс сложна лихва със ставка на възстановяване от 24.8.2004 г. до 20.11.2007 г.
444 086
За плащане към 20.11.2007 г.
2 089 768
д) Заключение
(118)
В заключение: Комисията стига до заключението, че изплащането по договора за продажба с обратен лизинг за производствените активи не е било предвидено в ИБП 2003 и е поставило в опасност възстановяването на жизнеспособността, поне в периода, когато помощта е поискана. Въпреки това, тъй като дружеството все пак е възстановило жизнеспособността си, неправилното използване на помощта не засяга съвместимостта на останалата помощ. Освен това, тъй като гаранцията е прекратена и заемът вече е изплатен, сега е необходимо да се възстанови само субсидията за лихви, от която HLW се е възползвало в периода, когато средствата са били налични (т.е. от превода на сумата до изплащането). Тази субсидия за лихви възлиза на 1 645 682 EUR.
3. Промяна на плана
(119)
Полша е помолила Комисията да приеме актуализиран ИБП съгласно точка 10 от Протокол № 8.
(120)
Комисията е разглеждала подобни случаи в миналото и е изяснила, че: „Одобряването на промяна в ИБП от страна на Комисията следва да се основава на съображението, че не съществува проблем по отношение на съвместимостта на промяната с целите на Протокол № 8. Такъв е случаят, когато основните данни, посочени в протокола, отнасящи се за държавната помощ, капацитета и определянето на времето остават непроменени и пропорционалността на държавните помощи, както е определено в протокола, продължава да съществува, без да се поставя под съмнение целта за жизнеспособност.“ (30).
(121)
В решението си за започване на процедурата Комисията разясни, че в този случай промените не са се отнасяли нито за увеличаване на общата сума на държавната помощ, нито за увеличаване на производствения капацитет (31) в рамките на периода на преструктуриране, но че преработеният ИБП основно е включвал значителна промяна в инвестиционната стратегия на дружеството, че вероятно предоставената държавна помощ е използвана неправилно, като е използвана като оперативна помощ, и не е била необходима повече държавна помощ за завършване на инвестициите (вж. съображения 54 и 56). По същество разследването потвърди, че тези съмнения не са разсеяни и действително има неправилно използване на помощта, както беше заключено по-горе, и тя е несъвместима с общия пазар.
(122)
ИБП 2005 не коригира тази слабост, т.е. прекомерната държавна помощ, и следователно не може да бъде одобрен в този вид. По-специално, фактът, че AHW междувременно е обновило инвестиционната си програма, не е достатъчен за коригиране на слабостта. Както беше обсъдено по-горе, това щеше да бъде така, дори ако дружеството беше осъществило само инвестициите, посочени в плана за преструктуриране. Ясно е, че новата инвестиционна програма ще бъде осъществена на много по-късен етап, отколкото е било предвидено първоначално в плана. Освен това е ясно, че първоначалната помощ е била предоставена за гарантиране на спазването на графика на програмата за преструктуриране. Така помощта е била обвързана с целта HLW да бъде насърчено да направи тези инвестиции навреме, според графика, през 2003 и 2004 г. Всъщност, ако графикът за преструктуриране беше отложен ex ante за 2004 и 2005 г., нямаше да съществува необходимост от междинен заем и съответно от помощ.
(123)
Независимо от неправилното използване Комисията отбелязва, че ако неправилно използваната помощ бъде възстановена, тя може да приеме оставащата част от новия план. В решението за започване на процедурата Комисията отбеляза готовността си да приеме новата бизнес стратегия от гледна точка на промишлеността, приемайки, че новата инвестиция ще е от полза за бъдещите икономически резултати на дружеството и би могла да има друго положително въздействие по отношение на опазването на околната среда и намаляването на разходите.
(124)
Във всеки случай Комисията отбелязва, че изменението на плана не изисква допълнителна помощ, а се финансира изцяло от средствата на инвеститора. Поради това Комисията не вижда причина за отхвърляне на актуализираната програма, дори ако съществува промяна в стратегията (32).
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(125)
Накратко, Комисията стига до заключението, че съгласно точки 9 и 18 от Протокол № 8 има неправилно използване на гаранцията за заем от 31,2 млн. евро и тя е била използвана по несъвместим начин от HLW. Като се има предвид, че държавната гаранция е била прекратена и заемът е бил изплатен, което означава, че е имало облага за HLW, равняваща се на субсидия за лихви от 1 645 682 EUR, тази облага следва да бъде възстановена. Предвид това, че на 20 ноември 2007 г. AHW доброволно е изплатило в блокираната сметка 2 089 768 EUR, съответстващи на сумата, която трябва да се възстанови, плюс сложната лихва, които ще бъдат получени от полските власти към датата на публикуване на настоящото решение, друго възстановяване на суми не е необходимо.
(126)
Освен това, имайки предвид, че посочената помощ е възстановена, Комисията може, съгласно точка 10 от Протокол № 8, да одобри промяната в плана, представена в ИБП 2005, тъй като той не включва допълнителна помощ и укрепва жизнеспособността на фирмата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ от 1 645 682 EUR, предоставена на HLW/AHW от Полша в нарушение на точка 18 от Протокол № 8, е била използвана неправилно от HLW/AHW и е несъвместима с общия пазар.
Член 2
С оглед възстановяването на неправилно използваната помощ, посочена в член 1, Комисията не възразява срещу изменението на бизнес плана на AHW.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Република Полша.
Съставено в Брюксел на 11 декември 2007 година.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 11 de Dezembro de 2007
relativa ao auxílio estatal C 51/06 (ex N 748/06) concedido pela Polónia em favor da Arcelor Huta Warszawa
[notificada com o número C(2007) 6077]
(Apenas faz fé o texto em língua polaca)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2008/406/CE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 2, primeiro parágrafo, do artigo 88.o,
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente o n.o 1, alínea a), do artigo 62.o,
Tendo em conta o Protocolo n.o 8 do Tratado de Adesão relativo à reestruturação da indústria siderúrgica polaca (1),
Após ter convidado as partes interessadas a apresentar as suas observações (2) em conformidade com as disposições mencionadas supra e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Em 2002, foi apresentado às autoridades polacas um plano de reestruturação (igualmente referido como plano individual de negócios) pela Arcelor Huta Warszawa (a seguir denominada «AHW»), nessa altura ainda Huta L.W. Sp. z o o (a seguir denominada «HLW»). O plano foi revisto em Março de 2003 (a seguir denominado «IBP 2003»).
(2)
O processo de reestruturação da indústria siderúrgica na Polónia foi iniciado em Junho de 1998, quando a Polónia apresentou um primeiro programa de reestruturação para a indústria siderúrgica à Comunidade, a fim de cumprir o n.o 4 do artigo 8.o do Protocolo 2 do Acordo Europeu com a Polónia (a seguir denominado n.o 4 do artigo 8.o), que permitia, excepcionalmente, durante os primeiros cinco anos após a entrada em vigor do Acordo, conceder auxílios públicos para efeitos de reestruturação.
(3)
Em 5 de Novembro de 2002, o Conselho de Ministros da República da Polónia aprovou o programa de reestruturação e desenvolvimento para a indústria siderúrgica polaca até 2006 e, nessa base, adoptou em 25 de Março de 2003 a última versão do seu programa nacional de reestruturação (a seguir denominado «PNR»). Este plano permite, essencialmente, conceder à indústria siderúrgica polaca um auxílio estatal à reestruturação até 3,387 milhões de PLN (846 milhões de euros) (3) no período de 1997 a 2006.
(4)
O PNR foi apresentado à Comissão que o avaliou em 25 de Março de 2003 e, com base na sua avaliação, apresentou uma proposta de decisão do Conselho para prorrogar o período de graça (que inicialmente durava apenas até 1997) para a concessão de auxílios estatais no sector siderúrgico polaco ao abrigo do Acordo Europeu até ao final de 2003, na condição de os beneficiários alcançarem a viabilidade até 2006. A proposta foi aprovada pelo Conselho em Julho de 2003 (4).
(5)
A UE permitiu assim à Polónia, em derrogação das regras da UE (5), conceder auxílios à reestruturação da indústria siderúrgica. Tal foi finalmente estabelecido no Protocolo n.o 8 ao Tratado de Adesão relativo à reestruturação da indústria siderúrgica polaca (a seguir denominado «Protocolo n.o 8») (6). Confirma a aceitação da concessão de um auxílio estatal não superior a 3,387 mil milhões de PLN a oito empresas indicadas, incluindo a HLW, até finais de 2003, na condição de a reestruturação estar terminada, o mais tardar, em 31 de Dezembro de 2006 (7). O PNR atribui 322 milhões de PLN de auxílio à reestruturação à HLW (ver quadro 8), o que é confirmado em grande pormenor no IBP 2003 e deve ser executado de acordo com o ponto 9, alíneas a) e h), do Protocolo n.o 8.
(6)
A fim de assegurar o cumprimento das suas condições, o Protocolo n.o 8 estabelece disposições pormenorizadas para a aplicação e o acompanhamento. A Polónia tinha, nomeadamente, de apresentar relatórios de acompanhamento semestrais, tendo sido realizadas avaliações independentes por um consultor independente em 2004, 2005 e 2006. Os relatórios de empresa para a HLW/AHW foram até agora apresentados em Fevereiro de 2004, Abril de 2005, Maio de 2006 e Junho de 2007. Foram debatidos com as autoridades polacas e os beneficiários e aceites pelos serviços da Comissão e pelas autoridades polacas.
(7)
O IBP da HLW foi alterado em 2005 pela AHW (a seguir denominado «2005 IBP»), tendo sido apresentado à Comissão para aprovação, de acordo com o ponto 10 do Protocolo n.o 8.
(8)
Por carta de 6 de Dezembro de 2006, a Comissão informou a Polónia da sua decisão de dar início ao procedimento previsto no n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE no que respeita a uma potencial utilização abusiva do auxílio.
(9)
A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (8). A Comissão convidou as partes interessadas a apresentarem as suas observações relativas ao auxílio em causa.
(10)
A Polónia respondeu por carta de 2 de Março de 2007. Em 19 de Março de 2007, a Comissão recebeu igualmente observações do beneficiário AHW, tendo estas e outras questões sido enviadas às autoridades polacas. Após uma reunião em Março de 2007 com as autoridades polacas e o beneficiário, foram enviadas questões suplementares à Polónia em 2 de Abril de 2007 e 6 de Agosto de 2007. A Polónia respondeu em 4 de Junho de 2007 e 1 de Outubro de 2007.
(11)
Mais tarde, em 18 de Outubro de 2007, os serviços da Comissão informaram a Polónia relativamente à sua avaliação preliminar do processo e, após novas trocas de informações entre as autoridades polacas e a Comissão, as autoridades polacas indicaram, em 16 de Novembro de 2007, a intenção de a empresa reembolsar o auxílio, «sem prejuízo da situação jurídica».
(12)
As autoridades polacas confirmaram, por carta de 22 de Novembro de 2007, que a AHW tinha, em 20 de Novembro de 2007, transferido 2 089 768 euros para uma conta bancária bloqueada em favor do ministério das Finanças polaco. Ao abrigo das condições do acordo, ninguém terá acesso ao dinheiro na conta até que a presente decisão seja adoptada. Na data da sua adopção, o ministério receberá o montante mais os juros acumulados desde 20 de Novembro de 2007. Se a decisão não for emitida até finais de Fevereiro de 2008, o dinheiro reverterá a favor da AHW.
II. DESCRIÇÃO PORMENORIZADA DO AUXÍLIO
(13)
A AHW é um produtor polaco de aço que produz aço líquido e produtos longos, nomeadamente aços de qualidade e aços especiais (perfis ligeiros e pesados).
(14)
Em 1991, a maioria das acções na HLW foi adquirida pelo produtor italiano de aço Lucchini e vendida em 2005 à Arcelor que se fusionou com a Mittal Steel em 2006 (9).
1. O programa de reestruturação do IBP 2003
(15)
A Comissão compreende que a HLW estava a enfrentar sérios constrangimentos financeiros, aquando da adopção do plano de negócios. Não obteve qualquer financiamento adicional da sua empresa-mãe Lucchini que, segundo a Polónia, estava numa crise financeira profunda e não podia vender os seus próprios valiosos activos devido a problemas regulamentares. Por conseguinte, entre 1997 e 2003 a empresa estava com muita falta de liquidez, o que se reflectiu no plano de reestruturação (10).
(16)
A fim de restaurar a viabilidade, o IBP 2003 da HLW previa, por isso, diversas tarefas de reestruturação principais (ver ponto 3.2), as mais importantes das quais eram:
a)
«Reestruturação dos activos e reestruturação financeira, a fim de obter fundos para a execução deste programa, assegurar a liquidez financeira e reduzir os custos financeiros;
b)
Realização de investimentos, a fim de melhorar ainda mais a qualidade e a gama dos produtos fabricados e aumentar a competitividade da redução de custos da empresa […];
c)
Melhoria suplementar das normas de protecção do ambiente».
a) Investimentos
(17)
Segundo o ponto 3.3 do IBP 2003, a sua estratégia industrial era «centrar-se na melhoria gradual da gama de produtos através de uma redução significativa da produção de barras de aço comercial e de biletes e do desenvolvimento da produção com destaque para os aços especiais e de qualidade». Para tal, a HLW esperava «[…] realizar um programa de investimentos graduais nos seguintes sectores da fábrica: laminador médio, forja, trefilaria, ala de vazamento em lingotes», enquanto o laminador de bandas estreitas devia ser encerrado.
(18)
Para realizar a estratégia referida supra, a empresa planeou um programa de investimento de [entre 150 milhões de PLN e 220 milhões de PLN] (11), indicado no IBP 2003 do seguinte modo:
Quadro 1
Investimentos de produção de aço planeados (= Quadro 21 do IBP 2003)
Em milhares de PLN
2002
2003
2004
2005
2006
Total
Aciarias
[…]
[…]
Instalações de laminagem a quente
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aprox. 95 %]
Geral
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Trefilarias
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Total
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[150-220 milhões de PLN]
(19)
Tal como indicado no ponto 4.4 do IBP 2003, os investimentos centraram-se na modernização das instalações de laminagem a quente (ver quadro 22 do IBP 2003). Tal incluiu a modernização do laminador de perfis médios, assim como a substituição dos fornos de reaquecimento do laminador-desbastador e do laminador de perfil pesado. O calendário para a realização dos investimentos foi apresentado no quadro 23 do IBP 2003, que indicava que quase todos os investimentos seriam iniciados em 2002.
b) Reestruturação do emprego
(20)
Ao abrigo do IBP 2003 (ponto 4.11), a empresa planeava reduzir o número dos seus trabalhadores de 1 249 para 850. O IBP 2005 indica agora que a mão-de-obra será reduzida para 700 trabalhadores. O IBP 2003 atribuía 4,03 milhões de PLN para a reestruturação do emprego, dos quais 1,5 milhões de PLN deviam ser apoiados por um auxílio estatal especificamente reservado, 1,17 milhões de PLN pelo programa Phare e 1,34 milhões de PLN pela empresa (12).
c) Reestruturação financeira
(21)
O IBP 2003 previa ainda a reestruturação financeira e a reestruturação dos activos, que, de acordo com o plano (ponto 3.2), se referiam: «ao reembolso dos empréstimos a curto prazo e à venda dos activos desnecessários não ligados à produção».
(22)
Segundo o ponto 4.7, o IBP 2003 previa a reestruturação da dívida de 513 369 milhões de PLN (de acordo com o balanço, tal era o total das responsabilidades a longo e a curto prazo). Ela devia ser financiada pelos lucros futuros e a reestruturação dos activos. Dos últimos esperava-se obter receitas no valor de 363 milhões de PLN em 2004 e 2005, dos quais 60 milhões de PLN seriam para cobrir novas dívidas.
(23)
Em pormenor, a Comissão entende que o IBP 2003 especificava as seguintes medidas para a reestruturação financeira. Primeiro, remissão da dívida pública do que resultava um auxílio no valor de 21,5 milhões de PLN (ver 4.12.2); em segundo lugar, a HLW estava, desde 2000, num processo de reestruturação de alguns activos mediante a venda de activos não produtivos, o que, em princípio, devia gerar fundos para financiar o programa de investimento.
(24)
A reestruturação dos activos deve ser vista num contexto em que os activos da HLW já tinham sido sujeitos a uma transacção financeira descrita pela HLW como «transacção de venda e relocação financeira». Em 2000, a empresa obteve um empréstimo de 250 milhões de PLN basicamente garantidos por uma penhora sobre o terreno e os edifícios pertencentes à empresa. Tal referia-se a activos produtivos e não produtivos. O reembolso seria efectuado em dois pagamentos anuais ano até 2010. A transacção era necessária porque a HLW necessitava de liquidez, mas não podia vender imediatamente os seus activos não produtivos. Tal devia acontecer nos próximos anos e teria como resultado a geração de liquidez e uma redução dos custos financeiros.
(25)
De acordo com o IBP 2003, a reestruturação dos activos devia incidir sobre os activos não produtivos (pontos 4.7 e 4.8). Aparentemente, foi vendida no final de 2001 uma primeira parte (53 hectares) dos 100 hectares. No entanto, a venda de outros activos não produtivos foi adiada porque a AKR (Agencja Kapitałowo Rozliczeniowa S.A. - uma empresa cujos accionistas são a Agência de Desenvolvimento Industrial e o Tesouro Público) teve dificuldades em regular o estatuto jurídico de uma parte dos terrenos não ligados à actividade produtiva.
(26)
Uma vez que não havia fundos disponíveis provenientes da venda do terreno, foi prevista a utilização de um empréstimo intercalar garantido pelo Estado no valor de 300 milhões de PLN. O empréstimo devia, em princípio, ser utilizado para investimentos e para cobrir responsabilidades a curto prazo (219 milhões de PLN no total). Além disso, foram atribuídos 53 milhões de PLN para antecipar investimentos inicialmente planeados para depois de 2006 (estes 219 + 53 milhões, juntamente com 10 % de custos de financiamento - ou seja, 27 milhões -, perfazem 299 milhões). Consequentemente, dos fundos totais [150 - 220 milhões de PLN] planeados para investimentos, pelo menos […] milhões de PLN (ou seja, […] milhões de PLN - 53 milhões de PLN) deviam ser incluídos nos 219 milhões de PLN. O montante remanescente de […] milhões de PLN (219 milhões de PLN - […] milhões de PLN) foi necessariamente o custo da reestruturação financeira a curto prazo.
d) Reestruturação ambiental
(27)
O IBP 2003 (ponto 4.9) continha igualmente um programa separado de investimento relacionado com o ambiente que consistia na implementação de um sistema de gestão ambiental de acordo com a ISO 14001 (no valor de 0,5 milhões de PLN), numa série de investimentos ao abrigo de um projecto de recuperação de terras com custos de 50 milhões de PLN e na modernização do departamento de energia (para o qual não foram atribuídos quaisquer fundos). As medidas deviam ser iniciadas em 2002.
(28)
A investigação indicou que algumas (mas não todas) das medidas indicadas no IBP 2003 foram implementadas de acordo com o calendário. Em particular, a construção de uma fábrica de processamento de sucata tinha sido adiada para 2007-2008, e só no Verão de 2007 é que estava em curso de implementação. Além disso, foi abandonada a construção de uma fábrica de processamento de resíduos, uma vez que o processamento de resíduos é operado por um subcontratante (13), uma solução mais eficiente em termos de custos.
(29)
No entanto, a investigação confirmou igualmente a alegação da Polónia de que os custos da reestruturação ambiental não deveriam ser pagos no âmbito do plano de reestruturação, mas deviam ser cobertos por fundos próprios, como as receitas da reestruturação dos activos.
e) Financiamento da reestruturação
(30)
No ponto 4.12, o IBP 2003 identifica uma lacuna de financiamento de 300 milhões de PLN (ver igualmente o mapa de fluxos de tesouraria, ponto 5.1). Como não houve nenhuma indicação em contrário, pode-se assumir que este seria o único financiamento requerido.
(31)
O ponto 4.12 indica que a reestruturação necessitou de um financiamento de 113,6 milhões de PLN em 2002 e 105,3 milhões de PLN em 2003, bem como o custo de financiamento de 21,9 milhões de PLN para o pedido de empréstimo desses fundos. Além disso, foram atribuídos 53 milhões de PLN adicionais para antecipar investimentos. Contudo, não há indicação sobre o fim exacto a que se destinava o financiamento.
(32)
Após 2003 parece que não foi necessário mais financiamento. Com efeito, no seu IBP 2005, a AHW, ao descrever o IBP 2003, confirma que «[…] O programa de reestruturação assumiu que seria tomada uma série de acções de carácter estratégico e operacional, das quais se esperava que resultasse uma melhoria significativa da rendibilidade das actividades e, consequentemente, da liquidez financeira. O programa de reestruturação admitia que os factores de liquidez financeira iriam melhorar gradualmente, a partir de 2003».
f) Conclusão no que respeita aos esforços de reestruturação no âmbito do IBP 2003
(33)
A reestruturação prevista no IBP e para a qual se requereu um apoio extraordinário inclui investimentos ([150-220] milhões de PLN, incluindo 53 milhões de PLN dos investimentos antecipados), a reestruturação do emprego (4,03 milhões de PLN), algumas remissões da dívida pública (21,5 milhões de PLN), alguma reestruturação financeira (81,5 milhões de PLN) e alguns custos de financiamento para o empréstimo (27,1 milhões de PLN), no todo 324,63 milhões de PLN.
(34)
A reestruturação seria financiada principalmente a partir de um empréstimo garantido pelo Estado, destinada a colmatar uma lacuna de financiamento resultante do atraso da reestruturação dos activos. Por conseguinte, a fim de permitir à empresa efectuar a reestruturação financeira e os investimentos em 2002/2003, e possivelmente também em 2004, foi-lhe concedido o empréstimo intercalar garantido pelo Tesouro Público. O projecto de reestruturação esteve, por conseguinte, claramente ligado a um calendário.
(35)
No entanto, no IBP 2003 não se indicava que a reestruturação dos activos iria conduzir à reestruturação dos custos. Tratava-se antes de mais de um exercício em curso, independente do plano de reestruturação apoiado pelo auxílio estatal, que claramente não exigia nenhum financiamento adicional do Estado. Também algumas medidas não directamente ligadas à restauração da viabilidade, como as medidas ambientais, foram financiadas através da reestruturação dos activos, pelo que, como reiterado pela Polónia, foram realizadas fora da reestruturação.
(36)
Efectivamente, a reestruturação dos activos só é mencionada porque devia assegurar o financiamento através da venda dos activos não produtivos. No entanto, o reembolso da transacção de venda e relocação financeira não é mencionado.
2. Auxílio estatal
(37)
Do auxílio de 322 milhões de PLN (calculado como equivalente - subvenção líquida) inicialmente aceite no PNR, a AHW obteve um auxílio indicado no quadro em anexo enviado pela Polónia:
Quadro 2
Auxílio estatal aprovado e recebido em 2002 e 2003 (14)
PNR
(em milhares de PLN)
Auxílio estatal obtido
(em milhares de PLN)
Diferença
(em milhares de PLN)
Total 2002-2003
321 878 000
203 946 000
117 932 000
(38)
O auxílio foi concedido para três diferentes finalidades:
a)
0,33 milhões de PLN para a reestruturação do emprego (autorizados: 1,5 milhões);
b)
20,56 milhões de PLN para remissões da dívida (autorizados: 21,5 milhões), que foram utilizados para a melhoria geral da situação financeira da empresa;
c)
Garantia de um empréstimo de 183,2 milhões de PLN (46,3 milhões de euros; autorizados: 299 milhões de PLN).
(39)
O empréstimo apoiado pela garantia do Estado foi concedido à HLW pelo banco Pekao S.A., com base num acordo entre a HLW e o banco, de 10 de Dezembro de 2003. O acordo de empréstimo indica que o empréstimo tem de ser reembolsado cinco anos após a assinatura do acordo, ou seja, em 10 de Dezembro de 2008.
(40)
A AHW tinha solicitado uma garantia em Agosto de 2003. Foi concedida por uma decisão do Conselho de Ministros de 31 de Dezembro de 2003 e referia-se a um valor nominal de 46,3 milhões de euros, mais juros e outros custos associados até 58,3 milhões de euros. A decisão do Conselho de Ministros reconhecia que a HLW, primeiramente, iria precisar do auxílio para financiar investimentos relacionados com a instalação de laminagem a quente e os custos da compra da propriedade no âmbito do acordo de venda e relocação financeira, recomendando que devia ser utilizado para esse fim. Em pormenor:
a)
Uma parte do empréstimo, num montante até 14 600 000 de euros, destinava-se ao financiamento de investimentos de produção, investimentos ligados ao laminador (médio) e à modernização de máquina de laminar (caixas). Contudo, entre 30 de Setembro de 2004 e 28 de Fevereiro de 2005 apenas foram utilizados 2 854 355 euros em 8 prestações. O reembolso foi efectuado em 16 de Setembro de 2005.
b)
A outra parte, num montante até 31 430 000 euros, com a qual a empresa queria pagar a parte remanescente do acordo de venda e relocação financeira, destinava-se à reestruturação da dívida pela recompra dos activos produtivos (terreno e edifícios). Após 24 de Agosto de 2004, a empresa utilizou 31 245 684 euros, tendo-os reembolsado em 16 de Setembro de 2005. De acordo com as autoridades polacas e o beneficiário, o empréstimo foi utilizado para pagar o acordo de venda e relocação financeira de 2000.
(41)
No conjunto, a empresa indicou que tinha pago juros no montante de 1 132 788,35 euros, os quais foram pagos em parcelas. Assim, considerou-se que a primeira parcela de juros, paga em 30 de Dezembro de 2004, deveria ser imputada às respectivas partes do empréstimo utilizadas, enquanto, daí para diante, os montantes dos juros podem ser distribuídos pelos respectivos totais. As autoridades polacas informaram que isso levou à seguinte partilha de pagamentos a título dos juros:
Quadro 3
Juros pagos
Data, juros pagos
Total dos juros
Juros sobre a parte do empréstimo utilizado para o reembolso do acordo de venda e relocação financeira
Juros sobre a parte do empréstimo utilizado para o investimento
30.12.2004
371 931 euros
363 880 euros
8 051 euros
30.6.2005
536 522 euros
491 612 euros
44 910 euros
16.9.2005
224 336 euros
205 557 euros
18 778 euros
1 132 788 euros
1 061 050 euros
71 738 euros
(42)
A AHW também teve as seguintes rubricas de despesas ligadas ao empréstimo garantido:
a)
Taxa de preparação de 270 000 euros;
b)
Uma taxa do Tesouro Público pela concessão da garantia do empréstimo de 583 300 euros paga em 30 de Abril de 2004 (1 % do montante total de garantia de 58 330 000, independentemente do volume do empréstimo efectivamente concedido);
c)
Custos suportados pelo banco a título do contrato de empréstimo e repercutidos na AHW: 55 947 euros.
(43)
De acordo com o pedido de empréstimo da HLW em 2003, a redução do montante do empréstimo (em relação ao montante aprovado no âmbito do IBP 2003) foi da própria iniciativa da HLW, uma vez que o empréstimo já tinha sido negociado. No entanto, a HLW reservou-se o direito de pedir o auxílio remanescente no âmbito do limite de 75 milhões de PLN, mas nunca o fez.
3. Implementação do IBP 2003
(44)
Não se contesta que o IBP 2003 tivesse sido implementado apenas em parte. Entre 2002 e 2004, a HLW gastou apenas 58,7 milhões de PLN com a reestruturação. Dos […] milhões de PLN para investimento na modernização da instalação de laminagem a quente previstos para os anos 2002 a 2004, apenas [aproximadamente 25 % do montante do investimento total indicado no quadro 1] milhões de PLN foram gastos. Os investimentos incidiram apenas sobre a modernização da instalação de laminagem média, não tendo sido realizados investimentos na substituição dos fornos de reaquecimento do laminador-desbastador e do laminador de perfil pesado. Além disso, dos […] milhões de PLN, cerca de meio milhão foi investido na siderurgia e […] milhões de PLN em outros investimentos gerais (para mais pormenores, ver colunas para 2002, 2003 e 2004 no quadro 4 infra).
(45)
A Comissão não recebeu quaisquer informações sobre se a reestruturação financeira foi executada. Do IBP 2005, porém, a Comissão vê que o endividamento da HLW em 30 de Junho de 2005 era mais ou menos o mesmo da HLW no final de 2001 (ver ponto 1.8 do IBP 2005). Acresce que a HLW conseguiu alcançar um resultado de operação positivo já em 2004. Daí que a Comissão assuma que a empresa tenha realizado a sua reestruturação financeira a curto prazo planeada.
(46)
Os relatórios do consultor independente responsável pelo acompanhamento confirmam que a HLW não era viável em 2004 nem no final de 2005. Contudo, a AHW era viável no final do período de reestruturação (fim de 2006).
(47)
Ninguém questiona o facto de a viabilidade no final de 2006 se dever a um certo número de factores que, tirando a modernização parcial do laminador, derivam sobretudo do boom registado no sector siderúrgico, que teve um impacto muito positivo no volume de negócios da empresa. Além disso, com a aquisição da HLW pela Arcelor, ou seja, um investidor forte, todos os problemas de liquidez da HLW desapareceram. No entanto, a empresa não foi capaz de fundamentar a sua afirmação geral de que a utilização efectiva da garantia para fins de refinanciamento lhe teria permitido alcançar a viabilidade.
4. Alterações no IBP 2003
(48)
Em 2005, a entrada de um novo proprietário teve como resultado uma mudança considerável na estratégia de investimento. Em vez da modernização das instalações de laminagem a quente existentes, a AHW planeia agora construir um novo laminador com capacidade para produzir produtos longos para o sector da construção. Aparentemente, o laminador utilizará biletes quadrados de 160 mm como matéria-prima, e sua gama de produção incluirá varões de aço-carbono, barras redondas e planas, perfis ligeiros e perfis quadrados e transversais. A Polónia explica que esta adaptação é uma resposta à evolução do mercado da construção, que, segundo se prevê, irá crescer substancialmente durante muitos anos na área de Varsóvia, o que pode dar à AHW uma vantagem de primeiro interveniente no mercado devido à sua localização em Varsóvia.
(49)
O novo laminador deve estar inteiramente operacional em meados de 2008 e irá substituir as instalações de laminagem a quente existentes em cuja modernização já foram investidos milhões de PLN [aproximadamente 25 % do montante de investimento total indicado no quadro 1]. O custo total do programa de investimento é apresentado no quadro a seguir:
Quadro 4
Custos do novo programa de investimento no IBP 2005
Em milhares de PLN
2002 (15)
2003 (15)
2004 (15)
2005
2006
Total
Aciarias
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Instalações de laminagem a quente
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aproximadamente 120 % do montante total de investimento indicado no quadro 1]
Geral
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Total
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aproximadamente 140 % do montante total de investimento indicado no quadro 1]
(50)
Assim, os custos totais de investimento serão agora [aproximadamente 140 % do montante total do investimento indicado no quadro 1] milhões de PLN, dos quais se planeia atribuir [aproximadamente 120 % do montante total do investimento indicado no quadro 1] milhões de PLN para a instalação de laminagem a quente, ou seja, […] milhões de PLN mais do que o inicialmente afectado para investimentos. No entanto, estes custos incluem […] milhões de PLN para o laminador de perfis médios já concluído. Se estes fossem deduzidos dos […] milhões de PLN, o custo do novo laminador elevar-se-ia a [menos de 200] milhões PLN.
5. Desenvolvimento da capacidade produtiva
(51)
O desenvolvimento da capacidade da AHW está ilustrado no quadro a seguir:
Quadro 5
Capacidade máxima de produção por ano em mil toneladas
Produção
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
Observações
Aço líquido
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aprox. 100 % da capacidade total das instalações de laminagem]
[idem]
Sem alteração
Produtos planos
20
20
20
20
0
0
0
Estipulado pelo Protocolo n.o 8
Laminador - fio laminado
180
180
180
180
180
0
0
Estipulado pelo Protocolo n.o 8
Laminadores - Perfis ligeiros de barras de aço comercial
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aprox. 40 %]
0
Nova estratégia (16)
Laminadores - Perfis pesados longos
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[aprox. 60 %]
0
Nova estratégia (16)
Laminadores - Perfis forjados
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
0
Nova estratégia (16)
Laminagem a frio de arco ou banda
30
0
0
0
0
0
0
Estipulado pelo Protocolo n.o 8
Novo laminador
0
0
0
0
0
[…]
[aprox. 70 %]
Nova estratégia (não prevista no Protocolo n.o 8)
(52)
Logo que a nova instalação de laminagem esteja inteiramente operacional em 2008, a antiga instalação de laminagem será fechada. Em nenhum momento antes de 2007 a produção total da empresa excedeu a capacidade máxima de […] toneladas. Nesse contexto, da alteração do programa de investimento resultará numa nova redução da capacidade da empresa de […] toneladas.
III. RAZÕES DO INÍCIO DO PROCEDIMENTO
(53)
Na sua carta de 6 de Dezembro de 2006, a Comissão indicou que o plano de reestruturação da AHW não tinha sido implementado e declarou que tencionava investigar se tal constituiria uma utilização abusiva do auxílio à reestruturação concedido. Em particular, a Comissão indicou que um elevado montante do auxílio não havia sido utilizado adequadamente.
(54)
Mais ainda, a Comissão manifestou dúvidas quanto à possibilidade de aceitar o plano de negócios actualizado, nos termos do ponto 10 do Protocolo n.o 8, uma vez que este diz respeito a um novo investimento, que pode ser útil mas não é necessário para a reestruturação da empresa.
IV. OBSERVAÇÕES DA POLÓNIA
(55)
As autoridades polacas insistem em que a AHW utilizou a garantia do Estado em conformidade com os termos e as condições ao abrigo dos quais foi concedida e explica que:
a)
Em primeiro lugar, o reembolso da transacção de venda e relocação financeira dizia respeito aos investimentos, que foram descritos apenas de uma forma muito geral, sem que quaisquer investimentos fossem especificados em pormenor;
b)
Em segundo lugar, fazia parte da reestruturação financeira, na medida em que o montante dos custos de reestruturação era de 857 milhões de PLN, uma vez que as perdas e responsabilidades também eram consideradas como custos de reestruturação. A Polónia assinala que estas consistem em perdas de 150 milhões de PLN relativas aos anos 2002 e 2003, indicadas nas previsões do balanço (IBP 2003, p. 79). Além disso, a empresa também tinha uma dívida de 513,4 milhões de PLN a longo prazo e a curto prazo. Os custos adicionais derivam da reestruturação do emprego e de investimentos (190,5 milhões de PLN);
c)
Em terceiro lugar, a transacção fazia parte da reestruturação dos activos planeada no plano de reestruturação. A empresa decidiu, por conseguinte, «substituir o acordo de relocação financeira por um empréstimo financeiro menos oneroso», a fim de «reduzir os efeitos negativos da dívida financeira existente no fluxo de tesouraria». A Polónia indicou que tal era urgente, porque a HLW estava no «ponto de exaustão dos seus recursos financeiros».
(56)
As autoridades polacas alegam ainda que a transacção de venda e relocação financeira também contribuiu para a viabilidade da empresa, mas não o fundamentam.
(57)
As autoridades polacas confirmam que o calendário do auxílio era crucial. De facto, afirmam que «a necessidade de um auxílio estatal apenas se verificou em 2003/2004», altura em que se verificou uma necessidade essencial de recursos financeiros (17).
(58)
As autoridades polacas reiteram que a AHW reembolsou o auxílio. A garantia estatal devia apenas complementar as outras garantias para o empréstimo. De facto, foi dada ao banco uma garantia sob forma de uma penhora sobre os terrenos e todos os activos fixos, bem como sete letras de câmbio. Além disso, a Polónia facultou informações pormenorizadas sobre vários outros instrumentos de financiamento utilizados pela HLW nessa altura e argumenta, consequentemente, que a HLW poderia ter obtido financiamento no mercado sem a garantia.
(59)
As autoridades polacas recordam que a Arcelor não teria comprado a empresa se não estivesse certa de que a HLW «tinha direito ao auxílio estatal que tinha recebido no âmbito do processo de reestruturação».
(60)
A autoridades polacas sublinham que a alteração do plano dará origem a um programa de investimento mais amplo que o previsto no plano inicial e que todo o investimento foi irrevogavelmente cabimentado até finais de 2006 (ou seja, até ao fim do período de reestruturação). Segundo as autoridades polacas, assim, o auxílio não deve ser considerado como tendo sido utilizado de forma abusiva e a alteração proposta do plano deve ser considerada compatível com as regras comunitárias.
(61)
As autoridades polacas indicam que o investimento previsto no IBP 2005, ou seja, a substituição do laminador médio, já havia sido discutido em 1997. Contudo, entre 1997 e 2003, o fluxo de tesouraria da empresa foi insuficiente para financiar esse investimento. Só quando a Arcelor adquiriu a empresa é que houve fundos suficientes para o financiamento (18). Além disso, a Polónia argumenta que, no IBP 2003, o sortimento de produtos estava definido apenas de uma forma muito geral e não óptima, tendo em conta a estrutura alterada da procura no mercado polaco que exigia uma adaptação do sortimento de produtos.
(62)
As autoridades polacas argumentam que as alterações no IBP 2005 não têm qualquer impacto negativo no Protocolo n.o 8. O novo plano é necessário para alcançar uma «viabilidade duradoura». A actual viabilidade no fim do período de reestruturação ficou a dever-se apenas à situação positiva do mercado e também à estrutura de preços/receitas/custos. Neste sentido, alega-se que a tecnologia dos laminadores-desbastadores não iria garantir que a empresa fosse concorrencial a longo prazo, sendo necessário substituí-la por um processo de vazamento contínuo moderno.
(63)
As autoridades polacas alegam que, mesmo no caso de se considerar como um novo auxílio ao funcionamento, o auxílio obtido deve ser considerado como contrabalançado pelas medidas compensatórias, ou seja, a nova redução da capacidade produtiva da empresa no âmbito da alteração da estratégia. As autoridades polacas confirmam igualmente que a HLW não realizou todos os seus investimentos, devido ao adiamento da reestruturação dos activos.
(64)
A Polónia informou também a Comissão sobre a taxa de juro cobrada pelo empréstimo, tal como indicado no ponto 41, e sobre os outros custos incorridos relativamente ao empréstimo e à garantia, tal como indicado no ponto 42.
V. OBSERVAÇÕES DAS PARTES INTERESSADAS
(65)
O beneficiário apresentou observações sobre o início do procedimento e foi subsequentemente mantido informado sobre a troca de informações entre a Comissão e a autoridades polacas.
(66)
A AHW argumenta que uma grande a parte do auxílio foi utilizada para recomprar alguns dos activos locados, a fim de reduzir os custos financeiros. Além disso, uma vez que os investimentos se referiam à propriedade locada, a sua recompra podia ser vista como um elemento da reestruturação.
(67)
O beneficiário argumenta igualmente que a garantia foi concedida antes da adesão da Polónia à União Europeia (a resolução do Conselho de Ministros foi adoptada em Dezembro de 2003), pelo que incumbia ao governo polaco determinar o objectivo do auxílio. Além disso, a empresa indica que utilizou o auxílio exactamente em conformidade com a decisão de concessão da garantia.
(68)
A AHW reitera que o novo serve para alcançar o objectivo do plano anterior e que a alteração de estratégia é necessária para a viabilidade a longo prazo da empresa.
VI. APRECIAÇÃO
1. Legislação aplicável
(69)
O n.o 1 do Protocolo n.o 8 estabelece que «sem prejuízo dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE, os auxílios estatais concedidos pela Polónia para efeitos de reestruturação a determinadas áreas da indústria siderúrgica polaca são considerados compatíveis com o mercado comum» se, entre outras, forem cumpridas as condições estabelecidas no Protocolo.
(70)
O período de graça para conceder auxílios à reestruturação a favor da indústria siderúrgica polaca nos termos do Acordo Europeu foi prorrogado pelo Conselho até à adesão da Polónia à União Europeia. Esta disposição foi reconhecida no Protocolo n.o 8 no âmbito da adesão da Polónia à União Europeia. A fim de alcançar esse objectivo, o Protocolo cobre um período que decorre antes e após a adesão. Mais precisamente, autoriza um montante de auxílio à reestruturação limitado para os anos de 1997 a 2003 e proíbe qualquer futuro auxílio estatal à indústria siderúrgica polaca para fins de reestruturação entre 1997 e 2006. A esse respeito, difere claramente de outras disposições do Tratado de Adesão, como o mecanismo intercalar previsto no anexo IV (o «procedimento de auxílios existente»), que se refere apenas aos auxílios estatais concedidos antes da adesão, na medida em que «continuem a ser aplicáveis depois» da data de adesão. O Protocolo n.o 8 pode ser considerado, por conseguinte, como uma lex specialis que, em relação às questões que cobre, substitui qualquer outra disposição do Acto de Adesão (19).
(71)
Consequentemente, embora os artigos 87.o e 88.o do Tratado CE não se apliquem normalmente a um auxílio concedido antes da adesão e que não continua a ser aplicável após a adesão, as disposições do Protocolo n.o 8 alargam o acompanhamento do auxílio estatal no âmbito do Tratado CE a qualquer auxílio concedido para a reestruturação da indústria siderúrgica polaca entre 1997 e 2006.
(72)
A decisão pode ser tomada após a adesão da Polónia, nos termos do n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE, porque, na ausência de disposições específicas no Protocolo n.o 8, são aplicáveis as regras e os princípios normais. Consequentemente, aplicar-se-á igualmente o Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (a seguir designado como «regulamento processual») (20).
2. Utilização abusiva de um auxílio
(73)
Nos termos do ponto 18, alínea a), do Protocolo n.o 8, «a Comissão tomará as medidas necessárias para exigir que as empresas em questão reembolsem quaisquer auxílios concedidos em desrespeito das condições estabelecidas no presente Protocolo […] se o acompanhamento demonstrar que não foram cumpridas as condições do presente Protocolo».
(74)
Após a investigação formal, a Comissão concluiu que a Polónia não foi capaz de dissipar as suas dúvidas no que respeita à utilização abusiva do auxílio à reestruturação. A Comissão concluiu que a empresa não implementou adequadamente o seu plano de reestruturação, tal como estipulado explicitamente no ponto 9, alíneas a) e h), do Protocolo n.o 8. A Comissão observa que, dos recursos financeiros disponibilizados (cerca de 34 milhões de euros), apenas uma parte pouco importante foi utilizada, em conformidade com o IBP 2003, para financiar investimentos, enquanto o resto, ou seja, 312 milhões de euros, foi utilizado para fins não indicados no plano.
(75)
Para chegar à sua conclusão, a Comissão avaliou, primeiramente, que tipo de medidas estavam previstas no IBP inicial e, em seguida, se as medidas tomadas pela empresa eram de algum modo incompatíveis com o mercado comum, e qual o efeito da incompatibilidade do auxílio utilizado de forma abusiva, tendo em conta o plano global, antes de considerar o montante do auxílio. A questão se o novo plano pode alterar esta conclusão é abordada no capítulo seguinte (3).
a) Âmbito da reestruturação estabelecida no plano inicial de investimento
(76)
A Comissão começa por esclarecer o âmbito do IBP 2003 e se o IBP 2003 abrangia o pagamento do acordo de venda e de relocação dos activos produtivos, para o qual o auxílio à reestruturação foi principalmente utilizado.
(77)
Tal como referido no ponto 34, a principal tarefa do plano de reestruturação era garantir a execução atempada de certas medidas necessárias para a restauração da viabilidade da HLW. Em causa estavam, essencialmente, os investimentos e a reestruturação financeira. A prioridade do plano era permitir a reestruturação da empresa em 2002 e 2003.
(78)
Primeiro, o IBP 2003 previu que a HLW devia investir [150-220] milhões de PLN. No entanto, tanto o beneficiário como as autoridades polacas parecem inferir que a aquisição dos activos produtivos podia ser vista como parte do programa de investimento. A Polónia argumenta que os investimentos foram descritos de uma forma muito geral, sem especificar quaisquer investimentos em pormenor. Além disso, o beneficiário argumenta que a compra era necessária para o processo de reestruturação, «uma vez que a fábrica não teria podido operar durante a reestruturação sem essas instalações».
(79)
A Comissão não pode aceitar estes argumentos. É evidente que o IBP 2003 definiu os investimentos no ponto 4.4. em termos de custos (quadro 21 do IBP 2003, apresentado como quadro 1 no ponto 18 supra), objecto (quadro 22 do IBP 2003) e tempo (quadro 23 do IBP 2003). Não havia lugar para qualquer pagamento do acordo de venda e de locação financeira dos activos produtivos. De facto, esta tentativa ilustra sobretudo que tanto as autoridades polacas como o beneficiário não viam qualquer justificação plausível para o pagamento do acordo de venda e locação financeira. De outro modo, essa actividade teria sido incluída no plano.
(80)
Em segundo lugar, o IBP 2003 prevê uma reestruturação financeira limitada. Nas suas observações posteriores, as autoridades polacas alegaram que o montante da recompra dos activos produtivos devia ser incluído na reestruturação financeira (21). Argumentam que a reestruturação financeira também cobria as perdas existentes no valor de 150 milhões de PLN e o reescalonamento da dívida de 513 milhões de PLN, ascendendo, assim, a custos totais de reestruturação de cerca de 858 milhões de PLN.
(81)
A Comissão não pode, porém, aceitar que as perdas no valor de 150 milhões de PLN e o reescalonamento da dívida de 513 milhões de PLN sejam custos de reestruturação. Tal como indicado no ponto 22, a Comissão não contesta o facto de o IBP 2003 no ponto 4.7 afirmar que «a empresa pretende reestruturar responsabilidades no valor de 513 milhões de PLN». No entanto, não é indicado que isso faz parte necessariamente das tarefas de reestruturação. Efectivamente, no ponto de 3.2 apenas o «reembolso dos empréstimos a curto prazo e a venda de activos desnecessários não ligados à produção» é apontado como tarefa de reestruturação.
(82)
Além disso, também não é usual considerar todo o a tipo de perdas simplesmente como custos de reestruturação, tal como alega a Polónia. As responsabilidades no balanço não são necessariamente equivalentes a custos de reestruturação, uma vez que as responsabilidades, enquanto tais, fazem parte das actividades comerciais normais. É verdade que responsabilidades excessivas podem dar azo a dificuldades, mas, nesse caso, a reestruturação tem de identificar medidas específicas referentes às responsabilidades, como injecções de capital ou empréstimos ou acordos de reescalonamento. O plano não prevê nenhumas destas medidas para a reestruturação financeira (ponto 4.7, quinto parágrafo).
(83)
Efectivamente, o IBP 2003 indica no ponto 4.7 que apenas eram necessários 363 milhões de PLN para financiar a reestruturação, o que é menos do que o total da dívida existente de 513 milhões de PLN. Além disso, os 60 milhões de PLN mencionados no ponto 4.7 parecem estar relacionados com o fundo de maneio futuro. Assim, para a reestruturação foram previstos, no máximo, 300 milhões de PLN (ver ponto 30 supra).
(84)
No entanto, a utilização dos 300 milhões de PLN é esclarecida no ponto 4.12.1 do IBP 2003 relativo aos custos e fontes do programa. Este ponto explica que era necessária uma cobertura financeira total de 219 milhões de PLN para 2002-2003. Tendo em conta que esse montante se destinava a cobrir igualmente investimentos, tal como indicado no ponto 26, para a reestruturação financeira sobejaram apenas fundos no valor de […] milhões de PLN.
(85)
Os 81,5 milhões de PLN nem sequer cobririam o montante para pagar o acordo de venda e relocação financeira. O ponto 3.2. indica claramente que a reestruturação financeira iria incidir apenas sobre a dívida a curto prazo. Por conseguinte, a reestruturação financeira incluída no plano estava limitada a 81,5 milhões de PLN, que, porém, não se referiam ao pagamento do acordo de venda e locação financeira, o qual era claramente uma responsabilidade a longo prazo, já que tinha de ser reembolsada até 2010. Por conseguinte, o pagamento do acordo de venda e relocação financeira não pode igualmente ser considerado como parte da reestruturação financeira a complementar pelo auxílio.
(86)
Finalmente, as autoridades polacas parecem aceitar que o pagamento da transacção de venda e relocação financeira não fazia parte da reestruturação dos activos, uma vez que não mencionam esse argumento. Indirectamente, porém, remetem para a reestruturação dos activos quando citam uma passagem da parte sobre a reestruturação dos activos: «a venda supra permitirá à Huta L.W reembolsar parte dos seus empréstimos e manter a liquidez financeira» (ponto 64 da carta de 4 de Junho).
(87)
No entanto, as autoridades polacas não observaram que em parte alguma seja indicado que a totalidade da dívida da venda e relocação financeira deva ser reescalonada, embora o plano indique, em diversos em pontos, que o reescalonamento se refere apenas aos activos não produtivos. Tal é reiterado duas vezes no mesmo capítulo de onde foi tirada a citação das autoridades polacas referida supra. De facto, nele se explica claramente que certas dívidas no âmbito do acordo de venda e relocação financeira serão objecto de uma reestruturação dos activos, nomeadamente a que abrange os activos não produtivos (ver ponto 4.12.1 do IBP 2003). Referem-se estes aos chamados «Projecto 100 hectares» e «Projecto 88 hectares». O objectivo desta reestruturação dos activos era libertar liquidez para a realização dos investimentos, o que simultaneamente reduziria o custo financeiro da dívida. No entanto, não há nenhuma indicação de que o acordo de venda e relocação financeira no seu conjunto devesse ser pago antes da data limite, a fim de reduzir os custos financeiros. A reestruturação dos activos tem em vista sobretudo apenas uma «redução» dos custos financeiros e não a sua eliminação.
(88)
Finalmente, dados os constrangimentos financeiros da HLW, a Comissão não vê qualquer razão para o facto de a HLW ter de comprar os seus activos produtivos quando o reembolso apenas devia ser efectuado numa fase posterior. Efectivamente, não se indicou de modo nenhum que o contrato de locação financeira seria um obstáculo à reestruturação. Em especial, o ponto 4.12 do IBP 2003 não o corrobora, na medida em que apenas indica que, mediante a venda de alguns dos activos que previamente haviam sido identificados como activos não produtivos, a HLW poderia reduzir os custos ligados ao serviço do contrato de locação financeira. Tal só é lógico atendendo a que os activos deviam ser vendidos a fim de (em parte) reembolsar o empréstimo e libertar assim a HLW do pagamento dos juros do empréstimo. Não está de modo algum, porém, relacionado com a recompra dos activos produtivos, o que não poderia gerar qualquer liquidez, na medida em que eles seriam mantidos pela empresa.
(89)
Por conseguinte, a recompra dos activos produtivos não estava prevista no IBP 2003. Daí que a HWL tenha utilizado o auxílio para um objectivo não abrangido pelo plano de reestruturação, que estava na base da autorização do auxílio. Isso significa que o auxílio foi utilizado em violação do PNR e da decisão de autorização, ou seja, o Protocolo n.o 8. Em conformidade com artigo 1.o, alínea g), do regulamento processual, tal pode ser considerado como uma utilização abusiva, uma vez que esta é definida como utilização do auxílio em violação da decisão de aprovação do auxílio estatal (22).
b) Incompatibilidade do auxílio utilizado de forma abusiva
(90)
Depois de ter sido esclarecido que o auxílio estatal obtido não foi utilizado em conformidade com o plano, há que demonstrar que este auxílio utilizado de forma abusiva também é incompatível com o mercado comum.
(91)
Em termos formais, trata-se de uma conclusão imediata se considerarmos, em primeiro lugar, que a empresa não utilizou o auxílio em conformidade com o plano, embora ao abrigo do Protocolo n.o 8 seja obrigada à sua execução adequada, e, em segundo lugar, que qualquer outro auxílio estatal fora do âmbito do IBP, do PNR e do Protocolo n.o 8 é incompatível com o mercado comum por força do ponto 18 do Protocolo n.o 8.
(92)
Além disso, a Comissão nota que não poderia ter considerado a utilização real compatível com o mercado comum, apesar de a AHW ter restaurado a sua viabilidade. Neste contexto, a Comissão gostaria de esclarecer que, embora o beneficiário duvide que a viabilidade actual do beneficiário seja suficiente, convém precisar que o entendimento que o beneficiário tem da viabilidade é diferente da definição prévia de viabilidade constante do anexo 3 do Protocolo n.o 8. Este entendimento foi acordado no âmbito do Protocolo n.o 8, foi acompanhado por ambas as partes contratantes e não pode ser alterado retroactivamente por um beneficiário.
(93)
No entanto, a Comissão reitera, em primeiro lugar, que a compatibilidade não decorre simplesmente do facto de a HLW ter restaurado a viabilidade em 2006. Na verdade, a restauração da viabilidade não é de per si suficiente para tornar um projecto de reestruturação compatível com o mercado comum. Além disso, há que assegurar que a restauração da viabilidade seja alcançada com o montante mínimo de auxílio estatal necessário para a reestruturação e que sejam executadas as medidas compensatórias. A Comissão recorda que estas condições são indicadas no n.o 4 do artigo 8.o do Acordo Europeu, ao qual se faz referência no ponto 1 do Protocolo n.o 8. Em particular, o facto de o conceito de auxílio estatal ser o mínimo necessário implica que o auxílio não deve ser utilizado para financiar um investimento ou uma medida que não sejam essenciais para a reestruturação (23).
(94)
Em segundo lugar, a Comissão recorda que o plano, ou seja, as tarefas de reestruturação e as medidas para as financiar, tem, de um ponto de vista ex ante, de assegurar que a viabilidade seja alcançada. De facto, o IBP 2003 tinha colocado uma ênfase especial nos investimentos e na antecipação dos investimentos pela utilização do auxílio estatal. O plano indicava que os investimentos deviam ser antecipados para 2003 graças ao empréstimo intercalar. Além disso, indica-se que a reestruturação dos activos era esperada para 2004 e 2005, claramente demasiado tarde para realizar o programa de investimento. Por conseguinte, o empréstimo foi concedido para colmatar a lacuna de financiamento. Efectivamente, na introdução do plano, reitera-se que a «execução do programa de reestruturação em conformidade com o calendário adoptado e a continuação da empresa exigirão o empréstimo intercalar necessário». Em conclusão, o empréstimo intercalar foi considerado necessário para antecipar os investimentos de acordo com um calendário específico.
(95)
O facto de a HLW ter optado por pagar o acordo de venda e locação financeira dos activos produtivos e não por fazer os investimentos no tempo devido indica, portanto, que, de um ponto de vista ex ante, a acção da HLW pôs em perigo as suas possibilidades de restaurar a viabilidade. De facto, as autoridades polacas não comunicaram qualquer razão pela qual, em Agosto de 2003, quando a HLW solicitou a garantia, a situação se devesse ter alterado, uma vez que apenas haviam passado cinco meses após a última actualização do plano, em Março de 2003. Uma tal utilização do auxílio não era, portanto, uma implementação do plano, mas antes, uma vez que os investimentos estavam vinculados a um calendário, uma obstrução da implementação adequada do plano. Assim, de um ponto de vista ex ante, a empresa pôs claramente em perigo a viabilidade, não obstante o facto de a ter restaurado mais tarde.
(96)
É verdade que os recursos financeiros são fungíveis e que o facto de o auxílio estatal não ter sido utilizado em conformidade com o plano pode implicar que o plano de reestruturação poderia ter sido financiado por outros recursos, que inicialmente se destinavam a outros a fins diferentes daqueles para os quais o auxílio é agora utilizado. No entanto, uma tal argumentação não é aceitável no caso de um projecto de reestruturação em que os meios financeiros da empresa devem ser utilizados para a reorientação da empresa e em que, devido às dificuldades da empresa, não deviam estar disponíveis quaisquer fundos para projectos estranhos ao plano. Por conseguinte, a utilização dos fundos do empréstimo garantido pelo Estado para pagar o empréstimo relativo aos activos produtivos é o factor causal da redução das actividades de reestruturação noutra área, nomeadamente a execução atempada dos investimentos referidos supra.
(97)
Mais ainda, a Comissão não vê a relevância do argumento avançado pelas autoridades polacas e pelo beneficiário, segundo o qual a empresa se encontrava, em 2003, numa situação financeira tão séria que não era capaz de realizar quaisquer investimentos. A Comissão não consegue ver por que razão é que uma empresa numa tal situação teria optado por um reembolso da dívida a longo prazo em vez de outras medidas que foram identificadas como necessárias para restaurar a viabilidade.
(98)
Finalmente, também não é pertinente que a empresa se proponha realizar hoje aos investimentos não efectuados em 2004, porque a implementação estava vinculada a um calendário específico, considerado como o único meio para restaurar a viabilidade até ao fim de 2006. É uma infracção definitiva e também não pode ser evitada por uma alteração do IBP, já que, apesar de o IBP 2005 prever investimentos adicionais, estes não podem corrigir a utilização abusiva.
(99)
Em terceiro lugar, mesmo que a HLW assumisse em Agosto de 2003 que os investimentos já não eram necessários para restaurar a viabilidade, isso implicaria que a HLW tinha indicado custos de reestruturação excessivamente elevados no IBP 2003 e que o auxílio recebido não era necessário para a reestruturação. No entanto, a Comissão considera pouco provável que a empresa tenha mudado de ideias precisamente 5 meses após a conclusão do IBP 2003 (em Março de 2003), quando em Agosto de 2003 havia solicitado a garantia e indicado que a parte principal se destinava ao pagamento do empréstimo relativo aos activos produtivos. A fim de fundamentar tal conclusão, a empresa devia então, em qualquer caso, ter indicado oportunamente este facto à Comissão, o que não aconteceu.
(100)
Não obstante, mesmo que os investimentos não tivessem sido necessários, a reorientação dos fundos para pagar a venda e a relocação dos activos produtivos não pareceria ser justificável como reestruturação dos custos. Com efeito, o financiamento do pagamento do acordo de venda e relocação financeira dos activos produtivos foi organizado e podia ter sido pago após o fim do período de reestruturação. Pode ser verdade que daí resultaram encargos financeiros, mas foram aparentemente tidos em conta nas projecções financeiras do IBP 2003. Uma vez que os activos não podiam ser vendidos, o único efeito do reembolso seria assim a libertação dos custos financeiros, o que daria à HLW liquidez adicional. Isso significa que a HLW obteve liquidez adicional, que pode ser considerada como um auxílio ao funcionamento, o que poderia até ter dado origem a medidas que implicam uma excessiva distorção do mercado. A Comissão não vê, assim, como é que tais medidas poderiam ter sido autorizadas no caso de serem notificadas à Comissão. Por conseguinte, se os investimentos não eram realmente necessários, a utilização efectiva do auxílio seria igualmente considerada incompatível com o mercado comum.
(101)
Finalmente, a Comissão não contesta o argumento do beneficiário segundo o qual a garantia foi utilizada em conformidade com a decisão do governo e que o governo era competente para determinar o objectivo do auxílio. No entanto, a Comissão nota que isso não tem qualquer efeito sobre a compatibilidade da garantia, que tem de ser determinada de acordo com o Protocolo n.o 8 e o IBP 2003, que não incluem um auxílio para o objectivo aprovado pelo governo na decisão de concessão.
(102)
Tendo em conta o que precede, a Comissão tem de concluir que o auxílio foi utilizado de uma maneira incompatível com os pontos 9 e 18 do Protocolo n.o 8. É, por isso, incompatível com o mercado comum.
c) Efeito da incompatibilidade do auxílio utilizado de forma abusiva sobre o plano de reestruturação no seu conjunto
(103)
Finalmente, há que determinar o efeito da incompatibilidade da utilização abusiva.
(104)
Para tal, a Comissão gostaria de, primeiramente, assinalar que a presente investigação não apurou que alguns dos custos de reestruturação se haviam tornado obsoletos, mas sim que partes dos fundos do Estado haviam sido utilizados de forma abusiva. Pode ser verdade que alguns dos investimentos podiam ter sido cancelados - de uma forma ideal, com o acordo da Comissão. Isso significaria que os custos de reestruturação efectivos tinham sido inferiores, pelo que a respectiva proporção do auxílio deveria ser recuperada; trata-se de uma abordagem que a Comissão aceitou em anteriores casos de reestruturação siderúrgica (24). No entanto, no caso presente, não são apenas alguns custos de reestruturação que se tornaram redundantes, mas, como explanado supra, o problema é que a totalidade do financiamento de uma parte da reestruturação (ou seja, 31,2 milhões de PLN) perdeu o seu objectivo, uma vez que, do ponto de vista ex ante, o empréstimo intercalar foi quase inteiramente utilizado de uma maneira não conforme ao IBP e de uma forma que colocou em perigo a restauração da viabilidade ou, no que se refere ao momento em que a mudança se verificou, dotou a empresa de liquidez excedentária, que tem de ser devolvida. Além disso, uma tal utilização abusiva não pode ser rectificada retroactivamente no âmbito de uma realização posterior do investimento pela empresa, porque os fundos foram concedidos para permitir o financiamento dos investimentos e a reestruturação financeira num dado momento. Este objectivo do auxílio já estava desactualizado em 2005. De facto, se a reestruturação tivesse sido organizada numa fase posterior, não teria sido necessário nenhum auxílio, em especial nenhum empréstimo intercalar garantido pelo Estado. Por conseguinte, a utilização abusiva refere-se a todos os fundos fornecidos ao abrigo do empréstimo intercalar que foram utilizados para a venda e a relocação financeira dos activos produtivos.
(105)
A Comissão está ainda consciente de que um excesso de recursos no final do período de reestruturação não é inusual e que uma empresa não deve ser punida por alcançar melhores resultados do que os esperados ex ante. No entanto, isso devia conduzir à melhoria dos resultados empresariais, permitindo à empresa mais algumas margens para antecipar, por exemplo, o reembolso da dívida. No entanto, não significa que a empresa pode reorientar quase todo o auxílio para objectivos não indicados no plano de negócios.
(106)
Em segundo lugar, recorde-se que a empresa beneficiou igualmente de várias outras medidas de auxílio estatal, como a remissão da dívida e uma parte do empréstimo garantido utilizado para financiar investimentos. Estas medidas foram implementadas de acordo com o plano e ajudaram a alcançar a viabilidade da empresa.
(107)
Não obstante, poder-se-ia assumir que a reestruturação no seu conjunto tem de ser considerada como um fracasso, uma vez que o plano apenas foi parcialmente executado e, de um ponto de vista ex ante, só a implementação integral do plano de reestruturação teria, assegurado a restauração da viabilidade. No entanto, neste contexto, poderá ser relevante o facto de a empresa ter restaurado a viabilidade (25). Tal é o caso pelo menos enquanto a empresa não obteve qualquer auxílio excessivo, que não era necessário para restaurar a viabilidade. Por outras palavras, se esta vantagem fosse recuperada, restauraria a situação ex ante, ou seja, compensaria a obtenção do auxílio excessivo. Neste caso, as medidas remanescentes, que foram implementadas em conformidade com o plano, podem efectivamente ter contribuído para a restauração da viabilidade e poderiam, por conseguinte, desde que o auxílio excessivo recebido fosse recuperado, ser consideradas compatíveis.
(108)
Portanto, uma vez que as medidas remanescentes asseguraram que a viabilidade fosse restaurada com o auxílio mínimo necessário, a Comissão pode concluir que apenas o montante reorientado do empréstimo garantido, e não o auxílio à reestruturação na sua totalidade, foi utilizado de forma abusiva, e que as outras medidas no âmbito do IBP 2003 permaneceram compatíveis.
d) Elemento de auxílio da parte do empréstimo garantido que foi utilizada de forma abusiva
(109)
Finalmente, há que determinar o elemento de auxílio do empréstimo garantido pelo Estado no montante de 31 245 684 euros. Em princípio, a intensidade do auxílio de uma garantia pode ir até 100 % (26).
(110)
A Comissão reconhece, porém, que a garantia como forma de auxílio tinha neste caso um efeito de distorção limitado, uma vez que o empréstimo em relação ao qual a HLW obteve uma garantia foi reembolsado após um ano pela Arcelor. Por conseguinte, a Comissão considera que, para recuperar toda a vantagem recebida pela empresa, é necessário recuperar apenas a bonificação de juros dada pela garantia para o período em que o dinheiro emprestado esteve à disposição da empresa. Além disso, a Comissão nota que a empresa ainda tinha algumas possibilidades de obter meios financeiros e estava em condições de fornecer uma garantia adequada. Tal é confirmado no contrato de garantia que exigia uma garantia.
(111)
De acordo com a prática constante da Comissão, a bonificação de juros seria equivalente à diferença entre os juros que deveriam ter sido pagos em condições de mercado e os juros efectivamente pagos pela empresa. Os juros de mercado seriam, neste caso, calculados com base na taxa de referência no momento em que o dinheiro foi disponibilizado (Agosto de 2004) mais 400 pontos de base, uma vez que a HLW em 2004 não era uma empresa viável (ver ponto 46 supra), mas sim uma empresa em dificuldade (27). A prática estabelecida da Comissão não permite descer abaixo de 400 pontos de base (28). No entanto, não é necessário nenhum aumento adicional, na medida em que a empresa forneceu uma garantia e o desempenho do sector siderúrgico foi bom em 2004.
(112)
Uma vez que o empréstimo foi concedido não em PLN mas em euros, a Comissão aplica a taxa de referência para a zona euro, ou seja, 4,43 %. Neste contexto, convém recordar que o benefício efectivamente alcançado tem de ser avaliado comparando as condições obtidas pela empresa e as condições que teriam sido alcançadas em condições de mercado (sem a garantia do Estado). É prática normal do mercado determinar juros de crédito com base na taxa de referência (usualmente a taxa de referência interbancária pertinente) para a moeda do crédito, porque a flutuação do valor da moeda está relacionado com a economia em que uma moeda específica é usada. Por conseguinte, no caso de um empréstimo denominado em euros, a taxa de referência aplicada por um credor de economia de mercado deveria também ser a utilizada para o crédito denominado em euros, mesmo que o empréstimo tenha sido concedido na Polónia.
(113)
Assim, os juros deviam ter sido 8,43 % por ano, ou seja, deviam ter-se elevado a 2 807 206 euros. É necessário comparar este valor com as despesas efectivamente incorridas pela empresa. Estas consistem nos juros de 1 061 050 euros mais alguns prémios para a garantia [como indicado no ponto 42, alíneas a) e b)], que, de acordo com a prática da Comissão, têm de ser considerados ao calcular o montante de auxílio de uma garantia (29).
(114)
O custo da garantia deve ser repartido pelo montante total da garantia e relacionado com o auxílio utilizado de forma abusiva mais os juros cobertos pela garantia. Tal deve-se ao facto de a utilização limitada da parte garantida do empréstimo para investimentos ter sido uma decisão empresarial desconhecida na altura em que se negociou o empréstimo garantido como um empréstimo de 46 milhões de euros mais juros por cinco anos. De outro modo, o empréstimo garantido teria sido negociado de maneira diferente. Por conseguinte, devia ser feita uma divisão proporcional mediante o cálculo da proporção da taxa referente ao montante real garantido e utilizado de forma abusiva. Além disso, pelas mesmas a razões, a taxa devia ser calculada proporcionalmente ao tempo efectivamente utilizado em relação à garantia para o período total de cinco anos, na medida em que a garantia foi teoricamente amortizada nesse período. Se terminar mais cedo, trata-se de uma revisão de uma decisão empresarial que é independente do acordo anterior.
(115)
Tal significa que a Comissão aceita a dedução dos custos relativos à taxa do Tesouro Público e à taxa de preparação, tal como indicado no ponto 42, mas com base num cálculo proporcional, assente a) no rácio do montante efectivamente garantido [32,3 = 31,24 + 1,06 (capital mais juros efectivamente pagos)] em relação ao montante total da garantia [58 330 000 euro) - e b)] no rácio da utilização efectiva em relação à utilização prevista de cinco anos (ou seja, 388 dias dos 1 826 dias potenciais).
(116)
No entanto, no que respeita às taxas para o empréstimo indicadas no ponto 42, alínea c), a Comissão não as considera como custos dedutíveis da vantagem, uma vez que qualquer empréstimo em condições de mercado implica também necessariamente custos semelhantes, que poderiam até possivelmente ser mais elevados.
(117)
Isso leva ao seguinte cálculo, tendo em conta os juros compostos relativos ao benefício a partir de 24 de Agosto de 2004 até ao reembolso, a uma taxa de recuperação de 7,62 % ao ano:
(EUR)
Montante total financiado
31 245 684,00
Juros adequados exigidos entre 24.8.2004 e 16.9.2005
2 807 206
Juros efectivamente pagos pela HLW sobre o empréstimo garantido
1 061 050
Taxa de preparação para a garantia, proporcional à duração total da garantia e do empréstimo
31 792
Taxa do Tesouro Público, proporcional à duração total da garantia e do empréstimo
68 683
Custos totais relativos ao empréstimo garantido efectivamente incorridos
1 161 525
Juros diferenciais (= benefício)
1 645 682
Mais juros compostos à taxa de recuperação entre 24.8.2004 e 20.11.2007
444 086
A pagar em 20.11.2007
2 089 768
e) Conclusão
(118)
Resumindo, a Comissão conclui que o pagamento do acordo de venda e relocação financeira relativo aos activos produtivos não estava previsto no IBP 2003 e pôs em perigo a restauração da viabilidade, pelo menos na altura em que o auxílio foi requerido. No entanto, uma vez que a empresa restaurou apesar de tudo a viabilidade, a utilização abusiva do auxílio não afecta a compatibilidade do auxílio remanescente. Além disso, uma vez que a garantia foi cessada e o empréstimo já foi reembolsado, apenas a bonificação de juros de que a HLW beneficiou no período em que o dinheiro esteve disponível (ou seja, entre a transferência de dinheiro e o reembolso) terá agora de ser recuperada. Esta bonificação de juros eleva-se a 1 645 682 de euros.
3. Alteração do plano
(119)
A Polónia pediu à Comissão para aceitar um IBP actualizado nos termos do ponto 10 do Protocolo n.o 8.
(120)
A Comissão ocupou-se de casos semelhantes no passado e esclareceu que: «Um acordo da Comissão quanto a uma alteração de um IBP tem de basear-se na consideração de que não há um problema de compatibilidade da alteração com os objectivos do Protocolo n.o 8. É o que se verifica quando os principais valores indicados no Protocolo relativamente ao auxílio estatal, à capacidade e ao calendário permanecem inalterados e a proporcionalidade dos auxílios estatais, tal como estipulado no Protocolo, permanece em vigor sem questionar o objectivo da viabilidade» (30).
(121)
Na decisão de início do procedimento, a Comissão esclareceu que neste caso as alterações não se referiam nem a um aumento do montante total do auxílio estatal nem a um aumento da capacidade de produção (31) no período de reestruturação, mas que o IBP revisto implicava sobretudo uma alteração significativa na estratégia de investimento da empresa, que o auxílio estatal concedido parecia ter sido utilizado de forma abusiva como um auxílio ao funcionamento e que já não era necessário mais nenhum auxílio estatal para concluir os investimentos (ver pontos 54 e 56). Essencialmente, a investigação confirmou que estas dúvidas não foram dissipadas, uma vez que o auxílio, tal como concluído supra, foi efectivamente utilizado de forma abusiva e é incompatível com o mercado comum.
(122)
O IBP 2005 não rectifica esta irregularidade, ou seja, o excesso de auxílio estatal, e não pode, assim, ser aprovado sob essa forma. Em especial, o facto de a AHW ter reavivado entretanto o programa de investimento não é suficiente para rectificar a irregularidade. Tal como explanado supra, tal teria sido o caso mesmo que a empresa tivesse realizado unicamente os investimentos indicados no plano de reestruturação. É claro que o novo programa de investimento é executado numa fase muito posterior à inicialmente prevista no plano. É claro ainda que o auxílio inicial foi concedido para assegurar o cumprimento do calendário do programa de reestruturação. Assim, o auxílio estava relacionado com o objectivo de incentivar a HLW a fazer estes investimentos de acordo com o plano e o calendário em 2003 e em 2004. De facto, se o calendário da reestruturação não tivesse sido adiado ex ante para 2004 e 2005, não teria sido necessário um empréstimo intercalar e, portanto, um auxílio.
(123)
Apesar da utilização abusiva, a Comissão nota que, se o auxílio utilizado de forma abusiva for recuperado, pode aceitar o novo plano residual. Na decisão de início do procedimento, a Comissão já assinalou que estava preparada para aceitar a nova estratégia de negócios de um ponto de vista industrial, aceitando que o novo investimento seria benéfico para o desempenho económico futuro da empresa, podendo ter outros efeitos positivos no que respeita à protecção do ambiente e à redução de custos.
(124)
Em qualquer caso, a Comissão nota que a alteração do plano não requer qualquer auxílio adicional, mas é inteiramente financiada por fundos do investidor. Por conseguinte, a Comissão não vê qualquer razão para se opor ao programa actualizado, mesmo que isso signifique uma mudança na estratégia (32).
VII. CONCLUSÃO
(125)
Em suma, a Comissão conclui que, nos termos dos pontos 9 e 18 do Protocolo n.o 8, a garantia para o empréstimo de 31,2 milhões de euros foi utilizada de forma abusiva e utilizada de uma maneira incompatível pela HLW. Tendo em conta que a garantia do Estado foi cessada e que o empréstimo foi reembolsado, o que significa que houve uma vantagem para a HLW equivalente a uma bonificação de juros no valor de 1 645 682 euros, esta vantagem deve ser reembolsada. Uma vez que em 20 de Novembro de 2007 a AHW transferiu voluntariamente 2 089 768 euros para a conta bancária bloqueada, o que corresponde ao montante a recuperar mais os juros compostos a receber pelas autoridades polacas no dia da emissão da presente decisão, já não é necessária mais nenhuma recuperação.
(126)
Além disso, na condição de este auxílio ser reembolsado, a Comissão pode, ao abrigo do ponto 10 do Protocolo n.o 8, aprovar a alteração do plano, tal como foi indicado no IBP 2005, uma vez que não envolve um auxílio adicional e reforça a viabilidade da empresa,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
O auxílio estatal de 1 645 682 euros concedido pela Polónia em violação do ponto 18 do Protocolo n.o 8 em favor da HLW/AHW foi utilizado de forma abusiva pela HLW/AHW e é incompatível com o mercado comum.
Artigo 2.o
Tendo em conta o reembolso do auxílio utilizado de forma abusiva mencionado no artigo 1.o, a Comissão não tem objecções relativamente à alteração do plano de negócios pela AHW.
Artigo 3.o
A Polónia é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 11 de Dezembro de 2007.