31989L0556
L 302/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 25 септември 1989 година
относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък
(89/556/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че използването на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък е част от ефикасна разплодна политика, водеща до по-добра продуктивност и увеличени печалби в този сектор; като има предвид освен това, че свободното движение на такива ембриони трябва да насърчава рационалното развитие, като отчита използването на оптимални производствени фактори;
като има предвид, че разпоредби относно ветеринарно-санитарните проблеми на търговията в рамките на Общността с животни от рода на едрия рогат добитък и свине присъстват в Директива 64/432/ЕИО (4), последно изменена с Директива 89/360/ЕИО (5); като има предвид освен това, че Директива 72/462/ЕИО (6), последно изменена с Директива 89/227/ЕИО (7), съдържа разпоредби относно проблемите на ветеринарната инспекция при вноса на животни от рода на едрия рогат добитък и свине от трети страни;
като има предвид, че горепосочените разпоредби осигуряват по отношение на търговията в рамките на Общността и вноса в Общността на животни от рода на едрия рогат добитък и свине от трети страни, че страната, от която идват, гарантира, че са били изпълнени ветеринарно-санитарните критерии, така че рискът от разпространение на болести по животните е бил на практика премахнат; като има предвид, че все пак има известен риск от разпространение на такива заболявания при търговията с ембриони;
като има предвид, че в контекста на политиката на Общността за хармонизиране на националните ветеринарно-санитарни разпоредби, уреждащи търговията с животни и животински продукти, сега е необходимо да се създаде хармонизирана система за търговия в рамките на Общността и внос в Общността на ембриони от животни от рода на едрия рогат добитък;
като има предвид, че в контекста на търговията в рамките на Общността с ембриони държавите-членки, в които са били събрани ембрионите, трябва да бъдат задължени да гарантират, че тези ембриони са били събрани и обработени от одобрени и контролирани екипи за събиране на ембриони, че са били получени от животни, чийто здравен статус е такъв, че осигурява премахването на риска от разпространението на заболявания по животните, че са били събрани, обработени, съхранени и транспортирани съгласно правилата, които са свързани със запазване на техния здравен статус и са придружени по време на транспорта до страната по местоназначение от здравен сертификат с оглед осигуряване изпълнението на това задължение;
като има предвид, че различията в политиката, следвана в Общността по отношение на ваксинацията срещу шап, оправдава - за пресни ембриони - поддържането на дерогации за ограничен период, по силата на които се разрешава изискване от държавите-членки на допълнителна защита срещу тази болест;
като има предвид, че, като се отчитат ветеринарно-санитарните критерии, трябва да бъде изготвен списък на трети страни, от които могат да бъдат внасяни ембриони в Общността; като има предвид, че, без да се засяга този списък, държавите-членки трябва да разрешават внос, само ако ембрионите са били събрани, обработени и съхранени от екипи за събиране на ембриони, отговарящи на известни стандарти, които са официално контролирани; като има предвид освен това, че по отношение на страните от този списък трябва да бъдат изработени специфични ветеринарно-санитарни условия според обстоятелствата; като има предвид, че могат да бъдат извършвани проверки на място с оглед проверка на съответствието на тези стандарти;
като има предвид, че с оглед предотвратяването на предаването на някои заразни болести контролът по вноса трябва да се извършва, когато пратката ембриони пристигне на територията на Общността, освен при външен транзит;
като има предвид, че при вътрешен транзит мерките, които трябва да бъдат взети от държавите-членки при такъв контрол, трябва да бъдат определени;
като има предвид, че Комисията следва да бъде оправомощена да приема определени мерки за изпълнение на настоящата директива; като има предвид, че за тази цел трябва да бъдат изготвени процедури за сътрудничество между Комисията и държавите-членки;
като има предвид, че настоящата директива не засяга търговията с ембриони, получени, третирани или съхранявани преди датата, на която държавите-членки трябва да се съобразят с нея,
ПРИЕ НАСТОЯШАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 1
1. Настоящата директива определя ветеринарно-санитарните условия, уреждащи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на пресни и замразени ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък.
2. Настоящата директива не се прилага за ембриони, добити чрез оплождане ин витро, или ембриони, подложени на определяне на пола, разделяне (чифтосване), клониране или някоя друга манипулация, нарушаваща целостта на прозрачната обвивка на яйцеклетката.
Комисията представя на Съвета преди 1 януари 1992 г. доклад, както и предложения за условията за включване на тези ембриони в обхвата на настоящата директива.
Съветът се произнася по тези предложения с квалифицирано мнозинство.
Член 2
За целите на настоящата директива определенията, съдържащи се в член 2 от Директива 64/432/ЕИО и член 2 от Директива 72/462/ЕИО се прилагат при необходимост.
Освен това:
а)
„ембрион“ означава началният стадий на развитие на домашно животно от рода на едрия рогат добитък, докато е възможно да бъде прехвърлен на майка-реципиент;
б)
„екип за събиране на ембриони“ означава официално одобрена група техници или структура, контролирана от ветеринарен лекар на екипа, компетентен да извърши събирането, обработката и съхранението на ембриони съгласно условията, посочени в приложение А;
в)
„ветеринарен лекар на екипа“ означава официалният ветеринар, отговорен за надзора на екипа за събиране на ембриони в съответствие с условията, изложени в приложение А;
г)
„пратка ембриони“ означава количество ембриони, отстранени при една операция от един донор и включени в един сертификат;
д)
„страна по събиране“ означава държавата-членка или трета страна, в която ембрионите са добити, събрани, обработени и, когато е необходимо, съхранени, и от която те са изпратени за държава-членка;
е)
„одобрена диагностична лаборатория“ означава лаборатория, разположена на територията на държава-членка или трета страна, одобрена от компетентните ветеринарни органи да извършва диагностични тестове, определени в настоящата директива.
ГЛАВА II
Правила за търговия в рамките на Общността
Член 3
Всяка държава-членка гарантира, че ембрионите се изпращат от нейната територия на териториите на други държави-членки, само ако отговарят на следните условия:
а)
те трябва да бъдат заченати в резултат на изкуствено осеменяване или ин витро оплождане със сперма от баща донор, извършено в център за събиране на сперма, определен съгласно член 2, буква б) от Директива 88/407/ЕИО (8).
Съгласно процедурата, определена в член 18, Комисията може да разреши търговията с ембриони на някои специални видове, заченати в резултат на естествения разплод на бици, чийто здравен статус отговаря на приложение Б към посочената директива;
б)
те трябва да бъдат събрани от домашни животни от рода на едрия рогат добитък, чийто здравен статус отговаря на приложение Б към настоящата директива;
в)
те трябва да са били събрани, обработени и съхранени от екип за събиране на ембриони, одобрен съгласно член 5, параграф 1;
г)
те трябва да са били събрани, обработени и съхранени от екип за събиране на ембриони съгласно приложение А към настоящата директива;
д)
те трябва да са придружени по време на транспорта до държавата-членка по местоназначение от здравен сертификат, съответстващ на член 6, параграф 1.
Член 4
1. Държавите-членки, които не извършват ваксинация срещу шап, могат до 31 декември 1992 г.:
-
да забранят въвеждането на тяхна територия на пресни ембриони от държави-членки, където се извършва ваксинация, и
-
да изискат при внос на замразени ембриони от държави-членки, в които се извършва ваксинация, допълнително:
i)
животните донори да произхождат от стопанство:
-
в което няма животно, ваксинирано срещу шап през последните 30 дни преди събирането,
-
което не е обект на забрана или карантинни мерки съгласно Директива 64/432/ЕИО;
ii)
ембрионите да са били съхранени при одобрени условия през минимален период от 30 дни преди изпращането.
2. Преди 1 януари 1992 г. Съветът преразглежда настоящия член въз основа на доклад на Комисията, придружен от съответни предложения.
Член 5
1. Одобрението на екип за събиране на ембриони, предвидено в член 3, буква в), се дава само когато се съблюдават разпоредбите на приложение А, глава I и когато екипът за събиране на ембриони може да изпълни другите разпоредби по настоящата директива.
Всяка важна промяна в организацията на екипа трябва да бъде съобщена на компетентните органи.
Одобрението на екипа се подновява, когато е заменен официалният ветеринарен лекар на екипа или когато важни промени са направени в организацията му или в лабораториите, или в оборудването на негово разположение.
Официалният ветеринарен лекар контролира спазването на разпоредбите, посочени по-горе. Одобрението се отнема, когато една или повече разпоредби вече не се спазват.
2. Всички одобрени екипи за събиране на ембриони се регистрират от компетентните органи на съответната държава-членка, като всеки екип получава ветеринарен регистрационен номер. Списък на екипи за събиране на ембриони и техните ветеринарни регистрационни номера се изпраща от всяка държава-членка до другите държави-членки и Комисията, които също се уведомяват за всяко изменение в този списък.
Когато държава-членка счита, че разпоредбите, регламентиращи одобрението, не са изпълнени или че вече не се изпълняват от екипа за събиране на ембриони в друга държава-членка, тя информира компетентните органи на тази държава. В този случай последната взема всички необходими мерки и уведомява компетентните органи на другата държава-членка за взетите решения и основанията за тях.
Ако тази друга държава-членка се опасява, че необходимите мерки не са били взети или са неадекватни, тя информира за това Комисията, която иска становището на един или повече ветеринарни експерти. В светлината на това становище на държавите-членки може да бъде разрешено, в съответствие с процедурата, посочена в член 17, да забраняват временно допускането на тяхна територия на ембриони, събрани от въпросния екип.
Това разрешение може да бъде оттеглено съгласно процедурата, посочена в член 17, съобразно ново становище, изготвено от един или повече ветеринарни експерти.
Ветеринарните експерти трябва да бъдат граждани на държава-членка, различна от тези, които са страни по спора.
3. Подробни правила за прилагане на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 18.
Член 6
1. Всяка пратка ембриони се придружава от здравен сертификат, издаден от официален ветеринарен лекар на държавата-членка по събирането, съответстващ на образеца в приложение В. За всяка пратка се издава отделен сертификат.
2. Здравният сертификат трябва:
а)
да представлява един формуляр и да бъде изготвен поне на официалния/ите език/езици на държавата-членка по местоназначение;
б)
да бъде предвиден за един получател;
в)
оригиналът да придружава пратката ембриони до местоназначението ѝ.
ГЛАВА III
Правила за внос от трети страни
Член 7
1. Ембрионите се внасят само от тези трети страни или части от тях, които фигурират в списъка, изготвен съгласно процедурата, определена в член 18. Този списък може да бъде допълнен или изменен съгласно същата процедура.
2. При решаване дали трета страна или части от нея могат да присъстват в списъка, предвиден в параграф 1, трябва да се обърне специално внимание на:
а)
здравословното състояние на добитъка, другите домашни животни и дивеча в третата страна, по-специално по отношение на екзотични болести по животните и санитарното състояние на околната среда на тази страна, която може да застраши здравето на животните в държавите-членки;
б)
редовността и бързината на информацията, предоставена от третата страна относно наличието на заразни болести по животните на нейна територия, в частност на тези болести, посочени в списъци А и Б на Международното бюро по епизоотии;
в)
правилата на тази страна за превенция и борба с болестите по животните;
г)
структурата на ветеринарните служби на третата страна и техните правомощия;
д)
организацията и изпълнението на мерките за превенция и контрол на заразните болести по животните; и
е)
гаранциите, които третата страна може да предостави по отношение на съблюдаването на правилата, определени в настоящата директива.
3. Списъкът, посочен в параграф 1, и всички изменения към него се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
1. Съгласно процедурата, определена в член 18, се изготвя списък на екипите за събиране на ембриони, които са упълномощени да събират, обработват или съхраняват в трети страни ембриони, предназначени за държавите-членки. Списъкът може да бъде изменен или допълнен в съответствие със същата процедура.
2. При решаване дали даден екип за събиране на ембриони в трета страна може да фигурира в списъка, посочен в параграф 1, трябва да се обърне специално внимание на ветеринарния контрол на системите за събиране на ембриони в тази страна, правомощията на ветеринарните служби и контрола, на който са обект екипите за събиране на ембриони.
3. Екип за събиране на ембриони може да присъства в списъка, предвиден в параграф 1, само ако:
а)
извършва дейността си в една от страните или части от тях от списъка, посочен в член 7, параграф 1;
б)
изпълнява изискванията на приложение А;
в)
е официално одобрен за износ в Общността от ветеринарните служби на съответната трета страна; и
г)
подлежи на инспекции поне два пъти годишно от официален ветеринарен лекар на съответната трета страна.
Член 9
1. Вносът на ембриони от територията на трета страна или част от нея, която фигурира в списъка, изготвен съгласно член 7, параграф 1, се извършва само ако ембрионите:
а)
идват от животни донори, които непосредствено преди събирането на ембрионите им са пребивавали поне за 6 месеца на територията на въпросната трета страна и в максимум две стада, отговарящи поне на условията, определени в параграф 2;
б)
отговарят на ветеринарно-санитарните изисквания, приети съгласно процедурата, определена в член 18 за внос на ембриони от тази страна.
При приемането на изискванията, посочени в първа алинея, трябва да се вземе предвид:
а)
здравната обстановка в района около мястото на събиране на ембриони, по отношение в частност на болестите, изброени в списък А на Международното бюро по епизоотии;
б)
здравословното състояние на въпросното стадо при събирането на ембриони, включително изискванията, свързани с тестовете;
в)
здравословното състояние на животното донор и изискванията, свързани с тестовете;
г)
изискванията по събирането, обработката и съхранението по отношение на ембриони.
2. Референтната основа за определяне на ветеринарно-санитарните условия съгласно параграф 1 за туберкулоза, бруцелоза по говедата и ензоотична левкоза по говедата са стандартите, определени в приложения А и Ж към Директива 64/432/ЕИО. По процедурата, определена в член 18, и за всеки отделен случай, дерогации от тези разпоредби могат да бъдат приети, когато заинтересована трета страна предоставя подобни или поне еквивалентни ветеринарно-санитарни гаранции.
3. Член 4 се прилага mutatis mutandis.
Член 10
1. Внос на ембриони се разрешава само при представяне на здравен сертификат, изготвен и подписан от официален ветеринарен лекар на третата страна по събиране.
Сертификатът трябва:
а)
да бъде изготвен поне на официалния език или езици на държавата-членка по местоназначение и на официалния език или езици на държавата-членка, в която се извършва контролът по вноса, предвиден в член 11;
б)
да бъде предвиден за един получател;
в)
оригиналът му да придружава ембрионите.
2. Здравният сертификат трябва да бъде съставен като формуляр, съответстващ на образеца, изготвен в съответствие с процедурата, определена в член 18.
Член 11
1. Всяка пратка ембриони, която пристига на територията на Общността, се подлага на контрол, преди да бъде пусната в свободно обращение или поставена под митнически режим.
Допускането на такива ембриони в Общността се забранява, ако извършеният контрол по вноса при пристигане установи, че:
-
ембрионите не идват от територия на трета страна или части от нея, която фигурира в списъка, изготвен съгласно член 7, параграф 1,
-
ембрионите не са събрани, обработени или съхранени от екип за събиране на ембриони от списъка, предвиден в член 8, параграф 1,
-
ембрионите идват от територията на трета страна или части от нея, от които вносът е забранен съгласно член 14, параграф 2,
-
здравният сертификат, придружаващ ембрионите, не съответства на условията, изложени в член 10 и определени съгласно последния.
Настоящият параграф не се прилага за пратки ембриони, пристигащи на митническата територия на Общността и поставени под режим на митнически транзит с местоназначение, намиращо се извън горепосочената територия.
Въпреки това той се прилага, когато митническият транзит се отменя по време на транспортирането през територията на Общността.
2. Държавите-членки по местоназначение могат да вземат необходимите мерки, включително поставяне под карантина, за да получат ясно доказателство, когато има съмнение, че ембрионите са заразени с патогенни организми.
3. Ако вносът на ембриони е бил забранен на някое от основанията, определени в параграфи 1 и 2, и третата страна износител не разреши връщането на ембрионите до 30 дни, компетентните ветеринарни органи на държавата-членка по местоназначение могат да наредят унищожаването им.
Член 12
Всяка пратка ембриони, разрешена за внос в Общността от държава-членка на базата на контрола, посочен в член 11, параграф 1, когато е изпратена до територията на друга държава-членка, трябва да бъде придружена от оригинален здравен сертификат или заверено копие от него, надлежно подписани, във всеки един от случаите, от компетентните органи, които са отговаряли за контрола, извършен в съответствие с член 11.
Член 13
Всички разходи, произтичащи от прилагането на мерките съгласно член 11, параграфи 2 и 3, се заплащат от изпращача, получателя или техен представител, без обезщетение от държавите-членки.
ГЛАВА IV
Правила за предпазни и контролни мерки
Член 14
1. Когато се появи или разпространи заразна болест по животните или когато някаква друга причина от ветеринарно-санитарен характер, която може да застраши здравето на добитъка в държава-членка, го налага и когато:
-
територията на държава-членка е засегната, могат да се приложат предпазните мерки, посочени в член 9 от Директива 64/432/ЕИО,
-
цялата или част от територията на трета страна е засегната, държавата-членка по местоназначение забранява вноса на тези ембриони, независимо дали са внесени директно или индиректно чрез друга държава-членка, дали са от цялата територия на третата страна или само от част от нея.
2. Мерките, взети от държавите-членки съгласно параграф 1, и отмяната на тези мерки трябва незабавно да се съобщят на другите държави-членки и на Комисията, заедно с причините за такива мерки.
В съответствие с процедурата, предвидена в член 17, може да се вземе решение дали тези мерки трябва да бъдат изменени, в частност за координирането им с мерките, приети от други държави-членки, или дали те трябва да бъдат отменени.
3. Когато възникне обстановката, предвидена в параграф 1, и когато е необходимо други държави-членки също да приложат мерките, приети в съответствие с посочения параграф, изменени при необходимост съгласно параграф 2, се предприемат необходимите мерки съгласно процедурата, предвидена в член 17. Подновяване на вноса от съответната трета страна се разрешава съгласно същата процедура.
Член 15
1. Ветеринарни експерти на Комисията могат, в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки или трети страни, да правят проверки на място, доколкото това е необходимо за осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива.
Страната по събиране, на чиято територия се провежда проверка, оказва необходимото съдействие на експертите при изпълняване на техните задължения. Комисията информира въпросната страна по събиране за резултатите от извършениет проверки.
Съответната страна по събиране взема всички мерки, които са оглед необходими с резултатите на проверката. Ако страната по събиране не вземе тези мерки, Комисията може, след като обстановката е била оценена от Постоянния ветеринарен комитет, да разреши на държавите-членки да откажат въвеждане на тяхна територия на ембриони, получени, обработени или съхранени от въпросния екип за събиране, или да отнеме одобрението за трети страни.
2. Общите разпоредби за изпълнение на настоящия член, по-специално по отношение на честотата и правилата за извършване на проверките, посочени в параграф 1, първа алинея, се установяват съгласно процедурата, определена в член 18.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 16
Решения за изменения на приложенията, по-специално за адаптирането им към техническия напредък, се вземат съгласно процедурата, определена в член 18.
Член 17
1. Когато трябва да се следва процедурата, предвидена в настоящия член, председателят отнася въпроса незабавно до комитета, по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които да бъдат взети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който председателят може да определи според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора за решения, които Съветът е длъжен да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, ако те съответстват на становището на комитета.
4. Ако предвидените мерки не съответстват на становището на комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които да бъдат взети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако до 15 дни от деня на сезиране на Съвета Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки.
Член 18
1. Когато трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят отнася въпроса незабавно до комитета, по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект за мерките, които да бъдат взети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който председателят може да определи според спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора за решения, които Съветът е длъжен да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета се претеглят по начина, определен в посочения член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, ако съответстват на становището на комитета.
4. Ако предвидените мерки не съответстват на становището на Комитета или не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение за мерките, които да бъдат взети. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако до 3 месеца от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки.
Член 19
1. Настоящата директива не се прилага за ембриони. събрани, обработени и съхранени в държава-членка преди 1 януари 1991 г.
2. Преди датата на влизане в сила на решенията, приети съгласно членове 7, 8 и 9, държавите-членки не прилагат за вноса на ембриони от трети страни по-благоприятни условия от тези, произтичащи от прилагането на глава II.
Член 20
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 1 януари 1991 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 21
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 25 септември 1989 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 25 de Setembro de 1989 que estabelece as condições de polícia sanitária aplicáveis às trocas comerciais intracomunitárias e às importações provenientes de países terceiros de embriões de animais da espécie bovina (89/556/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 43º,
Tendo em conta a proposta de Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (3),
Considerando que a utilização de embriões de animais domésticos da espécie bovina se enquadra numa política eficaz de multiplação, que conduz a uma melhor produtividade e ao aumento das margens de lucro neste sector; que, por outro lado, a livre circulação desses embriões deve incentivar um desenvolvimento racional tendo em conta a utilização óptima de factores de produção;
Considerando que as normas relativas aos problemas de polícia sanitária nas trocas comerciais intracomunitárias
de animais da espécie bovina e suína constam da Directiva
64/432/CEE (4), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 89/360/CEE (5); que, além disso, a Directiva 72/462/CEE (6), com a última redacção que lhe foi dada pela Directiva 89/227/CEE (7), estabelece as normas relativas aos problemas de polícia sanitária na importação de animais das espécies bovina e suína provenientes de países terceiros;
Considerando que as referidas normas permitiram, no que diz respeito às trocas comerciais intracomunitárias e às importações para a Comunidade de animais das espécies bovina e suína provenientes de países terceiros, a garantia, por parte do país de proveniência, do cumprimento dos critérios de polícia sanitária, eliminando, praticamente, o risco de propagação de doenças dos animais; que, todavia, existe um certo risco de propagação de tais doenças no caso do comércio de embriões;
Considerando que, no contexto da política comunitária de harmonização das normas nacionais de polícia sanitária que regem as trocas comerciais intracomunitárias de animais e produtos animais, é, actualmente, necessário criar um sistema harmonizado aplicável às trocas comerciais intracomunitárias e às importações na Comunidade de embriões de animais da espécie bovina;
Considerando que, no contexto das trocas comerciais intracomunitárias de embriões, os Estados-membros onde é efectuada a colheita devem ser obrigados a assegurar que tais embriões foram colhidos e tratados por equipas de colheita de embriões autorizadas e fiscalizadas, que foram obtidos a partir de animais cujo estado sanitário seja tal que garanta a eliminação do risco de propagação das doenças dos animais, que foram colhidos, tratados, armazenados e transportados em conformidade com as regras de preservação do seu estado sanitário e acompanhados, durante o transporte para o país de destino, por um certificado sanitário de modo a garantir o cumprimento dessa obrigação;
Considerando que a diferença de políticas prosseguidas na Comunidade em matéria de vacinação contra a febre aftosa justifica a manutenção, em relação aos países terceiros, de derrogações limitadas no tempo, que autorizem os Estados-membros a exigir uma protecção complementar contra essa doença;
Considerando que, tendo em conta critérios de polícia sanitária, deve ser elaborada uma lista de países terceiros a partir dos quais podem ser importados embriões na Comunidade; que, sem prejuízo dessa lista, os Estados-membros unicamente devem autorizar a importação de embriões se estes tiverem sido colhidos, tratados e armazenados por equipas de colheita de embriões que correspondam a determinados padrões e sejam oficialmente fiscalizadas; que, além disso, no que respeita aos países dessa lista, devem ser estabelecidas condições específicas de polícia sanitária, de acordo com as circunstâncias; que, a fim de verificar a conformidade com estes padrões, devem ser realizados controlos no local;
Considerando que, a fim de evitar a transmissão de determinadas doenças contagiosas, os controlos de importação devem ser efectuados à chegada da remessa de embriões ao território da Comunidade, excepto em caso de trânsito externo;
Considerando que após esse controlo, no caso de trânsito interno, devem ser estabelecidas as medidas a tomar pelos Estados-membros;
Considerando que a Comissão deve ser encarregada de tomar determinadas medidas destinadas à execução da presente directiva; que, para tal, devem ser criados processos de cooperação entre a Comissão e os Estados-membros;
Considerando que a presente directiva não afecta as trocas comerciais de embriões obtidos, tratados e armazenados antes da data em que os Estados-membros devem dar-lhe cumprimento,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
CAPÍTULO I
Disposições gerais
Artigo 1º 1. A presente directiva estabelece as condições de polícia sanitária aplicáveis às trocas comerciais intracomunitárias e às importações de países terceiros de embriões frescos e congelados de animais domésticos da espécie bovina.
2. A presente directiva não é aplicável aos embriões resultantes de fertilização in vitro, nem aos embriões sujeitos a operações de determinação do sexo, a bissecção, reprodução a partir de uma das suas células inserida num óvulo cujo núcleo tenha sido surprimido, ou a qualquer outra manipulação que afecte a integridade da zona pelúcida.
A Comissão submeterá ao Conselho, antes de 1 de Janeiro de 1992, um relatório acompanhado de eventuais propostas sobre as condições de inclusão destes embriões no âmbito de aplicação da presente directiva.
O Conselho deliberará por maioria qualificada sobre essas propostas.
Artigo 2º Para efeitos da presente directiva, são aplicáveis, quando necessário, as definições constantes do artigo 2º da Directiva 64/432/CEE e do artigo 2º da Directiva 72/462/CEE.
Entende-se ainda por:
a) Embrião: o estádio inicial de desenvolvimento dos animais domésticos da espécie bovina sempre que for possível a sua transferência para uma vaca receptora;
b)
Equipa de colheita da embriões: um grupo de técnicos ou estrutura oficialmente aprovada, supervisionado por um veterinário de equipa competente para a realização da colheita, tratamento e armazenagem de embriões, de acordo com as condições estabelecidas no anexo A;
c)
Veterinário de equipa: o veterinário responsável pela supervisão de uma equipa de colheita de embriões, de acordo com as condições estabelecidas no anexo A;
d)
Lote de embriões: uma quantidade de embriões provenientes de uma só colheita e de um único dador e abrangida por um único certificado;
e)
País de colheita: o Estado-membro ou país terceiro em que sejam produzidos, colhidos, tratados e eventualmente armazenados os embriões e a partir do qual estes sejam enviados para um Estado-membro;
f)
Laboratório de diagnóstico aprovado: laboratório situado no território de um Estado-membro ou de um país terceiro e aprovado pela autoridade veterinária competente para proceder às análises de diagnóstico previstas na presente directiva.
CAPÍTULO II
Regras relativas às trocas comerciais intracomunitárias
Artigo 3º Cada Estado-membro providenciará no sentido de que os embriões apenas sejam expedidos do seu território para o de outro Estado-membro se preencherem as seguintes condições:
a) Terem sido concebidos por meio de inseminação artificial com sémen de um dador existente num centro de colheita de sémen, como definido na alínea b) do artigo 2º da Directiva 88/407/CEE (8).
De acordo com o procedimento previsto no artigo 18º, a Comissão pode autorizar as trocas comerciais de embriões para determinadas espécies concebidos por meio de cobrição natural por touros cujo estado sanitário seja conforme ao anexo B da referida directiva;
b)
Terem sido colhidos em animais domésticos da espécie bovina cujo estado sanitário esteja de acordo com o anexo B da presente directiva;
c)
Terem sido colhidos, tratados e armazenados por uma equipa de colheita de embriões aprovada nos termos do nº 1 do artigo 5º;
d)
Terem sido colhidos, tratados e armazenados por uma equipa de colheita nos termos do anexo A da presente directiva;
e)
Serem acompanhados, durante o transporte para o país de destino, por um certificado sanitário de acordo com o nº 1 do artigo 6º
Artigo 4º 1. Os Estado-membros que não pratiquem vacinação contra a febre aftosa podem, até 31 de Dezembro de 1992:
- proibir a admissão no seu território de embriões frescos provenientes de Estados-membros onde é praticada a vacinação, e
- em caso de importação de embriões congelados provenientes de Estados-membros onde é praticada a vacinação, exigir, além disso, que:
ii) Os animais dadores sejam provenientes de uma exploração:
- em que nenhum animal tenha sido vacinado contra a febre aftosa nos trinta dias anteriores à colheita,
- que não seja objecto de medidas de proibição ou de quarentena em aplicação da Directiva 64//432/CEE;
ii) Os embriões devam ter sido armazenados em condições aprovadas, durante um período mínimo de trinta dias anterior à expedição.
2. Antes de 1 de Janeiro de 1992, o Conselho reexaminará o presente artigo com base num relatório da Comissão, acompanhado de eventuais propostas.
Artigo 5º 1. A aprovação de uma equipa de colheita de embriões prevista na alínea c) do artigo 3º só pode ser concedida se for respeitado o disposto no anexo A do capítulo I e se a equipa de colheita de embriões estiver em condições de cumprir as outras normas da presente directiva.
Qualquer alteração importante da organização da equipa deve ser assinalada à autoridade competente.
A aprovação da equipa deve ser renovada sempre que o veterinário de equipa seja substituído ou sempre que sejam
efectuadas quaisquer alterações importantes na sua organização ou nos laboratórios ou equipamentos à sua disposição.
O veterinário oficial deve fiscalizar o cumprimento destas disposições. A aprovação será revogada sempre que deixem de ser respeitadas uma ou mais regras.
2. Todas as equipas de colheita de embriões aprovadas devem ser registadas pela autoridade competente do respectivo Estado-membro, sendo atribuído um número de registo veterinário a cada equipa. Cada Estado-membro deve enviar uma lista das equipas de colheita com os respectivos números de registo veterinário aos outros Estados-membros e à Comissão, que devem ser igualmente informados de qualquer alteração que seja introduzida nessa lista.
Quando um Estado-membro considerar que as normas que regem a aprovação não são ou deixaram de ser respeitadas por uma equipa de colheita de embriões noutro Estado-membro, deve informar a autoridade competente desse Estado-membro, que tomará então todas as medidas necessárias e notificará a autoridade competente do primeiro Estado-membro das decisões tomadas e dos respectivos fundamentos.
Se o primeiro Estado-membro recear que não tenham sido tomadas as medidas necessárias ou que as mesmas sejam inadequadas, deve informar desse facto a Comissão, que solicitará o parecer de um ou mais peritos veterinários. À luz desse parecer, os Estados-membros podem ser autorizados, de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º, a proibir temporariamente a admissão de embriões colhidos pela equipa em causa.
A autorização referida pode ser revogada de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º, à luz de novo parecer emitido por um ou mais peritos veterinários.
Os peritos veterinários devem ser nacionais de um Estado-membro que não esteja implicado no litígio.
3. As regras de aplicação do presente artigo serão adoptadas nos termos do procedimento previsto no artigo 18º
Artigo 6º 1. Cada lote de embriões deve ser acompanhado de um certificado sanitário passado por um veterinário oficial do Estado-membro de colheita, de acordo com o modelo constante do anexo C. Deve ser emitido um certificado separado para cada lote.
2. O certificado sanitário deve:
a) Constar de uma única folha e ser redigido, pelo menos, na ou nas línguas oficiais do Estado-membro de destino;
b) Ser previsto para um só destinatário;
c) Acompanhar o lote de embriões até ao destino no seu exemplar original.
CAPÍTULO III
Normas relativas às importações provenientes de países terceiros
Artigo 7º 1. Só é autorizada a importação de embriões provenientes dos países terceiros, ou partes de países terceiros, constantes de uma lista elaborada em conformidade com o procedimento previsto no artigo 18º Essa lista pode ser completada ou alterada de acordo com o mesmo procedimento.
2. Para decidir se um país terceiro ou uma parte desse país pode constar da lista referida no nº 1, ter-se-á, especialmente, em conta:
a) A situação sanitária do efectivo pecuário, dos outros animais domésticos e dos animais selvagens no país terceiro, tendo em consideração, em especial, as doenças exóticas dos animais e a situação sanitária do ambiente desse país susceptíveis de pôr em perigo a saúde dos animais dos Estados-membros;
b)
A regularidade e a rapidez das informações fornecidas por esse país acerca da existência de doenças contagiosas dos animais no seu território, especialmente das mencionadas nas listas A e B do Instituto Internacional de Epizootias;
c)
A regulamentação do país terceiro relativa à prevenção e luta contra as doenças dos animais;
d)
A estrutura dos serviços veterinários do país terceiro e os poderes de que esses serviços dispõem;
e)
A organização e a execução de medidas de prevenção e de luta contra as doenças contagiosas dos animais; e
f)
As garantias que o país terceiro possa dar no que se refere ao cumprimento do disposto na presente directiva.
3. A lista a que se refere o nº 1 e todas as alterações nela introduzidas serão publicadas no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 8º 1. Nos termos do procedimento previsto no artigo 18º, será elaborada uma lista das equipas de colheita de embriões autorizadas nos países terceiros a colher, tratar ou armaze-
nar embriões destinados aos Estados-membros. A lista pode ser alterada ou completada de acordo com o mesmo procedimento.
2. Para decidir se uma equipa de colheita de embriões situada num país terceiro pode constar da lista referida no nº 1, é especialmente tido em conta o controlo veterinário dos sistemas de colheita de embriões efectuado nesse país, os poderes de que os serviços veterinários dispõem e a vigilância a que são submetidas as equipas de colheita de embriões.
3. Uma equipa de colheita de embriões só pode constar da lista prevista no nº 1 no caso de:
a) Exercer as suas actividades num país, ou parte de país, que conste da lista referida no nº 1 do artigo 7º;
b) Satisfazer o disposto no anexo A;
c) Ter sido oficialmente autorizada a exportar para a Comunidade pelos serviços veterinários do país terceiro em causa; e
d)
Ser submetida, pelo menos duas vezes por ano, a inspecção por um veterinário oficial do país terceiro em causa.
Artigo 9º 1. A importação de embriões provenientes do território de um país terceiro, ou de parte do território de um país terceiro constante da lista elaborada nos termos do nº 1 do artigo 7º, só será autorizada se os embriões:
a) Forem provenientes de animais dadores que, imediatamente antes da colheita, tenham permanecido durante pelo menos seis meses no território do país terceiro em questão, e isto no máximo em dois efectivos que satisfaçam, pelo menos, as condições enunciadas no nº 2;
b) Satisfaçam as exigências de polícia sanitária adoptadas de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º para as importações de embriões provenientes desse país.
Para a adopção das disposições referidas no parágrafo anterior serão tidos em conta os seguintes elementos:
a) A situação sanitária das zonas contíguas ao centro de colheita de embriões, com referência especial às doenças constantes da lista A do Instituto Internacional das Epizootias;
b)
O estado sanitário do efectivo de animais presente no centro de colheita de embriões, incluindo as prescrições em matéria de testes;
c)
O estado sanitário do animal dador e as prescrições em matéria de análises;
d)
As prescrições relativas à colheita, ao tratamento e à armazenagem dos embriões.
2. No que se refere à fixação das condições de polícia sanitária, em conformidade com o nº 1, para a tuberculose, a brucelose dos bovinos e a leucose bovina enzoótica, são aplicáveis como base de referência as normas fixadas nos anexos A e G da Directiva 64/432/CEE. Pode ser decidido, de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º, e caso a caso, fazer derrogações às presentes disposições, se o país terceiro interessado der garantias similares pelo menos equivalentes em matéria de polícia sanitária.
3. O artigo 4º é aplicável mutatis mutandis.
Artigo 10º 1. A importação de embriões só será autorizada mediante a apresentação de um certificado sanitário passado e assinado por um veterinário oficial do país terceiro de colheita.
Esse certificado deve:
a) Ser redigido, pelo menos, na ou nas línguas oficiais do Estado-membro de destino e na ou nas línguas oficiais do Estado-membro onde se efectua o controlo à importação previsto no artigo 11º;
b) Ser previsto para um único destinatário;
c)
Acompanhar os embriões no seu exemplar original.
2. O certificado sanitário deve ser redigido num formulário conforme ao modelo estabelecido de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º
Artigo 11º 1. Cada lote de embriões chegado ao território da Comunidade será submetido a um controlo antes de ser colocado em livre prática ou sob um regime aduaneiro.
A introdução dos embriões na Comunidade será proibida se o controlo à importação, efectuado à sua chegada, revelar que:
- os embriões não provêm do território de um país terceiro, ou de partes deste, que constem da lista estabelecida nos termos do nº 1 do artigo 7º,
- os embriões não foram colhidos, tratados e armazenados por uma equipa de colheita de embriões que conste da lista prevista no nº 1 do artigo 8º,
- os embriões provêm do território de um país terceiro, ou de partes deste, do qual são proibidas as importações nos termos do nº 2 do artigo 14º,
- o certificado sanitário que acompanha os embriões não corresponde às condições previstas no artigo 10º e fixadas nos termos do mesmo artigo.
O presente número não se aplica aos lotes de embriões chegados ao território da Comunidade e colocados sob um regime de trânsito aduaneiro para serem encaminhados para um local de destino situado fora desse território.
Contudo, o presente número aplica-se em caso de renúncia ao trânsito aduaneiro durante o transporte através do território da Comunidade.
2. Um Estado-membro destinatário pode tomar as medidas necessárias, incluindo a colocação em quarentena, para obter provas definitivas no caso de se suspeitar da contaminação dos embriões por organismos patogénicos.
3. Se a importação dos embriões tiver sido proibida por um dos motivos referidos nos no.s 1 e 2 e se o país terceiro exportador não autorizar a sua reexpedição no prazo de trinta dias, a autoridade veterinária competente do Estado-membro destinatário pode ordenar a destruição dos embriões.
Artigo 12º Cada lote de embriões cuja importação na Comunidade tenha sido permitida por um Estado-membro, com base no controlo a que se refere o nº 1 do artigo 11º, deve, durante o seu transporte para o território de outro Estado-membro, ser acompanhado do original do certificado sanitário ou da respectiva cópia autenticada, os quais devem estar devidamente visados pela autoridade veterinária competente responsável pelo controlo efectuado nos termos do artigo 11º
Artigo 13º As despesas resultantes da aplicação das medidas tomadas por força dos nos 2 e 3 do artigo 11º ficarão a cargo do expedidor, do destinatário ou do seu mandatário, não sendo concedida qualquer indemnização pelos Estados-membros.
CAPÍTULO IV
Regras relativas às medidas de salvaguarda e de controlo
Artigo 14º 1. Se uma doença contagiosa susceptível de se propagar pelos embriões se declarar ou se propagar ou se qualquer outro motivo de polícia sanitária que possa comprometer a situação sanitária do efectivo de um Estado-membro o justificar e sempre que:
- o território de um Estado-membro for afectado, podem ser aplicadas as medidas de salvaguarda previstas no artigo 9º da Directiva 64/432/CEE,
- o território ou parte do território de um país terceiro for afectado, o Estado-membro destinatário probirá a importação directa ou indirecta de embriões efectuada por intermédio de outro Estado-membro, tanto de todo o país terceiro como de uma parte de seu território.
2. As medidas tomadas pelos Estados-membros com base no nº 1, bem como a sua revogação, devem ser comunicadas de imediato aos outros Estados-membros e à Comissão com a indicação dos seus fundamentos.
De acordo com o procedimento previsto no artigo 17º, pode ser decidido que estas medidas devam ser alteradas, designadamente com vista à sua coordenação com medidas tomadas por outros Estados-membros, ou revogadas.
3. Se a situação prevista no nº 1 se verificar e se for necessário que outros Estados-membros apliquem, igualmente, as medidas tomadas por força desse número e alteradas, se for caso disso, nos termos do disposto no nº 2, serão adoptadas as disposições adequadas de acordo com o procedimento previsto no artigo 17º A retomada das importações provenientes do país terceiro em questão deve ser autorizada nos termos do mesmo processo.
Artigo 15º 1. Peritos veterinários da Comissão podem, na medida em que tal for necessário à aplicação uniforme da presente directiva, efectuar controlos no local, em colaboração com as autoridades competentes dos Estados-membros.
O país de colheita em cujo território seja efectuado um controlo dará toda a assistência necessária aos peritos para o cumprimento das suas funções. A Comissão informará o
país de colheita em causa do resultado dos controlos efectuados.
O país de colheita em questão tomará as medidas que possam revelar-se necessárias para ter em conta os resultados desse controlo. Se o país de colheita não tomar essas medidas, a Comissão, após exame da situação no seio do Comité Veterinário Permanente, pode autorizar os Estados-membros a recusar a introdução no seu território de embriões obtidos, tratados ou armazenados pela equipa de colheita em causa ou, tratando-se de países terceiros, retirar a aprovação.
2. As normas gerais de execução do presente artigo, nomeadamente no que diz respeito à frequência e aos métodos de controlos referidos no primeiro parágrafo do nº 1 serão fixadas nos termos do processo previsto no artigo 18º
CAPÍTULO V
Disposições finais
Artigo 16º As alterações a introduzir nos anexos, nomeadamente com vista à sua adaptação à evolução tecnológica, serão decididas de acordo com o procedimento previsto no artigo 18º
Artigo 17º 1. Quando for feita referência ao procedimento definido no presente artigo, a questão será apresentada sem demora ao comité pelo seu presidente, quer por sua própria iniciativa, quer a pedido do representante de um Estado-membro.
2. O representante da Comissão apresentará ao comité um projecto de medidas a tomar. O comité emitirá o seu parecer sobre esse projecto num prazo a fixar pelo presidente em função da urgência da questão em causa. O parecer será
emitido pela maioria prevista no nº 2 do artigo 148º do Tratado para a adopção das decisões que o Conselho é chamado a tomar sob proposta da Comissão. Durante a votação no comité, é atribuída aos votos dos representantes dos Estados-membros a ponderação definida no citado artigo. O presidente não toma parte na votação.
3. A Comissão adoptará as medidas propostas quando forem conformes ao parecer do comité.
4. Se essas medidas não forem conformes ao parecer do comité, ou na falta de parecer, a Comissão submeterá sem demora ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar. O Conselho deliberará por maioria qualificada.
Se, no termo de um prazo de quinze dias a contar da apresentação da questão ao Conselho, este não tiver deliberado, a Comissão adoptará as medidas propostas.
Artigo 18º 1. Quando for feita referência ao procedimento definido no presente artigo, a questão será imediatamente apresentada ao comité pelo seu presidente, quer por sua própria iniciativa, quer a pedido do representante de um Estado-
-membro.
2. O representante da Comissão apresentará ao comité um projecto de medidas a tomar. O comité emitirá o seu parecer sobre esse projecto dentro de um prazo a fixar pelo presidente em função da urgência da questão em apreço. O parecer será emitido pela maioria prevista no nº 2 do
artigo 148º do Tratado para a adopção das decisões que o Conselho é chamado a tomar sob proposta da Comissão. Na votação do comité, é atribuída aos votos dos representantes dos Estados-membros a ponderação definida no citado artigo. O presidente não toma parte na votação.
3. A Comissão adoptará as medidas propostas sempre que forem conformes ao parecer do comité.
4. Se essas medidas não forem conformes ao parecer do comité, ou na falta de parecer, a Comissão submeterá imediatamente ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar. O Conselho deliberará por maioria qualificada.
Se, no termo de um prazo de três meses a contar da data em que o assunto lhe foi apresentado, o Conselho não tiver deliberado, a Comissão adoptará as medidas propostas.
Artigo 19º 1. A presente directiva não é aplicável aos embriões colhidos, tratados e armazenados num Estado-membro antes de 1 de Janeiro de 1991.
2. Até à data de entrada em vigor das decisões aprovadas em aplicação dos artigos 7º, 8º e 9º, os Estados-membros não aplicarão às importações de embriões provenientes de países terceiros condições mais favoráveis que as resultantes da aplicação do capítulo II.
Artigo 20º Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para darem cumprimento à presente directiva, o mais tardar em 1 de Janeiro de 1991. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
Artigo 21º Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 25 de Setembro de 1989.