РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1234/2007 НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2007 година
за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на земеделски продукти следва да бъде съпътствано от установяване на обща селскостопанска политика (наричана по-долу „ОСП“), включваща в частност обща организация на селскостопанските пазари (наричана по-долу „ООП“), която може, съгласно член 34 от Договора, да приема различни форми в зависимост от продукта.
(2)
След въвеждането на ОСП Съветът е приел 21 ООП за всеки продукт или група продукти, като за всяка организация се прилага отделен основен регламент на Съвета:
-
Регламент (ЕИО) № 234/68 на Съвета от 27 февруари 1968 година за създаване на обща организация на пазара на живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина (2);
-
Регламент (ЕИО) № 827/68 на Съвета от 28 юни 1968 година относно общата организация на пазарите на някои продукти, изброени в приложение II към Договора (3);
-
Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на свинско месо (4);
-
Регламент (ЕИО) № 2771/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на яйца (5);
-
Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно общата организация на пазара на птиче месо (6);
-
Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно общата организация на пазара на суров тютюн (7);
-
Регламент (ЕИО) № 404/93 на Съвета от 13 февруари 1993 година относно общата организация на пазара на банани (8);
-
Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (9);
-
Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (10);
-
Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (11);
-
Регламент (ЕО) № 1255/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти (12);
-
Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (13);
-
Регламент (ЕО) № 1673/2000 на Съвета от 27 юли 2000 година относно общата организация на пазарите на лен и на коноп за влакно (14);
-
Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 година относно общата организация на пазара на овче и козе месо (15);
-
Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на зърнени култури (16);
-
Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на ориз (17);
-
Регламент (ЕО) № 1786/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на сух фураж (18);
-
Регламент (ЕО) № 865/2004 на Съвета от 29 април 2004 година относно общата организация на пазара на маслиново масло и трапезни маслини (19);
-
Регламент (ЕО) № 1947/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на семена (20);
-
Регламент (ЕО) № 1952/2005 на Съвета от 23 ноември 2005 година относно общата организация на пазара на хмел (21);
-
Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (22).
(3)
Освен това Съветът е приел три регламента със специфични правила за някои продукти, без обаче да установява ООП за тези продукти:
-
Регламент (ЕО) № 670/2003 на Съвета от 8 април 2003 година за установяване на специфични мерки по отношение на пазара на етилов алкохол от земеделски произход (23);
-
Регламент (ЕО) № 797/2004 на Съвета от 26 април 2004 година относно мерките за подобряване на общите условия за производство и търговия с пчелни продукти (24);
-
Регламент (ЕО) № 1544/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за предвиждане на специални мерки за насърчаване отглеждането на копринени буби (25).
(4)
Горепосочените регламенти (наричани по-долу „основни регламенти“) често биват съпътствани от паралелен набор от допълнителни регламенти на Съвета. Повечето от основните регламенти се придържат към една и съща структура и съдържат много на брой общи за тях разпоредби. Това в частност се отнася за правилата за търговия с трети страни и общите разпоредби, а също в известна степен и за правилата, свързани с вътрешния пазар. Основните регламенти често съдържат различни решения за едни и същи или сходни проблеми.
(5)
От известно време Общността се стреми да опрости регулаторната среда относно ОСП. С тази цел бе създадена хоризонтална законодателна рамка за всички директни плащания, обединяваща съвкупността от системи за подпомагане в схема за единно плащане с приемането на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (26). Този подход следва да се приложи също и за основните регламенти. В този смисъл, съдържащите се в тях правила следва да бъдат обединени в единна законодателна рамка, а отрасловите подходи да бъдат заменени с хоризонтални, където е възможно.
(6)
В светлината на горепосочените съображения, основните регламенти следва да се отменят и заменят с един единствен Регламент.
(7)
Опростяването не следва да води до поставяне под въпрос на политическите решения в рамките на ОСП, вземани през годините. Ето защо настоящият регламент следва най-вече да представлява опростяване в технически аспект. Затова той не следва да отменя или изменя съществуващи правни инструменти, освен ако не са остарели или излишни или естеството им не предполага разглеждане на равнище Съвет, нито следва да предвижда нови правни инструменти или мерки.
(8)
При тези условия настоящият регламент не следва да включва тези части от ООП-и, които подлежат на политическа реформа. Такъв е случаят с повечето части на секторите на плодовете и зеленчуците, обработените плодове и зеленчуци и виното. По тази причина разпоредбите, които се съдържат в съответните регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999, следва да бъдат включени в настоящия регламент само дотолкова, доколкото те не подлежат на политическа реформа. Материалните разпоредби на тези ООП обаче следва да се добавят едва след приемането на съответните реформи.
(9)
Общите организации на пазарите на зърнени култури, ориз, захар, сух фураж, семена, маслинено масло и трапезни маслини, лен и коноп, банани, мляко и млечни продукти и копринени буби предвиждат пазарни години, които са съобразени предимно с биологичните производствени цикли на всеки от тези продукти. Поради тази причина пазарните години във вида, в който са били определени за тези сектори, следва да се включат в настоящия регламент.
(10)
За да се стабилизират пазарите и да се осигури задоволителен жизнен стандарт на селскостопанската общност, е разработена диференцирана система за ценово подпомагане за различните сектори, успоредно с въвеждането на схеми за директно подпомагане, вземайки предвид от една страна различните потребности във всеки един от тези сектори, и от друга страна взаимната зависимост между тях. Тези мерки са под формата на публична интервенция или изплащане на помощ за частното складиране на продукти в секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо. Следователно, предвид целите на настоящия регламент, е необходимо да се запазят мерките за ценово подпомагане, ако са предвидени в разработени преди това правни инструменти, без да се правят значителни промени в сравнение с предишната правна уредба.
(11)
За по-голяма яснота и прозрачност разпоредбите, регулиращи тези мерки, следва да се подчинят на обща структура, като същевременно се запази политиката, следвана във всеки отделен сектор. За тази цел е уместно да се прави разлика между референтни цени и интервенционни цени.
(12)
Обците организации на селскостопанските пазари на зърнени култури, говеждо и телешко месо и мляко и млечни продукти съдържат разпоредби, според които Съветът, действащ в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да променя ценовите нива. При съществуващата чувствителност на ценовите системи би следвало да бъде ясно, че възможността съгласно член 37, параграф 2 за промяна на нивата на цените съществува по отношение на всички сектори, предмет на настоящия регламент.
(13)
Нещо повече, ООП на захар предвижда възможност за преразглеждане на стандартните качества на захарта, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, за да се отчете, по-специално търговските изисквания и развитията в техническия анализ. В този смисъл регламентът предоставя правомощие на Комисията да изменя съответното приложение. Наложително е тази възможност да се запази, за да може Комисията да предприема бързи действия при необходимост.
(14)
За осигуряване на надеждна информация за пазарните цени на захарта в Общността, система за отчитане на цените, както е предвидена в ООП на захарта, следва да бъде включена в настоящия регламент и въз основа на нея да се определят пазарните ценови нива за бяла захар.
(15)
За да се предотврати превръщането на системата за интервенция по отношение на зърнените култури, ориза, маслото и обезмасленото мляко на прах в самоцел, следва да се запази възможността за откриване на публична интервенция само в определени периоди от годината. По отношение на продуктите от говеждо и телешко месо, свинско месо и масло, откриването и закриването на публична интервенция следва да зависи от пазарните ценови нива в рамките на определен период. По отношение на царевицата, ориза и захарта следва да се запази ограничението за количествата, до размера на които може да се извършва изкупуване при публична интервенция. По отношение на маслото и обезмасленото мляко на прах следва да се запази правомощието на Комисията за временно преустановяване на обичайното изкупуване след достигане на определено количество или за замяната му с изкупуване чрез тръжна процедура.
(16)
Равнището на цената, на която е следвало да се извърши изкупуване при публична интервенция бе в миналото понижавано в ООП на зърнени култури, ориз, говеждо и телешко месо и бе определено заедно с въвеждането на схеми за директно подпомагане в тези сектори. Ето защо помощта съгласно тези схеми, от една страна, и интервенционните цени, от друга страна, са тясно свързани. За продуктите от сектора на млякото и млечните продукти, чието ценово равнище бе определено с цел насърчаване на консумацията на съответните продукти и повишаване на тяхната конкурентоспособност. В секторите на ориза и захарта цените бяха определени с цел подпомагане стабилизирането на пазара в случаите, когато пазарната цена в определена пазарна година е паднала под референтната цена, определена за следващата пазарна година. Тези решения на Съвета относно политиката продължават да са действителни.
(17)
Както и при предишните общи организации на пазарите, в настоящия регламент следва да предвиди възможността за предоставяне на продукти, закупени при публична интервенция. Такива мерки следва да бъдат предприети по начин, при който се избягват смущения на пазара и се осигурява равен достъп до стоките и равнопоставеност на купувачите.
(18)
Благодарение на интервенционните си запаси от различни земеделски продукти, Общността има потенциална възможност да допринесе значително за благосъстоянието на най-нуждаещите се свои граждани. В интерес на Общността е използването на този потенциал на твърда основа до намаляване на запасите до нормално равнище чрез въвеждане на подходящи мерки. Поради тези съображения Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година относно определянето на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето й на най-нуждаещите се лица в Общността (27) досега предвиждаше разпределяне на храните от благотворителни организации. Тази важна социална мярка, която може да е от изключително значение за най-нуждаещите се лица, следва да се запази и включи в рамката на настоящия регламент.
(19)
С цел постигане на равновесие на пазара на мляко и стабилизиране на пазарните цени, в ООП на мляко и млечни продукти е предвидено отпускането на помощ за частно складиране на сметана, някои видове масла и някои видове сирена. Освен това, Комисията е упълномощена да взема решения за отпускането на помощ за частно складиране на някои други видове сирена, както и на бяла захар, някои видове маслиново масло и някои продукти от говеждо и телешко месо, обезмаслено мляко на прах, свинско месо, овче месо и козе месо. Предвид целта на настоящия регламент, тези мерки следва да се запазят.
(20)
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 г. относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда (28), Регламент (EИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (29), Регламент (EИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 г. относно определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине (30) и Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце (31) определят скали за класификация на кланични трупове в секторите на говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо. Тези схеми са от съществено значение за регистрирането на цените и за прилагането на интервенционните правила в тези сектори. Освен това, те целят подобряване на прозрачността на пазара. Тези схеми за класификация на кланичните трупове следва да се запазят. Следователно е уместно основните им елементи да се включат в настоящия регламент, като се предостави правомощие на Комисията за уреждане на някои въпроси от технически характер чрез правилата за прилагане.
(21)
Ограниченията на свободното движение, произтичащи от прилагането на мерки за предотвратяване разпространението на болести по животните, могат да доведат до затруднения на пазара на някои продукти в една или повече държави-членки. Опитът показва, че сериозните смущения на пазара, например значителен спад в потреблението или в цените, могат да се дължат на загуба на доверието на потребителите поради рискове за общественото здраве или за здравето на животните.
(22)
Ето защо следва извънредните мерки за подпомагане на пазара с цел преодоляване на такива ситуации, предвидени в съответните ООП на говеждо и телешко месо, мляко и млечни продукти, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо, да бъдат включени в настоящия регламент при същите условия, при които са прилагани досега. Такива извънредни мерки за подпомагане на пазара следва да се предприемат от Комисията, и следва да са пряко свързани или да са следствие на ветеринарно-санитарни мерки, въведени с цел предотвратяване на разпространението на болести. Те следва да се предприемат по искане на държави-членки, за да се избегнат сериозни нарушения на равновесието на съответните пазари.
(23)
Възможността Комисията да въведе специални интервенционни мерки, когато това се окаже необходимо за ефективно и ефикасно реагиране при опасност от смущения на пазара в сектора на зърнените култури и предотвратяване на широкомащабно прилагане на публична интервенция в определени региони на Общността в сектора на ориза, или с цел компенсиране на недостига на неолющен ориз вследствие на природни бедствия, както е предвидено съответно в ООП на зърнени култури и ориз, следва да се запази и в настоящия регламент.
(24)
Необходимо е да се определи минимална цена на цвекло за квотата, отговаряща на стандартно качество, което следва да се определи, за да се осигури задоволителен жизнен стандарт на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика в Общността.
(25)
Необходими са специфични правни инструменти за осигуряване на справедлив баланс на права и задължения между предприятията за захар и производителите на захарно цвекло. По тази причина стандартните разпоредби, уреждащи междупрофесионалните споразумения, които преди се съдържаха в ООП на захар, следва да бъдат запазени.
(26)
Разнообразието от природни, икономически и технически условия затруднява въвеждането на еднообразни условия за покупка на захарното цвекло на територията на Общността. В търговските среди понастоящем съществуват споразумения между асоциации на производители на захарно цвекло и предприятия в сектора на захарта. По тази причина рамковите разпоредби следва да определят само минималните гаранции, изисквани както от страна на производителите на захарно цвекло, така и от захарната промишленост, за да се осигури безпрепятствено функциониране на пазара на захар с възможност за дерогации от някои правила в контекста на дадено вътрешнотърговско споразумение. По-детайлни условия преди бяха предвидени в ООП на захар в приложение II към Регламент (EО) No 318/2006. Предвид високо техническия характер на тези условия, е по-уместно тези въпроси да се разгледат на равнище Комисия.
(27)
Производствената такса, предвидена в ООП на захар, която да допринесе за финансирането на разходите, възникващи по силата на ООП в сектора на захарта следва да се включи в настоящия регламент.
(28)
За да се поддържа структурният баланс на пазарите на захар на ценово равнище, близко до референтната цена, следва да се запази възможността Комисията да взема решения за изтегляне на захарта от пазара за период, необходим за възстановяване на пазарното равновесие.
(29)
ООП-и на живи растения, говеждо и телешко месо, свинско месо, овче месо и козе месо, яйца и птиче месо предвиждат възможност за приемане на определени мерки, за улесняване приспособяването на предлагането спрямо изискванията на пазара. Тези мерки могат да допринесат за стабилизиране на пазарите и осигуряване на задоволителен жизнен стандарт на съответната селскостопанска общност. Предвид целите на настоящия регламент, тази възможност следва да се запази. Съгласно тези разпоредби, Съветът може да приеме общите правила за тези мерки в съответствие с процедурата, определена в член 37 от Договора. Целите на тези мерки са ясно дефинирани и ограничават вида на мерките, които могат да бъдат приети. Следователно, приемането на допълнителни общи правила от Съвета в тези сектори и не е необходимо и не следва повече да се предвижда.
(30)
В сектора на захарта и в сектора на млякото и млечните продукти количественото ограничаване на производството, предвидено в Регламент (ЕО) № 318/2006 и Регламент (ЕО) 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти (32) в продължение на много години е било съществен механизъм в пазарната политика. Причините, накарали в миналото Общността да приеме система за производствени квоти и в двата сектора остават валидни.
(31)
Докато квотната система за захарта бе предвидена в ООП на захар, съответната система за млечния сектор досега се уреждаше с правен акт, отделен от ООП на мляко и млечни продукти, а именно Регламент (ЕО) № 1788/2003. Предвид решаващото значение на тези схеми и целите на настоящия регламент е уместно съответните разпоредби за двата сектора да бъдат включени в настоящия регламент, без да се правят съществени промени в схемите и начините на тяхното функциониране в сравнение с предишната правна уредба.
(32)
По тази причина квотната схема за захарта съгласно настоящия регламент следва да отразява условията, определени в Регламент (ЕО) № 318/2006, и в частност да запази правния статус на квотите, доколкото, съгласно съдебната практика на Съда на Европейските общности, квотната система представлява механизъм за регулиране на пазара в сектора на захарта, целящ постигането на целите от обществен интерес.
(33)
Следователно, настоящият регламент следва също така да даде възможност на Комисията да коригира квотите до устойчиво равнище след закриването през 2010 г. на фонда за преструктуриране, създаден с Регламент (ЕО) № 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната промишленост в Общността (33).
(34)
Предвид необходимостта да се предвиди в известна степен гъвкавост на национално равнище по отношение на структурното приспособяване на преработвателната промишленост и при отглеждането на цвекло и тръстика за периода, през който се прилагат квотите, възможността да се позволи на държавите-членки да променят квотите на предприятията в определени граници, без същевременно да ограничават дейността на фонда за преструктуриране като инструмент следва да се запази.
(35)
ООП на захар предвижда, че за да се избегне нарушаване равновесието на пазара на захар поради свръхпроизводство, Комисията следва да може да предвиди, съгласно определени критерии, пренасянето на излишъка от захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се третира като производство в рамките на квотата за следващата пазарна година. Освен това, ако определени количества не отговарят на приложимите условия, се предвижда също такса върху излишъците, за да се избегне натрупването на такива количества, които застрашават ситуацията на пазара. Тези разпоредби следва да се запазят.
(36)
Основната цел на квотната система за млякото за намаляване на дисбаланса между търсене и предлагане на съответния пазар и произтичащите от него структурни излишъци, чрез което постигане на по-добро пазарно равновесие, все още остава в сила. Поради тази причина налагането на такса върху количествата мляко, събрани или продадени за директна консумация над един определен гаранционен праг, следва да бъде запазено. В съответствие с целта на настоящия регламент е необходимо до известна степен да се извърши терминологично уеднаквяване на квотните схеми за захар и за мляко, като изцяло се запази правният им статус. Ето защо изглежда уместно да се уеднакви терминологията в сектора на млякото с тази в сектора на захарта. В този смисъл термините „национално референтно количество“ и „индивидуално референтно количество“ в Регламент (ЕО) № 1788/2003, следва да бъдат заменени с „национална квота“ и „индивидуална квота“, при запазване на определеното правно понятие.
(37)
В същност квотната схема за мляко в настоящия регламент следва да се оформи в съответствие с Регламент (ЕО) № 1788/2003. В частност, разликата между доставки и преки продажби следва да се запази и схемата следва да се прилага на базата на индивидуалното представително съдържание на мазнина и националното референтно съдържание на мазнина. Земеделските стопани следва да бъдат упълномощени временно да прехвърлят индивидуалната си квота при определени условия. В допълнение следва да се запази принципът, според който при продажба, отдаване под наем или наследяване на дадено стопанство съответната квота се прехвърля на купувача, наемателя или наследника заедно със съответната земя, при запазване на изключенията от принципа, че квотите са обвързани със земеделските стопанства с цел продължаване на преструктурирането на производството на мляко и подобряване състоянието на околната среда. В съответствие с различните видове прехвърляния на квоти и като използват обективни критерии, разпоредбите упълномощаващи държавите-членки да депозират част от прехвърлените количества в националния резерв следва също да се запазят.
(38)
Таксата за свръхпроизводство следва да бъде с респектиращ размер и да е дължима от държавите-членки при превишаване на националната квота. След това държавата-членка трябва да разпредели тежестта на таксата между производителите, които са допринесли за превишаването. Тези производители следва да носят отговорност пред държавата-членка за заплащане на своя дял от дължимата такса по силата на превишаването на определеното им количество. Държавите-членки следва да внесат в Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство таксата, съответстваща на превишаването на тяхната национална квота, намалена с определената сума от 1 %, за да се отчетат случаите на несъстоятелност или доказана невъзможност определени производители да платят своя дял от общата сума на дължимата такса.
(39)
Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (34) определя приходите вследствие на прилагането на допълнителната такса в сектора на млякото като „целеви приходи“, които следва да постъпят в бюджета на Общността и в случай на повторно изразходване трябва да се използват изключително за финансиране на разходите на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство или на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони. По тази причина член 22 на Регламент (ЕО) № 1788/2003, съгласно който приходите от таксите се считат за интервенция за стабилизиране на селскостопанските пазари и се прилагат с цел финансиране на разходите в сектора на млякото, е остарял и не следва да се включва в настоящия регламент.
(40)
Различните ООП предвиждат различни схеми за подпомагане.
(41)
ООП на сух фураж и на лен и коноп предвиждат помощ за преработката в тези сектори като средство за регулиране на вътрешния пазар по отношение на съответните сектори. Тези разпоредби следва да се запазят.
(42)
С оглед на особената ситуация на пазара на зърнени култури и картофено нишесте, ООП на зърнени култури съдържаше разпоредби, позволяващи възстановяване при производство в случай на необходимост. Възстановяването при производство следва да е от такъв характер, че основните продукти, използвани в съответната промишленост, да са достъпни при по-ниска цена от определената вследствие на прилагането на общите цени. ООП на захар предвижда възможност за възстановяване при производство в случаите, когато във връзка с производството на някои промишлени, химически или фармацевтични продукти възниква необходимост да се предприемат мерки с цел осигуряване на някои захарни изделия. Тези разпоредби следва да се запазят.
(43)
За да се подпомогне поддържането на равновесие на пазара на мляко и за да се стабилизират пазарните цени на млякото и млечните продукти, са необходими мерки за разширяване на възможностите за предлагане на пазара на млечни продукти. По тази причина ООП на мляко и млечни продукти предвижда отпускането на помощ за търговията с някои млечни продукти с оглед специфични техни приложения и предназначения. Освен това, ООП предвижда, че с цел стимулиране консумацията на мляко от младите хора, Общността следва да поеме част от разходите, направени при отпускането на помощ за предлагане на мляко на ученици в училищата. Тези разпоредби следва да се запазят.
(44)
Финансите на Общността, съставени от процента на директна помощ, която държавите-членки имат право да удържат в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са необходими за насърчаване на одобрени организации на оператори за изготвяне на работни програми с цел подобряване качеството на производство на маслиново масло и трапезни маслини. В този смисъл ООП на маслиново масло и трапезни маслини предвиждаше разпределяне на подкрепата от Общността в съответствие с приоритетите, отдадени на дейностите, които са предприети в рамките на въпросните програми. Тези разпоредби следва да се запазят.
(45)
Фонд „Тютюн“ на Общността, финансиран чрез определени отчисления от схемите за отпускане на помощ в този сектор бе създаден по силата на Регламент (ЕО) № 2075/92 с оглед предприемането на различни мерки по отношение този сектор. Годината 2007 е последната година, през която ще се предоставят отчисления по схемата за отпускане на помощ, предвидена в глава 10в от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на фонд „Тютюн“ на Общността. Независимо, че финансирането на фонда ще приключи преди влизането в сила на настоящия регламент, член 13 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 следва да се запази, за да послужи като правна основа на многогодишните програми, които могат да се финансират от фонд „Тютюн“ на Общността.
(46)
Пчеларството като сектор на селското стопанство се характеризира с разнообразие на производствените условия и добив, с разпръснатост и разнообразие на икономическите оператори както на етап производство, така и на етап предлагане на пазара. Освен това, предвид разпространението на вароатозата в няколко държави-членки през последните години и проблемите, които тази болест предизвиква при производството на пчелен мед, все още са необходими действия от страна на Общността, тъй като вароатозата не може да бъде напълно премахната и трябва да се лекува с одобрени продукти. Предвид тези обстоятелства и с цел да се подобри производството и предлагането на пазара на пчелни продукти в Общността, на всеки три години следва да бъдат изготвяни национални програми, включващи техническа помощ, контрол на вароатозата, рационализация на подвижното пчеларство, управление на подновяването на пчелните кошери в Общността и сътрудничество по научно-изследователски програми за пчеларството и пчелните продукти с оглед на подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти. Тези национални програми следва да бъдат частично финансирани от Общността.
(47)
Регламент (ЕО) № 1544/2006 замени всички национални режими на помощ за отглеждането на копринени буби със схема на Общността за подпомагане на отглеждането на копринени буби чрез определяне на определена сума за използване на кутия яйца от копринени буби.
(48)
Тъй като свързаните с политиката съображения, които доведоха до въвеждането на горепосочените схеми, са все още в сила, всички тези схеми за отпускане на помощ за пчеларство и отглеждане на копринени буби следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(49)
Прилагането на стандартите за търговия със земеделски продукти може да допринесе за подобряване на икономическите условия за производство и търговия, както и на качеството на тези продукти. Затова прилагането на тези стандарти е в интерес на производителите, търговците и потребителите. Съответно, в рамките на ООП на банани, маслиново масло и трапезни маслини, живи растения, яйца и птиче месо бяха въведени пазарни стандарти, които се отнасят в частност за качеството, класифицирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането. Уместно е този подход да се запази и в настоящия регламент.
(50)
В съответствие с ООП на маслиново масло и трапезни маслини и на банани, приемането на разпоредбите за пазарните стандарти засега е възложено на Комисията. С оглед на подробния им техническия характер, необходимостта от постоянно подобряване на тяхната ефективност и адаптирането им спрямо развиващите се търговски практики е уместно този подход да се приложи и за сектора на живите растения, като същевременно се уточнят критериите, които следва да се вземат предвид от Комисията при определяне на съответните правила. Освен това, може да е необходимо да бъдат приети специални мерки, в частност съвременни методи за анализ и други мерки за определяне характеристиките на съответните стандарти, с цел да се избегнат злоупотреби във връзка с качеството и автентичността на продуктите, които се предлагат на потребителите, и сериозните смущения на пазарите, които такива злоупотреби могат да предизвикат.
(51)
Въведени са няколко правни инструмента за регулиране предлагането на пазара и наименованията на млякото, млечните продукти и мазнини. Те имат за цел подобряване на позицията на млякото и млечните продукти на пазара, и осигуряване на лоялна конкуренция между мазнините за мазане от млечен и немлечен произход, като и в полза за производителите, така и за потребителите. Правилата, съдържащи се в Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти (35), имат за цел да защитят потребителя и да създадат условия на конкуренция между млечните продукти и конкуриращите ги продукти по отношение на наименованията, етикетирането и рекламирането на продуктите, без да се допуска нарушаване на правилата за конкуренция. Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година относно определянето на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене (36), предвижда правила, чиято цел е да се гарантира високо качество на млякото за пиене и наличие на продукти, задоволяващи потребностите и желанията на потребителите, като по този начин се стабилизират съответните пазари и се осигури висококачествено мляко за пиене на потребителя. Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане (37), задава пазарните стандарти за съответните млечни и немлечни продукти с ясна и отчетлива класификация, съпровождана от правила за наименованията. В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят.
(52)
За сектора на яйцата и птичето месо съществуват разпоредби относно пазарните стандарти и, в някои случаи, относно производството. Тези разпоредби се съдържат в Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Съвета от 19 юни 2006 г. относно стандартите за търговия с яйца (38), Регламент (EИО) № 1906/90 на Съвета oт 26 юни 1990 г. относно определени стандарти за търговията с птиче месо (39) и Регламент (EИО) № 2782/75 на Съвета oт 29 октомври 1975 г. относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми (40). Съществените правила, съдържащи се в тези регламенти, следва да се включат в настоящия регламент.
(53)
Съгласно регламент (ЕО) № 1028/2006, пазарните стандарти за яйца следва да се прилагат по принцип за всички яйца от кокошки от вида Gallus gallus, търгувани в Общността и, като общо правило, също за предназначените за износ в трети страни. Регламентът установява разграничение между яйцата, подходящи и тези не подходящи за пряка консумация от човека, чрез въвеждането на два класа качество за яйца. Предвидена е разпоредба за осигуряване на подходяща информация за потребителя относно класирането по качество и тегло, както и относно използвания метод на отглеждане. Накрая този регламент определя и специфични правила за яйцата, внасяни от трети страни, съгласно които специални разпоредби, действащи в определени трети страни, могат да оправдаят дерогации от пазарните стандарти, ако равностойността им на Ощностното законодателство е гарантирана.
(54)
По отношение на птичето месо, Регламент (ЕИО) № 1906/90 определя, че пазарните стандарти следва по принцип да се прилагат за определени видове птиче месо, подходящи за консумация от човека, които се търгуват в Общността, като същевременно птичето месо, предназначено за износ в трети страни, следва да се изключи от прилагането на тези стандарти. Регламентът въвежда категоризиране на птичето месо в два класа в зависимост от структурата и външния вид, както и от условията, при които месото се предлага за продажба.
(55)
Съгласно тези регламенти, държавите-членки следва да могат да освободят от прилагането на пазарните стандарти съответно яйца и птиче месо, продавани чрез определени форми на пряка продажба от производител на краен потребител, в случай че се търгуват малки количества.
(56)
Регламент (ЕО) № 2782/75 установява специални правила относно търговията и транспортирането на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, както и относно отглеждането на яйца за люпене в инкубатор. Регламентът предвижда в частност индивидуално маркиране на яйцата за люпене, използвани за производство на пилета, а също и начина на опаковане и вида опаковъчен материал при тяхното транспортиране. Той обаче изключва малки развъдно-подобрителни и други развъдни предприятия от задължителното прилагане на определените в него стандарти.
(57)
В съответствие с целите на настоящия регламент, тези правила следва да се запазят, без да се засяга съдържанието им по същество. Други разпоредби от технически характер, съдържащи се в посочените регламенти, следва обаче да бъдат разгледани в правилата за прилагане, които следва да се приемат от Комисията.
(58)
Както понастоящем е предвидено в ООП на хмел, на територията на Общността следва да се прилага политика относно качеството посредством изпълнителни разпоредби, касаещи сертифицирането, заедно с такива, които като общо правило забраняват предлагането на пазара на продукти, за които не е издаден сертификат или в случай на вносни продукти, за тези от тях, които не отговарят на равностойни изисквания за качество.
(59)
Описанията и определенията за маслиново масло, както и търговското му наименование, са съществен елемент на пазарния ред по отношение на задаването на стандарти за качество и предоставят на потребителя подходяща информация за продукта и следва да бъдат запазени в настоящия регламент.
(60)
Една от горепосочените схеми за отпускане на помощ, допринасяща за поддържането на равновесие на пазара на мляко и млечни продукти и за стабилизирането на пазарните цени в този сектор, се състои от схема за отпускане на помощ, която се съдържа в Регламент (ЕО) № 1255/1999, за преработката на обезмаслено мляко в казеин и казеинати. Регламент (ЕИО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената (41) предвижда правила за използването на казеин и казеинати при производството на сирене, за да се противодейства на неблагоприятните ефекти, които могат да възникнат вследствие на тази схема за отпускане на помощ, имайки предвид уязвимостта на сиренето по отношение на операциите по заместване с казеин и казеинати, като по този начин се цели стабилизиране на пазара. Тези правила следва да бъдат включени в настоящия регламент.
(61)
Преработването на някои земеделски суровини в етилов алкохол е тясно свързано със стопанисването на тези суровини. Това може да допринесе съществено за подобряване стойността им и може да бъде от голямо икономическо и социално значение за икономиката на определени региони на Общността, или може да е съществен източник на приходи за производителите на съответните суровини. То също така позволява пласиране на продукти с неудовлетворително качество и на краткотрайни излишъци, което може да причини временни проблеми в определени сектори.
(62)
В секторите на хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, тютюна и бубарството законодателството се съсредоточава върху различни видове организации, за да постигне целите на политиката, по-специално с оглед стабилизиране на пазарите на съответните продукти и подобряване и гарантиране на тяхното качество чрез съвместни действия. Разпоредбите, които досега регулираха тази система от организации, се основаваха на организации, признати от държавите-членки, или при определени условия, от Комисията, в съответствие с разпоредби, които следва да бъдат приети от Комисията. Тази система следва да се запази и съществуващите разпоредби следва да бъдат хармонизирани.
(63)
В подкрепа на определени дейности на междубраншови организации, които са от особен интерес с оглед на съществуващите правила за ООП на тютюн, следва да се предвидят разпоредби с цел правилата, приети от една междубраншова организация за нейните членове, при определени условия да обхващат всички производители и групи, които не са членове, в рамките на един или повече региони. Същото следва да се прилага и по отношение на други дейности на междубраншови организации, които са от общ икономически и технически интерес за сектора на тютюна, така че да са от полза за всички заети лица във въпросните браншове. Следва да се осъществява тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията. Комисията следва да има правомощия да провежда постоянен контрол, по-специално по отношение на споразуменията и съгласуваните практики, приети от такива организации.
(64)
В някои сектори, различни от тези, в които действащите понастоящем правила предвиждат организациите на производителите или междубраншовите организации да бъдат признати, държавите-членки могат да признаят такива организации въз основа на националното законодателство, доколкото то е съвместимо с правото на Общността. Тази възможност следователно трябва да бъде изяснена. Освен това, следва да се приемат правила, според които, ако дадена организация на производители или междубраншова организация е призната в съответствие с действащи понастоящем норми, това да е признаване да е действително и след приемането на настоящия регламент.
(65)
Единният пазар на Общността включва търговска система по външните граници на Общността. Тази търговска система следва да включва вносни мита и възстановявания при износ и по правило следва да стабилизира пазара на Общността. Търговската система следва да се основава на ангажиментите, приети съгласно Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори.
(66)
Контролът на обема на търговията със земеделски продукти с трети страни в ООП на секторите на зърнените култури, ориза, захарта, семената, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо, живите растения и етиловия алкохол от земеделски произход досега е бил подчинен, както за вноса, така и за износа, на системи на задължително лицензиране или на системи, при които Комисията е била овластена да определя лицензионни изисквания.
(67)
Контролът на търговските потоци е преди всичко въпрос на управление, който следва да се разглежда по гъвкав начин. Предвид това и въз основа на опита, натрупан в тези ООП, при които управлението на лицензиите вече е възложено на Комисията, изглежда уместно този подход да обхване всички сектори, в които се използват лицензии за внос и износ. Решението за въвеждане на лицензионни изисквания следва да се вземе от Комисията, предвид необходимостта от лицензия за внос с цел управление на съответните пазари и по-специално за контрол на вноса на въпросните продукти.
(68)
В по-голямата си част митата за земеделски продукти съгласно споразуменията на Световната търговска организация (СТО) се съдържат в общата митническа тарифа. За някои продукти от секторите на зърнените култури и ориза обаче въвеждането на допълнителни механизми налага да се предвиди възможност за приемане на дерогации.
(69)
За да се предотвратят или за да се противодейства на неблагоприятните ефекти върху пазара на Общността, които могат да възникнат вследствие на вноса на определени земеделски продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже с плащане на допълнително мито, ако са изпълнени определени условия.
(70)
Уместно е при определени условия на Комисията да се предоставят правомощия за откриване и управляване на вносни тарифни квоти в резултат на международни споразумения, сключени в съответствие с Договора или произтичащи от други актове на Съвета.
(71)
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз (42) цели да осигури правилното функциониране на системата от мита при внос на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз. Тези правила следва да се включат в настоящия регламент.
(72)
Общността е сключила няколко споразумения с трети страни за преференциален достъп до пазара, позволяващи на тези страни да изнасят тръстикова захар в Общността при благоприятни условия. ООП на захар обезпечава развитието на нуждите на рафинериите от захар за рафиниране и при определени условия запазването на лицензиите за внос за специализирани потребители на значителни количества вносна сурова тръстикова захар, считани за рафинерии на пълен работен ден в Общността. Тези разпоредби следва да се запазят.
(73)
За да се избегне смущаването на ООП на коноп за влакно вследствие отглеждането на незаконни конопени култури, съответният регламент предвижда проверки на вноса на коноп и конопено семе за да гарантира, че за тези продукти се предоставят известни гаранции по отношение на съдържанието на тетрахидроканабинол. Освен това, вносът на конопено семе, което не е предназначено за посев се подчиняваха на контролна система, предвиждаща предоставяне на разрешения на съответните вносители. Тези разпоредби следва да се запазят.
(74)
В цялата Общност се следва система за качество по отношение на продуктите от сектора на хмела. В случай на вносни продукти, в настоящия регламент следва да се включат разпоредби, гарантиращи, че се внасят само продукти, отговарящи на равностойни минимални характеристики на качеството.
(75)
Митническата система допуска възможност за премахване на всички други предпазни мерки по външните граници на Общността. При изключителни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неадекватни. В такива случаи, за да не остане пазарът на Общността незащитен срещу смущенията, които могат да последват, Общността следва да може незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да съответстват на международните ангажименти на Общността.
(76)
За да се осигури правилното функциониране на ООП, и по-специално за да се избегнат смущения на пазара, ООП на редица продукти традиционно предвиждаше възможността за забрана използването на режим активно или пасивно усъвършенстване. Тази възможност следва да се запази. Освен това опитът показва, че когато има смущения на пазарите или същите са застрашени от смущения вследствие използването на тези режими, се налага да се предприемат действия своевременно. Поради тази причина на Комисията следва да се предоставят съответни правомощия. Уместно е в този смисъл да се даде възможност на Комисията временно да преустанови използването на режим активно или пасивно усъвършенстване в такива ситуации.
(77)
Разпоредбите за отпускане на възстановявания при износ в трети страни предвид разликата между цените в Общността и на световния пазар и попадащи в границите, поставени с поетите от Общността задължения по линия на СТО, следва да служат за осигуряване на участието на Общността в международната търговия с определени продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент. Субсидираният износ следва да се подчинява на ограничения по отношение на стойността и количеството.
(78)
Спазването на ограниченията по отношение на стойността следва да се гарантира в момента на определяне на възстановяванията при износ чрез мониторинг на плащанията съгласно правилата, отнасящи се до Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство. Мониторингът може да бъде улеснен чрез задължително предварително определяне на възстановяванията при износ, като се допуска възможността, в случай на диференцирани възстановявания при износ, за промяна в посоченото местоназначение в рамките на един географски район, където се прилага единна ставка на възстановяване при износ. В случай на промяна на местоназначението следва да се изплатят възстановяванията при износ, приложими за действителното местоназначение, като горната граница на сумата да е приложима за предварително определеното местоназначение.
(79)
Спазването на количествените ограничения следва да се гарантира чрез надеждна и ефективна система за мониторинг. За тази цел отпускането на възстановяванията при износ следва да се обвърже с лицензия за износ. Възстановяванията при износ следва да се отпускат до наличните лимити, в зависимост от конкретното положение на всеки съответен продукт. Изключения от това правило следва да бъдат разрешени само в случай на преработени продукти, които не са изброени в приложение I към Договора и за които не важат ограниченията за обем. Следва да бъде предвидена възможност за дерогация от стриктното спазване на правила за управление за продуктите, за които не съществува вероятност възстановяванията при износ да надвишат определените количества.
(80)
В случай на износ на живи животни от рода на едрия рогат добитък следва да бъде предвидена възможност възстановяванията при износ да се предоставят и изплащат само ако са спазени установените в законодателството на Общността разпоредби относно благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на превоз.
(81)
Земеделските продукти могат в определени случаи да се ползват от специални преференции при внос в трети страни ако продуктите отговарят на определени спецификации и/или ценови условия. Необходимо е административно сътрудничество между властите в третата страна, в която се извършва вносът, и Общността, за да се осигури правилното прилагане на такава система. За тази цел продуктите следва да бъдат придружени от сертификат, издаден в Общността.
(82)
Износът на клубено-луковици в трети страни е от изключително икономическо значение за Общността. Поддържането и развитието на този износ може да се гарантира чрез стабилизиране на цените в този отрасъл. По тази причина следва да бъде предвидена възможност за прилагане на минимални цени за износ на въпросните продукти.
(83)
В съответствие с член 36 от Договора, разпоредбите на главата от Договора, която се отнася за правилата на конкуренция, се прилагат за производството и търговията със земеделски продукти само до степен, определена от Съвета в рамките на член 37, параграфи 2 и 3 от Договора и в съответствие с определената в него процедура. В различните ООП разпоредбите относно държавната помощ са обявени за приложими в голяма степен. Прилагането в частност на правилата от Договора, отнасящи се до предприятията, бе допълнително разяснено в Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на някои правила за конкуренция при производството и търговията със селскостопански продукти (43). В съответствие с целта да се създаде пълен набор от правила относно пазарната политика е уместно съответните разпоредби да бъдат включени в настоящия регламент.
(84)
Правилата за конкуренция, отнасящи се до споразуменията, решенията и практиките посочени в член 81 от Договора и до злоупотребата с господстващо положение на пазара, следва да се прилагат по отношение на производството и търговията със земеделски продукти до степен, която не възпрепятства функционирането на националните организации на селскостопанските пазари и не застрашава постигането на целите на ОСП.
(85)
Специален подход се взема в случай на организациите на земеделските производители, които се занимават най-вече със съвместното производство или реализация на земеделски продукти или използването на обща техническа база, освен ако такива съвместни действия не изключват конкуренцията или не застрашават постигането на целите, залегнали в член 33 от Договора.
(86)
С цел да не се компрометира развитието на ОСП и да се гарантира правна сигурност и недискриминационно отношение към съответните предприятия, Комисията следва да има всички правомощия, при контрол от страна на Съда на Европейските общности, да определя дали споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 81 от Договора, съответстват на целите на ОСП.
(87)
Правилното функциониране на единния пазар на основата на общи цени би било изложено на риск от отпускането на национална помощ. Ето защо разпоредбите на Договора относно държавната помощ следва, като общо правило, да се прилагат за продуктите, включени в настоящия регламент. В определени ситуации следва да се допускат изключения. В случаите, когато са в сила такива изключения, обаче, Комисията следва да е в състояние да изготви списък на съществуващи, нови или предложени национални помощи, да изпрати съответна информация до държавите-членки и да им предложи подходящи мерки.
(88)
От момента на присъединяването им Финландия и Швеция могат, поради специфичните икономически условия на производството и предлагането на пазара на месо и продукти от северен елен, да отпускат помощ в тази област. Освен това, Финландия може с разрешение на Комисията да отпуска помощ съответно за определени количества семена и определени количества семена на зърнени култури, произвеждани единствено във Финландия поради нейните специфични климатични условия. Необходимо е тези изключения да се запазят.
(89)
В държавите-членки със значително намаление в квотата за захар производителите на захарно цвекло ще се изправят пред особено тежки проблеми, свързани с приспособяването. В такива случаи преходната помощ на Общността за производителите на захарно цвекло, предвидена в глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003, няма да бъде достатъчна за разрешаване на трудностите пред производителите на захарно цвекло. Поради тази причина следва да се разреши на държавите-членки, които са намалили квотата си с над 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета, да отпускат държавна помощ на производителите на захарно цвекло през периода на прилагане на преходната помощ от Общността. За да се осигури, че държавите-членки не отпускат държавни помощи, надвишаващи потребностите на местните производители на захарно цвекло, определянето на общия размер на съответната държавна помощ следва да подлежи на одобрение от Комисията, освен по отношение на Италия, където максималната потребност от най-високо продуктивния вид захарно цвекло, необходима за приспособяване към пазарните условия след реформата, може да бъде приблизително оценена на 11 EUR на тон произведено захарно цвекло. Освен това, поради специфичните проблеми, които се очаква да възникнат в Италия, следва да се запази възможността производителите на захарно цвекло да се възползват пряко или косвено от отпусната държавна помощ.
(90)
Във Финландия отглеждането на захарно цвекло е обусловено от определени географски и климатични условия, които биха повлияли неблагоприятно сектора извън общото въздействие на реформата на сектора на захарта. По тази причина следва да се запази възможността, предвидена в ООП на захар, разрешаваща на тази държава-членка да отпуска постоянно на своите производители на захарно цвекло държавна помощ в съответния размер.
(91)
Предвид конкретната ситуация в Германия, където понастоящем се предоставя национална помощ на голям брой дребни производители на алкохол при специфичните условия на германския алкохолен монопол, е необходимо да се разреши това подпомагане да продължи за ограничен период от време. Необходимо е също в края на този период да се предвиди представяне на доклад от Комисията за действието на тази дерогация, придружен с подходящи предложения.
(92)
Ако държава-членка желае да поддържа на своя територия мерки, насърчаващи консумацията на мляко и млечни продукти в Общността, трябва да се предвиди възможност за финансиране на такива мерки чрез такса за промоциране на производителите на мляко на национално равнище.
(93)
За да се вземе предвид възможното развитие в производството на сух фураж, Комисията следва, преди 30 септември 2008 г., на базата на оценка на ООП на сух фураж, да представи на Съвета доклад за сектора. Докладът следва да съдържа, ако е необходимо, подходящи предложения. Освен това, с определена периодичност Комисията следва да представя доклади на Европейския парламент и Съвета относно схемата за подпомагане, прилагана по отношение на сектор пчеларство.
(94)
Необходимо е адекватно информиране за текущото състояние на пазара на хмел в Общността и за перспективите за неговото развитие. Поради това следва да се предвиди възможност за регистриране на всички договори за доставка на хмел, произведен в Общността.
(95)
Уместно е да бъдат предвидени, при определени условия и за определени продукти, мерки, които да се предприемат при възникване или при вероятност за възникване на смущения в резултат на значителни промени на цените във вътрешния пазар или във връзка с котировки или цени на световния пазар.
(96)
Необходимо е да се създаде рамка от специални мерки за етиловия алкохол от земеделски произход, за да може да се събират икономически данни и да се анализира статистическата информация с цел наблюдение на пазара. Доколкото пазарът на етилов алкохол от земеделски произход е обвързан с пазара на етилов алкохол като цяло, необходимо е също така да се предоставя информация относно пазара на етилов алкохол от неземеделски произход.
(97)
Разходите на държавите-членки в резултат на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
(98)
Комисията следва да бъде упълномощена да приема необходимите мерки с цел решаване на специфични практически проблеми в извънредни случаи.
(99)
Тъй като общите селскостопански пазари са в непрекъснато развитие, държавите-членки и Комисията следва постоянно да се информират взаимно за съответните промени.
(100)
За да се предотврати злоупотреба с предвидените в настоящия регламент предимства, такива не следва да се предоставят или съответно следва да се отнемат в случаите, когато се установи, че условията, за получаването на които да е от тези предимства са били създадени изкуствено в противоречие с целите на настоящия регламент.
(101)
С цел да се гарантира изпълнението на задълженията, предвидени в настоящия регламент, е необходимо прилагане на мерки за контрол, административни мерки и административни наказания в случай на неизпълнение. По тази причина на Комисията следва да се дадат правомощия да приема съответните правила, включително такива касаещи възстановяването на неправомерно изплатени суми и задълженията на държавите-членки за представяне на доклади, които произтичат от прилагането на настоящия регламент.
(102)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва като общо правило да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 година относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, поверени на Комисията (44). По отношение, обаче, на някои мерки съгласно настоящия регламент, които са свързани с правомощията на Комисията, които изискват бързи действия или са от чисто административен характер, Комисията следва да бъде овластена да действа самостоятелно.
(103)
Поради включването в настоящия регламент на определени елементи от ООП на плодове и зеленчуци, на преработени плодове и зеленчуци и на вино, необходимо е в тези ООП да бъдат направени някои изменения.
(104)
Настоящият регламент включва разпоредби относно приложимостта на правилата за конкуренция съгласно Договора. Досега такива разпоредби са били предмет на Регламент (ЕО) № 1184/2006. Необходимо обхвата на този регламент да бъде изменен така, че неговите разпоредби да се прилагат само за продукти, изброени в приложение I към Договора, които не са предмет на настоящия регламент.
(105)
Настоящият регламент включва разпоредби, които се съдържат в основните регламенти, изброени в съображения 2 и 3, с изключение на тези, съдържащи се в Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1493/1999. Освен това, настоящият регламент включва разпоредби от следните регламенти:
-
Регламент (ЕИО) № 2729/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно таксите върху вноса на смеси от зърнени култури, ориз и натрошен ориз;
-
Регламент (EИО) № 2763/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година за определяне на общите правила относно предоставяне на помощ за частно складиране на свинско месо (45);
-
Регламент (ЕИО) № 2782/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно производството и търговията с яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
-
Регламент (ЕИО) № 707/76 на Съвета от 25 март 1976 година относно признаване на организации на бубари (46);
-
Регламент (ЕИО) № 1055/77 на Съвета от 17 май 1977 година относно съхранението и движението на продукти, изкупени от интервенционна агенция (47);
-
Регламент (ЕИО) № 2931/79 на Съвета от 20 декември 1979 година за предоставяне на помощ при износ на селскостопански продукти, които могат да се ползват със специални преференции при внос в трета страна (48);
-
Регламент (ЕИО) № 3220/84 на Съвета от 13 ноември 1984 година за определяне на скалата на Общността за класификация на кланични трупове на свине;
-
Регламент (ЕИО) № 1898/87 на Съвета от 2 юли 1987 година относно закрилата на наименованията, използвани в търговията с мляко и млечни продукти;
-
Регламент (ЕИО) № 3730/87 на Съвета от 10 декември 1987 година за определяне на общи правила за снабдяването с храна от интервенционни складове на определени организации и за разпределянето ѝ сред най-нуждаещите се лица в Общността;
-
Регламент (ЕИО) № 386/90 на Съвета от 12 февруари 1990 година относно контрола върху износа на селскостопански продукти, за които са отпуснати възстановявания или други суми (49);
-
Регламент (ЕИО) № 1186/90 на Съвета от 7 май 1990 година относно разширяване на приложното поле на скалата на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда;
-
Регламент (ЕИО) № 1906/90 на Съвета от 26 юни 1990 година относно определени стандарти за търговията с птиче месо;
-
Регламент (ЕО) № 2204/90 на Съвета от 24 юли 1990 година за определяне на допълнителни общи правила относно общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на сирената;
-
Регламент (ЕИО) № 2077/92 на Съвета от 30 юни 1992 година относно междубраншовите организации и споразумения в сектора на тютюна (50);
-
Регламент (EИО) № 2137/92 на Съвета от 23 юли 1992 година относно скала на Общността за класифицикация на кланичните трупове на овце и определяне на стандарта на Общността за качеството на пресни и охладени кланични трупове на овце;
-
Регламент (ЕО) № 2991/94 на Съвета от 5 декември 1994 година за определяне на стандарти за масла за мазане;
-
Регламент (ЕО) № 2597/97 на Съвета от 18 декември 1997 година за определяне на допълнителни правила за общата организация на пазара на мляко и млечни продукти по отношение на млякото за пиене;
-
Регламент (ЕО) № 2250/1999 на Съвета от 22 октомври 1999 година относно тарифна квота за масло с произход от Нова Зеландия (51);
-
Регламент (EO) № 1788/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно въвеждането на такса в сектора на млякото и млечните продукти;
-
Регламент (ЕО) № 1028/2006 на Комисията от 19 юни 2006 година относно стандартите за търговия с яйца;
-
Регламент (EО) № 1183/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година относно скалата на Общността за класифицикация на кланичните трупове на възрастни говеда.
(106)
По тази причина посочените регламенти следва да бъдат отменени. С оглед на правната сигурност и предвид броя на актовете, които се отменят с настоящия регламент, както и броя на актовете, приети съгласно първите актове или изменени от тях, целесъобразно е да се изясни, че отмяната не засяга действителността на законодателни актове, приети по силата на отменен акт, нито действителността на всяко изменение, извършено по този начин, на други законодателни актове.
(107)
Настоящият регламент следва да започне да се прилага, като общо правило, от 1 януари 2008 г. За да се гарантира, че новите разпоредби от настоящия регламент не възпрепятстват текущата пазарна 2007/2008 година, следва да се предвиди по-късна дата за прилагане по отношение на тези сектори, за които, са предвидени пазарни години. Настоящият регламент следва да се прилага само от началото на пазарната 2008/2009 година за засегнатите сектори. Като следствие, съответните регламенти, уреждащи тези сектори, следва да продължат да се прилагат до края на съответната пазарна 2007/2008 година.
(108)
Освен това, по отношение на някои други сектори, за които не са предвидени пазарни години, следва да се предвиди по-късна дата на прилагане, за да се гарантира плавен преход от съществуващите ООП към настоящия регламент. Вследствие регламентите, уреждащи съществуващите ООП за тези сектори, следва да продължат да се прилагат до по-късната дата на прилагане, предвидена в настоящия регламент.
(109)
Що се отнася до Регламент (ЕО) 386/90, правомощията по уреждане на същността, предмет на този регламент, се прехвърлят с настоящия регламент на Комисията. Освен това, регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006 се отменят с настоящия регламент, като само някои части от тях се включват в него. Други подробности, съдържащите се в посочените регламенти, следва да се разгледат в правила за изпълнение, които Комисията следва да приеме. На Комисията следва да се предостави допълнително време за установяването на съответните правила. Ето защо посочените регламенти следва да продължат да се прилагат до 31 декември 2008 г.
(110)
Следните актове на Съвета стават ненужни и следва да бъдат отменени:
-
Регламент (ЕИО) № 315/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за клубено-луковици, луковици и клубени на цъфтящи растения (52);
-
Регламент (ЕИО) № 316/68 на Съвета от 12 март 1968 година за определяне на стандарти за качество за свежи рязани цветя и свежа декоративна зеленина (53);
-
Регламент (ЕИО) № 2517/69 на Съвета от 9 декември 1969 година за определяне на някои правила за реорганизиране на производството на плодове в Общността (54);
-
Регламент (ЕИО) № 2728/75 на Съвета от 29 октомври 1975 година относно помощите за производството и за търговията с картофено нишесте и с картофи за производство на нишесте (55);
-
Регламент (ЕИО) № 1358/80 на Съвета от 5 юни 1980 година за определяне на индикативната цена и интервенционната цена за възрастни говеда за пазарната 1980/81 година и въвеждане на скала на Общността за класификация на кланичните трупове на възрастни говеда (56);
-
Регламент (ЕИО) № 4088/87 на Съвета от 21 декември 1987 година за определяне на условия за прилагане на преференциални мита върху вноса на някои цветя с произход от Кипър, Израел и Йордания (57);
-
Решение 74/583/ЕИО на Съвета от 20 ноември 1974 година относно наблюдението на движенията на захар (58).
(111)
Преходът от уредбата, предвидена в разпоредбите и регламентите, които се отменят с настоящия регламент, може да предизвика трудности, които не са предмет на разглеждане в настоящия регламент. За да се справи с тези трудности, Комисията следва да бъде оправомощена да приема преходни мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
СЪДЪРЖАНИЕ
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Подраздел III
Интервенционна цена
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Подраздел II
Незадължителна помощ
Раздел IV
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Раздел IV
Коригиране на предлагането
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Подраздел II
Превишаване на квоти
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Подраздел III
Превишаване на квоти
Раздел IV
Процедурни разпоредби
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Раздел II
Възстановяване при производство
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Раздел II
Условия за производство
Раздел III
Процедурни правила
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Раздел III
Процедурни правила
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Раздел II
Вносни мита и такси
Раздел III
Управление на квотите за внос
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Раздел II
Възстановявания при износ
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
ПРИЛОЖЕНИЕ I
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Сух фураж
Част V:
Семена
Част VI:
Хмел
Част VII:
Маслиново масло и трапезни маслини
Част VIII:
Лен и коноп, предназначени за производството на влакна
Част IX:
Плодове и зеленчуци
Част X:
Продукти от преработени плодове и зеленчуци
Част XI:
Банани
Част XII:
Вино
Част XIII:
Живи дървета и други растения, луковици, корени и подобни на тях, рязани цветя и декоративна зеленина
Част XIV:
Суров тютюн
Част XV:
Говеждо и телешко месо
Част XVI:
Мляко и млечни продукти
Част XVII:
Свинско месо
Част XVIII:
Овче месо и козе месо
Част XIX:
Яйца
Част XX:
Птиче месо
Част XXI:
Други продукти
ПРИЛОЖЕНИЕ II
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 1, ПАРАГРАФ 3
Част I:
Етилов алкохол от земеделски произход
Част II:
Пчелни продукти
Част III:
Копринени буби
ПРИЛОЖЕНИЕ III
ОПРЕДЕЛЕНИЯ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 1
Част I:
Определения, отнасящи се за сектора на ориза
Част II:
Определения, отнасящи се за сектора на захарта
Част III:
Определения, отнасящи се за сектора на хмела
Част IV:
Определения, отнасящи се за сектор говеждото и телешкото месо
Част V:
Определения, отнасящи се за сектора на млякото и млечните продукти
Част VI:
Определения, отнасящи се за сектора на яйцата
Част VII:
Определения, отнасящи се за сектора на птичето месо
Част VIII:
Определения, отнасящи се за сектора на пчеларството
ПРИЛОЖЕНИЕ IV
СТАНДАРТНО КАЧЕСТВО НА ОРИЗ И ЗАХАР
A.
Стандартно качество за неолющен ориз
Б.
Стандартно качество за захар
ПРИЛОЖЕНИЕ V
СКАЛИ НА ОБЩНОСТТА ЗА КЛАСИФИКАЦИЯ НА КЛАНИЧНИ ТРУПОВЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 42
A.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък
Б.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от свине
В.
Скала на Общността за класификация на кланични трупове от овце
ПРИЛОЖЕНИЕ VI
НАЦИОНАЛНИ И РЕГИОНАЛНИ КВОТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 56 И 59
ПРИЛОЖЕНИЕ VII
ДОПЪЛВАЩИ КВОТИ ЗА ИЗОГЛЮКОЗА, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 55, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ VIII
ПОДРОБНИ ПРАВИЛА ЗА ТРАНСФЕРИ НА КВОТИ ЗА ЗАХАР ИЛИ ИЗОГЛЮКОЗА В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 60
ПРИЛОЖЕНИЕ IX
НАЦИОНАЛНИ КВОТИ И РЕЗЕРВ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 66
ПРИЛОЖЕНИЕ X
РЕФЕРЕНТНА МАСЛЕНОСТ, ПОСОЧЕНА В ЧЛЕН 70
ПРИЛОЖЕНИЕ XI
A.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 94, параграф 1
Б.
Разпределение на максималното гарантирано количество между държавите-членки, посочени в член 89
ПРИЛОЖЕНИЕ ХII
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И НАИМЕНОВАНИЯ ОТНОСНО МЛЯКОТО И МЛЕЧНИТЕ ПРОДУКТИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 1
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIII
ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА НА МЛЯКО, ПРЕДНАЗНАЧЕНО ЗА КОНСУМАЦИЯ ОТ ЧОВЕКА, ПОСОЧЕНО В ЧЛЕН 114, ПАРАГРАФ 2
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIV
ПАЗАРНИ СТАНДАРТИ ЗА ПРОДУКТИ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЯЙЦАТА И ПТИЧЕТО МЕСО, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 116
A.
Пазарни стандарти за яйца от кокошки от вида Gallus gallus
Б.
Пазарни стандарти за птиче месо
В.
Маркетингови стандарти за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми
ПРИЛОЖЕНИЕ ХV
МАРКЕТИНГОВИ СТАНДАРТИ, КОИТО СЕ ПРИЛАГАТ КЪМ МАЗНИНИ ЗА МАЗАНЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 115
Допълнение към приложение XV
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVI
ОПИСАНИЯ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ НА МАСЛИНОВО МАСЛО И МАСЛИНОВО МАСЛО ОТ МАСЛИНОВО КЮСПЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 118
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVII
ВНОСНИ МИТА ЗА ОРИЗ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕНОВЕ 137 И 139
ПРИЛОЖЕНИЕ ХVIII
ОРИЗ ОТ СОРТОВЕТЕ BASMATI, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 138
ПРИЛОЖЕНИЕ ХIX
ДЪРЖАВИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 153, ПАРАГРАФ 3 И ЧЛЕН 154, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б) И В ЧАСТ II, ТОЧКА 12 ОТ ПРИЛОЖЕНИЕ III
ПРИЛОЖЕНИЕ ХX
СПИСЪК НА ПРОДУКТИТЕ ОТ СЕКТОРИТЕ НА ЗЪРНЕНИТЕ КУЛТУРИ, ОРИЗА, ЗАХАРТА, МЛЯКОТО И ЯЙЦАТА, ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 26, БУКВА А), II), И ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
Част I:
Зърнени култури
Част II:
Ориз
Част III:
Захар
Част IV:
Мляко
Част V:
Яйца
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXI
СПИСЪК НА НЯКОИ ПРОДУКТИ, СЪДЪРЖАЩИ ЗАХАР, ЗА ЦЕЛИТЕ НА ПРЕДОСТАВЯНЕТО НА ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС, ПОСОЧЕНИ В ЧАСТ III, ГЛАВА III, РАЗДЕЛ II
ПРИЛОЖЕНИЕ ХXII
ТАБЛИЦИ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 202
ЧАСТ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент установява обща организация на пазарите на продуктите от следните сектори, както е предвидено по-нататък в приложение I:
а)
зърнени култури, част I от приложение I;
б)
ориз, част II от приложение I ;
в)
захар, част III от приложение I ;
г)
сух фураж, част IV от приложение I;
д)
семена, част V от приложение I;
е)
хмел, част VI от приложение I;
ж)
маслиново масло и трапезни маслини, част VII от приложение I;
з)
лен и коноп, част VIII от приложение I;
и)
плодове и зеленчуци, част IX от приложение I ;
й)
преработени плодове и зеленчуци, част X от приложение I;
к)
банани, част XI от приложение I;
л)
вино, част XII от приложение I;
м)
живи растения и цветарски продукти, част XIII от приложение I (наричани по-долу „сектор на живите растения“);
н)
суров тютюн, част XIV от приложение I;
о)
говеждо и телешко месо, част XV от приложение I;
п)
мляко и млечни продукти, част XVI от приложение I;
р)
свинско месо, част XVII от приложение I;
с)
овче месо и козе месо, част XVIII от приложение I;
т)
яйца, част XIX от приложение I;
у)
птиче месо, част XX от приложение I;
ф)
други продукти, част XXI от приложение I.
2. По отношение на секторите на плодовете и зеленчуците, преработените плодове и зеленчуци и виното се прилага само член 195 от настоящия регламент.
3. Настоящият регламент установява специфични мерки за следните сектори, които са изброени или съответно допълнително определени в приложение II:
а)
етилов алкохол от земеделски произход, част I от приложение II (наричана по-долу „сектор на земеделския етилов алкохол“);
б)
пчелни продукти, част II от приложение II (наричана по-долу „сектор на пчелните продукти“);
в)
копринени буби, част III от приложение II.
Член 2
Определения
1. За целите на прилагането на настоящия регламент се използват определенията за определени сектори, формулирани в приложение III.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„земеделски стопанин“ означава земеделски стопанин, определен в Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
„разплащателна агенция“ означава органът или органите, определени от държава-членка в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005.
в)
„интервенционна цена“ означава цената, на която продуктите се изкупуват при публична интервенция.
Член 3
Пазарни години
Установяват се следните пазарни години:
а)
от 1 януари до 31 декември на дадена година за сектора на бананите;
б)
от 1 април до 31 март на следващата година за:
i)
сектора на сухия фураж,
ii)
сектора на бубарството;
в)
от 1 юли до 30 юни на следващата година за:
i)
сектора на зърнените култури,
ii)
сектора на семената,
iii)
сектора на маслиновото масло и трапезните маслини,
iv)
сектора на лена и конопа,
v)
сектора на млякото и млечните продукти;
г)
от 1 септември до 31 август на следващата година за сектора на ориза;
д)
от 1 октомври до 30 септември на следващата година за сектора на захарта.
Член 4
Правомощия на Комисията
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, когато на Комисията се предоставят правомощия, тя действа в съответствие с процедурата по член 195, параграф 2.
Член 5
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на член 2.
Комисията може да промени определенията касаещи ориза, дадени в част I от приложение III и определението за „захар от АКТБ/индийска захар“, дадено в точка 12 от част II от посоченото приложение.
Комисията може също да определи обменните курсове за ориза на различните стадии на обработка, разходите за обработка и стойността на производните продукти.
ЧАСТ II
ВЪТРЕШЕН ПАЗАР
ДЯЛ I
ИНТЕРВЕНЦИЯ НА ПАЗАРА
ГЛАВА I
Публична интервенция и частно складиране
Раздел I
Общи разпоредби
Член 6
Обхват
1. Настоящата глава определя правилата, касаещи, където е приложимо изкупуване на базата на публична интервенция и отпускането на помощ за частно складиране по отношение на следните сектори:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини,
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче месо и козе месо.
2. За целите на настоящата глава:
а)
„зърнени култури“ означава зърнени култури, добивани в Общността,
б)
„мляко“ означава краве мляко, произведено в Общността,
в)
„обезмаслено мляко“ означава обезмаслено мляко, получено директно и изключително от краве мляко, произведено в Общността,
г)
„сметана“ означава сметана, получена директно и изключително от мляко.
Член 7
Произход от Общността
Без да се засяга член 6, параграф 2, само продукти с произход от Общността отговарят на условията за изкупуване на базата на публична интервенция или за отпускане на помощ за тяхното частно складиране.
Член 8
Референтни цени
1. За продуктите, които са обект на интервенционните мерки, посочени в член 6, параграф 1, се определят следните референтни цени:
а)
по отношение на сектора на зърнените култури:
101,31 EUR/тон, със следното месечно увеличение:
-
ноември: 0,46 EUR/тон,
-
декември: 0,92 EUR/тон,
-
януари: 1,38 EUR/тон,
-
февруари: 1,84 EUR/тон,
-
март: 2,30 EUR/тон,
-
април: 2,76 EUR/тон,
-
май: 3,22 EUR/тон,
-
юни: 3,22 EUR/тон.
Референтната цена, която е валидна за царевица и зърнено сорго през юни, остава валидна през юли, август и септември на същата година;
б)
по отношение на цената на неолющения ориз, 150 EUR/тон за стандартно качество, определено в точка А от приложение IV;
в)
по отношение на захарта:
i)
за бяла захар:
-
541,5 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
404,4 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010;
ii)
за сурова захар:
-
448,8 EUR/тон за пазарната година 2008/2009,
-
335,2 EUR/тон, считано от пазарната година 2009/2010.
Референтните цени, установени в подточки i) и ii), се прилагат за непакетирана захар франко предприятие със стандартно качество, определено в точка Б от приложение IV;
г)
по отношение на сектора на говеждото и телешкото месо, 2 224 EUR/тон за кланични трупове на мъжки животни от рода на едрия рогат добитък от клас R3 по скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, буква а);
д)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти:
i)
246,39 EUR на 100 kg за масло;
ii)
174,69 EUR на 100 kg за обезмаслено мляко на прах;
е)
По отношение на сектора на свинското месо 1 509,39 EUR/тон за кланични трупове от стандартно качество, определено на база тегло и съдържание на постно месо в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от свине, предвидена в член 42, параграф 1), буква б), както следва:
i)
кланични трупове с тегло от 60 до по-малко от 120 kg: клас Е съгласно точка Б II от приложение V;
ii)
кланични трупове с тегло от 120 до 180 kg: клас R съгласно точка Б II от приложение V.
2. Референтните цени за зърнените култури и ориза, посочени съответно в точки а) и б) от параграф 1, се отнасят до етапа на продажба на едро на доставените в склада продукти преди разтоварването им. Тези референтни цени са валидни за всички интервенционни центрове на Общността, определени за такива съгласно член 41.
3. Съветът, действащ в съответствие с процедурата по член 37, параграф 2 от Договора, може да променя референтните цени, определени в параграф 1 от настоящия член, съобразно промените в производството и пазарите.
Член 9
Отчитане на цените на пазара на захар
Комисията следва да въведе информационна система за цените на пазара на захар, включително система за публикуване на ценовите равнища на този пазар.
Системата следва да се основава на информация, предоставена от предприятията, произвеждащи бяла захар, или от други оператори, участващи в търговията със захар. Тази информация се разглежда конфиденциално.
Комисията осигурява публикуваната информация да не позволява разпознаване на цените, използвани от отделните предприятия или оператори.
Раздел II
Публична интервенция
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 10
Продукти, отговарящи на условията за публична интервенция
1. Публична интервенция се прилага по отношение на следните продукти при условията, установени в настоящия раздел, и при допълнителни изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
обикновена пшеница, твърда пшеница, ечемик, царевица и сорго;
б)
неолющен ориз;
в)
бяла или сурова захар, при условие че съответната захар е произведена в рамките на квотата от захарно цвекло или захарна тръстика, добити в Общността;
г)
прясно или охладено месо от сектора на говеждото и телешкото месо под кодове по КН 0201 10 00 и от 0201 20 20 до 0201 20 50;
д)
масло, произведено директно и изключително от пастьоризирана сметана в одобрено предприятие в Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
е)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в процес на впръскване и в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко, с минимално тегловно съдържание на протеини от 35,6 % от обезмасления сух екстракт.
2. Публична интервенция може да се прилага в сектора на свинското месо при спазване на установените в настоящия раздел условия и на допълнителни изисквания и условия, които следва да се определят от Комисията в съответствие с член 43, по отношение на цели и половинки трупове, пресни или охладени, попадащи под код по КН 0203 11 10, гърди (шарено месо), пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0203 19 15, и неразтопени мазнини от свине, пресни или охладени, попадащи под код по КН ex 0209 00 11.
Подраздел II
Откриване и преустановяване на изкупуването
Член 11
Зърнени култури
1. Публичната интервенция за зърнените култури се открива:
а)
от 1 август до 30 април за Гърция, Испания, Италия и Португалия;
б)
от 1 декември до 30 юни за Швеция;
в)
от 1 ноември до 31 май за останалите държави-членки.
Изкупуването на базата на публична интервенция на царевица, обаче, следва да се извършва единствено в следните граници:
а)
700 000 тона за пазарната година 2008/2009;
б)
0 тона, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Когато интервенционният период в Швеция води до отклоняване на зърнени култури от други държави-членки към интервенция в Швеция, Комисията приема мерки за коригиране на това положение.
Член 12
Ориз
Публичната интервенция за неолющения ориз се открива в периода от 1 април до 31 юли. Изкупуването на базата на публична интервенция, обаче, следва да бъде ограничено до 75 000 тона за период.
Член 13
Захар
1. Публичната интервенция за захарта се открива през целия период на пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Публичната интервенция, обаче, следва да провежда в размер до 600 000 тона, изразени в бяла захар, за пазарна година.
2. Захар, складирана в съответствие с параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в членове 32, 52 или 63.
Член 14
Говеждо и телешко месо
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за говеждо и телешко месо, ако в период от две последователни седмици средната пазарна цена в дадена държава-членка или регион на държава-членка, регистрирана въз основа на скалата на Общността за класификация на кланични трупове, предвидена в член 42, параграф 1, е била под 1 560 EUR/тон.
2. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, закрива публичната интервенция тогава, когато за период от поне една седмица условието предвидено в параграф 1 вече не се изпълнява.
Член 15
Масло
1. Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, открива публична интервенция за масло в съответната държава-членка или държави-членки в периода от 1 март до 31 август, ако в рамките на представителен период пазарните цени на маслото в една или повече държави-членки са под 92 % от референтната цена.
2. След като пазарните цени на маслото в съответната държава-членка или държави-членки достигнат или надхвърлят 92 % от референтната цена в рамките на представителен период, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, временно преустановява изкупуването на базата на публична интервенция.
Освен това, когато количествата, предложени за интервенция по време на предвидения в параграф първи период, надхвърлят 30 000 тона, Комисията може временно да преустанови изкупуването на базата на публична интервенция. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
3. Комисията установява подробните правила за определяне на пазарните цени за маслото.
Член 16
Обезмаслено мляко на прах
За обезмасленото мляко на прах публичната интервенция се открива в периода от 1 март до 31 август.
Комисията, обаче, може временно да преустанови публичната интервенция, веднага щом предлаганите за интервенция количества в този период надхвърлят 109 000 тона. В такъв случай може да се извърши изкупуване посредством тръжна процедура съгласно спецификации, които следва да бъдат определени от Комисията.
Член 17
Свинско месо
Комисията може да реши да открие публична интервенция в сектора на свинското месо, когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния размер на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище.
Подраздел III
Интервенционна цена
Член 18
Зърнени култури
Интервенционната цена за зърнени култури е равна на референтната цена, без да се засягат увеличенията или намаленията на цената по причини, свързани с качеството.
Член 19
Ориз
Интервенционната цена за ориз е равна на референтната цена.
Ако качеството на продуктите, предложени на разплащателната агенция, обаче, се различава от стандартното качество съгласно буква А от приложение IV, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Освен това, увеличенията или намаленията на интервенционната цена може да се оопределят от Комисията с оглед да се гарантира, че това производство е ориентирано към определени разновидности.
Член 20
Захар
Интервенционната цена за захар е 80 % от референтната цена, определена за пазарната година непосредствено след пазарната година, през която е представена офертата.
Ако обаче качеството на захарта, предложена на разплащателната агенция, се различава от определеното в буква Б от приложение IV стандартно качество, за което е определена референтната цена, интервенционната цена съответно се увеличава или намалява.
Член 21
Говеждо и телешко месо
1. Интервенционните цени и количествата, приети за интервенция за говеждо и телешко месо, се определят от Комисията посредством тръжни процедури. При специални обстоятелства те могат да бъдат определени за конкретна държава-членка или за регион на държава-членка въз основа на регистрираните средни пазарни цени.
2. Могат да се приемат само оферти с цени, равни или по-ниски от средната пазарна цена, регистрирана в дадена държава-членка или регион на държава-членка, и увеличени със сума, която следва да се определи от Комисията въз основа на обективни критерии.
Член 22
Масло
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 15, параграф 2, алинея 2, интервенционната цена за масло, е 90 % от референтната цена.
Член 23
Обезмаслено мляко на прах
Без да се засяга определянето на интервенционната цена посредством тръжна процедура в случая, посочен в член 16, параграф 2, интервенционната цена за обезмаслено мляко на прах, е равна на референтната цена.
Ако обаче действителното съдържание на протеини е по-малко от минималното съдържание на протеини от 35,6 % по тегло определено в член 10, буква е), но не е по-малко от 31,4 % по тегло от обезмасления сух екстракт, интервенционната цена е равна на референтната цена минус 1,75 % за всеки процентен пункт, с който съдържанието на протеини е по-малко от 35,6 % по тегло.
Член 24
Свинско месо
1. Интервенционната цена в сектора на свинското месо се определя от Комисията за кланични трупове от свине със стандартно качество. Интервенционната цена не може да е по-висока от 92 % или по-ниска от 78 % от референтната цена.
2. За продукти със стандартно качество, различни от кланични трупове от свине, интервенционната цена се определя чрез интервенционната цена за кланични трупове от свине, въз основа на съотношението между търговската стойност на тези продукти и търговската стойност на кланичните трупове от свине.
3. За продукти, различни от тези със стандартно качество, интервенционната цена се определя чрез действащата за съответното стандартно качество цена, в зависимост от разликите в качеството по отношение на стандартното такова. Тази цена се прилага по отношение на точно определено качество.
Подраздел IV
Пласиране на продукти, изкупени при интервенция
Член 25
Общи принципи
Пласирането на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, се осъществява по такъв начин, че да се избегнат всякакви смущения на пазара, да се осигури равен достъп до продуктите и равнопоставеност на купувачите, и в съответствие с ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 300 от Договора.
Член 26
Пласиране на захар
Що се отнася до захарта, изкупена на базата на публична интервенция, разплащателните агенции могат да продават захар само на цена, която е по-висока от референтната цена, определена за пазарната година, през която се извършва продажбата.
Комисията обаче може да реши, че разплащателните агенции:
а)
могат да продават захар на цена, равна или по-ниска от референтната цена, посочена в първия параграф, ако захарта е предназначена:
i)
за употреба като храна за животни или
ii)
за износ или без по-нататъшна обработка, или след преработка в продуктите, изброени в приложение I към Договора, или в стоките, изброени в част III от приложение XX към настоящия регламент.
б)
трябва да предоставят наличната при тях непреработена захар, предназначена за човешка консумация на вътрешния пазар на Общността, на благотворителни организации - признати от въпросната държава-членка или от Комисията в случаите, когато държавата-членка не е признала нито една такава организация - на цена, по-ниска от текущата референтна цена, или безплатно, за разпределението като част от отделни операции по отпускане на спешна помощ.
Член 27
Разпределение на най-нуждаещите се лица в Общността
1. Продукти, намиращи се в интервенционни складове, се предоставят на определени за целта организации, за да може храната да бъде разпределена на най-нуждаещите се лица в Общността в съответствие с годишен план.
Разпределението е:
а)
безплатно или
б)
на цена, която в никакъв случай не е по-висока от цената, покриваща разходите, поети от определените организации при извършване на разпределението.
2. Определен продукт може да се мобилизира на пазара на Общността, когато:
а)
временно не е наличен в интервенционните складове на Общността по време на изпълнението на годишния план, посочен в параграф 1, доколкото е необходимо за изпълнението на плана в една или повече държави-членки, и при условие че разходите останат в границите, предвидени в бюджета на Общността за тази цел, или
б)
изпълнението на плана би довело до прехвърляне между държави-членки на малки количества продукти, които са предмет на интервенция в държава-членка, различна от тази или тези, в които продуктът е необходим.
3. Съответните държави-членки определят организациите, посочени в параграф 1, и нотифицират своевременно Комисията всяка година, ако желаят да приложат тази схема.
4. Посочените в параграфи 1 и 2 продукти се предоставят безплатно на определените организации. Счетоводната стойност на тези продукти е интервенционната им цена, при необходимост коригирана с коефициенти, отчитащи разликата в качеството.
5. Без да се засягат разпоредбите на член 190, продуктите, предоставяни по силата на параграфи 1 и 2 от настоящия член, се финансират чрез бюджетни кредити по съответната бюджетна позиция в рамките на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство от бюджета на Европейските общности. Също така може да се предвиди това финансиране да допринася за покриване на разходите за транспортиране на продукцията от интервенционните центрове, както и на административните разходи на определените организации, свързани с прилагането на установената в настоящия член схема, с изключение на разходите, които могат да бъдат поети от бенефициерите в рамките на прилагането на параграфи 1 и 2.
Раздел III
Частно складиране
Подраздел I
Задължителна помощ
Член 28
Продукти, отговарящи на условията
Помощ за частно складиране се предоставя за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
по отношение на:
i)
сметана,
ii)
безсолно масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 82 % и максимално тегловно съдържание на вода от 16 %;
iii)
солено масло, произведено от сметана или мляко в одобрено предприятие на Общността, с минимално тегловно съдържание на млечни мазнини от 80 %, максимално тегловно съдържание на вода от 16 % и максимално тегловно съдържание на сол от 2 %;
б)
по отношение на сиренето:
i)
сирене Grana Padano, отлежало поне девет месеца,
ii)
сирене Parmigiano Reggiano, отлежало поне 15 месеца,
iii)
сирене Provolone, отлежало поне три месеца.
Член 29
Условия и равнище на помощта за сметана и масло
Комисията определя кои национални класове за качество относно маслото отговарят на условията за получаване на помощ. Маслото се обозначава съответно.
Размерът на помощта за сметана и масло се определя от Комисията с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на цените на прясното масло и маслото на склад.
Ако при изваждането от склад пазарът е претърпял неблагоприятна промяна, която не е могла да бъде предвидена в момента на внасянето на склад, помощта може да бъде увеличена.
Член 30
Условия и равнище на помощите за сирене
Условията и размерът на помощта за сирене, се определят от Комисията. Размерът на помощта се определя с оглед на разходите за складиране и вероятното развитие на пазарните цени.
Разплащателната агенция, посочена от държавата-членка, в която съответните сирена са произведени и в която тези сирена отговарят на изискванията да носят наименованието за произход, прилага предприетите от Комисията мерки в съответствие с първия параграф.
Подраздел II
Незадължителна помощ
Член 31
Продукти, отговарящи на условията
1. Помощ за частно складиране може да бъде отпусната за следните продукти при условията, предвидени в настоящия раздел и при допълнителните изисквания и условия, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 43:
а)
бяла захар;
б)
маслиново масло;
в)
прясно или охладено месо от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък под формата на кланични трупове, половинки кланични трупове, компенсирани четвъртини, предни или задни четвъртини, класифицирани в съответствие със скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1;
г)
обезмаслено мляко на прах от най-високо качество, получено в одобрено от Общността предприятие, директно и изключително от обезмаслено мляко;
д)
дълготрайни сирена и сирена, които се произвеждат от овче и/или козе мляко и изискват поне шест месеца период на зреене;
е)
свинско месо;
ж)
овче месо и козе месо.
Комисията може да направи промени в списъка на продуктите, предвидени в буква в) от алинея първа, ако пазарната ситуация го изисква.
2. Комисията определя предвидената в параграф 1 помощ за частно складиране предварително или чрез тръжни процедури.
По отношение на продуктите, предвидени в букви г) и д) от параграф 1, помощта се определя в зависимост от разходите за складиране и, съответно:
i)
вероятното развитие на цените на обезмасленото мляко на прах;
ii)
поддържане на необходимия баланс между сирената, за които се отпуска помощ, и другите предлагани на пазара сирена.
Член 32
Условия за отпускане на помощ за бяла захар
1. Ако регистрираната средна цена в Общността за бялата захар е по-ниска от референтната цена по време на определен представителен период и се очаква да остане на такова равнище, вземайки предвид пазарната обстановка, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на бяла захар на предприятия, на които е отпусната квота за захар.
2. Захар, складирана в съответствие с разпоредбите на параграф 1 по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране предвидени в членове 13, 52 или 63.
Член 33
Условия за отпускане на помощ за маслиново масло
Комисията може да реши да упълномощи органи, предлагащи достатъчно гаранции и одобрени от държавите-членки, да сключат договори за складиране на маслиновото масло, което те предлагат на пазара, в случай на сериозни смущения на пазара в определени региони на Общността, inter alia и когато регистрираната средна цена на пазара по време на представителен период е по-ниска от:
а)
1 779 EUR/тон за необработено маслиново масло „extra virgin“ или
б)
1 710 EUR/тон за необработено маслиново масло „virgin“ или
в)
1 524 EUR/тон за маслиново масло за осветление с 2 степени на съдържание на свободни киселини, като тази сума се намалява с 36,70 EUR/тон за всяка допълнителна степен на киселинност.
Член 34
Условия за отпускане на помощ за продукти от сектора на говеждото и телешкото месо
Когато регистрираната средна пазарна цена в Общността, отчетена на базата на скалата на Общността за класификация на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък, предвидена в член 42, параграф 1, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 35
Условия за отпускане на помощ за обезмаслено мляко на прах
Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране на обезмаслено мляко на прах, по-специално ако тенденциите в цените и запасите от продуктите показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде избегнат или ограничен посредством сезонно складиране.
Член 36
Условия за отпускане на помощ за сирене
1. Ако развоя на цените и положението със запасите от продукти от сирена, посочени в член 31, параграф 1, буква д) показват сериозен дисбаланс на пазара, който може да бъде преодолян или ограничен чрез сезонно складиране, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
2. Ако в момента на изтичане на срока на действие на договора за складиране равнището на пазарните цени за сирена на склад е по-високо от преобладаващото равнище на тези цени по време на подписване на договора, Комисията може да реши да направи съответна корекция на размера на отпусканата помощ.
Член 37
Условия за отпускане на помощ за свинско месо
Когато средната пазарна цена за кланични трупове от свине в Общността, установена въз основа на цените, регистрирани във всяка държава-членка на представителните пазари на Общността и претеглени посредством коефициенти, които отразяват относителния брой на поголовието свине във всяка държава-членка, е под 103 % от референтната цена и е вероятно да остане на това равнище, Комисията може да реши да предостави помощ за частно складиране.
Член 38
Условия за отпускане на помощ за овче месо и козе месо
Комисията може да реши да отпусне помощ за частно складиране, когато е налице особено трудна ситуация на пазара на овче месо и козе месо в една или повече от следните зони на котиране:
а)
Великобритания;
б)
Северна Ирландия;
в)
всяка друга държава-членка, различна от Обединеното кралство, взета отделно.
Раздел IV
Общи разпоредби
Член 39
Правила относно складирането
1. Разплащателните агенции не могат да складират изкупените от тях продукти извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попадат, освен ако не са получили предварително разрешение от Комисията.
За целите на настоящия член териториите на Белгия и Люксембург се считат за една държава-членка.
2. Разрешението се дава в случаите, когато складирането е наложително, като се отчитат следните фактори:
а)
възможностите и изискванията за складиране на държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, и на останалите държави-членки;
б)
всякакви допълнителни разходи, произтичащи както от складирането на продуктите в държавата-членка, под чиято юрисдикция се намира разплащателната агенция, така и от транспортирането.
3. Разрешение за складиране в трета страна се дава само когато въз основа на критериите, определени в параграф 2, складирането в друга държава-членка би създало значителни трудности.
4. Данните, посочени в параграф 2, буква а), се установяват след консултации с всички държави-членки.
5. Всякакви мита и други суми, които следва да се предоставят или наложат съгласно общата селскостопанска политика, не се прилагат за продукти:
а)
транспортирани след разрешение, дадено по параграфи 1, 2 и 3, или
б)
прехвърлени от една разплащателна агенция на друга.
6. Всяка разплащателна агенция, действаща в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, остава отговорна за продуктите, складирани извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада.
7. Ако продуктите, складирани от разплащателна агенция извън територията на държавата-членка, под чиято юрисдикция попада, не бъдат върнати обратно в същата държава-членка, те се пласират при цени и при условия, които са определени или предстоят да бъдат определени за мястото на складиране.
Член 40
Правила относно тръжни процедури
Тръжните процедури следва да осигуряват равен достъп на всички заинтересовани лица.
При избора на предложенията се отдава предпочитание на тези, които са най-благоприятни за Общността. Във всеки случай не е задължително да последва възлагане на договор.
Член 41
Интервенционни центрове
1. Комисията определя интервенционните центрове в секторите на зърнените култури и ориза и определя приложимите за тях условия.
По отношение на продуктите от сектора на зърнените култури Комисията може да определи интервенционни центрове за всеки вид зърнени култури.
2. При изготвяне на списъка на интервенционните центрове Комисията взема под внимание по-специално следните фактори:
а)
разположение на центровете в райони със свръхпроизводство на съответните продукти;
б)
наличие на достатъчно помещения и техническо оборудване;
в)
благоприятно разположение по отношение на транспортните средства.
Член 42
Класификация на кланични трупове
1. Скалите на общността за класификация на кланични трупове се прилагат в съответствие с правилата, установени в приложение V в следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо, по отношение на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
б)
свинско месо по отношение на кланични трупове от свине, различни от използваните за разплод;
В сектора на овчето месо и козето месо държавите-членки могат да прилагат скала на Общността за класификация на кланични трупове по отношение на кланични трупове от овце, в съответствие с правилата, определени в буква В от приложение V.
2. Инспекциите на място във връзка с класификацията на кланични трупове от възрастни животни от рода на едрия рогат добитък и овце се извършват от името на Общността от инспекционен комитет на Общността, съставен от експерти от Комисията и експерти назначени от държавите-членки. Този комитет се отчита пред Комисията и държавите-членки за извършените инспекции.
Общността поема разходите, произтичащи от извършените инспекции.
Член 43
Правила за прилагане
Без да се засягат специфичните правомощия, предоставени на Комисията съгласно разпоредбите на настоящата глава, Комисията приема подробни правила за нейното прилагане, които по-специално могат да се отнасят до:
а)
изискванията и условията, които следва да се изпълнят, и в случай на свинско месо, списъкът на продукти, които следва да се изкупят на базата на публична интервенция, както е посочено в член 10, или за които е разрешена помощ за частно складиране съгласно членове 28 и 31, и по-специално по отношение на качеството, групите качества, класовете на качество, категориите, количествата, опаковката включително етикетирането, максималната възраст, консервирането, етапа на обработка на продуктите, за които се отнася интервенционната цена, продължителността на частното складиране;
б)
изменения на част Б от приложение IV;
в)
където е приложимо, скалата на приложимите увеличения и намаления на цените;
г)
процедурите и условията за предприемане на публична интервенция от страна на разплащателните агенции и предоставянето на помощ за частно складиране, по-специално:
i)
във връзка със сключването на договори и съдържанието на договорите;
ii)
продължителността на периода на частно складиране и условията, при които такива периоди, след като веднъж са определени в договорите, могат да бъдат съкратени или удължени;
iii)
условията, при които може да се реши продуктите, които се обхващат от договори за частно складиране, да могат да бъдат повторно предложени на пазара или пласирани;
iv)
държавата-членка, където може да поиска частно складиране;
д)
приемането на списъка на представителни пазари, посочени в членове 17 и 37;
е)
правилата във връзка с условията за пласиране на продукти, изкупени на базата на публична интервенция, по-специално по отношение на продажните цени, условията за изваждане от склад и, когато е приложимо, последващото използване или местоназначението на извадените от склад продукти, и съответно проверките, които следва да бъдат извършени, или според случая, системата от гаранции, която следва да бъде приложена;
ж)
изготвянето на годишния план, посочен в член 27, параграф 1;
з)
условието за мобилизиране на пазара на Общността, посочено в член 27, параграф 2;
и)
правилата по отношение на разрешенията, посочени в член 39, включително, доколкото са абсолютно необходими, дерогациите от правилата за търговия;
й)
правилата във връзка с процедурите, които следва да се следват в случаите на използване на тръжни процедури;
к)
правилата във връзка с определянето на интервенционните центрове, посочени в член 41;
л)
условията, на които трябва да отговарят складовете, където могат да бъдат складирани продуктите;
м)
скалите на Общността за класификация на кланични трупове, предвидени в член 42, параграф 1, по-специално относно:
i)
определения;
ii)
представяне на кланичните трупове с цел отчитане на цените при класификацията на кланичните трупове на възрастни животни от рода на едрия рогат добитък;
iii)
мерките, които трябва да вземат кланиците съгласно разпоредбите на подточка III от буква А от приложение V:
-
всяка дерогация, посочена в член 5 от Директива 88/409/ЕИО относно кланиците, които желаят да ограничат своята продукция само в рамките на местния пазар;
-
всяка дерогация, която би могла да бъде разрешена на държави-членки, поискали това за кланици, в които са заклани малък брой животни от рода на едрия рогат добитък;
iv)
даване на разрешение на държавите-членки да не прилагат скалата за класификация на кланични трупове от свине и да използват допълнителни критерии за оценка, освен теглото и съдържанието на крехко месо;
v)
правила относно отчитането на цените на някои продукти от държавите-членки.
ГЛАВА II
Специални интервенционни мерки
Раздел I
Извънредни мерки за подпомагане на пазара
Член 44
Болести по животните
1. Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на засегнатите пазари, за да отчете ограниченията на Вътреобщностната търговия и търговията с трети страни, които могат да възникнат в резултат от прилагането на мерките за борба с разпространението на болести по животните.
Предвидените в първата алинея мерки се прилагат за следните сектори:
а)
говеждо и телешко месо,
б)
мляко и млечни продукти,
в)
свинско месо,
г)
овче месо и козе месо,
д)
яйца,
е)
птиче месо.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, първа алинея се предприемат по искане на съответната държава-членка (съответните държави-членки).
Те могат да бъдат предприети, само ако съответната държава-членка (съответните държави-членки) е приела (са приели) ветеринарно-санитарни мерки за бързо предотвратяване на разпространението на болестта, и само доколкото и докато е строго необходимо да бъде подпомогнат съответният пазар.
Член 45
Загуба на потребителското доверие
По отношение на секторите на птичето месо и яйцата Комисията може да приеме извънредни мерки за подпомагане на пазара, за да реагира на негови сериозни смущения, за които се счита, че произтичат пряко от загуба на потребителско доверие поради рискове за общественото здраве или рискове за здравето на животните.
Тези мерки се предприемат по искане на съответната (съответните) държава-членка (държави-членки).
Член 46
Финансиране
1. За извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45, Общността предоставя частично финансиране в размер на 50 % от разходите, поети от държавите-членки.
По отношение на секторите на говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо обаче Общността предоставя частично финансиране в размер на 60 % от тези разходи при борба с разпространението на шап.
2. Държавите-членки гарантират, че когато производителите имат дял в разходите, поети от държавите-членки, това не води до нарушаване на конкуренцията между производители в различните държави-членки.
3. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат по отношение на финансовите вноски на държавите-членки за извънредните мерки, посочени в членове 44 и 45.
Раздел II
Мерки в секторите на зърнените култури и ориза
Член 47
Специални пазарни мерки в сектора на зърнените култури
1. Когато ситуацията на пазара налага това, Комисията може да предприеме специални интервенционни мерки по отношение на сектора на зърнените култури. Тези интервенционни мерки могат в частност да се приемат, ако в един или повече региони на Общността пазарните цени спаднат или има опасност да спаднат по отношение на интервенционната цена.
2. Характерът и приложението на специалните интервенционни мерки и условията и процедурите за продажба или за други начини на пласиране на продуктите, предмет на тези мерки, се приемат от Комисията.
Член 48
Специални пазарни мерки в сектора на ориза
1. Комисията може да предприеме специални мерки за:
а)
да се предотврати масовото прилагане на публична интервенция, както е предвидено в раздел II от глава I от настоящата част, в сектора на ориза в определени региони на Общността;
б)
да се компенсира недостигът на неоолющен ориз вследствие на природни бедствия.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел III
Мерки в сектора на захарта
Член 49
Минимална цена на захарно цвекло
1. Минималната цена за захарно цвекло в рамките на квотата се определя на:
а)
27,83 EUR за тон за пазарната година 2008/2009;
б)
26,29 EUR за тон, считано от пазарната година 2009/2010.
2. Минималната цена, посочена в параграф 1, се прилага за захарно цвекло от стандартно качество, определено в част Б от приложение IV.
3. От предприятията за захар, които изкупуват цвекло в рамките на квотата, подходящо за преработка в захар и предназначено за преработка в захар в рамките на квотата, се изисква да заплащат най-малко минималната цена, коригирана с ценови повишения или намаления, съответстващи на отклонението от стандартното качество.
Споменатите в алинея първа повишения и намаления се прилагат съгласно правилата за прилагане, които следва да бъдат определени от Комисията.
4. За количествата захарно цвекло, съответстващи на количествата индустриална захар или излишък от захар, които се облагат с предвидената в член 64 такса за свръхпроизводство, заинтересованите предприятия за захар коригират изкупната цена така, че да бъде най-малко равна на минималната цена за цвекло в рамките на квотата.
Член 50
Междупрофесионални споразумения
1. Вътрешнотърговските споразумения, както и договорите за доставка, следва да са съобразени с параграф 3 и с условията за продажба, които следва да бъдат определени от Комисията, по-специално що се отнася до условията, регламентиращи покупката, доставката, приемането и заплащането на цвекло.
2. Условията за покупка на захарно цвекло и захарна тръстика се уреждат от вътрешнотърговските споразумения, сключени между производители от Общността, отглеждащи тези суровини, и предприятия за захар от Общността.
3. При договорите за доставка се прави разграничение в зависимост от това, дали количествата захар, които следва да бъдат произведени от захарното цвекло, представляват:
а)
захар в рамките на квотата, или
б)
захар извън квотата.
4. Всяко предприятие за захар следва да предостави на държавата-членка, в която произвежда захар, следната информация:
а)
количествата цвекло, посочени в параграф 3, буква а), за които е сключило преди засяването договори за доставка, и процентното съдържание на захар, на което са основани тези договори;
б)
съответния прогнозен добив.
Държавите-членки могат да изискат допълнителна информация.
5. Предприятията за захар, които не са подписали преди засяването договори за доставка на количество цвекло, съответстващо на отпусната им захар в рамките на квотата, на минималната цена за цвекло в рамките на квотата, следва да се задължат да заплатят най-малко минималната цена за цвекло в рамките на квотата за цялото количество захарно цвекло, което преработват в захар.
6. При одобрение от съответната държава-членка вътрешнотърговските споразумения могат да дерогират от параграфи 3 и 4.
7. Ако не съществуват вътрешнотърговски споразумения, съответната държава-членка предприема необходимите стъпки съгласно настоящия регламент, за да защити интересите на заинтересованите страни.
Член 51
Производствена такса
1. Върху квотите за захар, изоглюкоза и инулинов сироп, притежавани от предприятията за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, се налага производствена такса, както е посочено в член 56, параграф 2.
2. Производствената такса се определя в размер на 12,00 EUR за тон захар в рамките на квотата и инулинов сироп в рамките на квотата. За изоглюкозата производствената такса се определя в размер на 50 % от таксата, приложима за захарта.
3. Държавата-членка начислява пълния размер на производствената такса, която се плаща съгласно параграф 1, на предприятията на нейна територия, в съответствие с отпусната им квота през съответната пазарна година.
Предприятията извършват плащанията на тези такси най-късно до края на месец февруари на съответната пазарна година.
4. Предприятията за захар и инулинов сироп в Общността могат да изискват от производителите на захарно цвекло или захарна тръстика или от доставчиците на цикория да поемат до 50 % от съответната производствена такса.
Член 52
Изтегляне на захар
1. За да бъде запазено структурното равновесие на пазара при ценово равнище, близко до референтната цена, като се вземат предвид поетите от Общността задължения по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, определен процент, общ за всички държави-членки, от захарта в рамките на квотата, изоглюкозата в рамките на квотата и инулиновия сироп в рамките на квотата, може да бъде изтеглен от пазара до началото на следващата пазарна година.
В този случай традиционните нужди от доставки за целите на рафинирането на вносна сурова захар, предвидени в член 153, се намаляват със същия процент за въпросната пазарна година.
2. Процентът изтеглени количества, посочен в параграф 1, се определя най-късно до 31 октомври през въпросната пазарна година въз основа на очакваните пазарни тенденции през същата пазарна година.
3. Всяко предприятие, на което е предоставена квота, съхранява за своя сметка по време на периода на изтегляне на количествата захар, съответстващи на посочения в параграф 1 процент от производството в рамките на квотата за съответната пазарна година.
Количествата захар, изтеглени през дадена пазарна година, се считат за първите количества, произведени в рамките на квотата за следващата пазарна година. Същевременно, като се вземат предвид очакваните пазарни тенденции, Комисията може да реши, за текущата и/или за следващата пазарна година, цялото или част от изтегленото количество захар, изоглюкоза или инулинов сироп да се считат за:
а)
излишък от захар, от изоглюкоза или от инулинов сироп, който е на разположение за преработка в индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп, или
б)
временно производство в рамките на квотата, част от което може да бъде запазено за износ при спазване на поетите задължения от Общността по силата на сключените споразумения съгласно член 300 от Договора.
4. Ако предлагането на захар в Общността е неадекватно, Комисията може да реши определена част от изтеглените количества захар, изоглюкоза и инулинов сироп да бъдат продавани на пазара на Общността преди края на периода, за който са изтеглени.
5. Захарта, складирана съгласно настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да подлежи на другите мерки за складиране предвидени в членове 13, 32 или 63.
Член 53
Правила за прилагане
Комисията може да приеме подробни правила за прилагане на настоящия раздел и по-специално:
а)
критериите, които да се прилагат от предприятията за захар при разпределяне сред продавачите на цвекло на количествата цвекло, които следва да бъдат включени в договорите за доставка, сключени преди засяването, както е посочено в член 50, параграф 4;
б)
процентът на изтегленото количество захар в рамките на квотата, посочен в член 52, параграф 1;
в)
условията за плащане на минималната цена, когато изтеглената захар се продава на пазара на Общността съгласно член 52, параграф 4.
Раздел IV
Коригиране на предлагането
Член 54
Мерки за улесняване на корекциите в предлагането спрямо пазарните изисквания
С цел да се насърчат действия, извършвани от браншови и съвместни браншови организации за улесняване на корекциите на предлагането спрямо пазарните изисквания, с изключение на действия, свързани с изтегляне от пазара, Комисията може да предприеме следните мерки по отношение на секторите на живите растения, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата и птичето месо:
а)
мерки за подобряване на качеството;
б)
мерки за насърчаване на по-добрата организация на производството, преработката и предлагането на пазара;
в)
мерки, които да улесняват отчитането на тенденциите в пазарните цени;
г)
мерки, които да позволяват да се правят краткосрочни и дългосрочни прогнози въз основа на използваните производствени средства.
ГЛАВА III
Системи за ограничаване на производството
Раздел I
Общи разпоредби
Член 55
Квотни системи
1. Квотна система се прилага за следните продукти:
а)
мляко и други млечни продукти, както са определени в член 65, букви а) и б);
б)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп.
2. Ако даден производител превиши съответната квота и, по отношение на захарта, не използва излишните количества както е предвидено в член 61, за тези количества се дължи такса за свръхпроизводство, при условията, определени в раздели II и III.
3. Настоящият регламент се прилага, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1868/94 на Съвета относно въвеждане на квотна система за производството на картофено нишесте (59).
Раздел II
Захар
Подраздел I
Разпределение и управление на квотите
Член 56
Разпределение на квотите
1. Квотите за производството на захар, изоглюкоза и инулинов сироп на национално или регионално равнище са определени в приложение VI.
2. Държавите-членки отпускат квота на всяко предприятие за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп, което е установено на нейна територия и е одобрено в съответствие с член 57.
За всяко предприятие отпуснатата квота е равна на квотата съгласно Регламент (ЕО) № 318/2006, отпусната на предприятието за пазарната 2007/2008 година.
3. В случай на отпускане на квота на предприятие за захар, което притежава повече от една производствена единица, държавите-членки приемат мерките, които считат за необходими, за да бъдат отчетени справедливо интересите на производителите на захарно цвекло и тръстика.
Член 57
Одобрени предприятия
1. При поискване държавите-членки одобряват предприятия за производство на захар, изоглюкоза или инулинов сироп или предприятия, преработващи тези продукти в някой от продуктите включен в списъка, посочен в член 62, параграф 2, при условие че съответното предприятие:
а)
докаже капацитета си за професионално производство;
б)
се съгласи да предоставя всякаква информация и да бъде обект на контрол съгласно настоящия регламент;
в)
не подлежи на временно прекратяване или оттегляне на одобрението.
2. Одобрените предприятия предоставят на държавата-членка, на чиято територия се събира реколтата от цвекло и тръстика или се извършва рафинирането, следната информация:
а)
количествата цвекло или тръстика, за които е сключен договор за доставка, както и съответните прогнозни добиви за цвекло или тръстика, и за захар на хектар;
б)
данни относно временните и действителните доставки на захарно цвекло, захарна тръстика и сурова захар и относно производството на захар и отчетите за складова наличност на захар;
в)
продадени количества бяла захар и съответстващите им цени и условия.
Член 58
Допълнителна и допълваща квота за изоглюкоза
1. През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 100 000 тона. Това увеличение не се отнася за България и Румъния.
През пазарната 2008/2009 година към квотата от предходната пазарна година се прибавя допълнителна квота за изоглюкоза в размер на 11 045 тона за България и 1 966 тона за Румъния.
Държавите-членки отпускат допълнителните квоти на предприятията пропорционално на квотите за изоглюкоза, които са били отпуснати в съответствие с член 56, параграф 2.
2. По молба на всяко предприятие, установено на съответните им територии, Италия, Литва и Швеция могат да отпускат допълваща квота за изоглюкоза през пазарните години 2008/2009 и 2009/2010. Максималните размери на допълващите квоти са определени по държави-членки в приложение VII.
3. Върху отпуснатите съгласно параграф 2 квоти на предприятията се удържа еднократна сума в размер на 730 EUR. Тази сума се събира на тон отпусната допълваща квота.
Член 59
Управление на квотите
1. Комисията коригира квотите, установени в приложение VI, най-късно до края на февруари през предходната пазарна година за всяка от пазарните години 2008/2009, 2009/2010 и 2010/2011. Коригирането на квотите се извършва в резултат от прилагането на параграф 2 от настоящия член, на член 58 от настоящия регламент и на член 3 от Регламент (ЕО) № 320/2006.
2. Като вземат предвид резултатите от схемата за преструктуриране, предвидена в Регламент (ЕО) № 320/2006, Комисията определя, най-късно до 28 февруари 2010 г., общия процент, необходим за намаляване на съществуващите квоти за захар, изоглюкоза и инулинов сироп по държави-членки или по региони, с цел да се избегнат пазарни дисбаланси през пазарните години от 2010/2011 нататък.
3. Държавите-членки коригират съответно квотите за всяко предприятие.
Член 60
Преразпределяне на националните квоти
1. Всяка държава-членка може да намали квотата за захар или изоглюкоза, която вече е отпусната на дадено предприятие, установено на нейна територия, с до 10 % за всяка пазарна година.
2. Държавите-членки могат да прехвърлят квоти между предприятията в съответствие с правилата, установени в приложение VIII и отчитайки интересите на всяка от заинтересованите страни, и по-специално на производителите на захарно цвекло и захарна тръстика.
3. Намалените количества съгласно параграфи 1 и 2 се разпределят от въпросната държава-членка между едно или повече предприятия на нейна територия, независимо дали тези предприятия вече разполагат с определена квота.
Подраздел II
Превишаване на квоти
Член 61
Обхват
Захарта, изоглюкозата или инулиновият сироп, произведени през дадена пазарна година в превишение на квотата по член 56, могат да бъдат:
а)
използвани за преработка на определени продукти, посочени в член 62;
б)
пренесени към производствената квота за следващата пазарна година в съответствие с член 63;
в)
използвани за режима на специфични доставки за най-отдалечените райони в съответствие с дял II от Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета (60); или
г)
изнесени в рамките на количествените ограничения, определени от Комисията, при зачитане на ангажиментите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
Останалите количества подлежат на облагане с таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64.
Член 62
Индустриална захар
1. Индустриалната захар, индустриалната изоглюкоза или индустриалният инулинов сироп се запазват за производството на един от продуктите, посочени в параграф 2, когато:
а)
те са предмет на договор за доставка, сключен преди края на пазарната година между производител и потребител, и двамата от които са получили одобрение по член 57; както и
б)
са били доставени на потребителя най-късно до 30 ноември на следващата пазарна година.
2. Комисията съставя списък с продуктите, за производството на които се използват индустриална захар, индустриална изоглюкоза или индустриален инулинов сироп.
Този списък включва по-конкретно:
а)
биоетанол, алхокол, ром, жива закваска и количества сиропи за мазане, както и тези, които ще бъдат преработени в „Rinse appelstroop“;
б)
определени промишлени продукти без съдържание на захар, но при производството на които се използва захар, изоглюкоза или инулинов сироп;
в)
определени продукти на химическата или фармацевтичната промишленост, които съдържат захар, изоглюкоза или инулинов сироп.
Член 63
Пренасяне на излишъци от захар
1. Всяко предприятие може да реши да пренесе към следващата пазарна година в пълен размер или частично производството си в превишение на отпусната му квота за захар, за изоглюкоза или за инулинов сироп, което да бъде смятано за част от производството през следващата пазарна година. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, подобно решение е неотменимо.
2. Предприятия, които вземат решението, посочено в параграф 1:
а)
информират за него съответната държава-членка преди дата, която следва да бъде определена от същата държава-членка:
-
между 1 февруари и 30 юни на текущата пазарна година за пренесените количества тръстикова захар,
-
между 1 февруари и 15 април на текущата пазарна година за другите пренесени количества захар или инулинов сироп;
б)
се задължават да държат на склад тези количества на свои разноски до края на текущата пазарна година.
3. Ако реалното производство на дадено предприятие през въпросната пазарна година е било по-малко от прогнозното количество, изчислено при вземането на решението по параграф 1, пренесеното количество може да бъде коригирано с обратно действие най-късно до 31 октомври на следващата пазарна година.
4. Пренесените количества се смятат за първите произведени количества в рамките на квотата за следващата пазарна година.
5. Захарта, складирана в съответствие с настоящия член по време на дадена пазарна година, не може да бъде подложена на други мерки за складиране, предвидени в член 13, 32 или 52.
Член 64
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се начислява върху количествата:
а)
излишък от захар, изоглюкоза и инулинов сироп, произведени през която и да е пазарна година, с изключение на количествата, пренесени към производствената квота за следващата пазарна година и държани на склад съгласно член 63, или количествата по член 61, букви в) и г);
б)
индустриална захар, индустриална изоглюкоза и индустриален инулинов сироп, за които до дадена дата, която следва да бъде определена от Комисията, не е представено доказателство, че са преработени в един от продуктите по член 62, параграф 2;
в)
захар, изоглюкоза и инулинов сироп, изтеглени от пазара в съответствие с член 52 и за които не са изпълнени задълженията по член 52, параграф 3.
2. Таксата за свръхпроизводство се определя от Комисията в достатъчно голям размер, за да се избегне натрупването на количествата, посочени в параграф 1.
3. Посочената в параграф 1 такса за свръхпроизводство се начислява от държавата-членка на предприятията на нейна територия в съответствие с произведените количества, посочени в параграф 1, които са били установени за тези предприятия за съответната пазарна година.
Раздел III
Мляко
Подраздел I
Общи разпоредби
Член 65
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„мляко“ означава добива, получен от доенето на една или повече крави;
б)
„други млечни продукти“ е всеки млечен продукт, различен от мляко, в частност обезмаслено мляко, сметана, масло, кисело мляко и сирене; при необходимост, същите се превръщат в „еквиваленти на млякото“, като се прилагат коефициенти, които следва да бъдат определени от Комисията;
в)
„производител“ е земеделският производител със стопанство, разположено в рамките на географската територия на държава-членка, който произвежда и предлага на пазара мляко или се готви да започне такава дейност в най-близко бъдеще;
г)
„стопанство“ е производствена единица, определена в член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
д)
„изкупвач“ е предприятие или група от предприятия, които купуват мляко от производителите:
-
с цел да го събират на едно място, пакетират, съхраняват, охлаждат или преработват, включително и по силата на договор,
-
с цел да го продават на едно или повече предприятия, третиращи или преработващи мляко или други млечни продукти.
Същевременно, всяка група от изкупвачи от един географски район, която изпълнява административните и счетоводните операции, необходими за плащането на таксата за свръхпроизводство за сметка на своите членове, се разглежда като един изкупвач. За целите на първото изречение на настоящата алинея, Гърция се приема за един географски район и може да се приеме за официален орган на група от изкупвачи;
е)
„доставка“ е всяка доставка на мляко, като се изключват всички други млечни продукти, от производител на изкупвач, независимо дали транспортът се извършва от производителя, изкупвача, предприятие, преработващо или третиращо такива продукти, или от трето лице;
ж)
„директна продажба“ е всяка продажба или прехвърляне на мляко от производител директно на потребители, както и всяка продажба или прехвърляне на други млечни продукти от страна на производителя. Комисията може, при спазване на определението за „доставка“, дадено в буква е), да коригира определението за „директна продажба“ с цел да гарантира, в частност, че никакво количество от предлагани на пазара мляко или други млечни продукти не е изключено от режима на квоти;
з)
„предлагане на пазара“ означава доставки на мляко или директни продажби на мляко или други млечни продукти;
и)
„индивидуална квота“ е квотата на отделен производител към 1 април от всеки дванадесетмесечен период;
й)
„национална квота“ е квотата, посочена в член 66, определена за всяка държава-членка;
к)
„налична квота“ е квотата на разположение на производителите на 31 март от съответния дванадесетмесечен период, за който е изчислена таксата за свръхпроизводство, като се вземат предвид всички прехвърляния, продажби, превръщания и временни преразпределения, предвидени в настоящия регламент, които са били извършени през съответния дванадесетмесечен период.
Подраздел II
Разпределение и управление на квотите
Член 66
Национални квоти
1. Националните квоти за производство на мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара по време на седем последователни периода от дванадесет месеца, считано от 1 април 2008 г. (наричани по-нататък „дванадесетмесечни периоди“), са определени в точка 1 от приложение IX.
2. Квотите, посочени в параграф 1, се разпределят между производителите в съответствие с член 67, като се прави разграничение между доставки и директни продажби. Всяко превишаване на националните квоти се определя за всяка държава-членка на национално равнище, в съответствие с настоящия раздел и като се прави разграничение между доставки и директни продажби.
3. Националните квоти, определени в точка 1 от приложение IX, се определят, без да се засяга евентуално преразглеждане с оглед на общата пазарна ситуация и особените условия, които съществуват в определени държави-членки.
4. За България и Румъния се създава специален резерв за преструктуриране, както е посочено в точка 2 от приложение X. Този резерв се освобождава, считано от 1 април 2009 г., до степента, до която консумацията на мляко и млечни продукти в земеделските стопанства във всяка от тези страни е намаляла от 2002 г.
Решението за освобождаване на резерва и неговото разпределение за квотите за доставки и директни продажби се взема от Комисията въз основа на доклад, който следва да бъде представен на Комисията от България и Румъния не по-късно от 31 декември 2008 г. В този доклад се посочват подробно резултатите и тенденциите на извършвания процес на преструктуриране в сектора на млякото и млечните продукти на всяка от тези страни и по-специално преминаването от производство с цел консумация в рамките на земеделските стопанства към производство, предназначено за пазара.
5. За България, Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия националните квоти включват цялото количество мляко или еквиваленти на млякото, доставено на изкупвачи или продадено директно, независимо дали е произведено или предлагано на пазара по силата на преходни мерки, които се прилагат в тези страни.
Член 67
Индивидуални квоти
1. Индивидуалната квота или квоти на производителите към 1 април 2008 г. е равна на тяхното индивидуално референтно количество или количества към 31 март 2008 г., без да се засягат прехвърляния, продажби и преобразувания на квоти, които пораждат действие на 1 април 2008 г.
2. Производителите могат да имат една или две индивидуални квоти - една за доставки и една за директни продажби. Количествата на един производител могат да бъдат преобразувани от единия вид квота в другия само от компетентния орган на държавата-членка, при надлежно обосновано искане от страна на производителя.
3. Когато един производител има две квоти, неговата вноска по която и да е дължима такса за свръхпроизводство се изчислява поотделно за всяка квота.
4. Частта от финландската национална квота, отпусната за доставките, посочени в член 66, може да бъде увеличена от Комисията с цел да се компенсират финландските SLOM производители в размер до 200 000 тона. Този резерв, който следва да се разпредели в съответствие със законодателството на Общността, се използва само и единствено за производители, чието право да възобновят производство е било засегнато в резултат на присъединяването.
5. Индивидуалните квоти се променят, при необходимост, за всеки съответен дванадесетмесечен период, така че за всяка държава-членка сумата от индивидуалните квоти за доставки и тези за директни продажби да не надхвърля съответстващата част от националната квота, адаптирана в съответствие с член 69, и като се вземат предвид всички намаления, направени с цел прехвърляне към националния резерв, както е посочено в член 71.
Член 68
Разпределение на квоти от националния резерв
Държавите-членки приемат правила за разпределение между производителите на всички или на част от квотите от националния резерв, предвидени в член 71, въз основа на обективни критерии, които следва да бъдат нотифицирани на Комисията.
Член 69
Управление на квотите
1. Комисията адаптира за всяка държава-членка и за всеки период, преди края на този период, разделението между „доставки“ и „директни продажби“ на националните квоти, с оглед на поисканите от производителите преобразувания на индивидуалните им квоти за доставки и за директни продажби.
2. Всяка година държавите-членки изпращат на Комисията, не по-късно от определена дата и съгласно правила, които следва да бъдат определени от Комисията в съответствие с член 192, параграф 2, необходимата информация, с цел:
а)
да се направи адаптацията, посочена в параграф 1 от настоящия член;
б)
да се изчисли таксата за свръхпроизводство, която те следва да заплатят.
Член 70
Масленост
1. На всеки производител се определя референтна масленост, която се прилага за индивидуалната квота за доставки, отпусната на този производител.
2. За квотите, отпуснати на производителите на 31 март 2008 г. в съответствие с член 67, параграф 1, референтната масленост, посочена в параграф 1, е същата като референтната масленост за съответната квота към тази дата.
3. Референтната масленост се изменя по време на преобразуването, посочено в член 67, параграф 2, както и при придобиване, прехвърляне или временно прехвърляне на квоти в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
4. За новите производители, които имат индивидуална квота за доставки, отпусната изцяло от националния резерв, маслеността се определя в съответствие с правила, които следва да бъдат установени от Комисията.
5. Индивидуалната референтна масленост, посочена в параграф 1, се коригира при необходимост при влизане в сила на настоящия регламент и след това, в началото на всеки дванадесетмесечен период, когато е необходимо, така че за всяка държава-членка средната претеглена стойност на индивидуалните представителни маслености да не превишава с повече от 0,1 грама за килограм референтната масленост, определена в приложение X.
За Румъния референтната масленост се преразглежда въз основа на данните за цялата 2004 г. и при необходимост се коригира от Комисията.
Член 71
Национален резерв
1. Всяка държава-членка създава национален резерв като част от националните квоти, определени в приложение IX, по-специално с оглед на разпределението, предвидено в член 68. Националният резерв се попълва при необходимост, чрез изтегляне на част от количествата, както е предвидено в член 72, като се задържи част от прехвърлените количества, както е предвидено в член 76, или като се направи едновременно намаляване на всички индивидуални квоти. Въпросните квоти запазват първоначалното си предназначение, а именно за доставки или за директни продажби.
2. Всяка допълнителна квота, отпусната на държава-членка, се прехвърля автоматично в националния резерв и се разпределя между доставки и директни продажби, в съответствие с прогнозираните нужди.
3. Квотите, намиращи се в националния резерв, нямат референтна масленост.
Член 72
Случаи на неизвършване на дейност
1. Ако физическо или юридическо лице, което притежава индивидуални квоти, престане да отговаря на условията, посочени в член 65, буква в) през дванадесетмесечен период, съответните количества се връщат в националния резерв не по-късно от 1 април на следващата календарна година, освен ако тези лица не станат отново производители по смисъла на член 65, буква в) преди тази дата.
Ако това лице стане отново производител не по-късно от края на втория дванадесетмесечен период след оттегляне, цялата индивидуална квота или частта от нея, която е била отнета, се връща на това лице не по-късно от 1 април след датата на подаване на заявлението.
2. Ако производителите не предлагат на пазара количество, равно на поне 70 % от тяхната индивидуална квота, през най-малко един дванадесетмесечен период, държавите-членки могат да решат дали и при какви условия неизползваната квота или част от нея да бъде върната в националния резерв.
Държавите-членки могат да определят при какви условия една квота може да се отпусне обратно на въпросния производител, ако той възобнови предлагането на пазара.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат при форсмажорни обстоятелства и при надлежно обосновани случаи, които временно засягат производствения капацитет на съответните производители и са признати за такива от компетентните органи.
Член 73
Временни прехвърляния
1. До края на всеки дванадесетмесечен период държавите-членки разрешават за съответния период временното прехвърляне на част от индивидуалните квоти, които няма да бъдат използвани от производителите, имащи право да разполагат с тях.
Държавите-членки могат да регулират операциите по прехвърляне според съответните категории производители или структури за млекопроизводство, могат да ги ограничат до равнището на изкупвача или в рамките на регионите, да разрешават пълно прехвърляне в случаите, посочени в член 72, параграф 3 и да определят до каква степен лицето, което прехвърля количеството, може да повтори операциите по прехвърляне.
2. Всяка държава-членка може да реши да не прилага параграф 1 въз основа на единия или двата следни критерия:
а)
необходимостта от подпомагане на структурни промени и корекции;
б)
приоритетни административни нужди.
Член 74
Прехвърляне на квоти заедно със земята
1. Индивидуалните квоти се прехвърлят заедно със стопанството на производителите, които го получават при продажба, отдаване под наем, действително или очаквано наследяване или чрез всякакъв друг вид прехвърляне, който има сходни правни последици за производителите, в съответствие с подробните правила, които държавите-членки следва да установят, като се вземат предвид площите, използвани за производство на мляко или други обективни критерии и, когато е приложимо, наличие на споразумение между страните. Частта от квотата, която не е прехвърлена заедно със стопанството, ако има такива случаи, се добавя към националния резерв.
2. Когато квоти са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с параграф 1 чрез селскостопански договори за наем или по друг начин, водещ до сходни правни последици, държавите-членки могат да решат квотата да не се прехвърля заедно със стопанството въз основа на обективни критерии и с цел да се осигури квотите да се предоставят само на производители.
3. Когато се прехвърля земя на публични институции и/или за използване в обществена полза, или когато прехвърлянето се осъществява с неземеделски цели, държавите-членки осигуряват предприемането на необходимите мерки за защита на законните интереси на страните, и по-специално, производителите, които отстъпват такава земя, да имат възможност да продължат производството на мляко, ако желаят.
4. Когато няма съгласие между страните, в случаите на договори за наем, чиито срокове изтичат и за които няма възможност да бъдат продължени при подобни условия, или при ситуации със сходни правни последици, въпросните индивидуални квоти се прехвърлят изцяло или частично на производителя, който ги получава, в съответствие с разпоредби, приети от държавите-членки, като се вземат предвид законните интереси на страните.
Член 75
Специални мерки за прехвърляне
1. С цел успешното преструктуриране на производството на мляко или подобряване на състоянието на околната среда, и в съответствие с подробни правила, които следва да приемат, като вземат предвид законните интереси на засегнатите страни, държавите-членки могат:
а)
да предоставят обезщетения чрез една или повече ежегодни вноски, на производители, които решават да спрат за постоянно производството на част или на цялото количество произвеждано от тях мляко и да върнат така освободените индивидуални квоти в националния резерв;
б)
да определят на базата на обективни критерии условията, при които производителите в началото на определен дванадесетмесечен период могат да получат срещу заплащане преразпределение от страна на компетентната институция или орган, определен от компетентната институция, на индивидуални квоти, които са окончателно освободени в края на предходния дванадесетмесечен период от други производители срещу обезщетение, изплатено на една или повече ежегодни вноски, равно по размер на посоченото по-горе плащане;
в)
да централизират и упражняват контрол върху прехвърлянето на квоти без земя;
г)
да предвидят в случаите, в които се прехвърля земя с цел подобряване на състоянието на околната среда, отпускането на въпросната индивидуална квота на производител, който се отказва от земята, но би искал да продължи производството на мляко;
д)
въз основа на обективни критерии, да определят регионите или областите за събиране, в рамките на които е разрешено постоянното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, с цел подобряване структурата на производството на мляко;
е)
след подаване на заявление от страна на производителя до компетентната институция или орган, определен от тази институция, да разрешават окончателното прехвърляне на квоти без прехвърляне на съответната земя, или обратното, с цел подобряване структурата на производството на мляко на равнище стопанство или създаване на възможност за екстензификация на производството.
2. Параграф 1 може да се прилага на национално равнище, на подходящото териториално равнище или в специфични области за събиране.
Член 76
Задържане на квоти
1. В случаите на прехвърляния, посочени в членове 74 и 75, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии да задържат част от индивидуалните квоти за своя национален резерв.
2. Когато квотите са прехвърлени или се прехвърлят в съответствие с членове 74 и 75 със или без съответстващата земя, посредством договори за аренда или по други начини със сходни правни последици, държавите-членки могат въз основа на обективни критерии и с цел да се гарантира, че квотите се разпределят само и единствено на производители да решат дали и при какви условия цялото или част от количеството на прехвърлената квота да се върне в националния резерв.
Член 77
Помощ за придобиване на квоти
Финансова помощ пряко свързана с придобиването на квоти не може да се предоставя от която и да е публична институция за продажба, прехвърляне или разпределение на квоти по силата на настоящия раздел.
Подраздел III
Превишаване на квоти
Член 78
Такса за свръхпроизводство
1. Такса за свръхпроизводство се плаща за мляко и други млечни продукти, които се предлагат на пазара в превишение на националната квота, установена в съответствие с подраздел II.
Установява се такса в размер на 27,83 EUR за 100 килограма мляко.
2. Държавите-членки са отговорни пред Общността за таксата за свръхпроизводство, дължима в резултат на превишаване на националната квота и определена на национално равнище и поотделно за доставките и директните продажби, и следва да заплатят 99 % от дължимата сума на Европейския фонд за гарантиране на селското стопанство, между 16 октомври и 30 ноември след края на съответния дванадесетмесечен период.
3. Ако таксата за свръхпроизводство, предвидена в параграф 1, не бъде платена до определената дата и след консултации с Комитета за земеделските фондове, Комисията приспада сума, равна на сумата на неплатената такса за свръхпроизводство, от месечните плащания по смисъла на член 14 и член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1290/2005. Преди да вземе решение, Комисията предупреждава заинтересованата държава-членка, която следва да оповести позицията си в рамките на една седмица. Член 14 от Регламент (ЕО) № 2040/2000 на Съвета (61) не се прилага.
4. Комисията определя условията за прилагане на настоящия член.
Член 79
Вноска на производителите в дължимата такса за свръхпроизводство
Таксата за свръхпроизводство се разпределя изцяло, в съответствие с членове 80 и 83, между производителите, които са допринесли за всеки от случаите на превишаване на националните квоти, посочени в член 66, параграф 2.
Без да се засягат член 80, параграф 3 и член 83, параграф 1, производителите отговарят пред държавата-членка за заплащането на своята вноска в дължимата такса за свръхпроизводство, изчислена в съответствие с членове 69, 70 и 80, поради факта, че са превишили предоставените им квоти.
Член 80
Такса за свръхпроизводство върху доставките
1. С цел да се състави окончателен разчет на таксата за свръхпроизводство, количествата, доставени от всеки производител, следва се увеличават или намаляват, за да отразят всяка разлика между фактическата масленост и референтната масленост, като се използват коефициенти и при условия, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Ако на национално равнище сумата от доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-малка от фактически извършените доставки, размерът на таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на последните. В този случай всяка корекция към по-ниска стойност се намалява пропорционално, така че сумата на коригираните доставки да съответства на фактически извършените доставки.
Ако сумата на доставките, коригирана в съответствие с параграф 1, е по-голяма от фактически извършените доставки, таксата за свръхпроизводство се изчислява въз основа на сумата на доставките, коригирана на базата на предходните.
3. Вноската на всеки производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всички неизползвани части от националната квота за доставки се преразпределят или не се преразпределят, пропорционално на индивидуалната квота на всеки производител или в съответствие с обективни критерии, които следва да се определят от държавите-членки:
а)
или на национално равнище на основата на размера, с който е превишена индивидуалната квота на съответния производител,
б)
или първо на равнище изкупвач и впоследствие на национално равнище, ако е приложимо.
Член 81
Роля на изкупвачите
1. Изкупвачите носят отговорността за събиране от производителите на дължимите от тях вноски по силата на таксата за свръхпроизводство и изплащат на компетентния орган на държавата-членка, преди определена дата и при спазване на процедура, която следва да се установи от Комисията, сумата на тези вноски, приспадната от цената на млякото, която се заплаща на производителите, отговорни за превишаването на квотата или, ако това не се изпълни, събрана по какъвто и да е друг подходящ начин.
2. Ако един изкупвач замести изцяло или частично един или повече други изкупвачи, индивидуалните квоти, с които разполагат производителите, се вземат предвид за остатъка от текущия дванадесетмесечен период след приспадане на количествата, които вече са били доставени и като се държи сметка за тяхната масленост. Този параграф се прилага и в случаите, когато един производител смени изкупвача си.
3. Когато през референтния период количествата, доставени от един производител, надхвърлят неговата налична квота, съответната държава-членка може да реши да задължи изкупвача да удържа част от цената на млякото при всяка доставка на този производител в превишение на квотата под формата на авансово плащане на вноската на производителя, в съответствие с подробни правила, установени от държавата-членка. Държавата-членка може да установи специфични условия, за да даде възможност на изкупвачите да удържат това авансово плащане и когато производителите доставят мляко на няколко изкупвачи.
Член 82
Одобрение
Статусът изкупвач подлежи на предварително одобрение от държавата-членка в съответствие с критерии, които следва да бъдат определени от Комисията.
Условията, които следва да бъдат изпълнени и информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите в случаите на директни продажби, се определят от Комисията.
Член 83
Такса за свръхпроизводство върху директните продажби
1. В случаите на директна продажба вноската на всеки производител в размера на таксата за свръхпроизводство се определя въз основа на решение на държавата-членка, след като всяка неизползвана част от националната квота, разпределена за директни продажби, е била или не е била преразпределена на подходящото териториално или на национално равнище.
2. Държавите-членки определят базата за изчисляване на вноската на даден производител в размера на дължимата такса за свръхпроизводство върху цялото количество мляко, което е било продадено, прехвърлено или използвано за производството на млечни продукти, продадени или прехвърлени, чрез прилагане на критерии, определени от Комисията.
3. При изготвяне на окончателния разчет на таксата за свръхпроизводство не се вземат предвид никакви корекции във връзка със съдържането на масленост.
4. Комисията определя начина и времето на плащане на таксата за свръхпроизводство на компетентния орган на държавата-членка.
Член 84
Надвнесени или неплатени суми
1. Ако в случаите на доставки или директни продажби се установи, че се дължи такса за свръхпроизводство и сумата на събраните вноски от производителите надхвърля размера на таксата, държавата-членка може:
а)
да използва частично или изцяло излишъка, за да финансира мерките по член 75, параграф 1, буква а), и/или
б)
да я преразпредели частично или изцяло сред производители, които:
-
попадат в приоритетни категории, определени от държавата-членка въз основа на обективни критерии и в рамките на срок, който следва да бъде определен от Комисията, или
-
са засегнати от извънредна ситуация в резултат на национално правило, несвързано с квотната система за мляко и други млечни продукти, установена с настоящата глава.
2. Ако се установи, че не се дължи такса за свръхпроизводство, всички авансови плащания, събрани от изкупвачите или държавата-членка, се възстановяват не по-късно от края на следващия дванадесетмесечен период.
3. Когато изкупвач не изпълни задължението си да събира вноските на производителите за таксата за свръхпроизводство в съответствие с член 81, държавата-членка може да събира неплатените суми директно от производителя, без това да засягат възможните санкции, които тя може да наложи на изкупвача, който не е изпълнил задължението си.
4. Ако производител или изкупвач не спази сроковете за плащане, на държавата-членка се плаща лихва за забава, която следва да бъде определена от Комисията.
Раздел IV
Процедурни разпоредби
Член 85
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящата глава, които могат да включват по-конкретно:
а)
допълнителна информация, която следва да бъде предоставена от одобрените предприятия, посочени в член 57, както и критерии за административни наказания, временно прекратяване и отнемане на разрешения на предприятията;
б)
определянето и оповестяването на количествата, посочени в член 58, и на таксата за свръхпроизводство, посочена в член 64;
в)
дерогация от датите, определени в член 63.
ГЛАВА IV
Схеми за подпомагане
Раздел I
Помощ за преработка
Подраздел I
Сух фураж
Член 86
Предприятия, отговарящи на условията
1. Помощ за преработка по отношение на продуктите от сектора на сухия фураж се отпускат на предприятия, преработващи продукти на този сектор, които попадат поне в една от следните категории:
а)
преработватели, сключили договори с производители на фураж за сушене. В случаите, когато договорът е специална поръчка за преработка на фураж, доставен от производител, той следва да включва клауза, определяща задължение за преработвателните предприятия да платят на производителя помощта, получена за преработеното по договора количество;
б)
предприятия, които са преработили свои собствени култури или в случай на група, тези на своите членове;
в)
предприятия, получили доставките си от физически или юридически лица, които са сключили договори с производители на фураж за сушене.
2. Помощта, предвидена в параграф 1, се изплаща по отношение на сухия фураж, напуснал преработвателното предприятие и отговарящ на следните изисквания:
а)
максималното му съдържание на влага е от 11 % до 14 % което може да варира в зависимост от представянето на продукта;
б)
минималното му съдържание на суров протеин в сухото вещество е не по-малко от:
i)
15 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква а), и второто тире от буква б);
ii)
45 % за продуктите, посочени в приложение I, част IV, буква б), първо тире;
в)
ако е с добро и нормално търговско качество.
Член 87
Авансово плащане
1. Преработвателните предприятия имат право на авансово плащане от 19,80 EUR на тон или 26,40 EUR на тон, ако са внесли гаранция от 6,60 EUR на тон.
Държавите-членки извършват необходимите проверки, за да установят правото на получаване на помощ. Авансовото плащане се извършва след установяване на правото на помощ.
Въпреки това, авансовото плащане може да се извърши преди установяване на правото на помощ при условие, че преработвателят внесе гаранция, равна на сумата на аванса плюс 10 %. Тази гаранция служи също като гаранция за целите на първата алинея. Тя се намалява до равнището, определено в първата алинея, щом се установи правото на помощ, и се освобождава изцяло, когато се плати остатъкът от помощта.
2. Преди авансът да може да бъде изплатен, сухият фураж трябва да е напуснал преработвателното предприятие.
3. Когато е бил платен аванс, остатъкът, възлизащ на разликата между сумата на аванса и общата сума на помощта, дължима на преработвателното предприятие, се плаща след прилагане на член 88, параграф 2.
4. Когато авансът превишава общата сума, на която преработвателното предприятие има право вследствие прилагането на член 88, параграф 2, преработвателят възстановява превишението на компетентните органи на държавата-членка при поискване.
Член 88
Размер на помощта
1. Помощта, предвидена в член 86, се определя в размер на 33 EUR/тон.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато през дадена пазарна година обемът сух фураж, за който се иска помощ, превишава максимално гарантираното количество, определено в член 89, помощта се намалява във всяка държава-членка, в която производството превишава гарантираното национално количество, чрез намаляване на разходите като функция на процентния дял на превишението на тази държава-членка спрямо сумата на превишенията.
Намалението се определя от Комисията на равнище, което гарантира, че бюджетните разходи не превишават тези, които биха били достигнати, ако максимално гарантираното количество не е било превишено.
Член 89
Гарантирано количество
Установява се максимално гарантирано количество за пазарна година от 4 960 723 тона дехидратиран и/или сушен на слънце фураж, за който може да се отпусне помощта, предвидена в член 86. Това количество се разпределя между съответните държави-членки като национални гарантирани количества съгласно буква Б от приложение XI.
Член 90
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
декларациите, които следва да бъдат подадени от предприятията, когато кандидатстват за помощ;
б)
условията, които следва да бъдат изпълнени, за да се установи дали кандидатът отговаря на изискванията за помощ, по-специално по отношение на воденето на складова документация и други помощни документи;
в)
отпускането на помощта, предвидена в настоящия подраздел, авансовото плащане, както и освобождаването на гаранциите, предвидени в член 87, параграф 1;
г)
условията и критериите, на които трябва да отговарят предприятията, посочени в член 86, и случаите, когато предприятията получават доставките си от физически или юридически лица, правилата за гаранциите, които следва да бъдат предоставяни от тези лица;
д)
условията за одобряване на купувачите на фураж за сушене, които следва да бъдат прилагани от държавите-членки;
е)
критериите за определяне на изискванията, установени в член 86, параграф 2;
ж)
критериите, които следва да бъдат спазени при сключване на договори и информацията, която те следва да съдържат;
з)
прилагането на максималното гарантирано количество, установени в член 89;
и)
допълнителни изисквания към установените в член 86, по-специално относно съдържанието на каротин и влакна.
Подраздел II
Лен, предназначен за производство на влакна
Член 91
Право на получаване на помощ
1. Помощ за преработка на слама от лен, предназначен за производството на влакна, се отпуска на лицензирани първични преработватели въз основа на количеството влакна, действително получени от слама, за които е сключен договор за продажба със земеделски производител.
В случаите, обаче, когато земеделските производители запазват собствеността върху сламата, която се преработва по договор от лицензиран първичен преработвател, и докажат, че са предложили получените влакна на пазара, помощта се отпуска на земеделските производители.
В случаите, когато лицензираният първичен преработвател и земеделският производител са едно и също лице, договорът за продажба се заменя с поемане на задължение от заинтересованата страна да извършва самостоятелно съответната преработка.
2. За целите на настоящия подраздел, „лицензиран първичен преработвател“ е физическо или юридическо лице, или група от физически или юридически лица, независимо от техния или на техните членове правен статус съгласно националното право, които са били лицензирани от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия са разположени съоръженията за производство на ленени влакна.
Член 92
Размер на помощта
1. Помощта за преработка, предвидена в член 91, се определя в размер на 200 EUR на тон дълги ленени влакна.
2. Количествата влакна, които отговарят на условията за помощ, се ограничават в зависимост от площите, които са били предмет на един от договорите или задълженията, посочени в член 91.
Посочените в първата алинея ограничения се определят от държавите-членки по такъв начин, че да бъдат спазени гарантираните национални количества, посочени в член 91.
Член 93
Авансово плащане
По искане на лицензиран първичен преработвател се изплаща аванс от помощта, посочена в член 91, въз основа на количеството получени влакна.
Член 94
Гарантирано количество
1. Определя се максимално гарантирано количество от 80 878 тона дълги ленени влакна за пазарна година, за което може да бъде отпусната помощ. Това количество се разпределя между определени държави-членки под формата на гарантирани национални количества съгласно буква А от приложение XI.
2. В случай че влакната, получени в една държава-членка, произхождат от слама, произведена в друга държава-членка, съответните количества влакна се приспадат от гарантираните национални количества на държавата-членка, в която е събрана реколтата слама. Помощта се изплаща от държавата-членка, от чието гарантирано национално количество е било извършено приспадане.
Член 95
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия подраздел, които в частност могат да включват правила относно:
а)
условията за лицензиране на първични преработватели, посочени в член 91;
б)
условията, които трябва да отговарят одобрените първични преработватели по отношение на договорите за продажба и задълженията, посочени в член 91, параграф 1;
в)
изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от земеделските производители в случая, посочен в член 91, параграф 1, алинея втора;
г)
критериите, на които трябва да отговарят дългите ленени влакна;
д)
условията за отпускане на помощ и аванси, и по-специално доказателства за преработка на слама;
е)
условията, които трябва да бъдат спазени при определяне на ограниченията, посочени в член 92, параграф 2;
Раздел II
Възстановяване при производство
Член 96
Възстановяване при производство на нишесте
1. Може да се предостави възстановяване при производство:
а)
за нишесте, получено от царевица, пшеница или картофи и за някои производни, използвани при производството на определени продукти, списъкът на които се изготвя от Комисията;
б)
при липсата на значително местно производство на други зърнени култури за производството на нишесте, за следните количества нишесте, получено всяка пазарна година във Финландия и Швеция от ечемик и овес, доколкото това не води до увеличаване на равнището на производство на нишесте от тези два вида зърнени култури:
i)
50 000 тона във Финландия,
ii)
10 000 тона в Швеция.
2. Възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя от Комисията периодично.
Член 97
Възстановяване при производство в сектора на захарта
1. Може да се предостави възстановяване при производството на продуктите от сектора на захарта, изброени в приложение I, част III, букви б)-д), ако излишъкът от захар или вносна захар, излишъкът от изоглюкоза или излишъкът от инулинов сироп не се предлага на цена, съответстваща на световната цена за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, букви б) и в).
2. Размерът на възстановяването при производство, посочено в параграф 1, се определя, като се вземат предвид по-конкретно разходите, произтичащи от употребата на вносна захар, които захарната промишленост би следвало да понесе, ако се снабдява на световния пазар, и цената на наличния излишък от захар на пазара на Общността или референтната цена, ако няма излишък от захар.
Член 98
Условия за отпускане на помощ
Комисията приема условията за предоставяне на възстановяванията при производство, посочени в настоящия раздел, наред с размера на тези възстановявания, както и допустимите количества по отношение на възстановяването при производство на захар, предвидено в член 97.
Раздел III
Помощ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 99
Помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах, предназначени за влагане във фуражи, в съответствие с условия и продуктови стандарти, които следва да бъдат определени от Комисията.
За целите на настоящия член, мътеницата и мътеницата на прах се считат за обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах.
2. Размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах, определена в член 8, параграф 1, буква д), ii);
б)
развитието на предлагането на обезмаслено мляко и обезмаслено мляко на прах и промените в тяхното използване като фураж;
в)
тенденциите в цените на телетата;
г)
тенденциите в пазарните цени на конкурентните протеини, сравнени с цените на обезмасленото мляко на прах.
Член 100
Помощ за обезмаслено мляко, преработено в казеин и казеинати
1. Отпуска се помощ за обезмаслено мляко, произведено в Общността и преработено в казеин и казеинати, в съответствие с условия и продуктови стандарти за това мляко и за произведените от него казеин и казеинати, които следва да бъдат определени от Комисията.
2. Помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид следните фактори:
а)
референтната цена за обезмаслено мляко на прах или пазарната цена за първокачествено обезмаслено мляко на прах, получено посредством метода на впръскването, ако тази цена надхвърля референтната цена;
б)
пазарната цена за казеин и казеинати на пазара на Общността и на световните пазари.
Размерът на помощта може да варира според това, дали обезмасленото мляко се преработва в казеин или казеинати, и според качеството на тези продукти.
Член 101
Помощ за изкупуване на сметана, масло и концентрирано масло по намалени цени
При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, в случай на натрупване на излишъци от млечни продукти или възникване на вероятност от такова натрупване, Комисията може да реши да бъде отпусната помощ, която да даде възможност сметаната, маслото и концентрираното масло да се изкупуват по намалени цени:
а)
от институции и организации с нестопанска цел;
б)
от въоръжените сили и други институции с подобен статус в държавите-членки;
в)
от производители на сладкарски продукти и сладолед;
г)
от производители на други хранителни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията;
д)
за целите на пряка консумация на концентрирано масло.
Член 102
Помощ за доставка на млечни продукти на учениците
1. При условия, които следва да бъдат определени от Комисията, Общността отпуска помощ за доставка на учениците в учебните заведения на определени преработени млечни продукти, които следва да бъдат определени от Комисията, попадащи под кодове по КН 0401, 0403, 0404 90 и 0406 или код по КН 2202 90.
2. Чрез дерогация от член 180, в допълнение към помощта от Общността, държавите-членки могат да отпускат и национална помощ за доставка на посочените в параграф 1 продукти на учениците в учебните заведения. Държавите-членки могат да финансират националната помощ посредством облагане на сектора на млякото с такса или чрез всякакъв друг вид участие от страна на сектора на млякото.
3. За пълномаслено мляко помощта от Общността е в размер на 18,15 EUR на 100 kg.
За други млечни продукти размерът на помощта се определя от Комисията, като се вземат предвид млечните съставки на въпросните продукти.
4. Помощта, посочена в параграф 1, се отпуска за максимално количество от 0,25 литра млечен еквивалент на ученик на ден.
Раздел IV
Помощ в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини
Член 103
Помощ за организации на оператори
1. Общността финансира чрез сумите, удържани от държавите-членки в съответствие с член 110и, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, тригодишни работни програми, които следва да бъдат изготвени от организациите на операторите, посочени в член 125, в една или повече от следните области:
а)
пазарно наблюдение и административно управление в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини;
б)
подобряване на въздействието върху околната среда при отглеждане на маслини;
в)
подобряване на производственото качество на маслиновото масло и на трапезните маслини;
г)
системата за проследяване, сертифицирането и запазване на качеството на маслиновото масло и на трапезните маслини, в частност контрол на качеството на маслиновите масла, продавани на крайните потребители, под ръководството на националните администрации;
д)
разпространяване на информация за дейностите, извършвани от организации на операторите с цел подобряване на качеството на маслиновото масло.
2. Максималното финансиране от страна на Общността на посочените в параграф 1 работни програми е равна на частта от сумата, която държавите-членки са удържали. Това финансиране засяга допустимите разходи и е с максимална стойност:
а)
100 % за дейности в области, посочени в параграф 1, букви а) и б);
б)
100 % за инвестиции в дълготрайни активи и 75 % за други дейности в областта, посочена в параграф 1, буква в);
в)
75 % за работните програми, провеждани в минимум три трети страни или непроизвеждащи държави-членки от одобрени организации на оператори от минимум две произвеждащи държави-членки в областите, посочени в параграф 1, букви г) и д), и 50 % за другите дейности в тези области.
Държавите-членки осигуряват допълнително финансиране в размер до 50 % от разходите, които не се покриват от финансирането на Общността.
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия член, както и в частност процедурите за одобряване на работните програми на държавите-членки и видовете дейности, допустими по тези програми.
3. Без да се засягат всякакви специфични разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали са спазени условията за отпускане на финансиране от Общността. За тази цел те правят одит на работните програми и план за контрол, включващ вземане на проба, определена въз основа на анализ на риска и обхващаща поне 30 % годишно от организациите на производителите и всички други организации на оператори, получаващи финансиране от Общността по настоящия член.
Раздел V
Фонд „Тютюн“ на Общността
Член 104
Фонд „Тютюн“
1. Създава се фонд „Тютюн“ на Общността (наричана по-долу „Фондът“) за финансиране на мерки в следните области:
а)
подобряване на обществената осведоменост за вредните последствия от всички форми на консумация на тютюн, по-специално чрез информиране и образование, подпомагане на събирането на данни за установяване на схемите на консумация на тютюн и за провеждане на епидемиологични проучвания на никотиновата зависимост в Общността, както и на проучване върху предотвратяване на никотиновата зависимост;
б)
специфични мерки с цел да се помогне на тютюнопроизводителите да преминат към други култури или други икономически дейности, създаващи трудова заетост, и проучване на възможностите това да бъде направено от тютюнопроизводителите.
2. Фондът се финансира:
а)
за реколта 2002 г. чрез удържане на 2 %, а за реколти 2003 г., 2004 г. и 2005 г. - на 3 % от премията, предвидена в дял I от Регламент (ЕИО) № 2075/92, приложим за реколтите до 2005 г. включително за финансиране на всякакъв вид мерки, предвидени в параграф 1;
б)
за календарните 2006 и 2007 година, в съответствие с член 110м от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
3. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел VI
Специални разпоредби за сектора на пчеларството
Член 105
Обхват
1. С цел подобряване на общите условия за производство и предлагане на пазара на пчелни продукти, всяка държава-членка може да изготви национална програма за период от три години, наричана по-нататък „програма по пчеларство“.
2. Чрез дерогация от член 180 членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат:
а)
за финансовото участие на държавите-членки в мерките, които подлежат на подкрепа от Общността в съответствие с настоящия раздел;
б)
за специфични национални помощи за защита на пчелните стопанства, които са повлияни неблагоприятно от структурни или природни условия, или в рамките на програми за икономическо развитие, с изключение на тези, предоставяни за производство или търговия.
Помощите, посочени в буква б), следва да бъдат нотифицирани на Комисията от държавите-членки наред с техните програми по пчеларство в съответствие с член 109.
Член 106
Мерки, отговарящи на условията за помощ
Мерките, които могат да бъдат включени в програмата в областта на пчеларството, са следните:
а)
техническа помощ за пчелари и организации на пчелари;
б)
борба срещу вароатозата;
в)
рационализиране на подвижното пчеларство;
г)
мерки за подкрепа на лаборатории, извършващи анализ на физикохимичните свойства на пчелния мед;
д)
мерки за подкрепа на подновяването на пчелните кошери в Общността;
е)
сътрудничество със специализирани органи за осъществяването на приложни изследователски програми в областта на пчеларството и пчелните продукти.
От програмите в областта на пчеларството се изключват мерките, финансирани от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (62).
Член 107
Проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството
За да отговорят на условията за частично финансиране, предвидено в член 108, параграф 1, държавите-членки извършват проучване на производствената и пазарната структура в сектора на пчеларството на тяхна територия.
Член 108
Финансиране
1. Общността осигурява частично финансиране за програмите по пчеларство в размер на 50 % от разходите, които се поемат от държавите-членки.
2. Държавите-членки извършват разходите във връзка с мерките, предприети в рамките на програмите по пчеларство, най-късно до 15 октомври всяка година.
Член 109
Консултации
Програмата по пчеларство се съставя в тясно сътрудничество с представителните организации и пчеларските кооперативи. Тя се внася в Комисията за одобрение.
Член 110
Правила за прилагане
Комисията установява подробни правила за прилагането на настоящия раздел.
Раздел VII
Помощ в сектора на бубарството
Член 111
Помощ, отпускани на бубари
1. Въвежда се помощ за копринените буби, попадащи под код по КН ex 0106 90 00, както и за яйцата от копринени буби под код по КН ex 0511 99 85, отглеждани в Общността.
2. Помощта се отпуска на бубарите за всяка използвана кутия яйца от копринени буби, при условие че кутиите съдържат минимално количество яйца, което подлежи на уточняване, и при условие, че бубите са били отгледани успешно.
3. Помощта за използвана кутия яйца от копринени буби се определя на 133,26 EUR.
Член 112
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, които се отнасят по-специално за минималното количество яйца, посочено в член 110, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРАВИЛА ЗА ПРЕДЛАГАНЕ НА ПАЗАРА И ПРОИЗВОДСТВО
ГЛАВА I
Пазарни стандарти и условия за производството
Раздел I
Пазарни стандарти
Член 113
Пазарни стандарти
1. Комисията може да постанови пазарни стандарти за един или повече от продуктите от следните сектори:
а)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите, посочени в приложение I, част VII, буква а);
б)
банани;
в)
живи растения;
2. Посочените в параграф 1 стандарти:
а)
се установяват, като се вземат предвид по-конкретно:
i)
спецификата на съответните продукти;
ii)
необходимостта да се осигурят условия за плавно пласиране на тези продукти на пазара;
iii)
интереса на потребителите да получат надеждна и прозрачна информация за продуктите;
iv)
по отношение на маслиновите масла, посочени в приложение I, част VII, буква а), промените в методите, използвани за определяне на техните физически, химически и органолептични характеристики;
б)
могат по-специално да се отнасят до качеството, класирането, теглото, оразмеряването, пакетирането, опаковането, съхранението, транспортирането, представянето, произхода и етикетирането.
3. Освен ако Комисията не е предвидила друго в съответствие с критериите, посочени в параграф 2, буква а), продуктите, за които са установени пазарни стандарти, могат да се предлагат на пазара в Общността само в съответствие с тези стандарти.
Без да се засягат каквито и да е специфични разпоредби, които Комисията може да е приела в съответствие с член 194, държавите-членки проверяват дали продуктите отговарят на тези стандарти и при необходимост налагат санкции.
Член 114
Пазарни стандарти за млякото и млечните продукти
1. Хранителни продукти, предназначени за консумация от човека, могат да се предлагат на пазара като мляко и млечни продукти, само ако отговарят на определенията и наименованията, установени в приложение XII.
2. Без да се засягат изключенията, предвидени в законодателството на Общността, и мерките за защита на общественото здраве, млякото под код по КН 0401, предназначено за консумация от човека, може да бъде предлагано на пазара на територията на Общността само в съответствие с приложение XIII и в частност съгласно определенията в точка I от него.
Член 115
Пазарни стандарти за мазнините
Без да се засягат член 114, параграф 1 или които и да е разпоредби, приети във ветеринарния сектор и сектора на храните, за да гарантират, че продуктите отговарят на хигиенните и здравни стандарти, както и за защита на здравето на животните и човека, установените в приложение XV стандарти се прилагат за следните продукти, предназначени за консумация от човека, с тегловно съдържание на мазнини най-малко 10 %, но по-малко от 90 %:
а)
млечни мазнини под кодове по КН 0405 и ex 2106;
б)
мазнини под код по КН ex 1517;
в)
мазнини, съставени от растителни и/или животински продукти под кодове по КН ex 1517 и ex 2106.
Съдържанието на мазнини, без солта, следва да е най-малко две трети от сухото вещество.
Тези стандарти обаче се прилагат само за продукти, които остават твърди при температура 20 oC, и са подходящи за мазане.
Член 116
Пазарни стандарти за продуктите от секторите на яйцата и птичето месо
Продуктите от секторите на яйцата и птичето месо се предлагат на пазара съгласно разпоредбите, установени в приложение ХIV.
Член 117
Сертифициране на хмел
1. Продуктите от сектора на хмела, добити или приготвени на територията на Общността, подлежат на процедура по сертифициране.
2. Сертификати могат да се издават само за продукти, които притежават минималните характеристики за качество, съответстващо на конкретната фаза на предлагане на пазара. Когато се касае за хмел на прах, хмел на прах с повишено съдържание на лупулин, екстракти от хмел и смесени продукти от хмел, сертификатът може да бъде издаден, само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
3. В сертификата се посочва най-малко следната информация:
а)
мястото (местата) на производство на хмела;
б)
годината(ите), в която(ито) е прибрана реколтата;
в)
сорта или сортовете.
4. Продукти от сектора на хмела могат да се предлагат на пазара или изнасят, само ако е издаден сертификат, както е посочено в параграфи 1, 2 и 3.
За внесени продукти от сектора на хмела удостоверението, предвидено в член 158, параграф 2, се счита за еквивалентно на сертификат.
5. Мерки за дерогация от параграф 4 могат да бъдат приети от Комисията:
а)
за да удовлетворят търговските изисквания на определени трети страни; или
б)
за продукти със специално предназначение.
Мерките, посочени в първата алинея:
а)
не засягат нормалното предлагане на пазара на продукти, за които е издаден сертификат;
б)
се придружават от гаранции, предназначени да предотвратятт евентуалното объркване на тези продукти.
Член 118
Пазарни стандарти за маслинови масла и за маслинови масла от маслиново кюспе
1. Използването на установените в приложение XVI описания и определения за маслиновите масла и за маслиновите масла от маслиново кюспе е задължително по отношение на предлагането на пазара на въпросните продукти в рамките на Общността и, доколкото те съответстват на задължителните международни правила, в търговията с трети страни.
2. При търговия на дребно на пазара могат да бъдат предлагани само маслата, посочени в приложение XVI, параграф 1, букви а) и б) и параграфи 3 и 6.
Раздел II
Условия за производство
Член 119
Използване на казеин и казеинати при производството на сирене
За използването на казеин и казеинати при производството на сирене е необходимо предварително разрешение, което се предоставя, само ако това използване е необходимо условие за производството на продуктите.
Член 120
Метод на производство на етилов алкохол от земеделски произход
Методът на производство и характеристиките на етиловия алкохол от земеделски произход, получен от специфичен земеделски продукт, изброен в приложение I към Договора, може да бъде определен от Комисията.
Раздел III
Процедурни правила
Член 121
Приемане на стандарти, правила за прилагане и дерогации
Комисията определя подробните правила за прилагането на настоящата глава, които в частност могат да се отнасят до:
а)
пазарните стандарти, посочени в член 113, включително правилата за дерогации от стандартите, за представяне на подробни данни, изисквани от стандартите, и за прилагане на стандартите по отношение на продукти, внасяни в Общността и продукти, изнасяни от Общността;
б)
по отношение на определенията и наименованията, които могат да бъдат използвани при предлагане на пазара на мляко и млечни продукти в съответствие с член 114, параграф 1:
i)
съставяне и при необходимост допълване на списъка на продуктите, посочени в приложение XII, точка III, параграф 1, алинея втора, въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
допълване при необходимост на списъка на наименованията в приложение XII, точка II, параграф 2, алинея втора, буква а);
в)
по отношение на стандартите за мазнини за мазане, посочени в член 115:
i)
списък на продуктите, посочени в от приложение XV, точка I, параграф 2, буква а) от алинея трета въз основа на списъците, изпратени на Комисията от държавите-членки;
ii)
методите на анализ, необходими за проверка на състава и производствените характеристики на продуктите, посочени в член 115;
iii)
подробни правила за вземането на проби;
iv)
подробни правила за получаване на статистическа информация за пазарите на продуктите, посочени в член 115;
г)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на яйца, установени в приложение ХIV, част А:
i)
определения;
ii)
честотата на събиране, доставката, консервирането и обработката на яйцата;
iii)
критериите за качество, по-специално външния вид на черупката, консистенцията на белтъка и на жълтъка и височината на въздушното пространство;
iv)
класирането по тегло, включително изключения;
v)
маркировката на яйцата и означенията на опаковките, включително изключения, както и правилата, които да се прилагат по отношение на пакетиращите центрове;
vi)
търговията с трети страни;
vii)
методите на отглеждане;
д)
по отношение на разпоредбите относно предлагането на пазара на птиче месо, установени в приложение ХIV, част Б:
i)
определения;
ii)
списък на трупове от домашни птици, части от трупове от домашни птици и вътрешности, включително foie gras, за които се прилага част Б от приложение ХIV;
iii)
критериите за класификация по смисъла на приложение XIV, част Б, точка III, параграф 1;
iv)
правилата относно допълнителни означения, които да фигурират в придружителни търговски документи, етикетирането, представянето и рекламата на птичето месо, предназначено за крайния потребител, както и търговското наименование, под което да се продава продуктът по смисъла на член 3, параграф 1, точка 1 от Директива 2000/13/ЕО;
v)
незадължителни означения относно използвания метод на охлаждане и вида на отглеждане;
vi)
дерогации, които могат да се прилагат в случай на доставка на транжорни или преработващи предприятия;
vii)
правила относно процентите на абсорбция на вода при подготовката на прясно, замразено и бързо замразено трупно месо и части на трупа, както и означенията, които да се нанасят в това отношение;
е)
по отношение на разпоредбите относно стандартите за производство и предлагане на пазара на яйца за люпене и пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми, установени в приложение XIV, част В:
i)
определения;
ii)
регистрацията на предприятия за производство или търговия с яйца за люпене или пилета от домашни птици, отглеждани в птицеферми;
iii)
означения, които се нанасят върху яйцата за люпене, включително яйцата, които се внасят от или се изнасят за трети страни, както и върху опаковките, а също и правилата, които следва да се прилагат по отношение на пилета с произход от трети страни;
iv)
регистри, които следва да се водят от люпилните;
v)
предназначението на извадените от инкубатора яйца, с изключение на консумация от човека;
vi)
информацията, предоставяна от люпилни и други предприятия, на компетентните органи на държавите-членки;
vii)
придружителни документи;
ж)
минималните характеристики за качеството на продуктите от сектора на хмела, посочени в член 117;
з)
методите на анализ, които следва да бъдат използвани при необходимост;
и)
по отношение на използването на казеин и казеинати, посочени в член 119:
i)
условията, съгласно които държавите-членки дават разрешенията, както и максималните проценти, които следва да бъдат включени, въз основа на обективни критерии, при отчитане на технологичните нужди;
ii)
задълженията, които следва да бъдат изпълнявани от предприятията, получили разрешение по подточка i).
ГЛАВА II
Организации на производители, междубраншови организации, организации на оператори
Раздел I
Общи принципи
Член 122
Организации на производители
Държавите-членки признават организации на производители, които:
а)
се състоят от производители от един от следните сектори:
i)
сектор на хмела,
ii)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини,
iii)
сектор на бубарството;
б)
са учредени по инициатива на производителите;
в)
имат конкретна цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране на предлагането, както и предлагане на на пазара на продуктите на членовете й;
ii)
съвместно приспособяване на производството към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и механизацията на производството.
Член 123
Междубраншови организации
Държавите-членки признават междубраншови организации, които:
а)
се състоят от представители на икономическите дейности, свързани с производството, търговията и/или преработката на продукти в следните сектори:
i)
сектор на маслиновото масло и трапезните маслини;
ii)
сектор на тютюна;
б)
са учредени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, от които се състоят;
в)
имат специфична цел, която по-специално може да се отнася до:
i)
концентриране и координиране на предлагането, както и предлагане на пазара на продуктите на членовете;
ii)
съвместно приспособяване на производството и преработвателната дейност към изискванията на пазара и подобряване на продукта;
iii)
насърчаване на рационализацията и подобряване на производството и преработвателната дейност;
iv)
проучване на устойчивите производствени методи и развитието на пазарите.
Когато междубраншовите организации извършват своята дейност на териториите на няколко държави-членки, признаването се извършва от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 124
Общи разпоредби относно организациите на производители и междубраншовите организации
1. Член 122 и член 123, параграф 1 се прилагат, без да се засяга признаването, направено от държавите-членки въз основа на националното законодателство и в съответствие с правото на Общността, съответно на организации на производители или междубраншови организации в секторите, посочени в член 1, с изключение на секторите, упоменати в член 122 и член 123, параграф 1.
2. Организации на производители, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕО) № 865/2004, (EО) № 1952/2005 и (EО) № 1544/2006, се считат за признати организации на производители по член 122 от настоящия регламент.
Междубраншови организации, признати или одобрени в съответствие с регламенти (ЕИО) 2077/92 и (ЕО) № 865/2004, се считат за признати междубраншови организации по член 123 от настоящия регламент.
Член 125
Организации на оператори
За целите на настоящия регламент, организациите на оператори се състоят от признати организации на производители, признати междубраншови организации или признати организации на други оператори в сектора на маслиновото масло и трапезните маслини, или техни асоциации.
Раздел II
Правила за междубраншови организации в сектора на тютюна
Член 126
Плащане на членски внос от нечленуващи в организацията
1. Когато една или повече от дейностите, посочени в параграф 2, се извършват от призната междубраншова организация в сектора на тютюна и е от общ икономически интерес за тези лица, чиито дейности са свързани с един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е извършила признаването, или Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, когато признаването е дадено от Комисията, може да реши физическите лица или групите, които не са членове на организацията, но имат изгода от тези дейности, да плащат на организацията целия или част от членския внос, плащан от нейните членове, доколкото този членски внос е предназначен за покриване на разходи, различни от административните разходи от всякакъв вид, директно понесени в резултат от извършването на въпросните дейности.
2. Дейностите, посочени в параграф 1, са свързани с една или повече от следните цели:
а)
изследвания за добавяне на стойност към продуктите, по-специално чрез нови приложения, които не представляват заплаха за общественото здраве;
б)
проучвания за подобряване на качеството на тютюна на листа или балирания тютюн;
в)
изследвания върху методите на отглеждане, които позволяват намалена употреба на продукти за растителна защита и гарантиращи опазване на почвата и околната среда.
3. Съответната държава-членка нотифицира Комисията за решенията, които има намерение да вземе съгласно параграф 1. Тези решения не могат да се прилагат преди изтичането на тримесечен период, започващ от датата на нотифициране на Комисията. В рамките на три месечен срок Комисията може да призове към отхвърляне на цялото проекторешение или на част от него, ако изложеният общ икономически интерес не изглежда достатъчно добре обоснован.
4. Когато дейностите на призната от Комисията междубраншова организация съгласно настоящата глава са от общ икономически интерес, Комисията нотифицира проекторешението си на заинтересованите държави-членки, които след това разполагат с два месеца, за да направят своите коментари.
Раздел III
Процедурни правила
Член 127
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящата глава, по-специално условията и процедурите за признаване на организации на производители, междубраншови организации и организации на оператори в отделните сектори, включително:
а)
специфичните цели на тези организации;
б)
уставите на тези организации;
в)
дейностите на тези организации;
г)
дерогации от изискванията, определени в членове 122, 123 и 125;
д)
в съответния случай, всякакви последици, произтичащи от признаването за междубраншова организация.
ЧАСТ III
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 128
Общи принципи
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в разпоредбите, приети съгласно него, в търговията с трети страни се забранява следното:
а)
налагането на каквато и да е такса, имаща равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, които имат равностоен ефект.
Член 129
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, предвидена в Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (63) (по-нататък наричана „Комбинираната номенклатура“) и специалните правила за нейното прилагане се прилагат спрямо тарифната класификация на продуктите, обхванати от настоящия регламент. Тарифната номенклатура, която произтича от прилагането на настоящия регламент, включително, в съответните случаи, определенията от приложение III, се включва в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии за внос
Член 130
Лицензии за внос
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за внос в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да направи възможен вноса в Общността на един или повече продукти от следните сектор и само срещу представяне на лицензия за внос:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
семена,
д)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на продуктите попадащи под кодове по КН 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 и 1522 00 39,
е)
лен и коноп, доколкото това се отнася за конопа,
ж)
банани,
з)
живи растения,
и)
говеждо и телешко месо,
й)
мляко и млечни продукти,
к)
свинско месо,
л)
овче и козе месо,
м)
яйца,
н)
птиче месо,
о)
етилов алкохол от земеделски произход.
2. Когато се прилага параграф 1, Комисията отчита нуждата от лицензия за внос за управлението на съответните пазари и по-специално за контролиране на вноса на въпросните продукти.
Член 131
Издаване на лицензии
Лицензиите за внос се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако не е предвидено друго в регламент на Съвета или в друг акт на Съвета, и без да се засягат мерките, взети за прилагането на настоящата глава.
Член 132
Валидност
Лицензиите за внос са валидни в цялата Общност.
Член 133
Гаранция
1. Освен ако Комисията не е предвидила друго, лицензии се издават след представяне на гаранция, че продуктите се внасят по време на срока на валидност на лицензията.
2. С изключение на форсмажорни обстоятелства, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът не е извършен или е извършен само частично в рамките на срока на валидност на лицензията.
Член 134
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, включително сроковете на валидност на лицензията и размера на гаранцията.
Раздел II
Вносни мита и такси
Член 135
Вносни мита
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, за посочените в член 1 продукти се прилагат ставките на вносните мита от Общата митническа тарифа.
Член 136
Изчисляване на вносните мита за зърнени култури
1. Независимо от член 135, вносното мито за продукти под кодове по КН 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (висококачествена обикновена пшеница), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 и 1007 00 90, с изключение на хибриди за посев, е равно на интервенционната цена, валидна за тези продукти при вноса, увеличена с 55 %, минус вносната цена CIF, приложима за въпросната доставка. Посоченото мито, обаче, не може да надхвърля общоприетия размер на митото, определен въз основа на Комбинираната номенклатура.
2. За целите на изчисляването на вносното мито, посочено в параграф 1, редовно се определят представителни цени CIF за упоменатите в същия параграф продукти.
Член 137
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за олющен ориз под код по КН 1006 20 се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 1.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна на митото. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 1 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които в съответния референтен период са издадени лицензии за внос на олющен ориз под код по КН 1006 20, с изключение на лицензиите за внос на ориз от сортовете Basmati, посочен в член 138.
3. Годишното референтно количество е 449 678 тона. Частичното референтно количество за всяка пазарна година отговаря на половината от годишното референтно количество.
Член 138
Изчисляване на вносните мита за олющен ориз от сортовете Basmati
Независимо от член 135, олющеният ориз от сортовете Basmati под кодове по КН 1006 20 17 и 1006 20 98, изброени в приложение XVIII, отговаря на изискванията за вносно мито с нулева ставка при условията, определени от Комисията.
Член 139
Изчисляване на вносните мита за бланширан ориз
1. Независимо от член 135, вносното мито за полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30, се определя от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в срок от десет дни след края на съответния референтен период, в съответствие с приложение XVII, параграф 2.
Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, определя ново приложимо мито, ако изчисленията, извършени съгласно посоченото приложение, показват необходимост от промяна. До определянето на ново приложимо мито се прилага определеното преди това мито.
2. За да се изчисли вносът, посочен в параграф 2 от приложение XVII, се вземат предвид количествата, за които през съответния референтен период са издадени лицензии за внос на полубланширан или бланширан ориз под код по КН 1006 30.
Член 140
Изчисляване на вносните мита за натрошен ориз
Независимо от член 135, вносното мито за натрошен ориз под код по КН 1006 40 00 е 65 EUR на тон.
Член 141
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито при ставка, определена в членове от 135 до 140, се заплаща при внос на един или повече продукти от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето месо и козето месо, яйцата, птичето месо и бананите, за да се предотврати или противодейства на отрицателният ефект върху пазара на Общността, който може да възникне при такъв внос, ако:
а)
вносът е извършен на цена под равнището, нотифицирано от Общността пред СТО („прагова цена“); или
б)
обемът на вноса в някоя година превишава определено равнище („прагов обем“).
Праговият обем се основава на възможностите за достъп до пазара, определени при необходимост като внос в процентно изражение спрямо съответното вътрешно потребление през трите предходни години.
2. Допълнително мито не се налага в случаите, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността, или когато последиците от него биха били несъразмерно малки в сравнение с желания резултат.
3. За целите на параграф 1, буква а), вносните цени се определят на базата на CIF вносни цени за въпросната пратка.
CIF вносните цени се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос на този продукт в Общността.
Член 142
Временно преустановяване прилагането на вносни мита в сектора на захарта
За да обезпечи необходимото предлагане за производството на продуктите, посочени в член 62, параграф 2, Комисията може временно да преустанови изцяло или частично прилагането на вносните мита по отношение на следните продукти:
а)
захар под код по КН 1701;
б)
изоглюкоза под кодове по КН 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 и 1702 90 30.
Член 143
Правила за прилагане
Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия раздел, като определя по-специално:
а)
по отношение на член 136:
i)
минималните изисквания за висококачествена обикновена пшеница;
ii)
ценовите котировки, които трябва да се имат предвид;
iii)
възможността, когато е уместно в конкретни случаи, да се предостави на операторите възможността да се информират за приложимото мито преди пристигането на съответните пратки.
б)
по отношение на член 141, продуктите, за които се прилагат допълнителните вносни мита и другите критерии, необходими за осигуряване прилагането на параграф 1 от посочения член.
Раздел III
Управление на квотите за внос
Член 144
Тарифни квоти
1. Комисията открива и управлява, съгласно приети от нея подробни правила, тарифни квоти за внос на продуктите, посочени в член 1, които произтичат от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, или от друг акт на Съвета.
2. Тарифните квоти се управляват така, че да не се допусне каквато и да е дискриминация между заинтересованите оператори, чрез прилагане на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Приетият метод на управление отчита в достатъчна степен, когато е приложимо, потребностите от предлагане на пазара на Общността и необходимостта да се запази равновесието на този пазар.
Член 145
Откриване на тарифни квоти
Комисията предвижда годишни тарифни квоти, подходящо разпределени през годината - ако е необходимо, и определя метода на управление, който следва да бъде използван.
Член 146
Специфични правила
1. По отношение на квотата за внос от 54 703 тона замразено говеждо и телешко месо под кодове по КН 0202 20 30, 0202 30 и 0206 29 91, предназначено за преработка, Съветът, в съответствие с процедурата, определена в член 37, параграф 2 от Договора, може да предвиди цялата или част от квотата да обхваща равностойни количества качествено месо, чрез прилагане на коефициент на превръщане 4,375.
2. По отношение на тарифната квота за внос в Испания на 2 000 000 тона царевица и 300 000 тона сорго, и тарифната квота за внос в Португалия на 500 000 тона царевица, посочените в член 148 подробни правила включват също така необходимите разпоредби за осъществяване на вноса по тарифните квоти, както и, когато е приложимо, за публичното складиране на количествата, внесени от разплащателните агенции на съответните държави-членки, и за тяхното пласиране на пазарите на тези държави-членки.
Член 147
Тарифни ставки за банани
Настоящата глава се прилага, без да се засяга Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета (64).
Член 148
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагане на настоящия раздел, по-специално относно:
а)
гаранциите за естеството, източника и произхода на продукта,
б)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква а),
в)
условията, при които се издават лицензиите за внос, и техния срок на валидност.
Раздел IV
Специални разпоредби за определени продукти
Подраздел I
Специални разпоредби за внос по отношение на секторите на зърнените култури и ориза
Член 149
Внос на смеси от различни зърнени култури
Определя се следното вносно мито, приложимо за смеси, съставени от зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I:
а)
в случаите, когато сместа е съставена от два вида зърнени култури, вносното мито е това, което се прилага:
i)
за съставката от зърнени култури, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
ii)
за съставката от зърнени култури, подлежаща на облагане с по-високо мито за внос, когато нито една от двете съставки на сместа от зърнени култури не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа;
б)
в случаите, когато една смес е съставена от повече от два вида зърнени култури, и когато всеки един от няколко вида зърнени култури от състава на сместа представлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито за такава смес е най-високото от вносните мита, които се прилагат за тези видове зърнени култури, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Когато само един вид зърнени култури съставлява повече от 10 % от теглото на сместа, вносното мито, което следва да се прилага, е това, което се прилага за този вид зърнени култури.
в)
във всички случаи, които не са обхванати от букви а) и б), вносното мито е най-високото от вносните мита, които се прилагат за зърнените култури, образуващи въпросната смес, дори когато размерът на вносното мито е еднакъв за два или повече от тези видове зърнени култури.
Член 150
Внос на смеси от зърнени култури и ориз
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от един или повече видове зърнени култури, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част I от приложение I, от една страна, и от един или повече от продуктите, попадащи в обхвата на букви а) и б) от част II от приложение I, от друга страна, е това, което се прилага за съставката от зърнени култури или за продукта, подлежащ на облагане с най-високо вносно мито.
Член 151
Внос на оризови смеси
Вносното мито, което се прилага за смеси, съставени от ориз, който може да бъде класифициран в няколко различни групи или етапи на преработка, или от ориз, който може да бъде класифициран в една или повече различни групи на преработка или един или повече различни етапи на преработка, от една страна, и натрошен ориз, от друга страна, е това, което се прилага:
а)
за съставката, която преобладава в тегловно отношение, когато тази съставка представлява най-малко 90 % от теглото на сместа,
б)
за съставката, подлежаща на облагане с най-високото вносно мито, когато нито една от съставките на сместа не представлява най-малко 90 % от теглото на сместа.
Член 152
Приложимост на тарифната класификация
Когато не може да бъде приложен методът за определяне на размера на вносното мито, посочен в членове от 149 до 151, митото, което следва да се приложи за смесите, посочени в тези членове, е това, което се определя от тарифната класификация на тези смеси.
Подраздел II
Преференциални схеми за внос на захар
Член 153
Традиционни нужди от снабдяване за целите на рафинирането
1. Независимо от член 52, параграф 1, традиционните нужди от снабдяване със захар за целите на рафинирането за Общността е определена в размер на 2 424 735 тона за пазарна година, изразени в бяла захар.
През пазарната година 2008/2009 традиционните нужди от снабдяване със захар се разпределя, както следва:
а)
198 748 тона за България,
б)
296 627 тона за Франция,
в)
100 000 тона за Италия,
г)
291 633 тона за Португалия,
д)
329 636 тона за Румъния,
е)
19 585 тона за Словения,
ж)
59 925 тона за Финландия,
з)
1 128 581 тона за Обединеното кралство.
2. Традиционните нужди от снабдяване, посочена в параграф 1, алинея първа, се увеличава с 65 000 тона. Това количество се отнася за сурова тръстикова захар и се запазва за пазарната година 2008/2009 за единственото работещо предприятие за преработка на захарно цвекло през 2005 г. в Португалия. Това преработвателно предприятие се счита за рафинерия на пълен работен ден.
3. Лицензиите за внос на захар за рафиниране се издават само на рафинерии на пълен работен ден, при условие че въпросните количества не превишават количествата, които могат да бъдат внесени в рамките на традиционните нужди от снабдяване, посочени в параграф 1. Лицензиите могат да бъдат прехвърляни само между рафинерии на пълен работен ден и срокът им на валидност изтича в края на пазарната година, за която са издадени.
Настоящият параграф се прилага за пазарната година 2008/2009, както и за първите три месеца от всяка от следващите пазарни години.
4. Прилагането на вносни мита върху тръстикова захар за рафиниране под код по КН 1701 11 10, с произход от държавите, посочени в приложение XIX, се преустановява временно по отношение на допълнителното количество, необходимо за постигане на съответстващо предлагане на рафинериите на пълен работен ден за пазарната година 2008/2009.
Допълнителното количество се определя от Комисията въз основа на равновесието между посочените в параграф 1 традиционни нужди от снабдяване и предвижданото предлагане на захар за рафиниране за въпросната пазарна година. Това равновесие може да бъде преразгледано от Комисията през пазарната година и може да бъде основано на изчисленията за историческо изравнено мито за сурова захар, предназначена за консумация.
Член 154
Гарантирана цена
1. Гарантираните цени, определени за захар от АКТБ/индийска захар, се прилагат за вноса на сурова и бяла захар със стандартно качество от:
а)
най-слабо развитите държави по силата на споразуменията, посочени в членове 12 и 13 от Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета (65);
б)
държавите, изброени в приложение XIX, за допълнителното количество, посочено в член 153, параграф 4.
2. Заявленията за издаване на лицензии за внос на захар, ползваща се от гарантирана цена, следва да бъдат придружавани от лицензии за износ, издадени от органите на страната-износител, удостоверяващи съответствието на захарта с правилата, предвидени във въпросните споразумения.
Член 155
Задължения, произтичащи от Протокола за захарта
Комисията може да приеме мерки, чрез които да се осигури внос на захар от АКТБ/индийска захар в Общността при условията, изложени в протокол 3 към приложение V към Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО и Споразумението относно тръстиковата захар между Европейската общност и Република Индия. Тези мерки могат, ако е необходимо, да бъдат в дерогация от разпоредбите на член 153 от настоящия регламент.
Член 156
Правила за прилагане
Подробните правила за прилагането на настоящия подраздел се приемат от Комисията, по-специално, за спазване на международните споразумения. Те могат да включват изменения на приложение XIX.
Подраздел III
Специални разпоредби за внос на коноп
Член 157
Внос на коноп
1. Следните продукти могат да бъдат внасяни в Общността, само ако са спазени следните условия:
а)
необработеният коноп под код по КН 5302 10 00 отговаря на изискванията, установени в член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
б)
сортовите семена от коноп, предназначени за посев, под код по КН ex 1207 99 15, придружени от доказателства, че съдържанието на тетрахидроканабинол в тях не превишава определеното в съответствие с член 52 от Регламент (ЕО) № 1782/2003;
в)
конопено семе, различно от семена за посев, под код по КН 1207 99 91, e внасяно единствено от вносители, лицензирани от държавата-членка, за да се гарантира, че това семе не е предназначено за посев.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 194, вносът в Общността на продуктите, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член, подлежи на проверки, за да се установи дали са спазени условията, предвидени в параграф 1 от настоящия член.
3. Настоящият член се прилага, без да се засягат по-ограничителните разпоредби, приети от държавите-членки в съответствие с Договора и задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО.
Подраздел IV
Специални разпоредби за внос на хмел
Член 158
Внос на хмел
1. Внос на продукти от сектора на хмела от трети страни може да се извършва, единствено ако стандартите им за качество са най-малко равностойни на тези, приети за същите продукти, отглеждани в Общността или произвеждани от такива продукти.
2. Приема се, че продуктите отговарят на стандарта, посочен в параграф 1, ако са придружени от удостоверение, издадено от органите в страната на произход и признато за равностойно на сертификата, посочен в член 117.
По отношение на хмела на прах, хмела на прах с повишено съдържание на лупулин, екстрактите от хмел и смесените продукти от хмел, удостоверението може да бъде признато за равностойно на сертификата само ако алфа-киселинното съдържание на тези продукти не е по-ниско от това на хмела, от който са получени.
Равностойността на тези удостоверения се потвърждава в съответствие с подробните правила, приети от Комисията.
Раздел V
Предпазни мерки и активно усъвършенстване
Член 159
Предпазни мерки
1. Предпазни мерки срещу внос в Общността се предприемат от Комисията при условията на параграф 3 от настоящия член, в съответствие с регламенти (ЕО) № 519/94 (66) и (ЕО) № 3285/94 (67) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго съгласно друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, могат да се предприемат от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата, на която те са били нотифицирани. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпроснoто решение в срок от един месец след датата, на която то е било отнесено до Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че предпазните мерки, предприети в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да бъдат отменени или изменени, тя процедира, както следва:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тя да бъде отменена или изменена. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи предпазните мерки на Общността се отменят или изменят от Комисията без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Член 160
Временно преустановяване на режим активно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим активно усъвършенстване, Комисията може по искане на държава-членка или по своя инициатива изцяло или частично временно да преустанови използването на режим активно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, маслиновото масло и трапезните маслини, говеждото и телешкото месо, млякото и млечните продукти, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата, птичето месо и етиловия алкохол от земеделски произход. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим активно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии за износ
Член 161
Лицензии за износ
1. Без да се засягат случаите, в които се изискват лицензии за износ в съответствие с настоящия регламент, Комисията може да подчини износа от Общността на един или повече продукти от следните сектори на представянето на лицензия за износ:
а)
зърнени култури,
б)
ориз,
в)
захар,
г)
маслиново масло и трапезни маслини, по отношение на маслиновото масло, посочено в приложение I, част VII, буква а),
д)
говеждо и телешко месо,
е)
мляко и млечни продукти,
ж)
свинско месо,
з)
овче и козе месо,
и)
яйца,
й)
птиче месо,
к)
земеделски етилов алкохол.
При прилагане на първата алинея Комисията отчита необходимостта от лицензии за износ за управлението на съответните пазари и по-специално за наблюдение на износа на въпросните продукти.
2. Членове от 131 до 133 се прилагат mutatis mutandis.
3. Комисията приема подробни правила за прилагане на параграфи 1 и 2, включително сроковете на валидност на лицензиите и размера на гаранцията.
Раздел II
Възстановявания при износ
Член 162
Обхват на възстановяванията при износ
1. В степента, необходима, за да се даде възможност за износ на базата на котировки или цени за тези продукти на световния пазар и в рамките на ограниченията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, разликата между тези котировки или цени и цените в Общността може да бъде покрита с възстановявания при износ за:
а)
продуктите от следните сектори, предназначени за износ без по-нататъшна преработка:
i)
зърнени култури,
ii)
ориз,
iii)
захар, по отношение на продуктите, изброени в приложение I, част III, букви б), в), г) и ж),
iv)
говеждо и телешко месо,
v)
мляко и млечни продукти,
vi)
свинско месо,
vii)
яйца,
viii)
птиче месо;
б)
продуктите, изброени в буква а), i), ii), iii), v) и vii), предназначени за износ под формата на стоки, изброени в приложения XX и ХXI.
За мляко и млечни продукти, изнасяни под формата на продукти, изброени в приложение XX, част IV, възстановявания при износ могат да бъдат предоставяни само за продуктите, изброени в приложение I, част XVI, букви от а) до д) и ж).
2. Възстановяванията при износ за продуктите, изнасяни под формата на преработени продукти, изброени в приложения XX и ХXI, не могат да бъдат по-високи от възстановяванията, приложими за същите продукти, изнасяни без по-нататъшна преработка.
3. Доколкото е необходимо да се отчетат характеристиките на производството, специфични за някои спиртни напитки, получени от зърнени култури, критериите за предоставяне на възстановявания при износ, посочени в параграфи 1 и 2, както и процедурата за проверка, могат да бъдат адаптирани от Комисията с цел да съответстват на конкретната ситуация.
Член 163
Разпределение на възстановяванията при износ
Количествата, които могат да бъдат изнесени с възстановяване при износ, се разпределят по метод, който:
а)
е най-подходящ с оглед естеството на продукта и ситуацията на съответния пазар, позволяващ най-ефикасното използване на наличните ресурси, като се вземат предвид ефикасността и структурата на износа от Общността, без да се създава дискриминация между съответните оператори, по-специално между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, предвид административните изисквания;
в)
изключва всякаква дискриминация между съответните оператори.
Член 164
Определяне на размера на възстановяванията при износ
1. Възстановяванията при износ са еднакви за цялата Общност. Те могат да варират според местоназначението, особено когато това е необходимо поради състоянието на световния пазар, специфичните изисквания на някои пазари или задължения, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора.
2. Възстановяванията се определят от Комисията.
Възстановяванията могат да се определят:
а)
на равни интервали;
б)
чрез покана за търг на продукти, по отношение на които тази процедура е била предвидена преди датата на прилагането на настоящия регламент в съответствие с член 204, параграф 2.
С изключение на случаите, когато е определен чрез търг, списъкът на продуктите, за които се предоставя възстановяване при износ, както и размерът на възстановяванията при износ, се определят най-малко веднъж на всеки три месеца. Същевременно, размерът на възстановяването може да остане на същото равнище повече от три месеца и при необходимост да бъде преизчислен от Комисията в междинния период без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, по искане на държава-членка или по нейна инициатива.
3. При определяне на размера на възстановяванията за определен продукт се взема предвид един или повече от следните аспекти:
а)
съществуващото състояние и бъдещата тенденция по отношение на:
-
цени и наличности на този продукт на пазара на Общността,
-
цени за този продукт на световния пазар.
б)
целите на общата организация на пазара, които са насочени към гарантиране на равновесие и естествено развитие на цените и търговията на този пазар;
в)
необходимостта да бъдат избегнати смущения, които биха могли да предизвикат продължителен дисбаланс между предлагането и търсенето на пазара на Общността;
г)
икономическият аспект на предложения износ;
д)
лимитите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора;
е)
необходимостта да се установи равновесие между използването на основни продукти на Общността при производството на преработени стоки за износ в трети страни и използването на продукти с произход от трети страни, поставени под режим усъвършенстване;
ж)
най-благоприятните разходи за пазарна реализация и транспортни разходи от пазарите на Общността до пристанищата на Общността или други места за износ, заедно с разходите за експедиране до страните по местоназначение;
з)
търсенето на пазара на Общността;
и)
по отношение на секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо, разликата между цените в Общността и цените на световния пазар за количеството фуражно зърно, което е необходимо за производството в Общността на продуктите от тези сектори.
4. Комисията може да определи корективна сума, приложима за възстановяванията при износ по отношение на секторите на зърнените култури и ориза. Същевременно, при необходимост Комисията може да изменя корективните суми без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1.
Първата алинея може да се прилага също така за продукти, изнасяни под формата на стоки, изброени в приложение XX.
Член 165
Възстановяване при износ на малц на склад
За първите три месеца на пазарната година, възстановяването, приложимо за износ на малц на склад в края на предишната пазарна година или произведен от ечемик на склад към тази дата, е в размера, който би бил приложим по отношение на въпросната лицензия за износ през последния месец на предходната пазарна година.
Член 166
Коригиране на възстановяванията при износ на зърнени култури
Освен ако не е предвидено друго от Комисията, възстановяването за продукти, изброени в букви а) и б) от част I от приложение I, установено съгласно член 167, параграф 2, се коригира от Комисията съгласно равнището на месечните увеличения, приложими спрямо интервенционната цена и, когато е приложимо, измененията на тази цена.
Първият параграф може да се прилага изцяло или частично за продукти, изброени в приложение I, част I, букви в) и г), както и за продукти, посочени в приложение I, част I и изнасяни под формата на стоки, посочени в приложение XX, част I. В този случай корекцията, посочена в първата алинея, се извършва чрез прилагане към месечното увеличение на коефициент, изразяващ съотношението между количеството на основния продукт и количеството от него, съдържащо се в преработения продукт, изнесен или използван в изнесените стоки.
Член 167
Предоставяне на възстановявания при износ
1. Възстановяванията за продукти, изброени в член 162, параграф 1, буква а), изнасяни като такива без по-нататъшна преработка, се предоставят само след подаване на заявление и представяне на лицензия за износ.
2. Възстановяването, приложимо за продуктите, посочени в параграф 1, е в размера, приложим в деня на подаване на заявлението за лицензия или, според случая, в размера, определен в резултат на съответната тръжна процедура, а при диференцирани възстановявания - в размера, приложим в същия ден:
а)
за местоназначението, посочено в лицензията или
б)
когато е приложимо, за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията местоназначение, като в този случай приложимата сума не надвишава сумата, приложима за посоченото в лицензията местоназначение.
Комисията може да предприеме необходимите мерки, за да се предотврати злоупотребата с гъвкавите правила, предвидени в настоящия параграф.
3. Чрез дерогация от параграф 1, Комисията може да реши, че по отношение на яйца за люпене и еднодневни пилета лицензиите за износ могат да се издават ex post.
4. Може да се вземе решение, в съответствие с процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93 (68) на Съвета, параграфи 1 и 2 да се прилагат за стоките, посочени в член 162, параграф 1, буква б) от настоящия регламент.
5. Комисията може да предостави дерогации от параграфи 1 и 2 по отношение на продукти, за които възстановяванията при износ се изплащат в рамките на операции за предоставяне на хранителни помощи.
6. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че:
а)
продуктите са изнесени от Общността;
б)
при диференцирано възстановяване, продуктите са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е било определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 2.
Същевременно, Комисията може да допусне изключения, при условие че се определят условия, които предлагат равностойни гаранции.
7. За един или повече продукти Комисията може да установи допълнителни условия за предоставяне на възстановяване при износ. Те могат да включват условия, според които:
а)
възстановяване се изплаща само за продукти с произход от Общността;
б)
размерът на възстановяванията за вносни продукти се ограничава до размера на митото, събрано при вноса, когато това мито е по-малко от приложимия размер на възстановяванията.
Член 168
Възстановявания при износ на живи животни в сектора на говеждото и телешкото месо
По отношение на продуктите от сектора на говеждото и телешкото месо, предоставянето и изплащането на възстановявания при износ на живи животни се извършва само при спазване на разпоредбите, установени в законодателството на Общността във връзка с благосъстоянието на животните и по-специално защитата на животните по време на транспортиране.
Член 169
Лимити при износ
Спазването на количествените ограничения, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се осигурява на базата на лицензии за износ, издадени за референтните периоди, които се прилагат за съответните продукти. По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от Споразумението по селското стопанство на СТО, приключването на референтния период не засяга действителността на лицензиите за износ .
Член 170
Правила за прилагане
Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия раздел, по-конкретно:
а)
за преразпределянето на разрешените за износ количества, които не са разпределени или оползотворени;
б)
за уреждането на качеството и други специфични изисквания и условия за продуктите, отговарящи на условията за възстановяване при износ;
в)
за наблюдение на действителното извършване и правилното изпълнение на действията по предоставянето на право за изплащане на възстановявания и всички други суми във връзка със сделки за износ, включително физически проверки и внимателен преглед на документацията.
Комисията извършва всички необходими изменения на приложение ХX за отчитане на критериите, посочени в член 8, параграф 2, алинея първа от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Независимо от това, подробните правила за прилагането на член 167 за продуктите, посочени в член 162, параграф 1, буква б), се приемат съгласно процедурата, посочена в член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 3448/93.
Раздел III
Управление на квотите за износ в сектора на млякото и млечните продукти
Член 171
Управление на тарифните квоти, открити от трети страни
1. По отношение на млякото и млечните продукти в случаите, когато споразумение, сключено в съответствие с член 300 от Договора, предвижда пълно или частично управление на тарифна квота, открита от трета страна, Комисията приема метода на управление, който следва да бъде прилаган, както и подробни правила, свързани с този метод.
2. Тарифните квоти, посочени в параграф 1, се управляват по начин, при който се избягва всякаква дискриминация между съответните оператори и се гарантира пълното използване на възможностите, предоставени в рамките на въпросната квота, чрез прилагането на един от следните методи или съчетание от тях, или друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
Раздел IV
Специални преференции при внос в трети страни
Член 172
Сертификати за продукти, ползващи се със специални преференции при внос в трета страна
1. При износ на продукти, които могат, съгласно споразуменията, сключени от Общността в съответствие с член 300 от Договора, да се ползват със специални преференции при внос в трета страна, ако са спазени определени условия, компетентните органи на държавите-членки издават, при поискване и след съответните проверки, документ, удостоверяващ, че условията са спазени.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на настоящия член.
Раздел V
Специални разпоредби за живи растения
Член 173
Минимални износни цени
1. За всеки продукт от сектора на живите растения под код по КН 0601 10, всяка година, в подходящ момент преди пазарния сезон, Комисията може да определи по една или повече минимални цени за износ в трети страни.
Изнасянето на тези продукти се разрешава само на цена, която е равна или по-висока от минималната цена, определена за въпросния продукт.
2. Комисията приема подробни правила за прилагането на параграф 1, като взема предвид задълженията, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Раздел VI
Пасивно усъвършенстване
Член 174
Временно прeустановяване на режим пасивно усъвършенстване
1. Когато на пазара на Общността възникнат или е възможно да възникнат смущения, произтичащи от режим пасивно усъвършенстване, Комисията може изцяло или частично да преустанови временно по искане на държава-членка или по своя инициатива използването на режим пасивно усъвършенстване за продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо и птичето месо. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се нотифицират относно тези мерки, които стават приложими незабавно.
Мерките, решени от Комисията в съответствие с първата алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на нотифицирането. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец след датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на ООП, използването на режим пасивно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 37, параграф 2 от Договора.
ЧАСТ IV
ПРАВИЛА ЗА КОНКУРЕНЦИЯ
ГЛАВА I
Правила, приложими по отношение на предприятия
Член 175
Прилагане на членове 81-86 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове от 81 до 86 от Договора и разпоредбите за тяхното прилагане се прилагат, при условията на член 176 от настоящия регламент, за всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които се отнасят до производството или търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1 и член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 176
Изключения
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразуменията, решенията и практиките, посочени в член 175 от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.
По-специално, член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения, решения и практики на земеделските производители, асоциациите на земеделски производители или асоциациите на такива асоциации на отделна държава-членка, които се отнасят за производството или продажбата на земеделски продукти или използването на общи съоръжения за съхранение, обработка или преработка на земеделски продукти, и които не пораждат задължението за налагане на идентични цени, освен ако Комисията установи, че по този начин се изключва конкуренцията или се застрашава постигането на целите в член 33 от Договора.
2. След консултации с държавите-членки и изслушване на заинтересованите предприятия или асоциации на заинтересовани предприятия, както и всяко друго физическо или юридическо лице, чието изслушване прецени за уместно, Комисията има изключителна компетентност, при контрол от страна на Съда, да определи с решение, което се публикува, кои споразумения, решения и практики удовлетворяват условията по параграф 1.
Комисията предприема тези действия за определяне по своя инициатива или по искане на компетентен орган на държава-членка или заинтересовано предприятие, или асоциация на предприятия.
3. При публикуване на решението, посочено в параграф 2, алинея първа, се обявяват имената на страните и основното съдържание на решението. То взема предвид законовия интерес на предприятията при защита на търговската им тайна.
Член 177
Споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на споразумения и съгласувани практики на признати междубраншови организации в сектора на тютюна, които целят реализилане на целите, посочени в член 123, буква в) от настоящия регламент, при условие че:
а)
Комисията е уведомена за споразуменията и съгласуваните практики;
б)
в рамките на три месеца от получаването на всички изисквани данни Комисията не е установила, че тези споразумения или съгласувани практики са несъвместими с правилата за конкуренция на Общността.
Споразуменията и съгласуваните практики не могат да бъдат прилагани по време на този тримесечен срок.
2. Споразуменията и съгласуваните практики се обявяват за противоречащи на правилата за конкуренция на Общността, когато:
а)
могат да доведат до разделянето на пазарите в някаква форма в рамките на Общността;
б)
могат да въздействат на правилното функциониране на организацията на пазара;
в)
могат да доведат до нарушаване на правилата за конкуренцията, които не са съществени за постигане на целите на общата селскостопанска политика, преследвани с мярката за създаването на междубраншовите организации;
г)
водят до определянето на цени или квоти, без да се засягат мерките, предприети от междубраншовите организации при прилагане на специфичните разпоредби на правилата на Общността;
д)
могат да създадат дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти.
3. Ако след изтичане на тримесечния срок, посочен в буква б) от параграф 1, Комисията установи, че условията за прилагане на настоящата глава не са спазени, тя взема решение без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, в което декларира, че член 81, параграф 1 от Договора се прилага по отношение на въпросното споразумение или съгласувана практика.
Това решение не се прилага по-рано от датата на нотифициране на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация е предоставила невярна информация или е злоупотребила с изключението, предвидено в параграф 1.
Член 178
Обвързващо действие на споразумения и съгласувани практики за нечленуващи в сектора на тютюна
1. Междубраншовите организации в сектора на тютюна могат да поискат някои от техните споразумения или съгласувани практики за ограничен период от време да бъдат обвързващи за лица и групи в съответния икономически сектор, които не са членове на търговските браншове, които те представляват, в областите, в които браншовете действат.
За да бъде разширен обхватът на техните правила, междубраншовите организации трябва да представляват най-малко две трети от съответното производство и/или търговия. Когато предложеното разширение на обхвата на правилата е с междурегионален мащаб, междубраншовите организации трябва да докажат, че във всеки обхванат регион притежават минимална степен на представителност по отношение на всеки от обединените браншове.
2. Правилата, за които се иска разширяване на обхвата, следва да са били в сила най-малко една година и следва да се отнасят към една от следните цели:
а)
познаване на производството и пазара;
б)
определяне на минимални качества;
в)
използване на методи за отглеждане, съвместими с опазването на околната среда;
г)
определяне на минимални стандарти за пакетиране и представяне;
д)
използване на сертифицирани семена и контрол на качеството на продукта.
3. Разширяването на обхвата на правилата подлежи на одобрение от Комисията.
Член 179
Правила за прилагане по отношение на споразумения и съгласувани практики в сектора на тютюна
Комисията определя подробни правила за прилагането на членове 170 и 171, включително правила за нотификациите и публикуването.
ГЛАВА II
Правила за държавна помощ
Член 180
Прилагане на членове 87, 88 и 89 от Договора
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, и по-специално с изключение на държавната помощ, посочена в член 182 от настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат спрямо производството и търговията с продуктите, посочени в букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) от член 1, параграф 1, и в член 1, параграф 3 от настоящия регламент.
Член 181
Специфични разпоредби за сектора на млякото и млечните продукти
При условията на член 87, параграф 2 от Договора се забраняват помощи, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството на млечните продукти, изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Забраняват се също така национални мерки, допускащи изравняване на цените на млечните продукти изброени в част XVI от приложение I от настоящия регламент.
Член 182
Специфични национални разпоредби
1. Финландия и Швеция могат, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставят помощи за производство и предлагане на пазара на месо от северен елен и продукти от северен елен (КН ex 0208 и ex 0210), дотолкова, доколкото те не водят до увеличение на традиционните нива на производство.
2. Финландия може, след получаване на разрешение от Комисията, да предоставя помощ съответно за определени количества семена и за определени количества семена на зърнени култури, които се произвеждат само във Финландия, поради специфичните климатични условия в тази страна.
3. Държавите-членки, които понижат квотата си за захар с повече от 50 % от квотата за захар, определена на 20 февруари 2006 г. в приложение III към Регламент (ЕО) № 318/2006, могат да предоставят временно държавна помоща през периода, за който се изплаща преходната помощ за производителите на захарно цвекло съгласно глава 10е от дял IV от Регламент (ЕО) № 1782/2003. Въз основа на подадено заявление от заинтересована държава-членка, Комисията взема решение относно разполагаемата обща сума на държавната помощ за тази мярка.
За Италия временната помощ, посочена в първата алинея, която следва да бъде предоставена на производителите на захарно цвекло и за транспорта на захарното цвекло, не следва да надвишава общо 11 EUR за пазарна година за тон захарно цвекло.
Финландия може да предоставя помощ на производителите на захарно цвекло в размер до 350 EUR на хектар за една пазарна година.
Заинтересованите държави-членки уведомяват Комисията в срок от 30 дни от края на всяка пазарна година за размера на действително предоставената държавна помощ през съответната пазарна година.
4. Без да се засяга прилагането на член 88, параграф 1 и на първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора, до 31 декември 2010 г. Германия може да предоставя помощ в рамките на германския алкохолен монопол за продукти, предлагани на пазара от монопола след последваща преработка като етилов алкохол от земеделски произход, изброени в приложение I към Договора. Общият размер на тази помощ не надвишава 110 милиона EUR на година.
До 30 юни на всяка година Германия внася в Комисията доклад относно функционирането на системата.
ЧАСТ V
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТДЕЛНИ СЕКТОРИ
Член 183
Такса за промоции в сектора на млякото и млечните продукти
Без да се засяга прилагането на членове 87, 88 и 89 от Договора, както е предвидено в член 180 от настоящия регламент, отделна държава-членка може да наложи такса за промоции на своите млекопроизводители по отношение на предлаганите на пазара количества мляко или млечен еквивалент с цел финансиране на мерките за насърчаване на потреблението в Общността, разширяване на пазарите на мляко и млечни продукти и подобряване на качеството.
Член 184
Представяне доклади за определени сектори
Комисията представя доклад:
1.
на Съвета до 30 септември 2008 г., относно сектора на сухия фураж, на основата на оценка на съдържащите се в настоящия регламент разпоредби, отнасящ се по-специално до развитието на районите с бобови култури и друг зелен фураж, производството на сух фураж и постигнатите икономии на изкопаеми горива. Докладът следва да е придружен при необходимост от подходящи предложения;
2.
на всеки три години, за първи път не по-късно от 31 декември 2010 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно изпълнението на мерките във връзка със сектора на пчеларството, предвидени в част II, дял I, глава IV, раздел VI.
3.
преди 31 декември 2009 г., на Европейския парламент и на Съвета, относно прилагането на дерогацията, предвидена в член 182, параграф 4, по отношение на германския алкохолен монопол, включително оценка на помощите, предоставени в рамките на този монопол, както и всички подходящи предложения.
Член 185
Регистриране на договори в сектора на хмела
1. Всеки договор за доставка на хмел, произведен на територията на Общността, сключен между производител или организация на производители, от една страна, и купувач, от друга страна, се регистрира от органите, определени за тази цел от всяка съответна държава-членка производител.
2. Договорите, които се отнасят за доставката на определени количества по договорени цени в продължение на период, който обхваща една или повече реколти, и са сключени преди 1 август на годината на съответната първа реколта, следва да се смятат за „предварително сключени договори“. Те се регистрират отделно.
3. Данните, на които се основава регистрацията, могат да се използват единствено за целите на настоящия регламент.
4. Комисията определя подробни правила за регистрацията на договорите за доставка на хмел.
Член 186
Смущения във връзка с цените на вътрешния пазар
Комисията може да предприеме необходимите мерки при следните ситуации, когато има вероятност тези ситуации да продължат да съществуват, като по този начин смущават или заплашват със смущения пазарите:
а)
по отношение на продуктите от секторите на захарта, хмела, говеждото и телешкото месо, овчето и козето месо, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват или падат значително;
б)
по отношение на продуктите от секторите на свинското месо, яйцата и птичето месо и, по отношение на маслиново масло, когато цените на някой от тези продукти на пазара на Общността нарастват значително.
Член 187
Смущения, причинени от котировките или цените на световния пазар
Когато по отношение на продуктите от секторите на зърнените култури, ориза, захарта, млякото и млечните продукти, котировките или цените на световния пазар на един или повече от продуктите достигнат равнище, което затруднява или заплашва да затрудни предлагането на пазара на Общността и когато има вероятност това положение да продължи или да се влошава, Комисията може да предприеме необходимите мерки за съответния сектор. Тя може по-специално временно да преустанови изцяло или частично облагането с вносни мита на определени количества.
Член 188
Условия за прилагане на мерки в случай на смущения и правила за прилагане
1. Мерките, предвидени в членове 186 и 187, могат да бъдат приети:
а)
при условие че всички други възможни мерки съгласно настоящия регламент се окажат недостатъчни;
б)
като се вземат предвид задълженията, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
2. Комисията може да приеме подробни правила за прилагането на членове 186 и 187.
Член 189
Предоставяне на информация в сектора на етиловия алкохол
1. По отношение на продуктите от сектора на етиловия алкохол държавите-членки предоставят на Комисията следната информация:
а)
производство на етилов алкохол от земеделски произход, изразено в хектолитри чист алкохол, разпределено по използван продукт за производство на алкохол;
б)
обем на пласирания етилов алкохол от земеделски произход, изразен в хектолитри чист алкохол, разпределен по сектори на местоназначение;
в)
запаси от етилов алкохол от земеделски произход, с които държавата-членка разполага в края на предходната година;
г)
предвидено производство за текущата година.
Правилата за предоставянето на тази информация, и по-специално честотата на нейното предоставяне и определянето на сектори по местоназначение, се приемат от Комисията.
2. Въз основа на посочената в параграф 1 информация и на всяка друга налична информация, Комисията, без съдействието на Комитета, посочен в член 195, параграф 1, изготвя баланс на Общността за пазара на етилов алкохол от земеделски произход за предходната година и прогнозен баланс за текущата година.
Балансът на Общността съдържа също така информация за етиловия алкохол от неземеделски произход. Точното съдържание и начини за събиране на тази информация се определят от Комисията.
За целите на настоящия параграф, „етилов алкохол от неземеделски произход“ означава продукти под кодове по КН 2207, 2208 90 91 и 2208 90 99, които не са получени от конкретен земеделски продукт, посочен в приложение I към Договора.
3. Комисията нотифицира държавите-членки относно балансите, посочени в параграф 2.
ЧАСТ VI
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 190
Финансови разпоредби
Регламент (ЕО) № 1290/2005 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се прилагат по отношение на разходите, направени от държавите-членки при изпълнение на задълженията по настоящия регламент.
Член 191
Спешни случаи
Комисията приема мерките, които са едновременно необходими и обосновани в случай на спешност, за разрешаване на специфични практически проблеми.
Тези мерки могат да бъдат в дерогация от някои разпоредби на настоящия регламент, но само в степен и за период, за които това е строго необходимо.
Член 192
Обмен на информация между държавите-членки и Комисията
1. Държавите-членки и Комисията си предоставят взаимно всякаква информация, необходима за прилагането на настоящия регламент или за наблюдение и анализ на пазара, както и за спазване на международните задължения във връзка с продуктите, посочени в член 1.
2. Комисията приема подробни правила, за да определи каква информация е необходима за прилагането на параграф 1, както и такива за нейните форма, съдържание, разпределение във времето и срокове, и относно схеми за изпращане или предоставяне на информация и документи.
Член 193
Клауза относно заобикалянето
Без да се засягат специфични разпоредби, не се дава никакво предимство по настоящия регламент в полза на физическо или юридическо лице, за които е установено, че условията, необходими за получаване на тези предимства са създадени изкуствено, в противоречие с целите на настоящия регламент.
Член 194
Мерки за контрол и административни мерки и административни наказания и тяхното отчитане
Комисията определя:
а)
правилата във връзка с мерките за административен и физически контрол, които държавите-членки следва да провеждат с оглед на спазването на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
б)
система за прилагане на административни мерки и административни наказания, в случай че бъде установено неспазване на някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
в)
правилата за възстановяване на неправомерно изплатени суми, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
г)
правилата за отчитането на проведения контрол, както и за резултатите от него.
Посочените в буква б) административни наказания се степенуват според установената тежест, обхват, устойчивост и повторяемост на неспазването на задълженията.
ЧАСТ VII
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
Член 195
Комитет
1. Комисията се подпомага от Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
Член 196
Организация на Комитета
При организацията на заседанията на Комитета, посочен в член 195, се вземат под внимание в частност обхватът на неговите отговорности, спецификата на разглежданата материя, както и необходимостта от осигуряване на съответните експертни становища.
ГЛАВА II
Преходни и заключителни разпоредби
Член 197
Изменения на Регламент (ЕО) № 1493/1999
Членове 74-76 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 се заличават.
Член 198
Изменения на Регламент (ЕО) № 2200/96
Членове 46 и 47 от Регламент (ЕО) № 2200/96 се заличават.
Член 199
Изменения на Регламент (ЕО) № 2201/96
Членове 29 и 30 от Регламент (ЕО) № 2201/96 се заличават.
Член 200
Изменения на Регламент (ЕО) № 1184/2006
Регламент (ЕО) № 1184/2006 се изменя, както следва:
1.
Заглавието се заменя със следния текст:
„Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета от 24 юли 2006 година за прилагане на определени правила за конкуренция при производството и търговията с определени селскостопански продукти“
2.
Член 1 се заменя със следния текст:
„Член 1
Настоящият регламент установява правилата, които следва да бъдат прилагани по отношение на приложимостта на членове 81-86 и определени разпоредби на член 88 от Договора във връзка с производството и търговията с продуктите, изброени в приложение I към Договора, с изключение на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, букви а)-з), буква к) и букви м)-ф) и в член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (69).
Член 1a
Членове 81-86 от Договора и разпоредбите, приети за тяхното прилагане, се прилагат, при условията на член 2 от настоящия регламент, по отношение на всички споразумения, решения и практики, посочени в член 81, параграф 1 и член 82 от Договора, които са свързани с производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.
3.
Алинея първа от член 2, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Член 81, параграф 1 от Договора не се прилага по отношение на тези споразумения, решения и практики, посочени в член 1а от настоящия регламент, които представляват неразделна част от национална пазарна организация или са необходими за постигане на целите, уредени в член 33 от Договора.“
4.
Член 3 се заменя със следния текст:
„Член 3
Член 88, параграф 1 и първото изречение от член 88, параграф 3 от Договора се прилагат по отношение на помощ, предоставяна за производството или търговията с продуктите, посочени в член 1.“
Член 201
Отмяна
1. При спазване на параграф 3 се отменят следните регламенти:
а)
регламенти (ЕИО) № 234/68, (ЕИО) № 827/68, (ЕИО) № 2517/69, (ЕИО) № 2728/75, (ЕИО) № 1055/77, (ЕИО) № 2931/79, (ЕИО) № 1358/80, (ЕИО) № 3730/87, (ЕИО) № 4088/87, (ЕИО) № 404/93, (ЕО) № 670/2003 и (EО) № 797/2004, считано от 1 януари 2008 г.;
б)
регламенти (ЕИО) № 707/76, (ЕО) № 1786/2003, (ЕО) № 1788/2003 и (ЕО) № 1544/2006, считано от 1 април 2008 г.;
в)
регламенти (ЕИО) № 315/68, (ЕИО) № 316/68, (ЕИО) № 2729/75, (ЕИО) № 2759/75, (ЕИО) № 2763/75, (ЕИО) № 2771/75, (ЕИО) № 2777/75, (ЕИО) № 2782/75, (ЕИО) № 1898/87, (ЕИО) № 1906/90, (ЕИО) № 2204/90, (ЕИО) № 2075/92, (ЕИО) № 2077/92, (ЕИО) № 2991/94, (ЕО) № 2597/97, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1255/1999, (ЕО) № 2250/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕО) № 2529/2001, (ЕО) № 1784/2003, (ЕО) № 865/2004 и (ЕО) № 1947/2005 (ЕО) № 1952/2005 и (ЕО) № 1028/2006, считано от 1 юли 2008 г.;
г)
Регламент (ЕО) № 1785/2003, считано от 1 септември 2008 г.;
д)
Регламент (ЕО) № 318/2006, считано от 1 октомври 2008 г.;
е)
регламенти (ЕИО) № 3220/84, (ЕИО) № 386/90, (ЕИО) № 1186/90, (ЕИО) № 2137/92 и (ЕО) № 1183/2006, считано от 1 януари 2009 г.
2. Решение 74/583/ЕИО се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
3. Отмяната на посочените в параграф 1 регламенти не засяга:
а)
запазването в сила на актове на Общността, приети въз основа на тези регламенти; и
б)
действителността на изменения, внесени с тези регламенти в други актове от общностното право, които не се отменят с настоящия регламент.
Член 202
Обяснение на позоваванията
Позоваванията на разпоредбите и регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, се разглеждат като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците за съответствие, изложени в приложение XXII.
Член 203
Преходни правила
Комисията може да приеме мерки, необходими за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, които се изменят или отменят с членове 197-201, към тези, установени с настоящия регламент.
Член 204
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2008 г.
Същевременно той се прилага:
а)
по отношение на секторите на зърнените култури, семената, хмела, маслиновото масло и трапезните маслини, лена и конопа, суровия тютюн, говеждото и телешкото месо, свинското месо, овчето и козето месо, яйцата и птичето месо - от 1 юли 2008 г.;
б)
по отношение на сектора на ориза - от 1 септември 2008 г.;
в)
по отношение на сектора на захарта - от 1 октомври 2008 г., с изключение на член 59, който се прилага от 1 януари 2008 г.;
г)
по отношение на секторите на сухия фураж и бубарството - от 1 април 2008 г.;
д)
по отношение на сектора на виното, както и член 197 - от 1 август 2008 г.;
е)
по отношение на сектора на млякото и млечните продукти, с изключение на разпоредбите, предвидени в част II, дял I, глава III - от 1 юли 2008 г.;
ж)
по отношение на системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III - от 1 април 2008 г.;
з)
по отношение на скалите на Общността за класификация на кланични трупове, посочени в член 42, параграф 1 - от 1 януари 2009 г.;
Членове 27, 39 и 172 се прилагат от 1 януари 2008 г., а членове 149-152 - от 1 юли 2008 г. по отношение на всички предвидени продукти.
3. По отношение на сектора на захарта част II, дял I се прилага до края на пазарната година 2014/2015 за захар.
4. Разпоредбите, отнасящи се до системата за ограничаване на производството на мляко, установена в част II, дял I, глава III, се прилагат, в съответствие с член 66, до 31 март 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 22 октомври 2007 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1234/2007 DO CONSELHO
de 22 de Outubro de 2007
que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas e disposições específicas para certos produtos agrícolas (Regulamento «OCM única»)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente os artigos 36.o e 37.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Considerando o seguinte:
(1)
O funcionamento e o desenvolvimento do mercado comum dos produtos agrícolas deverão ser acompanhados do estabelecimento de uma política agrícola comum («PAC») que inclua, em particular, uma organização comum dos mercados agrícolas («OCM») que pode, de acordo com o artigo 34.o do Tratado, assumir formas diversas, consoante o produto.
(2)
Desde a introdução da PAC, o Conselho aprovou 21 OCM por produto ou grupo de produtos, regendo-se cada uma por um regulamento de base distinto do Conselho:
-
Regulamento (CEE) n.o 234/68 do Conselho, de 27 de Fevereiro de 1968, que estabelece uma organização comum de mercado no sector das plantas vivas e dos produtos de floricultura (2);
-
Regulamento (CEE) n.o 827/68 do Conselho, de 28 de Junho de 1968, que estabelece a organização comum de mercado para certos produtos enumerados no Anexo II do Tratado (3);
-
Regulamento (CEE) n.o 2759/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece a organização comum de mercado no sector da carne de suíno (4);
-
Regulamento (CEE) n.o 2771/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos ovos (5);
-
Regulamento (CEE) n.o 2777/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece uma organização comum de mercado no sector da carne de aves de capoeira (6);
-
Regulamento (CEE) n.o 2075/92 do Conselho, de 30 de Junho de 1992, que estabelece a organização comum de mercado no sector do tabaco em rama (7);
-
Regulamento (CEE) n.o 404/93 do Conselho, de 13 de Fevereiro de 1993, que estabelece a organização comum de mercado no sector das bananas (8);
-
Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas (9);
-
Regulamento (CE) n.o 2201/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas (10);
-
Regulamento (CE) n.o 1254/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum de mercado no sector da carne de bovino (11);
-
Regulamento (CE) n.o 1255/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos (12);
-
Regulamento (CE) n.o 1493/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola (13);
-
Regulamento (CE) n.o 1673/2000 do Conselho, de 27 de Julho de 2000, que estabelece a organização comum de mercado no sector do linho e do cânhamo destinados à produção de fibras (14);
-
Regulamento (CE) n.o 2529/2001 do Conselho, de 19 de Dezembro de 2001, que estabelece a organização comum de mercado no sector das carnes de ovino e caprino (15);
-
Regulamento (CE) n.o 1784/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos cereais (16);
-
Regulamento (CE) n.o 1785/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, sobre a organização comum do mercado do arroz (17);
-
Regulamento (CE) n.o 1786/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, sobre a organização comum do mercado das forragens secas (18);
-
Regulamento (CE) n.o 865/2004 do Conselho, de 29 de Abril de 2004, relativo à organização comum de mercado no sector do azeite e da azeitona de mesa (19);
-
Regulamento (CE) n.o 1947/2005 do Conselho, de 23 de Novembro de 2005, que estabelece a organização comum de mercado no sector das sementes (20);
-
Regulamento (CE) n.o 1952/2005 do Conselho, de 23 de Novembro de 2005, que estabelece a organização comum de mercado no sector do lúpulo (21);
-
Regulamento (CE) n.o 318/2006 do Conselho, de 20 de Fevereiro de 2006, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar (22).
(3)
Além disso, o Conselho aprovou três regulamentos com regras específicas para certos produtos sem, contudo, estabelecer uma OCM para esses produtos:
-
Regulamento (CE) n.o 670/2003 do Conselho, de 8 de Abril de 2003, que estabelece medidas específicas relativas ao mercado do álcool etílico de origem agrícola (23);
-
Regulamento (CE) n.o 797/2004 do Conselho, de 26 de Abril de 2004, relativo a acções de melhoria das condições de produção e comercialização de produtos da apicultura (24);
-
Regulamento (CE) n.o 1544/2006 do Conselho, de 5 de Outubro de 2006, que prevê medidas especiais tendo em vista favorecer a criação do bicho-da-seda (25).
(4)
Os regulamentos supra (a seguir designados por «regulamentos de base») são frequentemente acompanhados de um conjunto ancilar de outros regulamentos do Conselho. A maioria dos regulamentos de base segue a mesma estrutura e tem muitas disposições em comum. É, nomeadamente, o caso das regras relativas ao comércio com países terceiros e das disposições gerais, mas também, até certo ponto, das regras relacionadas com o mercado interno. Os regulamentos de base contêm frequentemente soluções diferentes para problemas idênticos ou semelhantes.
(5)
Desde há algum tempo, a Comunidade tem procurado simplificar o quadro normativo da PAC. Assim, foi estabelecido um quadro jurídico horizontal para todos os pagamentos directos, que reúne um conjunto de regimes de apoio num regime de pagamento único, através da aprovação do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (26). Esta abordagem deverá também ser aplicada aos regulamentos de base. Neste contexto, as regras neles contidas deverão ser reunidas num quadro jurídico único e as abordagens sectoriais deverão ser substítuidas, sempre que possível, por enquadramentos horizontais.
(6)
À luz das considerações supra, os regulamentos de base devem ser revogados e substituídos por um único regulamento.
(7)
A simplificação não deverá pôr em causa as decisões políticas tomadas ao longo dos anos no âmbito da PAC. O presente regulamento deverá, por conseguinte, ser essencialmente um acto de simplificação técnica. Não deverá, pois, revogar ou alterar instrumentos existentes, a não ser que estes se tenham tornado obsoletos ou redundantes ou não que não devessem, pela sua própria natureza, ser tratados ao nível do Conselho, nem deverá estabelecer novos instrumentos ou medidas.
(8)
Neste contexto, o presente regulamento não deverá incluir os elementos das OCM que são objecto de reformas de política. É o que acontece com a maioria dos elementos das OCM dos sectores das frutas e produtos hortícolas, dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas e do vinho. Por conseguinte, as regras incluídas nos Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 1493/1999 só deverão ser incorporadas no presente regulamento na medida em que não sejam objecto de uma reforma de política. Todavia, as disposições substanciais dessas OCM só deverão ser incorporadas quando as reformas correspondentes tiverem sido aprovadas.
(9)
As OCM dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar, das forragens secas, das sementes, do azeite e da azeitona de mesa, do linho e do cânhamo, das bananas, do leite e produtos lácteos e dos bichos-da-seda prevêem campanhas de comercialização adaptadas principalmente aos ciclos de produção biológicos de cada um destes produtos. As campanhas de comercialização fixadas nesses sectores deverão, pois, ser integradas no presente regulamento.
(10)
A fim de estabilizar os mercados e assegurar um nível de vida equitativo para a população agrícola, foi desenvolvido um sistema diferenciado de apoio aos preços nos diversos sectores, paralelamente à introdução de regimes de apoio directo, tendo em conta, por um lado, as diferentes necessidades em cada um dos sectores e, por outro, as interdependências entre sectores diferentes. Estas medidas assumem a forma de intervenção pública ou pagamento de ajuda à armazenagem privada de produtos dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar, do azeite e da azeitona de mesa, da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno e da carne de ovino e caprino. Dados os objectivos do presente regulamento, é, por conseguinte, necessário manter as medidas de apoio aos preços previstas nos instrumentos tal como desenvolvidos no passado, sem proceder a alterações substanciais em relação à situação jurídica anterior.
(11)
Por razões de clareza e transparência, as disposições que regem tais medidas deverão obedecer a uma estrutura comum, embora mantendo a política conduzida em cada sector. Com esse objectivo, é conveniente estabelecer uma distinção entre preços de referência e preços de intervenção.
(12)
As OCM dos cereais, da carne de bovino e do leite e produtos lácteos continham disposições que permitiam ao Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado, alterar os níveis dos preços. Dado o carácter sensível dos sistemas de preços, deverá ficar claro que a possibilidade de alterar os níveis de preços nos termos do n.o 2 do artigo 37.o existe para todos os sectores cobertos pelo presente regulamento.
(13)
Além disso, a OCM do açucar estabelecia a possibilidade de rever as qualidades-tipo de açúcar, definidas nesse mesmo regulamento, de modo a ter em conta, nomeadamente, as exigências comerciais e a evolução das técnicas de análise. Assim, o referido regulamento atribui à Comissão competências para alterar o anexo relevante. Importa especialmente manter essa possibilidade, a fim de permitir que a Comissão actue rapidamente em caso de necessidade.
(14)
Para garantir informações fiáveis sobre os preços do açúcar no mercado comunitário, deverá ser incorporado no presente regulamento um sistema de comunicação de preços como o estabelecido na OCM do açúcar, que sirva de base para a determinação dos níveis de preços de mercado do açúcar branco.
(15)
Para evitar que, no caso dos cereais, do arroz, da manteiga e do leite em pó desnatado, o sistema de intervenção se torne uma forma de escoamento em si mesmo, deverá ser mantida a possibilidade de abrir a intervenção pública apenas durante certos períodos do ano. Relativamente aos produtos do sector da carne de bovino, da carne de suíno e à manteiga, a abertura e a suspensão da intervenção pública deverão depender dos níveis dos preços de mercado durante um certo período. No que diz respeito ao milho, arroz e açucar, deverá ser mantida a limitação das quantidades que podem ser compradas no quadro da intervenção pública. No que se refere à manteiga e ao leite em pó desnatado, há que manter a competência da Comissão para suspender as compras normais a partir de uma certa quantidade ou para as substituir por um procedimento de concurso.
(16)
O nível do preço de desencadeamento da intervenção pública foi, no passado, diminuído nas OCM dos cereais, do arroz e da carne de bovino e fixado paralelamente à introdução de regimes de apoio directo nestes sectores. As ajudas sob esses regimes, por um lado, e os preços de intervenção, por outro, estão, por conseguinte, estreitamente ligados. Para os produtos do sector do leite e produtos lácteos, esse nível de preço foi fixado para promover o consumo dos produtos em causa e melhorar a sua competitividade. Nos sectores do arroz e do açúcar, os preços foram fixados a fim de contribuírem para estabilizar o mercado em situações em que o preço de mercado numa dada campanha de comercialização desce para um nível inferior ao do preço de referência fixado para a campanha seguinte. Estas decisões políticas do Conselho mantêm-se válidas.
(17)
Como em OCM anteriores, o presente regulamento deverá estabelecer a possibilidade de escoar produtos comprados no quadro da intervenção pública. Tais medidas deverão ser adoptadas de forma a evitar qualquer perturbação do mercado e assegurar a igualdade de acesso às mercadorias e a igualdade de tratamento dos compradores.
(18)
Através das existências de intervenção de vários produtos agrícolas, a Comunidade tem ao seu dispor meios para contribuir de modo significativo para o bem-estar dos seus cidadãos mais necessitados. É do interesse da Comunidade explorar este potencial numa base duradoura, até as existências serem reduzidas a um nível normal pela introdução de medidas adequadas. À luz destas considerações, o Regulamento (CEE) n.o 3730/87 do Conselho, de 10 de Dezembro de 1987, que estabelece as regras gerais para o fornecimento a determinadas organizações de géneros alimentícios provenientes das existências de intervenção para distribuição às pessoas mais necessitadas na Comunidade (27) tem regido até agora a distribuição de alimentos por organizações caritativas. Esta importante medida social, que pode ser de valor considerável para os mais desfavorecidos, deverá ser mantida e integrada no quadro do presente regulamento.
(19)
A fim de contribuir para equilibrar o mercado do leite e estabilizar os preços do mercado, a OCM do leite e produtos lácteos prevê a concessão de ajuda à armazenagem privada de natas, certos produtos de manteiga e de diversos queijos. Além disso, a Comissão foi habilitada a tomar decisões de concessão de ajuda à armazenagem privada de outros tipos de queijos, bem como de açúcar branco, de certos tipos de azeite e de diversos produtos do sector da carne de bovino, de leite em pó desnatado, de carne de suíno, de carne de ovino e de caprino. Dado o objectivo do presente regulamento, estas medidas deverão ser mantidas.
(20)
Os Regulamentos (CE) n.o 1183/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006, relativo à grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos (28), (CEE) n.o 1186/90 do Conselho, de 7 de Maio de 1990, que estabelece a extensão do âmbito de aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos (29), (CEE) n.o 3220/84 do Conselho, de 13 de Novembro de 1984, que estabelece a tabela comunitária de classificação das carcaças de suínos (30), e (CEE) n.o 2137/92 do Conselho, de 23 de Julho de 1992, relativo à grelha comunitária de classificação de carcaças de ovinos e à qualidade-tipo comunitária de carcaças de ovino frescas ou refrigeradas (31), prevêem grelhas comunitárias de classificação de carcaças nos sectores da carne de bovino, de suíno e de ovino e caprino. Estas grelhas são essenciais para o registo dos preços e a aplicação das disposições de intervenção nesses sectores. Além disso, têm por objectivo melhorar a transparência do mercado. Tais sistemas de classificação de carcaças deverão ser mantidos. Por conseguinte, há que incorporar os seus elementos essenciais no presente regulamento e atribuir à Comissão competências para regular, através das regras de execução, determinadas questões de carácter particularmente técnico.
(21)
As restrições à livre circulação, resultantes da aplicação de medidas destinadas a combater a propagação de doenças dos animais, podem provocar dificuldades no mercado de certos produtos em um ou mais Estados-Membros. A experiência mostra que graves perturbações do mercado, como uma quebra significativa do consumo ou dos preços, podem ser atribuídas a uma perda de confiança dos consumidores devida a riscos para a saúde pública ou para a sanidade animal.
(22)
As medidas excepcionais de apoio ao mercado destinadas a obviar a tais situações, previstas nas OCM da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno, das carnes de ovino e caprino, dos ovos e da carne de aves de capoeira, deverão, pois, ser integradas no presente regulamento nas condições em que têm sido aplicadas até agora. Tais medidas excepcionais de apoio ao mercado deverão ser adoptadas pela Comissão, em relação directa ou em consequência da adopção de medidas sanitárias e veterinárias para combater a propagação de doenças. Deverão ter por base um pedido dos Estados-Membros, com o objectivo de evitar uma grave ruptura dos mercados em causa.
(23)
Deve ser mantida no presente regulamento a possibilidade de a Comissão adoptar medidas especiais de intervenção sempre que se revelem necessárias para reagir eficiente e eficazmente contra ameaças de perturbação do mercado no sector dos cereais e para impedir a aplicação da intervenção pública em grande escala no sector do arroz em certas regiões da Comunidade ou compensar a escassez de arroz com casca (arroz paddy) na sequência de catástrofes naturais, tal como previstas nas OCM dos cereais e do arroz, respectivamente.
(24)
Para assegurar um nível de vida equitativo aos produtores comunitários de beterraba açucareira e de cana-de-açúcar, deve ser fixado um preço mínimo para a beterraba de quota, correspondente a uma qualidade-tipo a definir.
(25)
São necessários instrumentos específicos para garantir um equilíbrio equitativo de direitos e obrigações entre as empresas açucareiras e os produtores de beterraba açucareira. Por conseguinte, as disposições-quadro que regulam os acordos interprofissionais, anteriormente constantes da OCM do açucar, deverão ser mantidas.
(26)
A diversidade de situações naturais, económicas e técnicas dificulta a uniformização das condições de compra de beterraba açucareira na Comunidade. Já existem acordos interprofissionais entre associações de produtores de beterraba açucareira e empresas açucareiras. As disposições-quadro só deverão, portanto, definir as garantias mínimas necessárias aos produtores de beterraba açucareira e à indústria açucareira para assegurar o bom funcionamento do mercado no sector do açúcar, salvaguardando-se a possibilidade de derrogação a certas regras, no contexto de acordos interprofissionais. Condições mais pormenorizadas foram anteriormente fornecidas na OCM do açúcar no anexo II do Regulamento (CE) n.o 318/2006. Dado o carácter altamente técnico destas condições, torna-se mais apropriado lidar com estas questões ao nível da Comissão.
(27)
O encargo à produção estabelecido no âmbito da OCM do açúcar para contribuir para o financiamento da despesa efectuada no quadro dessa OCM deverá ser incorporado no presente regulamento.
(28)
Para manter o equilíbrio estrutural dos mercados no sector do açúcar num nível de preços próximo do preço de referência, deverá ser mantida a possibilidade de a Comissão retirar açúcar do mercado pelo período necessário ao reequilíbrio deste último.
(29)
As OCM das plantas vivas, da carne de bovino, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, dos ovos e da carne de aves de capoeira prevêem a possibilidade da adopção de certas medidas para facilitar a adaptação da oferta às exigências do mercado. Tais medidas podem contribuir para estabilizar os mercados e assegurar um nível de vida equitativo à população agrícola em causa. Atendendo aos objectivos do presente regulamento, tal possibilidade deverá ser mantida. De acordo com essas disposições, o Conselho pode adoptar as regras gerais relativas a tais medidas, nos termos do artigo 37.o do Tratado. Os objectivos a alcançar por meio de tais medidas são claramente circunscritos e delimitam a natureza das medidas que podem ser adoptadas. Por conseguinte, a adopção de regras gerais suplementares pelo Conselho nesses sectores não é necessária e deverá deixar de ser prevista.
(30)
Nos sectores do açúcar e do leite e produtos lácteos, a limitação quantitativa de produção estabelecida nos Regulamentos (CE) n.o 318/2006 e (CE) n.o 1788/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que institui uma imposição no sector do leite e dos produtos lácteos (32) foi, durante muitos anos, um instrumento essencial de política do mercado. As razões que no passado levaram a Comunidade a adoptar sistemas de quotas de produção em ambos os sectores mantêm-se válidas.
(31)
Apesar de o sistema de quotas de açúcar ter sido estabelecido na OCM do açucar, o sistema correspondente no sector do leite e produtos lácteos é regulamentado num acto jurídico distinto do que estabelece a OCM do leite e produtos lácteos, a saber, o Regulamento (CE) n.o 1788/2003. Dada a importância crucial destes regimes e os objectivos do presente regulamento, é, pois, conveniente integrar neste último as disposições pertinentes para ambos os sectores, sem proceder a alterações substanciais dos regimes e do seu funcionamento em relação à situação jurídica anterior.
(32)
O regime de quotas de açúcar do presente regulamento deverá, portanto, reflectir o regime estabelecido no Regulamento (CE) n.o 318/2006, e, em especial, manter o estatuto jurídico das quotas na medida em que, de acordo com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, o regime de quotas constitui um mecanismo de regulação do mercado no sector do açúcar que visa assegurar a consecução de objectivos de interesse público.
(33)
O presente regulamento deverá, por conseguinte, permitir igualmente à Comissão ajustar as quotas num nível sustentável após a caducidade, em 2010, do fundo de reestruturação instituído pelo Regulamento (CE) n.o 320/2006 do Conselho, de 20 de Fevereiro de 2006, que estabelece um regime temporário de reestruturação da indústria açucareira na Comunidade Europeia (33).
(34)
Dada a necessidade de permitir uma certa flexibilidade ao nível nacional para a adaptação estrutural da indústria transformadora e da produção de beterraba açucareira e de cana-de-açúcar durante o período de aplicação das quotas, deverá ser mantida a possibilidade de os Estados-Membros alterarem as quotas das empresas, dentro de certos limites e sem limitar o funcionamento do fundo de reestruturação enquanto instrumento.
(35)
A OCM do açúcar previa que, para evitar que o excedente de açúcar distorcesse o mercado deste produto, a Comissão fosse habilitada, de acordo com certos critérios, a reportar o excedente de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina para a campanha de comercialização seguinte, para nela ser tratado como produção dentro da quota. Além disso, se, para certas quantidades, as condições exigidas não fossem satisfeitas, previa ainda a aplicação de uma imposição sobre os excedentes, para evitar a acumulação de quantidades prejudiciais ao mercado. Tais disposições deverão ser mantidas.
(36)
Continua válido o principal objectivo do regime de quotas no sector do leite, ou seja, reduzir o desequilíbrio entre a oferta e a procura no mercado em causa e os consequentes excedentes estruturais, assegurando, deste modo, um maior equilíbrio do mercado. Assim, deverá ser mantida uma imposição sobre as quantidades de leite, recolhidas ou vendidas directamente, que excedam um determinado limiar de garantia. De acordo com o objectivo do presente regulamento, é até certo ponto necessária, em especial, uma harmonização terminológica entre os regimes de quotas do açúcar e do leite, mantendo simultaneamente inalterados os seus estatutos jurídicos. Por conseguinte, afigura-se oportuno harmonizar a terminologia do sector do leite com a do sector do açúcar. Assim, as expressões «quantidade de referência nacional» e «quantidade de referência individual», constantes do Regulamento (CE) n.o 1788/2003, deverão ser substituídas pelas expressões «quota nacional» e «quota individual», mantendo-se simultaneamente inalterada a noção jurídica definida.
(37)
Fundamentalmente, o regime de quotas de leite no âmbito do presente regulamento deverá ser moldado de acordo com o Regulamento (CE) n.o 1788/2003. Deverá, nomeadamente, ser mantida a distinção entre entregas e vendas directas e o regime deverá ser aplicado com base em teores individuais de matéria gorda representativos e num teor nacional de matéria gorda de referência. Os agricultores deverão ser autorizados, em certas condições, a ceder temporariamente a sua quota individual. Além disso, deverá manter-se o princípio de, em caso de venda, aluguer ou transferência por herança de uma exploração agrícola, a quota correspondente ser transferida para o comprador, locatário ou herdeiro juntamente com as terras em causa, prevendo-se, simultaneamente algumas excepções ao princípio de que as quotas estão ligadas às explorações agrícolas, a fim de prosseguir a reestruturação da produção de leite e melhorar o ambiente. Consoante os diversos tipos de transferência de quotas e em função de critérios objectivos, deverão igualmente ser mantidas as disposições que autorizam os Estados-Membros a colocar na reserva nacional uma parte das quantidades transferidas.
(38)
A imposição sobre os excedentes deverá ser fixada a um nível dissuasivo e paga pelos Estados-Membros logo que seja superada a quota nacional, sendo seguidamente repartida pelo Estado-Membro entre os produtores que tenham contribuído para a superação. Estes produtores deverão pagar ao Estado-Membro a sua contribuição para a imposição devida pela superação da quantidade disponível. Os Estados-Membros deverão pagar ao Fundo Europeu Agrícola de Garantia (FEAGA) a imposição correspondente à superação da quota nacional, deduzida de um montante forfetário de 1% a fim de ter em conta os casos de falência ou de incapacidade definitiva de certos produtores de pagarem a sua contribuição para a imposição devida.
(39)
O Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de Junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (34) qualifica os montantes decorrentes da aplicação da imposição suplementar no sector do leite e produtos lácteos como «receitas afectadas» que têm de ser transferidas para o orçamento comunitário e, em caso de reutilização, são exclusivamente utilizadas para financiar despesas do FEAGA ou do Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (FEADER). O artigo 22.o do Regulamento (CE) n.o 1788/2003, segundo o qual a imposição é considerada uma intervenção destinada à regularização dos mercados agrícolas e afectada ao financiamento das despesas do sector leiteiro, é, pois, obsoleto e não deverá ser incorporado no presente regulamento.
(40)
Várias OCM prevêem diversos tipos de regimes de ajuda.
(41)
As OCM das forragens secas e do linho e do cânhamo introduziram ajudas à transformação para estes sectores como um meio de regular o seu mercado interno. Essas disposições deverão ser mantidas.
(42)
Dada a situação especial do mercado dos cereais e da fécula de batata, a OCM dos cereais contém disposições que permitiram a concessão de uma restituição à produção quando necessário. A restituição à produção deverá ser tal que os produtos de base utilizados pela indústria em causa lhe possam ser disponibilizados a preços inferiores aos resultantes da aplicação dos preços comuns. A OCM do açúcar criou a possibilidade de concessão de uma restituição à produção sempre que, no que se refere ao fabrico de certos produtos industriais, químicos ou farmacêuticos, surja a necessidade de adoptar medidas tendentes à disponibilização de certos produtos de açúcar. Essas disposições deverão ser mantidas.
(43)
Para incentivar as organizações de operadores aprovadas a elaborarem programas de trabalho destinados a melhorar a qualidade da produção de azeite e de azeitona de mesa é necessário um financiamento comunitário, constituído pela percentagem da ajuda directa que os Estados-Membros estão autorizados a reter em conformidade com o n.o 4 do artigo 110.o -I do Regulamento (CE) n.o 1782/2003. Nesse contexto, a OCM do azeite e azeitona de mesa prevê que o apoio comunitário seja atribuído de acordo com as prioridades dadas às actividades empreendidas no quadro dos programas de trabalho em questão. Essas disposições deverão ser mantidas.
(44)
A fim de contribuir para o equilíbrio do mercado do leite e estabilizar os preços de mercado do leite e dos produtos lácteos, são necessárias medidas que aumentem as possibilidades de escoamento destes produtos. A OCM do leite e produtos lácteos prevê, por conseguinte, a concessão de ajudas à comercialização de certos produtos lácteos com vista a utilizações e destinos específicos. Além disso, a OCM estabelece que, para incentivar o consumo de leite pelos jovens, a Comunidade participe nas despesas decorrentes da concessão de ajudas para o fornecimento de leite aos alunos nos estabelecimentos de ensino. Essas disposições deverão ser mantidas.
(45)
O Regulamento (CEE) n.o 2075/92 criou um fundo comunitário do tabaco com vista à execução de diversas medidas para o sector, financiado por certas deduções dos regimes de ajuda no sector. O ano 2007 é o último em que as deduções do regime de ajuda previsto no Capítulo 10-C do Título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 serão disponibilizadas para o fundo comunitário do tabaco. Embora o financiamento do fundo caduque antes da entrada em vigor do presente regulamento, o artigo 13.o do Regulamento (CEE) n.o 2075/92 deverão manter-se para servirem de base jurídica aos programas plurianuais que podem ser financiados pelo fundo comunitário do tabaco.
(46)
A apicultura, enquanto sector da agricultura, caracteriza-se pela diversidade das condições de produção e dos rendimentos, bem como pela dispersão e heterogeneidade dos agentes económicos aos níveis da produção e da comercialização. Além disso, atendendo à extensão da varroose nos últimos anos em diversos Estados-Membros e às dificuldades que esta doença implica para a produção de mel, continua a ser necessária uma acção ao nível da Comunidade, uma vez que não é possível erradicar totalmente a doença, que deve ser tratada com produtos autorizados. Em tais condições, e a fim de melhorar a produção e a comercialização dos produtos apícolas na Comunidade, deverão ser elaborados programas nacionais trienais que incluam acções de assistência técnica, combate à varroose, racionalização da transumância, gestão do repovoamento do efectivo apícola da Comunidade e colaboração em programas de investigação sobre a apicultura e os seus produtos, com vista a melhorar as condições gerais de produção e comercialização dos produtos apícolas. Esses programas nacionais deverão ser parcialmente financiados pela Comunidade.
(47)
O Regulamento (CE) n.o 1544/2006 substituiu todas as ajudas nacionais para os bichos-da-seda por um regime de apoio comunitário à sua criação, sob a forma de um montante fixo por caixa de ovos de bichos-da-seda utilizada.
(48)
Como as considerações que levaram à introdução dos regimes de ajuda à apicultura e criação de bichos-da-seda continuam válidas, estes regimes de ajuda deverão ser integrados no presente regulamento.
(49)
A aplicação de normas de comercialização dos produtos agrícolas pode contribuir para melhorar as condições económicas de produção e comercialização, bem como a qualidade dos produtos. A aplicação de tais normas é, pois, do interesse de produtores, comerciantes e consumidores. Deste modo, nas OCM das bananas, do azeite e da azeitona de mesa, das plantas vivas, dos ovos e das aves de capoeira foram adoptadas normas de comercialização que incidem, nomeadamente, na qualidade, classificação, peso, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, origem e rotulagem. É conveniente manter essa abordagem no presente regulamento.
(50)
Pelas OCM do azeite e azeitona de mesa e das bananas tem sido, até agora, confiada à Comissão a adopção das disposições relativas às normas de comercialização. Dado o seu carácter técnico pormenorizado, bem como a necessidade de melhorar constantemente a sua eficácia e de as adaptar à evolução das práticas comerciais, afigura-se adequado alargar esta abordagem aos sectores das plantas vivas especificando os critérios a ter em conta pela Comissão no estabelecimento das correspondentes regras. Além disso, pode haver necessidade de adoptar medidas especiais, designadamente métodos de análise actualizados e outras medidas para determinar as características das normas em causa, a fim de evitar os abusos em matéria de qualidade e autenticidade dos produtos apresentados aos consumidores e as importantes perturbações dos mercados a que tais abusos podem dar origem.
(51)
Foram instituídos diversos instrumentos jurídicos para regular a comercialização e a designação do leite, produtos lácteos e matérias gordas. Têm os mesmos por objectivo, por um lado, melhorar a posição do leite e produtos lácteos no mercado e, por outro, assegurar uma concorrência leal entre matérias gordas para barrar de origem láctea ou não-láctea, em benefício de produtores e consumidores. As regras constantes do Regulamento (CEE) n.o 1898/87 do Conselho, de 2 de Julho de 1987, relativo à protecção da denominação do leite e dos produtos lácteos aquando da sua comercialização (35) visam proteger o consumidor e criar condições de concorrência entre produtos lácteos e produtos concorrentes, no domínio da designação, rotulagem e publicidade dos produtos, que evitem qualquer distorção. O Regulamento (CE) n.o 2597/97 do Conselho, de 18 de Dezembro de 1997, que estabelece as regras complementares da organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos no que diz respeito ao leite de consumo (36) estabelece regras destinadas a garantir uma alta qualidade do leite de consumo e a oferta de produtos adequados às necessidades e aos desejos dos consumidores, estabilizando o mercado em causa e fornecendo ao consumidor leite de consumo de grande qualidade. O Regulamento (CE) n.o 2991/94 do Conselho, de 5 de Dezembro de 1994, que institui normas relativas às matérias gordas para barrar (37) estabelece as normas de comercialização dos produtos lácteos e não-lácteos em causa, com uma classificação clara e distinta, acompanhada de regras relativas à designação. Em conformidade com os objectivos do presente regulamento, estas regras deverão ser mantidas.
(52)
No que respeita aos sectores dos ovos e da carne de aves de capoeira, existem disposições em matéria de normas de comercialização e, nalguns casos, de produção. Essas disposições estão previstas nos Regulamentos (CE) n.o 1028/2006 do Conselho, de 19 de Junho de 2006, relativo às normas de comercialização dos ovos (38), (CEE) n.o 1906/90 do Conselho, de 26 de Junho de 1990, que estabelece normas de comercialização para a carne de aves de capoeira (39) e (CEE) n.o 2782/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, relativo à produção e comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira (40). As regras essenciais contidas nos referidos regulamentos deverão ser incorporadas no presente regulamento.
(53)
O Regulamento (CE) n.o 1028/2006 prevê que as normas de comercialização relativas aos ovos devem, em princípio, aplicar-se a todos os ovos de galinhas da espécie Gallus gallus, quando sejam comercializados na Comunidade, e também, em regra geral, quando se destinem a exportação para países terceiros. Além disso, estabelece uma distinção entre, por um lado, ovos adequados para consumo humano directo e, por outro, ovos não adequados para consumo humano directo, criando duas categorias de qualidade dos ovos, e prevê disposições destinadas a garantir uma adequada informação ao consumidor no que se refere às classificações relativas à qualidade e ao peso e à identificação do modo de criação utilizado. Por último, o referido regulamento prevê regras especiais para os ovos importados de países terceiros, segundo as quais determinadas disposições especiais, em vigor em certos países terceiros, podem justificar derrogações das normas de comercialização, se a sua equivalência relativamente à legislação comunitária estiver garantida.
(54)
No que respeita à carne de aves de capoeira, o Regulamento (CEE) n.o 1906/90 estabelece que as normas de comercialização devem, em princípio, ser aplicáveis a determinados tipos de carne de aves de capoeira própria para consumo humano comercializada na Comunidade, mas que a carne de aves de capoeira destinada a ser exportada para países terceiros deve ser excluída do âmbito de aplicação das normas de comercialização. O referido regulamento prevê a classificação da carne de aves de capoeira em duas categorias em função da conformação e do aspecto, bem como as condições em que a carne deve ser colocada à venda.
(55)
De acordo com os referidos regulamentos, os Estados-Membros deverão ter a possibilidade de dispensar da aplicação dessas normas de comercialização os ovos e a carne de aves de capoeira, respectivamente, vendidos através de certas formas de venda directa do produtor ao consumidor final quando estejam envolvidas pequenas quantidades.
(56)
O Regulamento (CE) n.o 2782/75 estabelece regras especiais para a comercialização e o transporte de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira, bem como para a colocação em incubação de ovos. Esse regulamento prevê, em especial, a marcação individual dos ovos para incubação utilizados para a produção de pintos, bem como disposições relativas à embalagem e ao tipo de material de embalagem utilizado durante o transporte. Todavia, o regulamento exclui da aplicação obrigatória das normas nele previstas os estabelecimentos de selecção, assim como outros estabelecimentos de multiplicação, que sejam de pequena dimensão.
(57)
De acordo com os objectivos do presente regulamento, essas regras deverão ser mantidas sem alterações de fundo. No entanto, as disposições dos referidos regulamentos que tenham carácter técnico deverão ser tratadas no âmbito das regras de execução a aprovar pela Comissão.
(58)
Como tem acontecido, até agora, com a OCM do lúpulo, deverá ser prosseguida, ao nível comunitário, uma política de qualidade através da aplicação de disposições relativas à certificação, acompanhadas de regras que proíbam, em princípio, a comercialização dos produtos para os quais não tenha sido emitido um certificado ou, no caso dos produtos importados, que não possuam características qualitativas equivalentes.
(59)
As designações e definições do azeite, bem como as denominações, são um elemento essencial de estruturação do mercado, no que respeita ao estabelecimento de padrões de qualidade e à disponibilização aos consumidores de uma informação adequada sobre os produtos e deverão ser mantidas no presente regulamento.
(60)
Um dos regimes de ajuda supracitados que contribuem para equilibrar o mercado do leite e produtos lácteos e estabilizar os preços do mercado nesse sector é o regime de ajuda à transformação de leite desnatado em caseína e caseinatos, constante do Regulamento (CE) n.o 1255/1999. O Regulamento (CE) n.o 2204/90 do Conselho, de 24 de Julho de 1990, que estabelece regras gerais complementares da organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos no que diz respeito aos queijos (41) estabeleceu regras relativas à utilização de caseína e caseinatos no fabrico de queijo, a fim de contrariar os efeitos negativos que podem resultar desse regime de ajuda, tendo em conta a vulnerabilidade do queijo a operações de substituição com caseína e caseinatos, e assim estabilizar o mercado. Essas regras deverão ser incorporadas no presente regulamento.
(61)
A transformação de certas matérias-primas agrícolas em álcool etílico está estreitamente ligada à economia dessas matérias-primas. Tal pode contribuir de modo significativo para aumentar o respectivo valor e revestir-se de especial importância económica e social para a economia de determinadas regiões da Comunidade ou constituir uma fonte significativa de rendimentos dos produtores dessas matérias-primas. Permite igualmente eliminar produtos de qualidade não satisfatória e excedentes conjunturais susceptíveis de causar dificuldades temporárias à economia de certos produtos.
(62)
Nos sectores do lúpulo, do azeite e da azeitona de mesa, do tabaco e dos bichos-da-seda, a legislação concentra-se em diversos tipos de organizações para a prossecução de objectivos políticos, especialmente com vista à estabilização dos mercados e ao melhoramento e garantia da qualidade dos produtos em causa através da acção comum. As disposições que regulam o sistema de organizações assentam até agora em organizações reconhecidas pelos Estados-Membros ou, em certas condições, pela Comissão, em conformidade com disposições por ela adoptadas. Há que manter tal sistema e harmonizar as disposições até agora em vigor.
(63)
A fim de reforçar certas acções levadas a cabo pelas organizações interprofissionais que apresentem um interesse especial à luz da regulamentação actual da OCM do tabaco, deverá ser prevista a possibilidade, em determinadas condições, de tornar extensivas ao conjunto dos produtores e dos agrupamentos não-membros de uma ou mais regiões as regras adoptadas pela organização interprofissional para os seus membros. O mesmo deverá igualmente aplicar-se no que respeita a outras actividades das organizações interprofissionais que se revistam de interesse económico ou técnico geral para o sector do tabaco e beneficiem, assim, todas as pessoas activas nos ramos em questão. Deverá existir uma estreita cooperação entre os Estados-Membros e a Comissão. Esta deverá ter poderes de controlo permanentes, especialmente no que respeita aos acordos e às práticas concertadas adoptados por tais organizações.
(64)
Em determinados sectores, para além daqueles em que as regras vigentes prevêem o reconhecimento de organizações de produtores ou de organizações interprofissionais, os Estados-Membros podem desejar reconhecer tais organizações com base na legislação nacional, desde que não haja incompatibilidade com o direito comunitário. Por conseguinte, essa possibilidade deverá ser clarificada. Além disso, deverão ser adoptadas regras que prevejam que o reconhecimento de organizações de produtores ou de organizações interprofissionais nos termos dos regulamentos em vigor permanece válido após a aprovação do presente regulamento.
(65)
Um mercado único comunitário implica um regime comercial nas fronteiras externas da Comunidade. Esse regime comercial deverá incluir direitos de importação e restituições à exportação e, em princípio, deve estabilizar o mercado comunitário. Esse regime comercial deverá ainda basear-se nos compromissos assumidos no quadro das negociações comerciais multilaterais do Uruguay Round.
(66)
A vigilância do volume do comércio de produtos agrícolas com os países terceiros no quadro das OCM dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar, das sementes, do azeite e da azeitona de mesa, do linho e do cânhamo, da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, dos ovos, da carne de aves de capoeira, das plantas vivas e do álcool etílico agrícola tem, até agora, tanto para as importações como para as exportações, sido objecto de sistemas de certificados obrigatórios ou de sistemas que autorizam a Comissão a impor exigências em matéria de certificados.
(67)
A vigilância dos fluxos de comércio é, antes de mais, uma questão de gestão, que deverá ser abordada de uma forma flexível. Neste contexto, e à luz da experiência adquirida nas OCM em que a gestão dos certificados está já confiada à Comissão, afigura-se adequado alargar esta abordagem a todos os sectores em que estão a ser utilizados certificados de importação e de exportação. A decisão de introduzir requisitos de certificação deverá ser tomada pela Comissão, tendo em conta a necessidade de certificados de importação para a gestão dos mercados em causa e, em especial, para vigiar as importações dos produtos em questão.
(68)
Na sua maioria, os direitos aduaneiros aplicáveis aos produtos agrícolas no âmbito dos acordos da Organização Mundial do Comércio (OMC) são fixados na pauta aduaneira comum. Todavia, no caso de alguns produtos dos sectores dos cereais e do arroz, a introdução de mecanismos adicionais torna necessário prever a possibilidade de adoptar de derrogações.
(69)
Para evitar ou contrariar os efeitos negativos para o mercado comunitário que possam resultar da importação de determinados produtos agrícolas, a importação desses produtos deverá ficar sujeita ao pagamento de um direito adicional, se estiverem reunidas certas condições.
(70)
Em determinadas condições, é necessário conferir à Comissão o poder de abrir e gerir contingentes pautais de importação resultantes de acordos internacionais celebrados em conformidade com o Tratado ou de outros actos do Conselho.
(71)
O Regulamento (CEE) n.o 2729/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, relativo aos direitos às importação aplicáveis às misturas de cereais, do arroz e das trincas de arroz (42) visa assegurar o bom funcionamento do sistema de direitos aduaneiros para as importações de misturas de cereais, arroz e trincas de arroz. Estas regras deverão ser incluídas no presente regulamento.
(72)
A Comunidade celebrou, com países terceiros, vários acordos de acesso preferencial ao mercado, que permitem a esses países exportar açúcar de cana para a Comunidade em condições favoráveis. A OCM do açucar previa a evolução da necessidade das refinarias em açúcar para refinação e, em certas condições, a reserva de certificados de importação para os utilizadores especializados de quantidades substanciais de açúcar bruto de cana importado, considerados refinarias a tempo inteiro da Comunidade. Estas disposições deverão ser mantidas.
(73)
Para que a OCM do cânhamo destinado à produção de fibras não fosse perturbada por culturas ilícitas de cânhamo, o regulamento respectivo previa um controlo das importações de cânhamo e de sementes de cânhamo, a fim de assegurar que os produtos em causa oferecessem certas garantias no que diz respeito ao teor de tetra-hidrocanabinol. Além disso, a importação de sementes de cânhamo não destinadas a sementeira foi subordinada a um regime de controlo que previa um sistema de aprovação das importações em causa. Estas disposições deverão ser mantidas.
(74)
É seguida na Comunidade uma política de qualidade no que se refere aos produtos do sector do lúpulo. No caso dos produtos importados, deverão ser incorporadas no presente regulamento disposições que assegurem que só sejam importados produtos que respeitem características mínimas de qualidade equivalentes.
(75)
O regime de direitos aduaneiros permite renunciar a qualquer outra medida de protecção nas fronteiras externas da Comunidade. O mecanismo do mercado interno e dos direitos aduaneiros pode, em circunstâncias excepcionais, revelar-se inadequado. Para não deixar, nesses casos, o mercado comunitário sem defesa contra as perturbações que daí possam resultar, a Comunidade deverá poder tomar sem demora todas as medidas necessárias. Essas medidas deverão ser conformes com os compromissos internacionais da Comunidade.
(76)
Para assegurar o bom funcionamento das OCM e, em especial, evitar perturbações dos mercados, as OCM de certos produtos prevêem tradicionalmente a possibilidade de proibir o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo ou passivo. Esta possibilidade deverá ser mantida. Além disso, a experiência mostra que, quando a utilização desses regimes perturba ou ameaça perturbar os mercados, é necessário tomar medidas sem demora significativa. Por conseguinte, deverão ser conferidos à Comissão os poderes necessários para o efeito. Assim, é adequado permitir que, em tais situações, a Comissão suspenda a utilização do regime de aperfeiçoamento activo e passivo.
(77)
A adopção de disposições relativas à concessão de restituições às exportações para países terceiros baseadas na diferença entre os preços praticados na Comunidade e os preços no mercado mundial, dentro dos limites decorrentes dos compromissos comunitários no quadro da OMC, deverá permitir salvaguardar a possibilidade de participação da Comunidade no comércio internacional de certos produtos abrangidos pelo presente regulamento. As exportações subvencionadas deverão estar sujeitas a limites em termos de valor e de quantidade.
(78)
O respeito dos limites de valor deverá ser assegurado no momento da fixação das restituições à exportação através do controlo dos pagamentos segundo as regras do FEAGA. O controlo pode ser facilitado pela fixação antecipada obrigatória das restituições à exportação, sem prejuízo da possibilidade de, em caso de diferenciação das restituições, o destino previsto ser alterado no interior de uma zona geográfica à qual se aplique uma taxa única de restituição à exportação. Se o destino for alterado, deverá ser paga a restituição aplicável ao destino efectivo, tendo como limite máximo o montante aplicável ao destino fixado antecipadamente.
(79)
O respeito dos limites de quantidade deverá ser assegurado por meio de um sistema efectivo e fiável de controlo. Para o efeito, a concessão de restituições à exportação deverá ser subordinada a um certificado de exportação. As restituições à exportação deverão ser concedidas até aos limites disponíveis, em função da situação específica de cada produto em causa. Só deverão ser permitidas excepções a esta regra no caso dos produtos transformados não abrangidos pelo Anexo I do Tratado aos quais não se aplicam limites de volume. Deverá ser prevista a possibilidade de derrogação ao respeito estrito das regras de gestão quando as exportações com restituição não forem susceptíveis de exceder a quantidade fixada.
(80)
No caso da exportação de bovinos vivos, deverá prever-se que as restituições à exportação só sejam concedidas e pagas se forem respeitadas as disposições da legislação comunitária relativa ao bem-estar dos animais, nomeadamente à protecção dos animais durante o transporte.
(81)
Alguns produtos agrícolas podem, em certos casos, beneficiar em países terceiros de um tratamento especial na importação se respeitarem determinadas especificações e/ou condições de preço. É necessária uma cooperação administrativa entre as autoridades do país terceiro importador e a Comunidade, para assegurar a correcta aplicação de tal sistema. Para o efeito, os produtos deverão ser acompanhados de um certificado emitido na Comunidade.
(82)
As exportações de bolbos de flores para países terceiros apresentam considerável interesse económico para a Comunidade. A manutenção e o desenvolvimento destas exportações podem ser assegurados por uma estabilização dos preços neste comércio. É, por conseguinte, necessário prever preços mínimos para a exportação dos produtos em causa.
(83)
Em conformidade com o artigo 36.o do Tratado, as disposições do capítulo do Tratado relativo às regras de concorrência só são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos agrícolas na medida em que tal seja determinado pelo Conselho, no âmbito dos n.os 2 e 3 do artigo 37.o e pelo procedimento aí previsto. No quadro das várias OCM, as disposições sobre ajudas estatais foram, na sua maioria, declaradas aplicáveis. Além disso, a aplicação das regras do Tratado relativas às empresas foi, em especial, definida no Regulamento (CE) n.o 1184/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006, relativo à aplicação de determinadas regras de concorrência à produção e ao comércio de produtos agrícolas (43). Em conformidade com o objectivo de criar um conjunto coerente de regras em matéria de política do mercado, é conveniente incorporar as disposições em causa no presente regulamento.
(84)
As regras de concorrência relativas aos acordos, decisões e práticas concertadas a que se refere o artigo 81.o do Tratado e à exploração abusiva das posições dominantes deverão ser aplicadas à produção e ao comércio dos produtos agrícolas, na medida em que a sua aplicação não entrave o funcionamento das organizações nacionais dos mercados agrícolas e não ponha em perigo a realização dos objectivos da PAC.
(85)
Justifica-se uma abordagem especial no caso de organizações de agricultores que tenham por objectivo a produção ou comercialização conjunta dos produtos agrícolas ou a utilização de instalações comuns, a menos que por tal acção comum seja excluída a concorrência ou seja posta em perigo a realização dos objectivos do artigo 33.o do Tratado.
(86)
A fim de evitar comprometer o desenvolvimento da PAC e assegurar a segurança jurídica e um tratamento não-discriminatório das empresas em causa, a Comissão deverá dispor em exclusivo do poder, sob reserva de controlo pelo Tribunal de Justiça, de determinar se os acordos, decisões e práticas a que se refere o artigo 81.o do Tratado são compatíveis com os objectivos da PAC.
(87)
O bom funcionamento de um mercado único assente num sistema de preços comuns ficaria comprometido pela concessão de ajudas nacionais. Por conseguinte, as disposições do Tratado relativas às ajudas estatais deverão, regra geral, ser aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento. Em certas situações deverão ser permitidas excepções. Nesse caso, no entanto, a Comissão deverá poder elaborar uma lista das ajudas nacionais existentes, novas ou propostas, fazer observações apropriadas aos Estados-Membros e propor-lhes medidas adequadas.
(88)
Desde a sua adesão, a Finlândia e Suécia podem, devido à situação económica específica da produção e comercialização de renas e produtos derivados, conceder ajudas nesse sector. Além disso, sob reserva de autorização da Comissão, a Finlândia pode conceder ajudas, respectivamente, a determinadas quantidades de sementes e a determinadas quantidades de sementes de cereais produzidas apenas nesse Estado-Membro, em virtude das suas condições climáticas específicas. Estas excepções deverão ser mantidas.
(89)
Nos Estados-Membros em que a quota de açúcar é significativamente reduzida, os produtores de beterraba açucareira ver-se-ão confrontados com problemas de adaptação de especial importância. Nesses casos, a ajuda comunitária transitória aos produtores de beterraba açucareira prevista no Capítulo 10-F do Título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003 não será suficiente para resolver completamente as suas dificuldades. Por conseguinte, os Estados-Membros que tenham reduzido a sua quota em mais de 50 % da quota de açúcar fixada em 20 de Fevereiro de 2006 no Anexo III do Regulamento (CE) n.o 318/2006 deverão ser autorizados a conceder uma ajuda estatal aos produtores de beterraba açucareira durante o período de aplicação da ajuda comunitária transitória. Para evitar que os Estados-Membros concedam ajudas que excedam as necessidades dos seus produtores de beterraba açucareira, a determinação do montante total da ajuda estatal em causa deverá continuar sujeita à aprovação da Comissão, excepto no caso da Itália, em que o montante máximo necessário para a adaptação dos produtores de beterraba açucareira mais produtivos às condições do mercado prevalecentes depois da reforma foi estimado em 11 EUR por tonelada de beterraba açucareira produzida. Além disso, devido aos problemas específicos que se deverão levantar neste país, as disposições que permitem aos produtores de beterraba açucareira beneficiar directa ou indirectamente da ajuda estatal concedida deverão ser mantidas.
(90)
Na Finlândia, a produção de beterraba açucareira está sujeita a condições geográficas e climáticas específicas que irão afectar negativamente o sector para além dos efeitos gerais da reforma do sector do açúcar. Por este motivo, a disposição da OCM do açucar que autoriza este Estado-Membro a conceder, a título permanente, uma ajuda estatal de montante adequado aos seus produtores de beterraba açucareira deverá ser mantida.
(91)
Atendendo à especificidade da situação na Alemanha, onde actualmente é concedido apoio nacional a um vasto número de pequenos produtores de álcool de acordo com as condições específicas do monopólio alemão do álcool, é necessário permitir, durante um período limitado, a manutenção desse apoio. É igualmente necessário prever a apresentação, no final desse período, de um relatório pela Comissão sobre a aplicação da derrogação, acompanhado de propostas adequadas.
(92)
Se um Estado-Membro desejar apoiar, no seu território, medidas de promoção do consumo de leite e produtos lácteos na Comunidade, deverá prever-se a possibilidade de financiar tais medidas por uma imposição para promoção cobrada aos produtores de leite ao nível nacional.
(93)
A fim de ter em conta possíveis evoluções na produção de forragens secas, a Comissão deverá apresentar um relatório ao Conselho sobre o sector antes de 30 de Setembro de 2008, com base numa avaliação da respectiva OCM. O relatório deverá, se necessário, ser acompanhado de propostas adequadas. Além disso, a Comissão deverá informar o Parlamento Europeu e o Conselho, a intervalos regulares, sobre o regime de ajuda aplicado no sector da apicultura.
(94)
É necessário dispor de informações adequadas sobre a situação actual e as perspectivas de evolução do mercado do lúpulo na Comunidade. Por conseguinte, é necessário prever o registo de todos os contratos de entrega do lúpulo produzido na Comunidade.
(95)
Há que prever, em certas condições e para certos produtos, medidas a tomar quando ocorram ou exista o risco de ocorrerem perturbações devidas a alterações significativas dos preços no mercado interno ou no que respeita às cotações ou preços no mercado mundial.
(96)
É necessário instituir um quadro de medidas específicas para o álcool etílico de origem agrícola, que possibilite a recolha de dados económicos e a análise de informações estatísticas com o objectivo de assegurar a vigilância do mercado. Na medida em que o mercado do álcool etílico de origem agrícola está ligado ao mercado do álcool etílico em geral, importa dispor também de informações sobre o mercado do álcool etílico de origem não-agrícola.
(97)
As despesas suportadas pelos Estados-Membros em virtude das obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento deverão ser financiadas pela Comunidade em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1290/2005.
(98)
A Comissão deverá ser autorizada a adoptar as medidas necessárias para resolver problemas práticos específicos em situações de emergência.
(99)
Uma vez que o mercado comum dos produtos agrícolas está em constante evolução, os Estados-Membros e a Comissão deverão manter-se mutuamente informados das mudanças importantes.
(100)
A fim de evitar abusos de qualquer das vantagens previstas no presente regulamento, estas não deverão ser concedidas ou, consoante o caso, deverão ser retiradas sempre que se constate que as condições de obtenção de qualquer dessas vantagens foram criadas artificialmente, contrariando os objectivos do presente regulamento.
(101)
Para garantir o cumprimento das obrigações estabelecidas pelo presente regulamento, é necessário prever controlos, bem como a aplicação de medidas e sanções administrativas em caso de incumprimento. Deverá, pois, ser conferida à Comissão competência para aprovar as regras correspondentes, incluindo as relativas à recuperação dos pagamentos indevidos e às obrigações de notificação dos Estados-Membros decorrentes da aplicação do presente regulamento.
(102)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento deverão, regra geral, ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (44). Todavia, relativamente a certas disposições do presente regulamento que são da competência da Comissão, exigem uma acção rápida ou têm carácter puramente administrativo, a Comissão deverá ser habilitada a agir por si só.
(103)
Devido à incorporação no presente regulamento de determinados elementos das OCM das frutas e produtos hortícolas, dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas, e do vinho, é necessário introduzir certas alterações nestas OCM.
(104)
O presente regulamento incorpora disposições relativas à aplicabilidade das regras de concorrência previstas no Tratado. Tais disposições eram até agora objecto do Regulamento (CE) n.o 1184/2006. O âmbito de aplicação desse regulamento deverá ser alterado de forma que as suas disposições se apliquem apenas aos produtos abrangidos pelo Anexo I do Tratado que não são cobertos pelo presente regulamento.
(105)
O presente regulamento incorpora as disposições previstas nos regulamentos de base indicados nos considerandos 2 e 3, com excepção dos Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 1493/1999. Além disso, o presente regulamento incorpora as disposições dos seguintes regulamentos:
-
Regulamento (CEE) n.o 2729/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, relativo aos direitos niveladores às importação aplicáveis às misturas de cereais, do arroz e das trincas de arroz;
-
Regulamento (CEE) n.o 2763/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que fixa as regras gerais para a concessão de ajudas à armazenagem privada no sector da carne de suíno (45);
-
Regulamento (CEE) n.o 2782/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, relativo à produção e comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira;
-
Regulamento (CEE) n.o 707/76 do Conselho, de 25 de Março de 1976, relativo ao reconhecimento dos agrupamentos dos produtores de bichos-da-seda (46);
-
Regulamento (CEE) n.o 1055/77 do Conselho, de 17 de Maio de 1977, relativo à armazenagem e aos movimentos dos produtos comprados por um organismo de intervenção (47);
-
Regulamento (CEE) n.o 2931/79 do Conselho, de 20 de Dezembro de 1979 que estabelece a assistência à exportação de produtos agrícolas susceptíveis de beneficiarem de um tratamento especial importação num país terceiro (48);
-
Regulamento (CEE) n.o 3220/84 do Conselho, de 13 de Novembro de 1984, que estabelece a tabela comunitária de classificação das carcaças de suínos;
-
Regulamento (CEE) n.o 1898/87 do Conselho, de 2 de Julho de 1987, relativo à protecção da denominação do leite e dos produtos lácteos aquando da sua comercialização;
-
Regulamento (CEE) n.o 3730/87 do Conselho, de 10 de Dezembro de 1987, que estabelece as regras gerais para o fornecimento a determinadas organizações de géneros alimentícios provenientes das existências de intervenção para distribuição às pessoas mais necessitadas na Comunidade;
-
Regulamento (CEE) n.o 386/90 do Conselho, de 12 de Fevereiro de 1990, relativo ao controlo aquando da exportação de produtos agrícolas que beneficiam de uma restituição ou de outros montantes (49);
-
Regulamento (CEE) n.o 1186/90 do Conselho, de 7 de Maio de 1990, que estabelece a extensão do âmbito de aplicação da grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos;
-
Regulamento (CEE) n.o 1906/90 do Conselho, de 26 de Junho de 1990, que estabelece normas de comercialização para a carne de aves de capoeira;
-
Regulamento (CEE) n.o 2204/90 do Conselho, de 24 de Julho de 1990, que estabelece regras gerais complementares da organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos no que diz respeito aos queijos;
-
Regulamento (CEE) n.o 2077/92 do Conselho, de 30 de Junho de 1992, relativo às organizações e acordos interprofissionais no sector do tabaco (50);
-
Regulamento (CEE) n.o 2137/92 do Conselho, de 23 de Julho de 1992, relativo à grelha comunitária de classificação de carcaças de ovinos e à qualidade-tipo comunitária de carcaças de ovino frescas ou refrigeradas;
-
Regulamento (CE) n.o 2991/94 do Conselho, de 5 de Dezembro de 1994, que institui normas relativas às matérias gordas para barrar;
-
Regulamento (CE) n.o 2597/97 do Conselho, de 18 de Dezembro de 1997, que estabelece as regras complementares da organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos no que diz respeito ao leite de consumo;
-
Regulamento (CE) n.o 2250/1999 do Conselho, de 22 de Outubro de 1999, relativo ao contingente pautal de manteiga originária da Nova Zelândia (51);
-
Regulamento (CE) n.o 1788/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que institui uma imposição no sector do leite e dos produtos lácteos;
-
Regulamento (CE) n.o 1028/2006 do Conselho, de 19 de Junho de 2006, relativo às normas de comercialização dos ovos;
-
Regulamento (CE) n.o 1183/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006, relativo à grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos.
(106)
Esses regulamentos deverão, pois, ser revogados. Por motivos de segurança jurídica e atendendo ao número de actos a revogar pelo presente regulamento, bem como ao número de actos aprovados ou alterados por esses actos, é oportuno esclarecer que a revogação não afecta a validade dos actos jurídicos aprovados com base no acto revogado nem a de quaisquer alterações a outros actos jurídicos introduzidas por força do mesmo.
(107)
O presente regulamento deverá aplicar-se, regra geral, a partir de 1 de Janeiro de 2008. Todavia, para assegurar que as novas disposições do presente regulamento não interferirão com a campanha de comercialização em curso, de 2007/2008, poderá prever-se uma data de aplicação posterior para os sectores para os quais se prevêm campanhas de comercialização. Por conseguinte, o presente regulamento só deverá aplicar-se, aos sectores em causa, a partir do início da campanha de comercialização de 2008/2009. Consequentemente, os regulamentos que regem esses sectores deverão continuar a aplicar-se até ao final da correspondente campanha de comercialização de 2007/2008.
(108)
Além disso, no que respeita a outros sectores determinados para os quais não são previstas campanhas de comercialização, poderá igualmente prever-se uma data de aplicação posterior de molde a garantir uma transição sem prolemas da actual OCM para o presente regulamento. Consequentemente, os regulamentos que regem esses sectores deverão continuar a aplicar-se até à data posterior de início de aplicação prevista no presente regulamento.
(109)
A competência para adopção de disposições nos domínios cobertos pelo Regulamento (CE) n.o 386/90 é transferida para a Comissão pelo presente regulamento. Além disso, os Regulamentos (CEE) n.o 3220/84, (CEE) n.o 1186/90, (CEE) n.o 2137/92 e (CE) n.o 1183/2006 são revogados pelo presente regulamento, mas só determinadas disposições desses regulamentos são incluidas neste último. Assim, quaisquer outros elementos pormenorizados actualmente contidos nesses regulamentos terão de ser abordados nas regras de execução ainda a aprovar pela Comissão. É necessário um período suplementar para que a Comissão estabeleça as respectivas regras. Os referidos regulamentos deverão, por conseguinte, continuar a aplicar-se até 31 de Dezembro de 2008.
(110)
Os seguintes actos do Conselho tornaram-se redundantes e deverão ser revogados:
-
Regulamento (CEE) n.o 315/68 do Conselho, de 12 de Março de 1968, que fixa as normas de qualidade para os bolbos, cebolas e tubérculos para flores (52);
-
Regulamento (CEE) n.o 316/68 do Conselho, de 12 de Março de 1968, que fixa as normas de qualidade para as flores frescas e as folhagens frescas (53);
-
Regulamento (CEE) n.o 2517/69 do Conselho, de 9 de Dezembro de 1969, que define certas medidas para sanear a produção frutífera da Comunidade (54);
-
Regulamento (CEE) n.o 2728/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, relativo às ajudas à produção e ao comércio de batatas destinadas à indústria de fabricação da fécula de batata (55);
-
Regulamento (CEE) n.o 1358/80 do Conselho, de 5 de Junho de 1980, que fixa, para a campanha de comercialização de 1980/1981, o preço de orientação e o preço de intervenção dos bovinos adultos e relativo ao estabelecimento de uma grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos (56);
-
Regulamento (CEE) n.o 4088/87 do Conselho, de 21 de Dezembro de 1987, que determina as condições de aplicação dos direitos aduaneiros preferenciais na importação de determinados produtos da floricultura originários de Chipre, Israel e Jordânia (57);
-
Decisão 74/583/CEE do Conselho, de 20 de Novembro de 1974, relativa à fiscalização dos movimentos de açúcar (58).
(111)
A transição dos regimes estabelecidos pelos dispositivos e regulamentos revogados pelo presente regulamento pode causar dificuldades que não são tratadas no presente regulamento. Para fazer face a essas dificuldades, a Comissão deverá poder aprovar medidas de transição,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
ÍNDICE
PARTE I
DISPOSIÇÕES PRELIMINARES
PARTE II
MERCADO INTERNO
TÍTULO I
INTERVENÇÃO NO MERCADO
CAPÍTULO I
Intervenção pública e armazenagem privada
Secção I
Disposições gerais
Secção II
Intervenção pública
Subsecção I
Disposições gerais
Subsecção II
Abertura e suspensão das compras
Subsecção III
Preço de intervenção
Subsecção IV
Escoamento das existências de intervenção
Secção III
Armazenagem privada
Subsecção I
Ajuda obrigatória
Subsecção II
Ajuda opcional
Secção IV
Disposições comuns
CAPÍTULO II
Medidas especiais de intervenção
Secção I
Medidas excepcionais de apoio ao mercado
Secção II
Medidas nos sectores dos cereais e do arroz
Secção III
Medidas no sector do açúcar
Secção IV
Adaptação da oferta
CAPÍTULO III
Regimes de contenção da produção
Secção I
Disposições gerais
Secção II
Açúcar
Subsecção I
Atribuição e gestão das quotas
Subsecção II
Superação das quotas
Secção III
Leite
Subsecção I
Disposições gerais
Subsecção II
Atribuição e gestão das quotas
Subsecção III
Superação das quotas
Secção IV
Disposições processuais
CAPÍTULO IV
Regimes de ajudas
Secção I
Ajuda à transformação
Subsecção I
Forragens secas
Subsecção II
Linho destinado à produção de fibras
Secção II
Restituição à produção
Secção III
Ajudas no sector do leite e dos produtos lácteos
Secção IV
Ajudas no sector do azeite e da azeitona de mesa
Secção V
Fundo comunitário do tabaco
Secção VI
Disposições especiais para o sector da apicultura
Secção VII
Ajudas no sector dos bichos-da-seda
TÍTULO II
REGRAS RELATIVAS À COMERCIALIZAÇÃO E À PRODUÇÃO
CAPÍTULO I
Normas de comercialização e condições de produção
Secção I
Normas de comercialização
Secção II
Condições de produção
Secção III
Regras processuais
CAPÍTULO II
Organizações de produtores, organizações interprofissionais, organizações de operadores
Secção I
Princípios gerais
Secção II
Regras relativas às organizações interprofissionais no sector do tabaco
Secção III
Regras processuais
PARTE III
COMÉRCIO COM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO I
Disposições gerais
CAPÍTULO II
Importações
Secção I
Certificados de importação
Secção II
Direitos e imposições de importação
Secção III
Gestão dos contingentes de importação
Secção IV
Disposições especiais para certos produtos
Subsecção I
Disposições especiais aplicáveis às importações nos sectores dos cereais e do arroz
Subsecção II
Regimes preferenciais de importação de açúcar
Subsecção III
Disposições especiais aplicáveis às importações de cânhamo
Subsecção IV
Disposições especiais aplicáveis às importações de lúpulo
Secção V
Salvaguarda e aperfeiçoamento activo
CAPÍTULO III
Exportações
Secção I
Certificados de exportação
Secção II
Restituições à exportação
Secção III
Gestão dos contingentes de exportação no sector do leite e produtos lácteos
Secção IV
Tratamento especial na importação por países terceiros
Secção V
Disposições especiais aplicáveis às plantas vivas
Secção VI
Aperfeiçoamento passivo
PARTE IV
REGRAS DE CONCORRÊNCIA
CAPÍTULO I
Regras aplicáveis às empresas
CAPÍTULO II
Regras relativas às ajudas estatais
PARTE V
DISPOSIÇÕES ESPECÍFICAS PARA CERTOS SECTORES
PARTE VI
DISPOSIÇÕES GERAIS
PARTE VII
REGRAS DE EXECUÇÃO, TRANSITÓRIAS E FINAIS
CAPÍTULO I
Disposições de execução
CAPÍTULO II
Disposições transitórias e finais
ANEXO I
LISTA DOS PRODUTOS A QUE SE REFERE O N.o 1 DO ARTIGO 1.o
Parte I
Cereais
Parte II
Arroz
Parte III
Açúcar
Parte IV
Forragens secas
Parte V
Sementes
Parte VI
Lúpulo
Parte VII
Azeite e azeitonas de mesa
Parte VIII
Linho e cânhamo destinados à produção de fibras
Parte IX
Frutas e produtos hortícolas
Parte X
Produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas
Parte XI
Bananas
Parte XII
Vinho
Parte XIII
Plantas vivas e produtos de floricultura
Parte XIV
Tabaco em rama
Parte XV
Carne de bovino
Parte XVI
Leite e produtos lácteos
Parte XVII
Carne de suíno
Parte XVIII
Carnes de ovino e de caprino
Parte XIX
Ovos
Parte XX
Carne de aves de capoeira
Parte XXI
Outros produtos
ANEXO II
LISTA DOS PRODUTOS A QUE SE REFERE O N.o 3 DO ARTIGO 1.o
Parte I
Álcool etílico de origem agrícola
Parte II
Produtos apícolas
Parte III
Bichos-da-seda
ANEXO III
DEFINIÇÕES A QUE SE REFERE O N.o 1 DO ARTIGO 2.o
Parte I
Definições relativas ao sector do arroz
Parte II
Definições relativas ao sector do açúcar
Parte III
Definições relativas ao sector do lúpulo
Parte IV
Definições relativas ao sector da carne de bovino
Parte V
Definições relativas ao sector do leite e dos produtos lácteos
Parte VI
Definições relativas ao sector dos ovos
Parte VII
Definições relativas ao sector da carne de aves de capoeira
Parte VIII
Definições relativas ao sector da apicultura
ANEXO IV
QUALIDADE-TIPO DO ARROZ E DO AÇÚCAR
A.
Qualidade-tipo do arroz paddy
B.
Qualidade-tipo do açúcar
ANEXO V
GRELHAS COMUNITÁRIAS DE CLASSIFICAÇÃO DE CARCAÇAS A QUE SE REFERE O ARTIGO 42.o
A.
Grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos
B.
Grelha comunitária para a classificação de carcaças de suínos
C.
Grelha comunitária para a classificação de carcaças de ovinos
ANEXO VI
QUOTAS NACIONAIS E REGIONAIS A QUE SE REFEREM OS ARTIGOS 56.o E 59.o
ANEXO VII
QUOTAS SUPLEMENTARES DE ISOGLICOSE REFERIDAS NO N.o 2 DO ARTIGO 58.o
ANEXO VIII
REGRAS PORMENORIZADAS RELATIVAS ÀS TRANSFERÊNCIAS DE QUOTAS DE AÇÚCAR OU ISOGLICOSE AO ABRIGO DO ARTIGO 60.o
ANEXO IX
QUOTAS NACIONAIS E QUANTIDADES DA RESERVA DE REESTRUTURAÇÃO A QUE SE REFERE O ARTIGO 66.o
ANEXO X
TEOR DE MATÉRIA GORDA DE REFERÊNCIA A QUE SE REFERE O ARTIGO 70.o
ANEXO XI
A.
Repartição pelos Estados-Membros da qualidade máxima garantida a que se refere o n.o 1 do artigo 94.o
B.
Repartição pelos Estados-Membros da quantidade máxima garantida a que se refere o artigo 89.o
ANEXO XII
DEFINIÇÕES E DESIGNAÇÕES RELATIVAS AO LEITE E PRODUTOS LÁCTEOS A QUE SE REFERE O N.o 1 DO ARTIGO 114.o
ANEXO XIII
COMERCIALIZAÇÃO DE LEITE PARA CONSUMO HUMANO A QUE SE REFERE O N.o 2 DO ARTIGO 114.o
ANEXO XIV
NORMAS DE COMERCIALIZAÇÃO DOS PRODUTOS DOS SECTORES DOS OVOS E DA CARNE DE AVES DE CAPOEIRA A QUE SE REFERE O ARTIGO 116.o
A.
Normas de comercialização dos ovos de galinha da espécie Gallus gallus
B.
Normas de comercialização da carne de aves de capoeira
C.
Normas de comercialização para a produção e comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira
ANEXO XV
NORMAS DE COMERCIALIZAÇÃO APLICÁVEIS ÀS MATÉRIAS GORDAS PARA BARRAR A QUE SE REFERE O ARTIGO 115.o
Apêndice ao Anexo XV
ANEXO XVI
DESIGNAÇÕES E DEFINIÇÕES DOS AZEITES E ÓLEOS DE BAGAÇO DE AZEITONA A QUE SE REFERE O ARTIGO 118.o
ANEXO XVII
DIREITOS DE IMPORTAÇÃO DE ARROZ REFERIDOS NOS ARTIGOS 137.o E 139.o
ANEXO XVIII
VARIEDADES DE ARROZ BASMATI A QUE SE REFERE O ARTIGO 138.o
ANEXO XIX
ESTADOS REFERIDOS NO N.o 3 DO ARTIGO 153.o, NA ALÍNEA b) DO N.o 1 DO ARTIGO 154.o E NO PONTO 12 DA PARTE II DO ANEXO III
ANEXO XX
LISTA DAS MERCADORIAS DOS SECTORES DOS CEREAIS, DO ARROZ, DO AÇÚCAR, DO LEITE E DOS OVOS PARA EFEITOS DA SUBALÍNEA II) DA ALÍNEA A) DO ARTIGO 26.o E PARA A CONCESSÃO DAS RESTITUIÇÕES À EXPORTAÇÃO A QUE SE REFERE A SECÇÃO II DO CAPÍTULO III DA PARTE III
Parte I
Cereais
Parte II
Arroz
Parte III
Açúcar
Parte IV
Leite
Parte V
Ovos
ANEXO XXI
LISTA DE CERTAS MERCADORIAS QUE CONTÊM AÇÚCAR PARA EFEITOS DA CONCESSÃO DAS RESTITUIÇÕES À EXPORTAÇÃO A QUE SE REFERE A SECÇÃO II DO CAPÍTULO III DA PARTE III
ANEXO XXII
QUADROS DE CORRESPONDÊNCIA A QUE SE REFERE O ARTIGO 202.o
PARTE I
DISPOSIÇÕES PRELIMINARES
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento estabelece uma organização comum dos mercados dos produtos dos seguintes sectores, conforme discriminado no Anexo I:
a)
Cereais, Parte I do Anexo I;
b)
Arroz, Parte II do Anexo I;
c)
Açúcar, Parte III do Anexo I;
d)
Forragens secas, Parte IV do Anexo I;
e)
Sementes, Parte V do Anexo I;
f)
Lúpulo, Parte VI do Anexo I;
g)
Azeite e azeitona de mesa, Parte VII do Anexo I;
h)
Linho e cânhamo, Parte VIII do Anexo I;
i)
Frutas e produtos hortícolas, Parte IX do Anexo I;
j)
Frutas e produtos hortícolas transformados, Parte X do Anexo I;
k)
Bananas, Parte XI do Anexo I;
l)
Vinho, Parte XII do Anexo I;
m)
Plantas vivas e produtos da floricultura, Parte XIII do Anexo I (a seguir designado «sector das plantas vivas»);
n)
Tabaco em rama, Parte XIV do Anexo I;
o)
Carne de bovino, Parte XV do Anexo I;
p)
Leite e produtos lácteos, Parte XVI do Anexo I;
q)
Carne de suíno, Parte XVII do Anexo I;
r)
Carne de ovino e de caprino, Parte XVIII do Anexo I;
s)
Ovos, Parte XIX do Anexo I;
t)
Carne de aves de capoeira, Parte XX do Anexo I;
u)
Outros produtos, Parte XXI do Anexo I.
2. Aos sectores das frutas e produtos hortícolas, das frutas e produtos hortícolas transformados e do vinho só é aplicável o artigo 195.o do presente regulamento.
3. O presente regulamento estabelece medidas específicas para os seguintes sectores, indicados e, se for caso disso, definidos no Anexo II:
a)
Álcool etílico de origem agrícola, Parte I do Anexo II (a seguir designado «o sector do álcool etílico agrícola»);
b)
Produtos apícolas, Parte II do Anexo II (a seguir designado «o sector da apicultura»);
c)
Bichos-da-seda, Parte III do Anexo II.
Artigo 2.o
Definições
1. Para efeitos da aplicação do presente regulamento, são aplicáveis as definições relativas a certos sectores estabelecidas no Anexo III.
2. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
a)
«Agricultor», um agricultor na acepção do Regulamento (CE) n.o 1782/2003;
b)
«Organismo pagador», o organismo ou organismos designados por um Estado-Membro em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1290/2005;
c)
«Preço de intervenção», o preço a que os produtos são comprados no quadro da intervenção pública.
Artigo 3.o
Campanhas de comercialização
São estabelecidas as seguintes campanhas de comercialização:
a)
1 de Janeiro a 31 de Dezembro de um dado ano, para o sector das bananas;
b)
1 de Abril a 31 de Março do ano seguinte, para:
i)
o sector das forragens secas,
ii)
o sector dos bichos-da-seda;
c)
1 de Julho a 30 de Junho do ano seguinte, para:
i)
o sector dos cereais,
ii)
o sector das sementes,
iii)
o sector do azeite e da azeitona de mesa,
iv)
o sector do linho e do cânhamo,
v)
o sector do leite e produtos lácteos;
d)
1 de Setembro a 31 de Agosto do ano seguinte, para o sector do arroz;
e)
1 de Outubro a 30 de Setembro do ano seguinte, para o sector do açúcar.
Artigo 4.o
Competências da Comissão
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, sempre que lhe sejam conferidas competências a Comissão actua pelo procedimento a que se refere o n.o 2 do artigo 195.o.
Artigo 5.o
Regras de execução
A Comissão pode aprovar as regras de execução do artigo 2.o
A Comissão pode alterar as definições relativas ao arroz estabelecidas na Parte I do Anexo III e a definição de «açúcar ACP/Índia», estabelecida na Parte II, ponto 12, desse anexo.
A Comissão pode igualmente fixar as taxas de conversão para o arroz nos diferentes estádios de transformação, os custos de transformação e o valor dos subprodutos.
PARTE II
MERCADO INTERNO
TÍTULO I
INTERVENÇÃO NO MERCADO
CAPÍTULO I
Intervenção pública e armazenagem privada
Secção I
Disposições gerais
Artigo 6.o
Âmbito de aplicação
1. O presente capítulo estabelece as regras que regem, se for caso disso, as compras no quadro da intervenção pública e a concessão de ajuda à armazenagem privada nos seguintes sectores:
a)
Cereais;
b)
Arroz;
c)
Açúcar;
d)
Azeite e azeitona de mesa;
e)
Carne de bovino;
f)
Leite e produtos lácteos;
g)
Carne de suíno;
h)
Carne de ovino e de caprino.
2. Para efeitos do presente capítulo, entende-se por:
a)
«Cereais»: os cereais colhidos na Comunidade;
b)
«Leite»: o leite de vaca produzido na Comunidade;
c)
«Leite desnatado»: o leite desnatado obtido directa e exclusivamente a partir de leite de vaca produzido na Comunidade;
d)
«Nata»: a nata obtida directa e exclusivamente a partir de leite.
Artigo 7.o
Origem comunitária
Sem prejuízo do n.o 2 do artigo 6.o, só os produtos originários da Comunidade são elegíveis para compras no quadro da intervenção pública ou concessão de ajuda à sua armazenagem privada.
Artigo 8.o
Preços de referência
1. Para os produtos objecto das medidas de intervenção referidas no n.o 1 do artigo 6.o são fixados os seguintes preços de referência:
a)
No sector dos cereais:
EUR 101,31/tonelada, com os seguintes aumentos mensais:
-
Novembro: EUR 0,46/tonelada,
-
Dezembro: EUR 0,92/tonelada,
-
Janeiro: EUR 1,38/tonelada,
-
Fevereiro: EUR 1,84/tonelada,
-
Março: EUR 2,30/tonelada,
-
Abril: EUR 2,76/tonelada,
-
Maio: EUR 3,22/tonelada,
-
Junho: EUR 3,22/tonelada.
O preço de referência aplicável ao milho e ao sorgo no mês de Junho manter-se-á válido em Julho, Agosto e Setembro do mesmo ano;
b)
No sector do arroz com casca (arroz paddy), EUR 150/tonelada para a qualidade-tipo definida no ponto A do Anexo IV;
c)
No sector do açúcar:
i)
para o açúcar branco:
-
EUR 541,5/tonelada, para a campanha de comercialização de 2008/2009,
-
EUR 404,4/tonelada, a partir da campanha de comercialização de 2009/2010;
ii)
para o açúcar bruto:
-
EUR 448,8/tonelada, para a campanha de comercialização de 2008/2009,
-
EUR 335,2/tonelada, a partir da campanha de comercialização de 2009/2010.
Os preços de referência estabelecidos nas subalíneas i) e ii) aplicam-se a açúcar não acondicionado, à saída da fábrica, da qualidade-tipo definida no ponto B do Anexo IV;
d)
No sector da carne de bovino, EUR 2 224/tonelada, para as carcaças de bovinos machos da qualidade R3 da grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos prevista na alínea a) do n.o 1 do artigo 42.o;
e)
No sector do leite e produtos lácteos:
i)
EUR 246,39/100 kg, para a manteiga,
ii)
EUR 174,69/100 kg, para o leite em pó desnatado;
f)
No sector da carne de suíno, EUR 1 509,39/tonelada, para as carcaças de suínos da qualidade-tipo definida em termos de peso e teor de carne magra em conformidade com a grelha comunitária de classificação das carcaças de suínos prevista na alínea b) do n.o 1 do artigo 42.o, nos seguintes moldes:
i)
carcaças com peso compreendido entre 60 e menos de 120 quilogramas: qualidade E prevista no ponto B.II do Anexo V;
ii)
carcaças com peso compreendido entre 120 e 180 quilogramas: qualidade R prevista no ponto B.II do Anexo V.
2. Os preços de referência para os cereais e o arroz fixados nas alíneas a) e b) do n.o 1, respectivamente, dizem respeito ao estádio de comércio por grosso, para as mercadorias entregues no armazém, não descarregadas. Esse preço é válido para todos os centros de intervenção comunitários designados em conformidade com o artigo 41.o.
3. O Conselho, deliberando segundo o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 37.o do Tratado, pode alterar os preços de referência fixados no n.o 1 em função da evolução registada na produção e nos mercados.
Artigo 9.o
Comunicação dos preços no mercado do açúcar
A Comissão institui um sistema de informação sobre os preços no mercado do açúcar, que inclui um sistema de publicação dos níveis de preços desse mercado.
O sistema baseia-se nas informações fornecidas pelas empresas produtoras de açúcar branco ou por outros operadores que participem no comércio de açúcar. Estas informações são tratadas confidencialmente.
A Comissão garante que as informações publicadas não permitam identificar os preços praticados pelas diversas empresas ou operadores.
Secção II
Intervenção pública
Subsecção I
Disposições gerais
Artigo 10.o
Produtos elegíveis para intervenção pública
1. A intervenção pública é aplicável, sob reserva das condições definidas na presente secção e de outros requisitos e condições a determinar pela Comissão em conformidade com o artigo 43.o, aos seguintes produtos:
a)
Trigo mole, trigo duro, cevada, milho e sorgo;
b)
Arroz com casca (arroz paddy);
c)
Açúcar branco ou bruto, desde que tenha sido produzido dentro da quota e fabricado a partir de beterraba ou cana colhidas na Comunidade;
d)
Carne fresca ou refrigerada do sector da carne de bovino dos códigos NC 0201 10 00 e 0201 20 20 a 0201 20 50;
e)
Manteiga produzida directa e exclusivamente a partir de nata pasteurizada numa empresa aprovada da Comunidade, com teor mínimo de matéria gorda butírica de 82%, em peso, e teor máximo de água de 16%, em peso;
f)
Leite em pó desnatado de primeira qualidade fabricado por atomização e obtido, numa empresa aprovada da Comunidade, directa e exclusivamente a partir de leite desnatado, com teor mínimo de proteínas de 35,6%, em peso, no resíduo seco isento de matéria gorda.
2. A intervenção pública pode ser aplicável ao sector da carne de suíno, sob reserva das condições definidas na presente secção e de outros requisitos e condições a determinar pela Comissão em conformidade com o artigo 43.o, no que se refere às carcaças e meias carcaças, frescas ou refrigeradas, dos códigos NC 0203 11 10, barrigas (entremeadas), frescas ou refrigeradas, dos códigos NC ex 0203 19 15, e toucinho, fresco ou refrigerado, dos códigos NC ex 0209 00 11.
Subsecção II
Abertura e suspensão das compras
Artigo 11.o
Cereais
1. A intervenção pública está aberta para os cereais:
a)
De 1 de Agosto a 30 de Abril, no caso da Grécia, Espanha, Itália e Portugal;
b)
De 1 de Dezembro a 30 de Junho, no caso da Suécia;
c)
De 1 de Novembro a 31 de Maio, no caso dos outros Estados-Membros.
Contudo, as compras de milho no quadro da intervenção pública não excederão:
a)
700 000 toneladas, para a campanha de comercialização de 2008/2009;
b)
0 toneladas, a partir da campanha de comercialização de 2009/2010.
2. Caso o período de intervenção na Suécia leve ao desvio de cereais de outros Estados-Membros para intervenção na Suécia, a Comissão adopta medidas rectificativas.
Artigo 12.o
Arroz
A intervenção pública está aberta para o arroz com casca (arroz paddy) no período de 1 de Abril a 31 de Julho. Contudo, as compras no quadro da intervenção pública não excederão 75 000 toneladas por período.
Artigo 13.o
Açúcar
1. A intervenção pública está aberta para o açúcar ao longo das campanhas de comercialização de 2008/2009 e 2009/2010. Contudo, as compras no quadro da intervenção pública não excederão 600 000 toneladas, expressas em açúcar branco, por campanha de comercialização.
2. O açúcar armazenado durante uma campanha de comercialização ao abrigo do n.o 1 não pode ser objecto de quaisquer outras medidas de armazenagem previstas nos artigos 32.o, 52.o ou 63.o.
Artigo 14.o
Carne de bovino
1. A Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, abre a intervenção pública para a carne de bovino se, por um período de duas semanas consecutivas, o preço médio de mercado num Estado-Membro ou numa região de um Estado-Membro, registado segundo a grelha comunitária de classificação das carcaças prevista no n.o 1 do artigo 42.o, for inferior a EUR 1 560/tonelada.
2. A Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, suspende a intervenção pública quando a condição a que se refere o n.o 1 deixe de ser satisfeita durante, pelo menos, uma semana.
Artigo 15.o
Manteiga
1. A Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, abre a intervenção pública para a manteiga, nos Estados-Membros em causa, entre 1 de Março e 31 de Agosto se, durante um período representativo, os preços de mercado da manteiga num ou mais Estados-Membros forem inferiores a 92% do preço de referência.
2. Logo que os preços de mercado da manteiga nos Estados-Membros em causa, durante um período representativo, sejam iguais ou superiores a 92% do preço de referência, a Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 2 do artigo 195.o, suspende as compras no quadro da intervenção pública.
Além disso, sempre que as quantidades propostas para intervenção no período determinado no n.o 1 excedam 30 000 toneladas, a Comissão pode suspender as compras no quadro da intervenção pública. Nesse caso, as compras podem ser efectuadas por concurso, segundo especificações a determinar pela Comissão.
3. A Comissão estabelece as regras de execução para a determinação dos preços de mercado da manteiga.
Artigo 16.o
Leite em pó desnatado
A intervenção pública para o leite em pó desnatado está aberta no período de 1 de Março a 31 de Agosto.
Contudo, a Comissão pode suspender a intervenção pública assim que as quantidades propostas para intervenção nesse período excedam 109 000 toneladas. Nesse caso, as compras podem ser efectuadas por concurso, segundo especificações a determinar pela Comissão.
Artigo 17.o
Carne de suíno
A Comissão pode decidir aplicar a intervenção pública no sector da carne de suíno se o preço médio de mercado das carcaças de suíno na Comunidade, estabelecido a partir dos preços registados em cada Estado-Membro nos mercados representativos da Comunidade e ponderados por coeficientes que exprimam a dimensão relativa do efectivo suíno de cada Estado-Membro, for inferior a 103% do preço de referência, e se for provável que se mantenha a esse nível.
Subsecção III
Preço de intervenção
Artigo 18.o
Cereais
O preço de intervenção dos cereais é igual ao preço de referência, sem prejuízo de eventuais bonificações ou reduções do preço por razões ligadas à qualidade.
Artigo 19.o
Arroz
O preço de intervenção do arroz é igual ao preço de referência.
No entanto, se a qualidade dos produtos propostos ao organismo pagador diferir da qualidade-tipo definida no ponto A do Anexo IV, o preço de intervenção é aumentado ou reduzido em conformidade.
Além disso, a Comissão pode fixar bonificações e reduções do preço de intervenção, a fim de assegurar a orientação da produção para certas variedades.
Artigo 20.o
Açúcar
O preço de intervenção do açúcar é igual a 80% do preço de referência fixado para a campanha de comercialização seguinte à campanha durante a qual a proposta é apresentada.
No entanto, se a qualidade do açúcar proposto ao organismo pagador diferir da qualidade-tipo definida no ponto B do Anexo IV em relação à qual está fixado o preço de referência, o preço de intervenção é aumentado ou reduzido em conformidade.
Artigo 21.o
Carne de bovino
1. Os preços de intervenção da carne de bovino e as quantidades aceites para intervenção são determinados pela Comissão por concurso. Em circunstâncias especiais, podem ser fixados por Estado-Membro ou por região de um Estado-Membro, com base nos preços médios de mercado registados.
2. Só podem ser aceites propostas iguais ou inferiores ao preço médio de mercado registado num Estado-Membro ou região de um Estado-Membro, acrescido de um montante a determinar pela Comissão com base em critérios objectivos.
Artigo 22.o
Manteiga
Sem prejuízo da fixação do preço de intervenção por concurso no caso referido no segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 15.o, o preço de intervenção da manteiga é igual a 90% do preço de referência.
Artigo 23.o
Leite em pó desnatado
Sem prejuízo da fixação do preço de intervenção por concurso no caso referido no segundo parágrafo do artigo 16.o, o preço de intervenção do leite em pó desnatado é igual ao preço de referência.
No entanto, se o teor real de proteínas no resíduo seco isento de matéria gorda for inferior ao teor mínimo de 35,6% em peso, fixado na alínea f) do artigo 10.o, mas não inferior a 31,4% em peso, o preço de intervenção é igual ao preço de referência diminuído de 1,75% por cada ponto percentual a menos em relação a 35,6% em peso.
Artigo 24.o
Carne de suíno
1. O preço de intervenção no sector da carne de suíno será fixado pela Comissão para as carcaças da qualidade-tipo. O preço de intervenção não poderá ser superior a 92% nem inferior a 78% do preço de referência.
2. Relativamente aos produtos da qualidade-tipo que não sejam carcaças, os preços de intervenção são derivados do preço de intervenção das carcaças de suíno em função da relação existente entre os valores comerciais desses produtos e o valor comercial das carcaças.
3. Relativamente aos produtos que não sejam os da qualidade-tipo, os preços de intervenção são derivados dos preços vigentes para as qualidades-tipo consideradas, tendo em conta as diferenças de qualidade em relação às qualidades-tipo. Estes preços são válidos para qualidades definidas.
Subsecção IV
Escoamento das existências de intervenção
Artigo 25.o
Princípios gerais
O escoamento dos produtos comprados no quadro da intervenção pública é realizado de forma a evitar qualquer perturbação do mercado e assegurar a igualdade de acesso às mercadorias e a igualdade de tratamento dos compradores, e no respeito dos compromissos decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado.
Artigo 26.o
Escoamento do açúcar
No que respeita ao açúcar comprado no quadro da intervenção pública, os organismos pagadores só podem vender açúcar a um preço superior ao preço de referência fixado para a campanha de comercialização em que a venda é efectuada.
Todavia, a Comissão pode decidir que os organismos pagadores:
a)
Podem vender açúcar a um preço igual ou inferior ao preço de referência mencionado no primeiro parágrafo, se o açúcar se destinar:
i)
à alimentação de animais, ou
ii)
à exportação em estado inalterado ou após transformação em produtos abrangidos pelo Anexo I do Tratado ou em mercadorias constantes da Parte III do Anexo XX do presente regulamento;
b)
Podem colocar o açúcar em estado inalterado na sua posse, e que se destine a consumo humano no mercado interno da Comunidade, à disposição de organizações caritativas (reconhecidas pelo Estado-Membro em causa ou, se este não tiver reconhecido nenhuma organização deste tipo, pela Comissão) a um preço inferior ao preço de referência vigente ou gratuitamente, para fins de distribuição no âmbito de operações pontuais de ajuda de emergência.
Artigo 27.o
Distribuição às pessoas mais necessitadas da Comunidade
1. São postos à disposição de determinadas organizações designadas, de acordo com um plano anual, produtos que fazem parte das existências de intervenção, a fim de permitir a distribuição de géneros alimentícios às pessoas mais necessitadas da Comunidade.
A distribuição é efectuada:
a)
Gratuitamente; ou
b)
A um preço que não pode, de modo algum, ser superior ao justificado pelos custos suportados na execução da acção pelas organizações designadas.
2. Um produto pode ser mobilizado no mercado comunitário sempre que:
a)
Não esteja temporariamente disponível nas existências de intervenção da Comunidade no decurso da realização do plano anual previsto no n.o 1, e na medida necessária à realização do plano num ou em diversos Estados-Membros, desde que as despesas permaneçam dentro dos limites das despesas previstas no orçamento comunitário para esse efeito; ou
b)
A realização do plano implique o recurso a uma transferência intracomunitária que incida em pequenas quantidades de produtos de intervenção num Estado-Membro que não aquele ou aqueles em que o produto é necessário.
3. Os Estados-Membros em causa designam as organizações referidas no n.o 1 e informam anualmente a Comissão, em tempo útil, se desejarem aplicar a acção.
4. Os produtos referidos nos n.os 1 e 2 são entregues gratuitamente às organizações designadas. O valor contabilístico dos produtos será igual ao preço de intervenção, corrigido, se for caso disso, por coeficientes que tenham em conta as diferenças de qualidade.
5. Sem prejuízo do artigo 190.o, os produtos postos à disposição ao abrigo dos n.os 1 e 2 do presente artigo são financiados através de dotações incluídas na rubrica pertinente do FEAGA do orçamento das Comunidades Europeias. Podem igualmente ser adoptadas disposições para que tal financiamento contribua para cobrir os custos de transporte dos produtos a partir dos centros de intervenção, bem como as despesas administrativas das organizações designadas que sejam ocasionadas pela gestão da acção instituída no presente artigo, com exclusão das despesas eventualmente suportadas pelos beneficiários no âmbito da aplicação dos n.os 1 e 2.
Secção III
Armazenagem privada
Subsecção I
Ajuda obrigatória
Artigo 28.o
Produtos elegíveis
É concedida uma ajuda à armazenagem privada dos produtos a seguir indicados, sob reserva das condições definidas na presente secção e de outros requisitos e condições a adoptar pela Comissão em conformidade com o artigo 43.o:
a)
No caso da:
i)
nata,
ii)
manteiga sem sal produzida a partir de nata ou de leite numa empresa aprovada da Comunidade, com teor mínimo de matéria gorda butírica de 82%, em peso, e teor máximo de água de 16%, em peso,
iii)
manteiga com sal produzida a partir de nata ou de leite numa empresa aprovada da Comunidade, com teor mínimo de matéria gorda butírica de 80%, em peso, teor máximo de água de 16%, em peso, e teor máximo de sal de 2%, em peso;
b)
No caso do queijo:
i)
Grana Padano com, pelo menos, nove meses,
ii)
Parmigiano Reggiano com, pelo menos, 15 meses,
iii)
Provolone com, pelo menos, três meses.
Artigo 29.o
Condições e nível de ajuda para a nata e a manteiga
A Comissão determina as classes nacionais de qualidade da manteiga que podem beneficiar da ajuda. A manteiga é marcada em conformidade.
O montante da ajuda à nata e à manteiga é fixado pela Comissão, atendendo às despesas de armazenagem e à evolução previsível dos preços da manteiga fresca e da manteiga de armazenagem.
No caso de, no momento da desarmazenagem, o mercado ter evoluído desfavorável e imprevisivelmente em relação ao momento da armazenagem, a ajuda pode ser aumentada.
Artigo 30.o
Condições e nível de ajuda para o queijo
As condições e o montante da ajuda a pagar para o queijo são fixados pela Comissão. O montante da ajuda é fixado atendendo às despesas de armazenagem e à evolução previsível dos preços de mercado.
A execução das medidas adoptadas pela Comissão em aplicação do primeiro parágrafo é assegurada pelo organismo pagador designado pelo Estado-Membro em que os queijos em causa são produzidos e no qual esses queijos têm direito à denominação de origem.
Subsecção II
Ajuda opcional
Artigo 31.o
Produtos elegíveis
1. Pode ser concedida uma ajuda à armazenagem privada dos produtos a seguir indicados, sob reserva das condições definidas na presente secção e de outros requisitos e condições a adoptar pela Comissão em conformidade com o artigo 43.o:
a)
Açúcar branco;
b)
Azeite;
c)
Carne fresca ou refrigerada de bovinos adultos apresentada sob a forma de carcaças, meias-carcaças, quartos compensados, quartos dianteiros e quartos traseiros, classificados segundo a grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos prevista no n.o 1 do artigo 42.o;
d)
Leite em pó desnatado de primeira qualidade obtido, numa empresa aprovada da Comunidade, directa e exclusivamente a partir de leite desnatado;
e)
Queijos de longa conservação e queijos produzidos a partir de leite de ovelha e/ou de cabra que necessitem de um período de maturação de, pelo menos, seis meses;
f)
Carne de suíno;
g)
Carne de ovino e de caprino.
A Comissão pode alterar a lista dos produtos enumerados na alínea c) do primeiro parágrafo se a situação do mercado o exigir.
2. A Comissão fixa a ajuda à armazenagem privada estabelecida no n.o 1 previamente ou por concurso.
No que respeita aos produtos enumerados nas alíneas d) e e) do n.o 1, a ajuda é fixada atendendo às despesas de armazenagem e, respectivamente:
i)
à evolução previsível dos preços do leite em pó desnatado;
ii)
ao equilíbrio a manter entre os queijos que beneficiam da ajuda e os outros queijos colocados no mercado.
Artigo 32.o
Condições de concessão para o açúcar branco
1. Se o preço médio registado na Comunidade para o açúcar branco for inferior ao preço de referência durante um período representativo e se, atendendo à situação do mercado, for provável que se mantenha a esse nível, a Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada de açúcar branco às empresas titulares de uma quota de açúcar.
2. O açúcar armazenado durante uma campanha de comercialização ao abrigo do n.o 1 não pode ser objecto de quaisquer outras medidas de armazenagem estabelecidas nos artigos 13.o, 52.o ou 63.o.
Artigo 33.o
Condições de concessão para o azeite
A Comissão pode decidir autorizar organismos que ofereçam garantias suficientes, aprovados pelos Estados-Membros, a celebrar contratos de armazenagem do azeite que comercializam, em caso de perturbação grave do mercado em determinadas regiões da Comunidade, nomeadamente quando o preço médio registado no mercado durante um período representativo for inferior a:
a)
EUR 1 779/tonelada, no caso do azeite virgem extra; ou
b)
EUR 1 710/tonelada, no caso do azeite virgem; ou
c)
EUR 1 524/tonelada, no caso do azeite lampante com 2.o de acidez livre, com redução deste montante em EUR 36,70/tonelada por cada grau suplementar de acidez.
Artigo 34.o
Condições de concessão para os produtos do sector da carne de bovino
Se o preço médio de mercado registado na Comunidade com base na grelha comunitária de classificação das carcaças de bovinos adultos prevista no n.o 1 do artigo 42.o for inferior a 103% do preço de referência, e se for provável que se mantenha a esse nível, a Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada.
Artigo 35.o
Condições de concessão para o leite em pó desnatado
A Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada de leite em pó desnatado, designadamente no caso de a evolução dos preços e das existências deste produto demonstrar um desequilíbrio grave do mercado, susceptível de ser evitado ou atenuado pela sua armazenagem sazonal.
Artigo 36.o
Condições de concessão para o queijo
1. Se a evolução dos preços e das existências dos queijos referidos na alínea e) do n.o 1 do artigo 31.o demonstrar um desequilíbrio grave do mercado, susceptível de ser evitado ou atenuado pela sua armazenagem sazonal, a Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada.
2. Se, no termo do contrato de armazenagem, o nível dos preços de mercado dos queijos armazenados for superior ao praticado aquando da celebração do contrato, a Comissão pode decidir ajustar o montante da ajuda nesse sentido.
Artigo 37.o
Condições de concessão para a carne de suíno
Se o preço médio de mercado das carcaças de suíno na Comunidade, estabelecido a partir dos preços registados em cada Estado-Membro nos mercados representativos da Comunidade e ponderados por coeficientes que exprimam a dimensão relativa do efectivo suíno de cada Estado-Membro, for inferior a 103% do preço de referência, e se for provável que se mantenha a esse nível, a Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada.
Artigo 38.o
Condições de concessão para a carne de ovino e de caprino
A Comissão pode decidir conceder uma ajuda à armazenagem privada sempre que se verifique uma situação de mercado especialmente difícil para a carne de ovino e de caprino em uma ou mais das seguintes zonas de cotação:
a)
Grã-Bretanha;
b)
Irlanda do Norte;
c)
qualquer Estado-Membro, com excepção do Reino Unido, considerado separadamente.
Secção IV
Disposições comuns
Artigo 39.o
Regras relativas à armazenagem
1. Os organismos pagadores só podem armazenar fora do território do Estado-Membro a cuja jurisdição estão submetidos produtos que tenham comprado depois de a isso terem sido autorizados pela Comissão.
Para efeitos do presente artigo, os territórios da Bélgica e do Luxemburgo são considerados um único Estado-Membro.
2. A autorização é concedida se a armazenagem for indispensável e tendo em conta:
a)
As possibilidades e as necessidades de armazenagem no Estado-Membro a cuja jurisdição está submetido o organismo pagador e nos outros Estados-Membros;
b)
Os eventuais custos suplementares ocasionados, quer pela armazenagem no Estado-Membro a cuja jurisdição está submetido o organismo pagador, quer pelo transporte.
3. A autorização para a armazenagem num país terceiro só é concedida se, tendo em conta os critérios referidos no n.o 2, a armazenagem noutro Estado-Membro apresentar dificuldades sensíveis.
4. Os dados referidos na alínea a) do n.o 2 são estabelecidos após consulta de todos os Estados-Membros.
5. Quaisquer direitos aduaneiros e quaisquer outros montantes a conceder ou a cobrar, instituídos no quadro da política agrícola comum, não são aplicáveis aos produtos:
a)
Transportados na sequência de uma autorização concedida ao abrigo dos n.os 1, 2 e 3; ou
b)
Transferidos de um organismo pagador para outro.
6. O organismo pagador que actue nos termos dos n.os 1, 2 e 3 fica responsável pelos produtos armazenados fora do território do Estado-Membro a cuja jurisdição está submetido.
7. Se os produtos na posse de um organismo pagador fora do território do Estado-Membro a cuja jurisdição está submetido não forem reenviados para este Estado-Membro, o seu escoamento efectua-se aos preços e nas condições fixadas ou a fixar para o local de armazenagem.
Artigo 40.o
Regras relativas aos concursos
Os concursos devem assegurar a igualdade de acesso de todos os interessados.
Na selecção das propostas, é dada preferência às mais favoráveis para a Comunidade. Em qualquer caso, o concurso não é necessariamente seguido de uma adjudicação.
Artigo 41.o
Centros de intervenção
1. A Comissão designa os centros de intervenção nos sectores dos cereais e do arroz e determina as condições aplicáveis.
No que respeita aos produtos do sector dos cereais, a Comissão pode designar centros de intervenção para cada cereal.
2. Na elaboração da lista dos centros de intervenção, a Comissão tem especialmente em conta os seguintes factores:
a)
Situação dos centros em zonas excedentárias no que se refere aos produtos em causa;
b)
Disponibilidade de instalações e equipamento técnico suficientes;
c)
Situação favorável em relação aos meios de transporte.
Artigo 42.o
Classificação das carcaças
1. São aplicáveis, em conformidade com as regras previstas no Anexo V, grelhas comunitárias de classificação de carcaças nos seguintes sectores:
a)
Carne de bovino, no que se refere às carcaças de bovinos adultos;
b)
Carne de suíno, no que se refere às carcaças de suínos que não tenham sido utilizados para a reprodução.
No sector da carne de ovino e de caprino, os Estados-Membros podem aplicar uma grelha comunitária de classificação das carcaças no que se refere às carcaças de ovinos, em conformidade com as regras previstas no ponto C do Anexo V.
2. São efectuadas por conta da Comunidade, por um comité de controlo comunitário composto por peritos da Comissão e peritos designados pelos Estados-Membros, verificações in loco em relação à classificação das carcaças de bovinos adultos e de ovinos. Este comité apresenta à Comissão e aos Estados-Membros um relatório sobre as verificações efectuadas.
A Comunidade suporta os custos resultantes das verificações efectuadas.
Artigo 43.o
Regras de execução
Sem prejuízo de qualquer competência específica conferida à Comissão pelas disposições do presente capítulo, a Comissão aprova as regras de execução do mesmo, que podem, designadamente, incidir nos seguintes pontos:
a)
Requisitos e condições a satisfazer pelos produtos e, no caso da carne de suíno, a lista dos produtos a comprar no quadro da intervenção pública, referida no artigo 10.o, ou aos quais é concedida a ajuda à armazenagem privada, referida nos artigos 28.o e 31.o, designadamente no que diz respeito à qualidade, grupos de qualidade, graus de qualidade, categorias, quantidades, embalagem, incluindo a sua rotulagem, limites de idade, conservação, estádio dos produtos a que se refere o preço de intervenção, duração da armazenagem privada;
b)
Alterações à Parte B do Anexo IV;
c)
Se for caso disso, tabela das bonificações e reduções de preços aplicáveis;
d)
Procedimentos e condições de tomada a cargo no quadro da intervenção pública pelos organismos pagadores e de concessão de ajuda à armazenagem privada, nomeadamente:
i)
celebração e teor dos contratos,
ii)
duração do período de armazenagem privada e condições segundo as quais esse período, uma vez especificado no contrato, pode ser reduzido ou prolongado,
iii)
condições de acordo com as quais pode ser decidida a recomercialização ou o escoamento de produtos abrangidos por contratos de armazenagem privada,
iv)
Estado-Membro em que pode ser apresentado um pedido de armazenagem privada;
e)
Aprovação da lista dos mercados representativos referida nos artigos 17.o e 37.o;
f)
Regras relativas às condições de escoamento de produtos comprados no quadro da intervenção pública, designadamente no que respeita aos preços de venda, condições de retirada de armazenagem, se for caso disso, utilização ou destino subsequentes dos produtos assim retirados, verificações a realizar e, consoante o caso, sistema de garantias a aplicar;
g)
Estabelecimento do plano anual referido no n.o 1 do artigo 27.o;
h)
Condições da mobilização no mercado comunitário, referida no n.o 2 do artigo 27.o;
i)
Regras relativas às autorizações referidas no artigo 39.o, incluindo, na medida do estritamente necessário, derrogações às regras de comércio;
j)
Regras relativas aos procedimentos a seguir em caso de realização de concursos;
k)
Regras relativas à designação dos centros de intervenção referidos no artigo 41.o;
l)
Condições a respeitar pelos armazéns em que os produtos podem ser armazenados;
m)
Grelhas comunitárias de classificação de carcaças previstas no n.o 1 do artigo 42.o, nomeadamente no que se refere:
i)
às definições,
ii)
à apresentação das carcaças para efeitos de comunicação de preços no que respeita à classificação das carcaças de bovinos adultos;
iii)
às medidas a tomar pelos matadouros tal como previsto no ponto III.A. do Anexo V:
-
derrogações referidas no artigo 5.o da Directiva 88/409/CEE para os matadouros que pretendem limitar a sua produção exclusivamente ao mercado local,
-
derrogações que podem ser concedidas aos Estados-membros que o solicitem para os matadouros em que é abatido um número reduzido de bovinos;
iv)
a autorizar os Estados-Membros a não aplicar a grelha de classificação das carcaças de suínos e a utilizar outros critérios de avaliação, para além do peso e do teor estimado de carne magra;
v)
às regras de comunicação dos preços de certos produtos pelos Estados-Membros.
CAPÍTULO II
Medidas especiais de intervenção
Secção I
Medidas excepcionais de apoio ao mercado
Artigo 44.o
Doenças dos animais
1. A Comissão pode adoptar medidas excepcionais de apoio ao mercado afectado a fim de ter em conta as restrições ao comércio intracomunitário e com países terceiros que possam resultar da aplicação de medidas destinadas a combater a propagação de doenças dos animais.
As medidas previstas no primeiro parágrafo aplicam-se aos seguintes sectores:
a)
Carne de bovino;
b)
Leite e produtos lácteos;
c)
Carne de suíno;
d)
Carne de ovino e de caprino;
e)
Ovos;
f)
Carne de aves de capoeira.
2. As medidas previstas no primeiro parágrafo do n.o 1 são tomadas a pedido do ou dos Estados-Membros em causa.
Essas medidas só podem ser tomadas se o ou os Estados-Membros em causa tiverem adoptado medidas veterinárias e sanitárias para pôr rapidamente termo às epizootias e na medida e pelo período estritamente necessários ao apoio ao mercado em questão.
Artigo 45.o
Perda de confiança dos consumidores
No que se refere aos sectores da carne de aves de capoeira e dos ovos, a Comissão pode adoptar medidas excepcionais de apoio ao mercado a fim de ter em conta graves perturbações do mercado directamente relacionadas com uma perda de confiança dos consumidores devida à existência de riscos para a saúde pública ou para a sanidade animal.
Essas medidas são tomadas a pedido do ou dos Estados-Membros em causa.
Artigo 46.o
Financiamento
1. Para as medidas excepcionais a que se referem os artigos 44.o e 45.o, a Comunidade presta um co-financiamento equivalente a 50% das despesas suportadas pelos Estados-Membros.
Contudo, no que se refere aos sectores da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno e da carne de ovino e de caprino, e em caso de luta contra a febre aftosa, a Comunidade presta um co-financiamento equivalente a 60% de tais despesas.
2. Os Estados-Membros devem assegurar que, caso os produtores contribuam para as despesas suportadas pelos Estados-Membros, tal facto não provoque distorções de concorrência entre produtores de diferentes Estados-Membros.
3. Os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado não se aplicam à contribuição financeira dos Estados-Membros para as medidas excepcionais referidas nos artigos 44.o e 45.o.
Secção II
Medidas nos sectores dos cereais e do arroz
Artigo 47.o
Medidas especiais de mercado no sector dos cereais
1. Sempre que a situação do mercado o exija, a Comissão pode adoptar medidas especiais de intervenção no sector dos cereais. Em especial, essas medidas de intervenção podem ser tomadas se, numa ou mais regiões da Comunidade, os preços de mercado caírem ou ameaçarem cair em relação aos preços de intervenção.
2. A natureza e aplicação das medidas especiais de intervenção e as condições e processos de venda ou qualquer outra forma de escoamento dos produtos sujeitos a essas medidas são adoptados pela Comissão.
Artigo 48.o
Medidas especiais de mercado no sector do arroz
1. A Comissão pode adoptar medidas especiais para:
a)
Impedir a aplicação em grande escala da intervenção pública no sector do arroz, tal como previsto no Capítulo I, Secção II, da presente parte, em certas regiões da Comunidade;
b)
Compensar insuficiências de arroz com casca (arroz paddy) na sequência de catástrofes naturais.
2. A Comissão aprova as regras de execução do presente artigo.
Secção III
Medidas no sector do açúcar
Artigo 49.o
Preço mínimo da beterraba
1. O preço mínimo da beterraba de quota é fixado em:
a)
EUR 27,83/tonelada, para a campanha de comercialização de 2008/2009;
b)
EUR 26,29/tonelada, a partir da campanha de comercialização de 2009/2010.
2. O preço mínimo indicado no n.o 1 é aplicável à beterraba açucareira da qualidade-tipo definida na Parte B do Anexo IV.
3. As empresas açucareiras que comprem beterraba de quota adequada à transformação em açúcar e destinada a ser transformada em açúcar de quota são obrigadas a pagar, pelo menos, o preço mínimo, ajustado pela aplicação de bonificações ou reduções em função dos desvios à qualidade-tipo.
As bonificações e reduções referidas no primeiro parágrafo são aplicadas em conformidade com regras de execução a estabelecer pela Comissão.
4. A empresa açucareira em causa ajusta o preço de compra das quantidades de beterraba açucareira correspondentes às quantidades de açúcar industrial ou de açúcar excedentário sujeitas à aplicação da imposição sobre os excedentes prevista no artigo 64.o, de maneira a esse preço ser pelo menos igual ao preço mínimo da beterraba de quota.
Artigo 50.o
Acordos interprofissionais
1. Os acordos interprofissionais e os contratos de entrega devem ser conformes com o n.o 3 e com as condições de compra a determinar pela Comissão, nomeadamente no que respeita à compra, entrega, recepção e pagamento da beterraba.
2. As condições de compra de beterraba açucareira e de cana-de-açúcar são reguladas por acordos interprofissionais celebrados entre produtores comunitários dessas matérias-primas e empresas açucareiras comunitárias.
3. Nos contratos de entrega, é feita uma distinção, consoante as quantidades de açúcar a fabricar a partir da beterraba açucareira correspondam:
a)
A açúcar de quota; ou
b)
A açúcar extra-quota.
4. Cada empresa açucareira transmite ao Estado-Membro no qual produz açúcar as seguintes informações:
a)
As quantidades de beterraba abrangidas pela alínea a) do n.o 3 relativamente às quais tenha celebrado, antes da sementeira, contratos de entrega, bem como o teor de açúcar na base dos contratos;
b)
O rendimento correspondente previsto.
Os Estados-Membros podem solicitar informações adicionais.
5. As empresas açucareiras que não tenham celebrado, antes da sementeira, contratos de entrega, ao preço mínimo da beterraba de quota, em relação a uma quantidade de beterraba equivalente ao seu açúcar de quota, são obrigadas a pagar pelo menos o preço mínimo da beterraba de quota por toda a beterraba açucareira que transformem em açúcar.
6. Sob reserva da aprovação do Estado-Membro em causa, os n.os 3 e 4 podem ser derrogados por acordos interprofissionais.
7. Na falta de acordos interprofissionais, o Estado-Membro em causa toma as medidas necessárias, compatíveis com o presente regulamento, para proteger os interesses das partes envolvidas.
Artigo 51.o
Encargo à produção
1. É imposto um encargo à produção às quotas de açúcar, de isoglicose e de xarope de inulina atribuídas às empresas produtoras de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina referidas no n.o 2 do artigo 56.o.
2. O encargo à produção é de EUR 12,00 por tonelada de açúcar de quota ou de xarope de inulina de quota. O encargo à produção imposto para a isoglicose é fixado em 50% do aplicável ao açúcar.
3. Os Estados-Membros cobram a totalidade do encargo à produção a pagar em conformidade com o n.o 1 às empresas estabelecidas no seu território, em função da quota de que estas sejam titulares durante a campanha de comercialização em causa.
As empresas efectuam os pagamentos o mais tardar no último dia de Fevereiro da campanha de comercialização em causa.
4. As empresas comunitárias produtoras de açúcar ou de xarope de inulina podem exigir aos produtores de beterraba açucareira ou de cana-de-açúcar, ou aos fornecedores de chicória, que suportem até 50% do encargo à produção aplicável.
Artigo 52.o
Retirada de açúcar do mercado
1. Para preservar o equilíbrio estrutural do mercado num nível de preços próximo do preço de referência, e tendo em conta os compromissos da Comunidade decorrentes dos acordos celebrados em conformidade com o artigo 300.o do Tratado, pode ser retirada do mercado, até ao início da campanha de comercialização seguinte, uma percentagem, comum a todos os Estados-Membros, de açúcar, isoglicose e xarope de inulina de quota.
Nesse caso, as necessidades de abastecimento tradicionais de açúcar bruto importado para refinação, estabelecidas no artigo 153.o, são reduzidas, na mesma percentagem, na campanha de comercialização em causa.
2. A percentagem de retirada referida no n.o 1 é determinada até 31 de Outubro da campanha de comercialização em causa, com base na evolução esperada do mercado durante essa campanha.
3. Cada empresa titular de uma quota armazena, a expensas próprias, durante o período de retirada, as quantidades de açúcar correspondentes à aplicação da percentagem referida no n.o 1 à sua produção dentro da quota na campanha de comercialização em causa.
As quantidades de açúcar retiradas do mercado durante uma campanha de comercialização são tratadas como sendo as primeiras quantidades produzidas dentro da quota da campanha de comercialização seguinte. Todavia, tendo em conta a evolução esperada do mercado no sector do açúcar, a Comissão pode decidir considerar a totalidade ou uma parte do açúcar, isoglicose ou xarope de inulina retirado do mercado:
a)
Açúcar, isoglicose ou xarope de inulina excedentários e disponíveis para passar a açúcar, isoglicose ou xarope de inulina industrial; ou
b)
Uma produção temporária dentro da quota, da qual uma parte pode ficar reservada para exportação, no respeito dos compromissos decorrentes dos acordos celebrados em conformidade com o artigo 300.o do Tratado.
4. Se o abastecimento de açúcar da Comunidade for inadequado, a Comissão pode decidir que determinada quantidade de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina retirada do mercado possa ser vendida no mercado comunitário antes do final do período de retirada.
5. O açúcar armazenado durante uma campanha de comercialização ao abrigo do presente artigo não pode ser objecto de quaisquer outras medidas de armazenagem estabelecidas nos artigos 13.o, 62.o ou 63.o.
Artigo 53.o
Regras de execução
A Comissão pode aprovar as regras de execução da presente secção, nomeadamente:
a)
Os critérios a aplicar pelas empresas açucareiras na repartição, entre os vendedores de beterraba, das quantidades de beterraba que devem ser objecto dos contratos de entrega celebrados antes da sementeira, referidos no n.o 4 do artigo 50.o;
b)
A percentagem de açúcar de quota retirada do mercado, referida no n.o 1 do artigo 52.o;
c)
As condições de pagamento do preço mínimo, caso o açúcar retirado do mercado seja vendido no mercado comunitário em conformidade com o n.o 4 do artigo 52.o.
Secção IV
Adaptação da oferta
Artigo 54.o
Medidas para facilitar a adaptação da oferta às exigências do mercado
Com o objectivo de incentivar as iniciativas profissionais e interprofissionais que permitam facilitar a adaptação da oferta às exigências do mercado, com exclusão das relativas à retirada do mercado, a Comissão pode tomar, nos sectores das plantas vivas, da carne de bovino, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, dos ovos e da carne de aves de capoeira, as seguintes medidas:
a)
Medidas para melhorar a qualidade;
b)
Medidas para promover uma melhor organização da produção, transformação e comercialização;
c)
Medidas para facilitar o registo da evolução dos preços no mercado;
d)
Medidas para permitir o estabelecimento de previsões a curto e a longo prazo, mediante o conhecimento dos meios de produção utilizados.
CAPÍTULO III
Regimes de contenção da produção
Secção I
Disposições gerais
Artigo 55.o
Regimes de quotas
1. É aplicado um regime de quotas aos seguintes produtos:
a)
Leite e produtos lácteos definidos nas alíneas a) e b) do artigo 65.o;
b)
Açúcar, isoglicose e xarope de inulina.
2. Se um produtor exceder a quota correspondente e, no que se refere ao açúcar, não fizer um uso das quantidades excedentárias estabelecido no artigo 61.o, é aplicada a tais quantidades uma imposição sobre os excedentes, sob reserva das condições fixadas nas Secções II e III.
3. O presente regulamento é aplicável sem prejuízo da aplicação do Regulamento (CE) n.o 1868/94 do Conselho que institui um regime de contingentes para a produção de fécula de batata (59).
Secção II
Açúcar
Subsecção I
Atribuição e gestão das quotas
Artigo 56.o
Atribuição das quotas
1. As quotas nacionais ou regionais de produção de açúcar, isoglicose e xarope de inulina estão fixadas no Anexo VI.
2. Os Estados-Membros atribuem uma quota a cada empresa produtora de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina estabelecida nos respectivos territórios e aprovada nos termos do artigo 57.o.
A quota atribuída a cada empresa é igual à quota que, no âmbito do Regulamento (CE) n.o 318/2006, tiver sido atribuída à empresa em causa para a campanha de comercialização de 2007/2008.
3. Nos casos de atribuição de quotas a empresas açucareiras que disponham de mais do que uma unidade de produção, os Estados-Membros adoptam as medidas que considerem necessárias para terem devidamente em conta os interesses dos produtores de beterraba açucareira e de cana-de-açúcar.
Artigo 57.o
Empresas aprovadas
1. Os Estados-Membros aprovam as empresas produtoras de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina, bem como as empresas que transformem esses produtos num produto incluído na lista referida no n.o 2 do artigo 62.o, se estas assim o solicitarem, desde que:
a)
Façam prova da sua capacidade profissional de produção;
b)
Concordem em fornecer as informações requeridas e em se submeter aos controlos relacionados com o presente regulamento;
c)
Não sejam objecto de suspensão ou retirada da aprovação.
2. As empresas aprovadas comunicam ao Estado-Membro em cujo território tiver lugar a colheita de beterraba ou de cana, ou for efectuada a refinação, as seguintes informações:
a)
As quantidades de beterraba ou de cana que tenham sido objecto de um contrato de entrega, bem como os rendimentos correspondentes de beterraba ou cana e de açúcar previstos por hectare;
b)
Os dados relativos às entregas previstas e efectivas de beterraba açucareira, cana-de-açúcar e açúcar bruto, à produção de açúcar e às existências de açúcar;
c)
As quantidades de açúcar branco vendidas e os preços e condições correspondentes.
Artigo 58.o
Quotas adicionais e suplementares de isoglicose
1. Na campanha de comercialização de 2008/2009 é acrescentada uma quota adicional de isoglicose de 100 000 toneladas à quota da campanha de comercialização anterior. Este aumento não diz respeito à Bulgária nem à Roménia.
Na campanha de comercialização de 2008/2009 é acrescentada à quota da campanha de comercialização anterior uma quota adicional de isoglicose de 11 045 toneladas para a Bulgária e de 1 966 toneladas para a Roménia.
Os Estados-Membros atribuem as quotas adicionais às empresas proporcionalmente às quotas de isoglicose que lhes tenham sido atribuídas nos termos do n.o 2 do artigo 56.o.
2. A Itália, a Lituânia e a Suécia podem atribuir, mediante pedido de qualquer empresa estabelecida nos respectivos territórios, uma quota suplementar de isoglicose nas campanhas de comercialização de 2008/2009 e 2009/2010. As quotas suplementares máximas estão fixadas por Estado-Membro no Anexo VII.
3. É imposto um montante único de EUR 730 pelas quotas atribuídas às empresas ao abrigo do n.o 2. Esse montante é cobrado por tonelada de quota suplementar atribuída.
Artigo 59.o
Gestão das quotas
1. A Comissão ajusta as quotas fixadas no Anexo VI, o mais tardar no último dia de Fevereiro da campanha de comercialização anterior, no que respeita às campanhas de comercialização de 2008/2009, 2009/2010 e 2010/2011. Os ajustamentos resultam da aplicação do n.o 2 do presente artigo e do artigo 58.o do presente regulamento, bem como do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 320/2006.
2. Tendo em conta os resultados do regime de reestruturação previsto no Regulamento (CE) n.o 320/2006, a Comissão fixa, o mais tardar em 28 de Fevereiro de 2010, a percentagem comum necessária para a redução das quotas existentes de açúcar, isoglicose e xarope de inulina por Estado-Membro ou região, de modo a evitar desequilíbrios do mercado nas campanhas de comercialização a partir de 2010/2011.
3. Os Estados-Membros ajustam a quota de cada empresa em conformidade.
Artigo 60.o
Reatribuição de quotas a nível nacional
1. Os Estados-Membros podem reduzir a quota de açúcar ou de isoglicose atribuída a uma empresa estabelecida no seu território em 10%, no máximo, por campanha de comercialização.
2. Os Estados-Membros podem transferir quotas entre empresas de acordo com as regras estabelecidas no Anexo VIII, tomando em consideração os interesses de cada uma das partes envolvidas, nomeadamente os produtores de beterraba açucareira e de cana-de-açúcar.
3. As quantidades reduzidas ao abrigo dos n.os 1 e 2 são atribuídas pelo Estado-Membro em causa a uma ou mais empresas estabelecidas no seu território, quer disponham de uma quota quer não.
Subsecção II
Superação das quotas
Artigo 61.o
Âmbito de aplicação
O açúcar, a isoglicose e o xarope de inulina produzidos além da quota referida no artigo 56.o durante uma campanha de comercialização podem ser:
a)
Utilizados na elaboração de determinados produtos, em conformidade com o artigo 62.o;
b)
Objecto de reporte para a quota de produção da campanha de comercialização seguinte, em conformidade com o artigo 63.o;
c)
Utilizados no âmbito do regime específico de abastecimento das regiões ultraperiféricas, em conformidade com o Título II do Regulamento (CE) n.o 247/2006 do Conselho (60); ou
d)
Exportados, dentro dos limites quantitativos fixados pela Comissão, no respeito dos compromissos decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado.
As outras quantidades excedentárias ficam sujeitas à imposição sobre os excedentes referida no artigo 64.o.
Artigo 62.o
Açúcar industrial
1. O açúcar industrial, a isoglicose industrial e o xarope de inulina industrial ficam reservados para a produção de um dos produtos referidos no n.o 2 se:
a)
Tiverem sido objecto de um contrato de entrega, celebrado antes do final da campanha de comercialização, entre um produtor e um utilizador aprovados em conformidade com o artigo 57.o; e
b)
Forem entregues ao utilizador o mais tardar em 30 de Novembro da campanha de comercialização seguinte.
2. A Comissão elabora uma lista dos produtos em cujo fabrico são utilizados açúcar, isoglicose ou xarope de inulina industriais.
A lista inclui, nomeadamente:
a)
Bioetanol, álcool, rum, leveduras vivas e quantidades de xaropes para barrar e de xaropes para transformar em «Rinse appelstroop»;
b)
Certos produtos industriais sem açúcar, mas em cujo fabrico seja utilizado açúcar, isoglicose ou xarope de inulina;
c)
Certos produtos da indústria química ou farmacêutica que contenham açúcar, isoglicose ou xarope de inulina.
Artigo 63.o
Reporte de açúcar excedentário
1. Uma empresa pode decidir efectuar o reporte, para a campanha de comercialização seguinte, da totalidade ou de uma parte da sua produção que exceda a quota de açúcar, isoglicose ou xarope de inulina de que disponha, para ser tratada como produção dessa campanha. Sem prejuízo do n.o 3, essa decisão é irrevogável.
2. As empresas que tomem a decisão referida no n.o 1:
a)
Devem comunicar ao Estado-Membro em causa, antes de uma data a determinar por este:
-
entre 1 de Fevereiro e 30 de Junho da campanha de comercialização em curso, as quantidades de açúcar de cana objecto de reporte,
-
entre 1 de Fevereiro e 15 de Abril da campanha de comercialização em curso, as restantes quantidades de açúcar e xarope de inulina objecto de reporte;
b)
Devem comprometer-se a armazenar essas quantidades, a expensas próprias, até ao final da campanha de comercialização em curso.
3. Se a produção definitiva de uma empresa na campanha de comercialização em causa for inferior à estimativa feita aquando da decisão tomada em conformidade com o n.o 1, a quantidade objecto de reporte pode ser ajustada, o mais tardar em 31 de Outubro da campanha de comercialização seguinte, com efeitos retroactivos.
4. As quantidades objecto de reporte são consideradas as primeiras quantidades produzidas dentro da quota da campanha de comercialização seguinte.
5. O açúcar armazenado durante uma campanha de comercialização ao abrigo do presente artigo não pode ser objecto de quaisquer outras medidas de armazenagem estabelecidas nos artigos 13.o, 32.o ou 52.o.
Artigo 64.o
Imposição sobre os excedentes
1. É aplicada uma imposição sobre os excedentes às quantidades:
a)
De açúcar excedentário, de isoglicose excedentária e de xarope de inulina excedentário produzidas numa campanha de comercialização, excepto em relação às quantidades objecto de reporte para a quota de produção da campanha de comercialização seguinte e armazenadas, em conformidade com o artigo 63.o, e em relação às quantidades a que se referem as alíneas c) e d) do artigo 61.o;
b)
De açúcar industrial, de isoglicose industrial e de xarope de inulina industrial em relação às quais não tenha sido apresentada prova, até uma data a determinar pela Comissão, de que foram transformadas num dos produtos referidos no n.o 2 do artigo 62.o;
c)
De açúcar, isoglicose e xarope de inulina retiradas do mercado em conformidade com o artigo 52.o e relativamente às quais não tenham sido cumpridas as obrigações previstas no n.o 3 do artigo 52.o.
2. A imposição sobre os excedentes é fixada pela Comissão num valor suficientemente elevado para evitar a acumulação das quantidades referidas no n.o 1.
3. Os Estados-Membros cobram a imposição sobre os excedentes referida no n.o 1 às empresas estabelecidas no seu território, em função das quantidades de produção referidas no n.o 1 que forem determinadas para essas empresas, no que respeita à campanha de comercialização em causa.
Secção III
Leite
Subsecção I
Disposições gerais
Artigo 65.o
Definições
Para efeitos da presente secção, entende-se por:
a)
«Leite»: o produto proveniente da ordenha de uma ou mais vacas;
b)
«Outros produtos lácteos»: quaisquer produtos lácteos, à excepção do leite, nomeadamente leite em pó desnatado, nata, manteiga, iogurte e queijo; quando pertinente, estes produtos são convertidos em «equivalente-leite», mediante a aplicação de coeficientes a fixar pela Comissão;
c)
«Produtor»: o agricultor cuja exploração se situe no território geográfico de um Estado-Membro e que produza e comercialize leite ou pretenda vir a fazê-lo no futuro imediato;
d)
«Exploração»: a exploração definida no artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003;
e)
«Comprador»: uma empresa ou um agrupamento que compre leite aos produtores para:
-
proceder à sua recolha, embalagem, armazenagem, refrigeração ou transformação, nomeadamente no âmbito de contratos,
-
proceder a uma ou mais empresas que tratem ou transformem leite ou outros produtos lácteos.
Todavia, é considerado comprador um agrupamento de compradores da mesma zona geográfica que efectue, por conta dos seus membros, as operações de gestão administrativa e contabilística necessárias ao pagamento da imposição sobre os excedentes. Para efeitos do primeiro período do presente parágrafo, a Grécia é considerada uma única zona geográfica e pode equiparar um organismo público a um agrupamento de compradores;
f)
«Entrega»: qualquer entrega de leite, excluindo outros produtos lácteos, efectuada por um produtor a um comprador, independentemente do facto de o transporte ser assegurado pelo produtor, pelo comprador, por uma empresa de tratamento ou transformação destes produtos ou por terceiros;
g)
«Venda directa»: qualquer venda ou cessão de leite, efectuada por um produtor directamente ao consumidor, bem como qualquer venda ou cessão, por um produtor, de outros produtos lácteos. A Comissão pode, na observância da definição de «entrega» constante da alínea f), adaptar a definição de «venda directa» por forma a garantir, nomeadamente, que nenhuma quantidade de leite ou de outros produtos lácteos comercializada fique excluída do regime de quotas;
h)
«Comercialização»: a entrega de leite ou a venda directa de leite ou de outros produtos lácteos;
i)
«Quota individual»: a quota do produtor à data de 1 de Abril de um período de doze meses;
j)
«Quota nacional»: a quota referida no artigo 66.o, fixada para cada Estado-Membro;
k)
«Quota disponível»: a quota de que o produtor dispõe em 31 de Março do período de doze meses para o qual é calculada a imposição sobre os excedentes, tendo em conta todas as transferências, cessões, conversões e reatribuições temporárias previstas no presente regulamento, realizadas durante esse período de doze meses.
Subsecção II
Atribuição e gestão das quotas
Artigo 66.o
Quotas nacionais
1. As quotas nacionais para a produção de leite e outros produtos lácteos comercializados durante sete períodos consecutivos de doze meses com início em 1 de Abril de 2008 (adiante designados por «períodos de doze meses») estão fixadas no ponto 1 do Anexo IX.
2. As quotas referidas no n.o 1 são repartidas pelos produtores nos termos do artigo 67.o, sendo estabelecida uma distinção entre as entregas e as vendas directas. A superação da quota nacional é determinada ao nível nacional em cada Estado-Membro, em conformidade com a presente secção e separadamente para as entregas e as vendas directas.
3. As quotas nacionais estabelecidas no ponto 1 do Anexo IX são fixadas sem prejuízo de eventuais revisões efectuadas à luz da situação geral do mercado e das condições específicas existentes em determinados Estados-Membros.
4. No que se refere à Bulgária e à Roménia, deve ser constituída uma reserva especial de reestruturação, como consta do ponto 2 do Anexo IX. Essa reserva é liberada a partir de 1 de Abril de 2009, na medida em que o consumo de leite e de produtos lácteos na exploração em cada um destes países tenha decrescido desde 2002.
A decisão sobre a liberação da reserva e a sua repartição entre entregas e vendas directas é tomada pela Comissão, com base num relatório que a Bulgária e a Roménia devem apresentar-lhe até 31 de Dezembro de 2008. Esse relatório deve descrever pormenorizadamente os resultados e as tendências do processo de reestruturação no sector leiteiro nacional, em especial a passagem da produção para consumo próprio na exploração para a produção destinada ao mercado.
5. No que se refere à Bulgária, à República Checa, à Estónia, a Chipre, à Letónia, à Lituânia, à Hungria, a Malta, à Polónia, à Roménia, à Eslovénia e à Eslováquia, as quotas nacionais incluem todas as quantidades de leite ou equivalente-leite entregues a um comprador ou vendidas directamente, independentemente de serem produzidas ou comercializadas ao abrigo de uma medida transitória aplicável nesses países.
Artigo 67.o
Quotas individuais
1. As quotas individuais dos produtores em 1 de Abril de 2008 devem ser iguais às respectivas quantidades de referência individuais em 31 de Março de 2008, sem prejuízo das transferências, cessões e conversões que produzem efeitos em 1 de Abril de 2008.
2. Os produtores podem dispor de uma ou de duas quotas individuais, uma para entregas e outra para vendas directas. A conversão de quantidades entre as quotas de um produtor apenas pode ser efectuada pela autoridade competente do Estado-Membro, mediante pedido devidamente justificado do produtor.
3. Caso um produtor disponha de duas quotas, o cálculo da sua contribuição para a imposição sobre os excedentes eventualmente devida é efectuado separadamente para cada uma delas.
4. A parte da quota nacional finlandesa reservada às entregas a que se refere o artigo 66.o pode ser aumentada pela Comissão, a fim de compensar os produtores «SLOM» finlandeses, até um máximo de 200 000 toneladas. Esta reserva, a atribuir em conformidade com a legislação comunitária, deve ser utilizada exclusivamente em benefício dos produtores cujo direito a retomar a produção tenha sido afectado na sequência da adesão.
5. As quotas individuais são alteradas, se for caso disso, relativamente a cada período de doze meses em causa, a fim de que, para cada Estado-Membro, a soma das quotas individuais para as entregas e para as vendas directas não exceda a parte correspondente da quota nacional adaptada de acordo com o artigo 69.o, tendo em conta eventuais reduções efectuadas para alimentar a reserva nacional prevista no artigo 71.o.
Artigo 68.o
Atribuição de quotas provenientes da reserva nacional
Os Estados-Membros adoptam as regras destinadas a permitir a atribuição aos produtores, com base em critérios objectivos a notificar à Comissão, da totalidade ou de parte das quotas provenientes da reserva nacional prevista no artigo 71.o.
Artigo 69.o
Gestão das quotas
1. Relativamente a cada Estado-Membro e para cada período, antes do termo deste último, a Comissão adapta a repartição entre «entregas» e «vendas directas» das quotas nacionais, tendo em conta as conversões solicitadas pelos produtores entre as quotas individuais para as entregas e para as vendas directas.
2. Os Estados-Membros transmitem anualmente à Comissão, até às datas e de acordo com as regras a estabelecer pela Comissão em conformidade com o n.o 2 do artigo 192.o, os dados necessários para:
a)
A adaptação referida no n.o 1 do presente artigo;
b)
O cálculo da imposição sobre excedentes a pagar pelo Estado-Membro.
Artigo 70.o
Teor de matéria gorda
1. A cada produtor é atribuído um teor de matéria gorda de referência, a aplicar à quota individual para entregas que lhe for atribuída.
2. Para as quotas atribuídas aos produtores em 31 de Março de 2008, em conformidade com o n.o 1 do artigo 67.o, o teor de matéria gorda de referência mencionado no n.o 1 é igual ao teor de referência aplicável a essa quota nessa data.
3. O teor de matéria gorda de referência é alterado aquando da conversão referida no n.o 2 do artigo 67.o e em caso de aquisição, de transferência ou de transferência temporária de quotas de acordo com regras a estabelecer pela Comissão.
4. Para os novos produtores que disponham de uma quota individual para entregas inteiramente proveniente da reserva nacional, o teor de matéria gorda é fixado de acordo com regras a estabelecer pela Comissão.
5. Os teores de matéria gorda de referência individuais mencionados no n.o 1 são adaptados, se for caso disso, aquando da entrada em vigor do presente regulamento e, seguidamente, no início de cada período de doze meses, sempre que necessário, a fim de que, para cada Estado-Membro, a média ponderada desses teores não exceda em mais de 0,1 gramas por quilograma o teor de matéria gorda de referência fixado no Anexo X.
No que diz respeito à Roménia, o teor de matéria gorda de referência fixado no Anexo X será revisto com base nos valores do ano completo de 2004 e, se necessário, ajustado pela Comissão.
Artigo 71.o
Reserva nacional
1. Cada Estado-Membro institui uma reserva nacional, dentro das quotas nacionais fixadas no Anexo IX, com vista, nomeadamente, a proceder às atribuições previstas no artigo 68.o. A reserva nacional é alimentada, consoante o caso, por quantidades retiradas nos termos do artigo 72.o, pela retenção sobre as transferências referida no artigo 76.o ou por redução linear de todas as quotas individuais. As quotas em causa mantêm a sua afectação inicial, isto é, «entregas» ou «vendas directas».
2. As quotas suplementares atribuídas a um Estado-Membro revertem automaticamente para a reserva nacional e são repartidas entre «entregas» e «vendas directas», em função das necessidades previsíveis.
3. Não é aplicado qualquer teor de matéria gorda de referência às quotas integradas na reserva nacional.
Artigo 72.o
Casos de inactividade
1. Se uma pessoa singular ou colectiva que detenha quotas individuais deixar de reunir as condições enunciadas na alínea c) do artigo 65.o durante um período de doze meses, as quantidades correspondentes revertem para a reserva nacional, o mais tardar, no dia 1 de Abril do ano civil seguinte, a menos que, antes dessa data, a pessoa em causa se torne novamente produtor, na acepção da alínea c) do artigo 65.o.
Se a pessoa em causa se tornar novamente produtor o mais tardar até ao final do segundo período de doze meses seguinte à retirada das quantidades, a quota individual que lhe tenha sido retirada é-lhe restituída, em parte ou na totalidade, o mais tardar no dia 1 de Abril seguinte à data do seu pedido.
2. Caso um produtor não comercialize uma quantidade igual a 70%, no mínimo, da sua quota individual, durante, pelo menos, um período de doze meses, o Estado-Membro em causa pode decidir se e em que condições a totalidade ou parte da quota não utilizada é afectada à reserva nacional.
O Estado-Membro pode determinar em que condições será reatribuída uma quota ao produtor em questão, caso este retome a comercialização.
3. Os n.os 1 e 2 não são aplicáveis em casos de força maior nem em situações devidamente justificadas que afectem temporariamente a capacidade de produção dos produtores em causa e reconhecidas como tal pela autoridade competente.
Artigo 73.o
Cessões temporárias
1. Antes do termo de cada período de doze meses, os Estados-Membros autorizam, para o período em causa, a cessão temporária de partes de quotas individuais que os produtores titulares não tencionem utilizar.
Os Estados-Membros podem regulamentar as operações de cessão em função das categorias de produtores ou das estruturas de produção leiteira, limitá-las ao nível do comprador ou dentro das regiões, autorizar a cessão total nos casos referidos no n.o 3 do artigo 72.o e determinar em que medida o cedente pode repetir as operações de cessão.
2. Os Estados-Membros podem decidir não aplicar o n.o 1, com base num dos critérios seguintes ou em ambos:
a)
Necessidade de facilitar as mudanças e as adaptações estruturais;
b)
Necessidades administrativas imperiosas.
Artigo 74.o
Transferências de quotas juntamente com as terras
1. As quotas individuais são transferidas com a exploração para os produtores que a retomem, em caso de venda, arrendamento, transmissão por herança ou herança antecipada, ou de qualquer outra transferência que tenha efeitos jurídicos comparáveis para os produtores, segundo regras a determinar pelos Estados-Membros tendo em conta as superfícies utilizadas para a produção leiteira ou outros critérios objectivos e eventuais acordos entre as partes. A parte da quota que não seja transferida, quando aplicável, com a exploração é acrescentada à reserva nacional.
2. Sempre que, nos termos do n.o 1, tenham sido ou sejam transferidas quotas através de arrendamentos rurais ou por outros meios que tenham efeitos jurídicos comparáveis, os Estados-Membros podem determinar, com base em critérios objectivos e para que as quotas sejam exclusivamente atribuídas aos produtores, que a quota não seja transferida com a exploração.
3. Em caso de transferência de terras para autoridades públicas e/ou por motivos de utilidade pública ou quando a transferência for efectuada para fins não agrícolas, os Estados-Membros devem prever a aplicação das disposições necessárias à salvaguarda dos legítimos interesses das partes e, nomeadamente, que o produtor cujas terras são transferidas tenha condições para prosseguir a produção leiteira, caso pretenda fazê-lo.
4. Na ausência de acordo entre as partes, no caso de arrendamentos rurais que caduquem sem recondução possível em condições análogas ou em situações com efeitos jurídicos comparáveis, as quotas individuais disponíveis são transferidas, total ou parcialmente, para os produtores que os retomem, segundo disposições adoptadas pelos Estados-Membros, tendo em conta os interesses legítimos das partes.
Artigo 75.o
Medidas especiais de transferência
1. A fim de levar a bom termo a reestruturação da produção leiteira ou de melhorar o ambiente, os Estados-Membros podem, de acordo com regras que definirão tendo em conta os interesses legítimos das partes:
a)
Conceder uma compensação, paga em uma ou mais anuidades, aos produtores que se comprometam a abandonar parcial ou totalmente, a título definitivo, a produção leiteira, e afectar à reserva nacional as quotas assim liberadas;
b)
Determinar, com base em critérios objectivos, as condições em que os produtores podem obter, no início de um período de doze meses, contra pagamento, a reatribuição, pela autoridade competente ou pelo organismo por esta designado, de quotas individuais definitivamente liberadas no termo do período de doze meses anterior por outros produtores, contra o pagamento, em uma ou várias anuidades, de uma compensação igual ao pagamento supramencionado;
c)
Centralizar e supervisionar transferências de quotas sem terras;
d)
Prever, em caso de transferência de terras com vista a melhorar o ambiente, que a quota individual em questão seja atribuída ao produtor cujas terras sejam transferidas, mas que pretenda continuar a produção leiteira;
e)
Determinar, com base em critérios objectivos, as regiões ou zonas de recolha no interior das quais são autorizadas, com vista a melhorar a estrutura da produção leiteira, as transferências definitivas de quotas sem a correspondente transferência de terras;
f)
Autorizar, mediante pedido do produtor à autoridade competente ou ao organismo por esta designado, a transferência definitiva de quotas sem a correspondente transferência de terras, ou vice versa, com o objectivo de melhorar a estrutura da produção leiteira ao nível da exploração ou de permitir a extensificação da produção.
2. O n.o 1 pode ser aplicadas a nível nacional, ao nível territorial adequado ou em zonas de recolha especificadas.
Artigo 76.o
Retenção de quotas
1. No caso das transferências referidas nos artigos 74.o e 75.o, os Estados-Membros podem reter uma parte da quota individual, com base em critérios objectivos, e integrá-la na reserva nacional.
2. Sempre que, nos termos dos artigos 74.o e 75.o, tenham sido ou sejam transferidas quotas com ou sem as correspondentes terras através de arrendamentos rurais ou por outros meios que tenham efeitos jurídicos comparáveis, os Estados-Membros podem decidir, com base em critérios objectivos, a fim de que as quotas sejam exclusivamente atribuídas aos produtores, se e em que condições a totalidade ou parte da quota transferida é afectada à reserva nacional.
Artigo 77.o
Ajudas para a aquisição de quotas
As autoridades públicas não podem conceder qualquer assistência financeira, directamente relacionada com a aquisição de quotas, à cessão, transferência ou atribuição de quotas ao abrigo da presente secção.
Subsecção III
Superação das quotas
Artigo 78.o
Imposição sobre os excedentes
1. É devida uma imposição sobre os excedentes de leite e outros produtos lácteos comercializados que excedam as quotas nacionais fixadas em conformidade com a Subsecção II.
A imposição é fixada, por 100 quilogramas de leite, em EUR 27,83.
2. Os Estados-Membros são responsáveis perante a Comunidade pela imposição sobre os excedentes resultante da superação da quota nacional, determinada a nível nacional e separadamente para as entregas e as vendas directas, e devem pagar 99% do montante devido, ao FEAGA, entre os dias 16 de Outubro e 30 de Novembro que se seguem ao período de doze meses em causa.
3. Caso o pagamento previsto no n.o 1 não seja efectuado nas datas devidas, e após consulta do Comité dos Fundos Agrícolas, a Comissão deduz dos pagamentos mensais, na acepção do artigo 14.o e do n.o 2 do artigo 15.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005, um montante equivalente à imposição sobre os excedentes não paga. Antes de tomar a sua decisão, a Comissão adverte o Estado-Membro em causa, que deve dar a conhecer a sua opinião no prazo de uma semana. Não é aplicável o artigo 14.o do Regulamento (CE) n.o 2040/2000 do Conselho (61).
4. A Comissão estabelece as regras de execução do presente artigo.
Artigo 79.o
Contribuição dos produtores para a imposição sobre os excedentes devida
A imposição sobre os excedentes é inteiramente repartida, em conformidade com os artigos 80.o e 83.o, pelos produtores que tenham contribuído para cada uma das superações das quotas nacionais referidas no n.o 2 do artigo 66.o.
Sem prejuízo do n.o 3 do artigo 80.o e do n.o 1 do artigo 83.o, os produtores, pelo simples facto de terem superado as suas quotas disponíveis, devem pagar ao Estado-Membro a sua contribuição para a imposição sobre os excedentes devida, calculada em conformidade com os artigos 69.o, 70.o e 80.o.
Artigo 80.o
Imposição sobre os excedentes no que respeita às entregas
1. Para efeitos do cálculo definitivo da imposição sobre os excedentes, as quantidades entregues por cada produtor são aumentadas ou reduzidas de modo a reflectir eventuais diferenças entre o teor de matéria gorda efectivo e o teor de matéria gorda de referência, com recurso a coeficientes e em condições a determinar pela Comissão.
2. Sempre que a soma, a nível nacional, das entregas ajustadas em conformidade com o n.o 1 seja inferior às entregas realmente efectuadas, a imposição sobre os excedentes é estabelecida com base nestas últimas. Neste caso, cada ajustamento no sentido da baixa é proporcionalmente reduzido de modo a que a soma das quantidades ajustadas coincida com as entregas realmente efectuadas.
No caso de a soma das entregas ajustadas em conformidade com o n.o 1 ser superior às entregas realmente efectuadas, a imposição sobre os excedentes é ajustada com base nas entregas ajustadas.
3. As contribuições dos produtores para o pagamento da imposição sobre os excedentes são fixadas por decisão do Estado-Membro, após eventual reatribuição - proporcionalmente às quotas individuais de cada produtor ou de acordo com critérios objectivos a definir pelos Estados-Membros - da parte não utilizada da quota nacional afectada às entregas:
a)
A nível nacional, com base na quantidade produzida em excesso da quota de cada produtor; ou
b)
Inicialmente ao nível do comprador e em seguida, se for caso disso, a nível nacional.
Artigo 81.o
Papel dos compradores
1. O comprador é responsável pela cobrança, junto dos produtores, das contribuições por estes devidas a título da imposição sobre os excedentes e paga ao organismo competente do Estado-Membro, antes de uma data e de acordo com regras a estabelecer pela Comissão, o montante dessas contribuições, que retém sobre o preço do leite pago aos produtores responsáveis pela superação ou, se tal não for possível, cobra por qualquer outro meio adequado.
2. Se um ou vários compradores forem substituídos, no todo ou em parte, por um só comprador, as quotas individuais dos produtores são tomadas em consideração para o remanescente do período de doze meses em curso, após dedução das quantidades já entregues e tendo em conta o seu teor de matéria gorda. O presente número é igualmente aplicável sempre que um produtor mude de comprador.
3. Se, durante o período de referência, as quantidades entregues por um produtor excederem a sua quota disponível, o Estado-Membro pode decidir, segundo regras por ele estabelecidas, que, a título de adiantamento sobre a contribuição do produtor, o comprador deduza uma parte do preço do leite nas entregas desse produtor que superem a sua quota. O Estado-Membro pode prever disposições específicas que permitam aos compradores deduzir esse adiantamento no caso de os produtores efectuarem entregas a vários compradores.
Artigo 82.o
Aprovação
A actividade de comprador está subordinada à aprovação prévia do Estado-Membro, de acordo com critérios a definir pela Comissão.
As condições a preencher e os dados a facultar pelos produtores, em caso de venda directa, são determinados pela Comissão.
Artigo 83.o
Imposição sobre os excedentes no que respeita às vendas directas
1. No caso das vendas directas, a contribuição de cada produtor para o pagamento da imposição sobre os excedentes é fixada por decisão do Estado-Membro, após eventual reatribuição da parte não utilizada da quota nacional afectada às vendas directas, ao nível territorial adequado ou ao nível nacional.
2. Os Estados-Membros estabelecem a base de cálculo da contribuição do produtor para a imposição sobre os excedentes devida sobre a quantidade total de leite vendido, cedido ou utilizado para o fabrico dos produtos lácteos vendidos ou cedidos, através de critérios definidos pela Comissão.
3. Não é tida em conta qualquer correcção relacionada com o teor de matéria gorda para efeitos do cálculo definitivo da imposição sobre os excedentes.
4. A Comissão determina as modalidades e a data de pagamento da imposição sobre os excedentes ao organismo competente do Estado-Membro.
Artigo 84.o
Montantes pagos em excesso ou não pagos
1. Sempre que, no caso das entregas ou das vendas directas, se apure que a imposição sobre os excedentes é devida e que as contribuições cobradas aos produtores são superiores à imposição, qualquer Estado-Membro pode:
a)
Utilizar a totalidade ou parte dos montantes excedentários para financiar as medidas referidas na alínea a) do n.o 1 do artigo 75.o; e/ou
b)
Redistribuir a totalidade ou parte desses montantes pelos produtores:
-
das categorias prioritárias estabelecidas pelo Estado-Membro com base em critérios objectivos e em prazos a definir pela Comissão, ou
-
que se encontrem numa situação excepcional em consequência de uma disposição nacional não relacionada com o regime de quotas para leite e outros produtos lácteos instituído pelo presente capítulo.
2. Caso se apure que não é devida qualquer imposição sobre os excedentes, os adiantamentos eventualmente cobrados pelos compradores ou pelo Estado-Membro devem ser reembolsados, o mais tardar, no final do período de doze meses seguinte.
3. Caso um comprador não tenha respeitado a obrigação de cobrar a contribuição dos produtores para a imposição sobre os excedentes nos termos do artigo 81.o, o Estado-Membro pode cobrar os montantes não pagos directamente ao produtor, sem prejuízo das sanções que pode aplicar ao comprador em falta.
4. Se o prazo de pagamento não for respeitado pelo produtor ou pelo comprador, serão pagos ao Estado-Membro juros de mora a fixar pela Comissão.
Secção IV
Disposições processuais
Artigo 85.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução do presente capítulo, que podem, designadamente, incidir nos seguintes pontos:
a)
Informações suplementares a prestar pelas empresas aprovadas referidas no artigo 57.o, bem como critérios para a aplicação de sanções administrativas e suspensões e para a retirada da aprovação das empresas;
b)
Estabelecimento e comunicação dos montantes referidos no artigo 58.o e da imposição sobre os excedentes referida no artigo 64.o;
c)
Derrogações às datas estabelecidas no artigo 63.o.
CAPÍTULO IV
Regimes de ajudas
Secção I
Ajuda à transformação
Subsecção I
Forragens secas
Artigo 86.o
Empresas elegíveis
1. A ajuda à transformação de produtos do sector das forragens secas é concedida a empresas de transformação de produtos desse sector que correspondam, pelo menos, a uma das seguintes categorias:
a)
Empresas de transformação que tenham celebrado contratos com produtores de forragens para secar. Se o contrato for um contrato de empreitada para a transformação de forragens entregues por um produtor, deve incluir uma cláusula que preveja a obrigação de a empresa de transformação pagar ao produtor a ajuda recebida pela quantidade transformada ao abrigo do contrato;
b)
Empresas que tenham transformado a sua própria produção ou, no caso de agrupamentos, a produção dos seus membros;
c)
Empresas que tenham sido abastecidas por pessoas singulares ou colectivas que tenham celebrado contratos com produtores de forragens para secar.
2. A ajuda prevista no n.o 1 é paga em relação às forragens secas saídas da empresa de transformação que preencham os seguintes requisitos:
a)
Humidade máxima compreendida entre 11% e 14%, variável em função da apresentação do produto;
b)
Teor mínimo de proteínas brutas totais, expresso em relação à matéria seca, não inferior a:
i)
15%, no caso dos produtos referidos na alínea a) e no segundo travessão da alínea b) da Parte IV do Anexo I;
ii)
45%, no caso dos produtos referidos no primeiro travessão da alínea b) da Parte IV do Anexo I;
c)
Serem de qualidade sã, leal e comercial.
Artigo 87.o
Adiantamento
1. As empresas de transformação têm direito a um adiantamento de EUR 19,80/tonelada, ou de EUR 26,40/tonelada se tiverem constituído uma garantia de EUR 6,60/tonelada.
Os Estados-Membros devem efectuar os controlos necessários para verificar o direito à ajuda. Uma vez estabelecido este último, procede-se ao pagamento do adiantamento.
Contudo, o adiantamento pode ser pago antes de o direito ser estabelecido, desde que a empresa de transformação constitua uma garantia num montante igual ao do adiantamento, acrescido de 10%. Essa garantia também serve para efeitos do primeiro parágrafo. A garantia é reduzida para o montante fixado no primeiro parágrafo logo que o direito à ajuda tenha sido estabelecido e é totalmente liberada aquando do pagamento do saldo da ajuda.
2. O adiantamento só pode ser pago depois de a forragem seca sair da empresa de transformação.
3. Se tiver sido pago um adiantamento, o saldo correspondente à diferença entre o montante do adiantamento e o montante total da ajuda devida à empresa de transformação é pago sob reserva da aplicação do n.o 2 do artigo 88.o.
4. Se o adiantamento exceder o total a que, em aplicação do n.o 2 do artigo 88.o, a empresa de transformação tem direito, a empresa reembolsa à autoridade competente do Estado-Membro, a pedido desta, o montante que tiver recebido em excesso.
Artigo 88.o
Taxa de ajuda
1. A ajuda prevista no artigo 86.o é fixada em EUR 33/tonelada.
2. Em derrogação ao n.o 1, se, numa campanha de comercialização, a quantidade de forragens secas para a qual é solicitada a ajuda exceder a quantidade máxima garantida estabelecida no artigo 89.o, a ajuda é reduzida, em cada Estado-Membro cuja produção exceda a quantidade nacional garantida, por uma diminuição das despesas em função da percentagem que a superação do Estado-Membro representa em relação à soma das superações.
A redução é fixada pela Comissão num nível que garanta que as despesas orçamentais não excedam as que seriam suportadas se a quantidade máxima garantida não tivesse sido excedida.
Artigo 89.o
Quantidade garantida
É estabelecida uma quantidade máxima garantida, por campanha de comercialização, de 4 960 723 toneladas de forragens desidratadas e/ou secas ao sol, a que pode ser concedida a ajuda prevista no artigo 86.o. Essa quantidade é repartida pelos Estados-Membros em causa, enquanto quantidades garantidas nacionais, em conformidade com o ponto B do Anexo XI.
Artigo 90.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente subsecção, que podem, designadamente, incidir nos seguintes pontos:
a)
Declarações a apresentar pelas empresas quando solicitam a ajuda;
b)
Condições a cumprir para a determinação da elegibilidade para a ajuda, em especial no que se refere à manutenção de uma contabilidade de existências e outros documentos comprovativos;
c)
Concessão da ajuda prevista na presente subsecção e do adiantamento, bem como liberação da garantia prevista no n.o 1 do artigo 87.o;
d)
Condições e critérios a preencher pelas empresas referidas no artigo 86.o e, caso as empresas tenham sido abastecidas por pessoas singulares ou colectivas, regras relativas às garantias a apresentar por estas;
e)
Termos das aprovações de compradores de forragens para secar, a aplicar pelos Estados-Membros;
f)
Critérios de determinação dos requisitos estabelecidos no n.o 2 do artigo 86.o;
g)
Critérios a satisfazer na celebração de contratos e informações a incluir nos mesmos;
h)
Aplicação da quantidade máxima garantida estabelecida no artigo 89.o;
i)
Requisitos suplementares aos definidos no artigo 86.o, nomeadamente em relação ao teor de caroteno e de fibras.
Subsecção II
Linho destinado à produção de fibras
Artigo 91.o
Elegibilidade
1. É concedida uma ajuda à transformação de palhas de linho destinado à produção de fibras aos primeiros transformadores aprovados, em função da quantidade de fibras efectivamente obtida a partir das palhas em relação às quais tenha sido celebrado um contrato de compra e venda com um agricultor.
No entanto, caso o agricultor conserve a propriedade da palha que manda transformar sob contrato por um primeiro transformador aprovado e prove que colocou no mercado as fibras obtidas, a ajuda é concedida ao agricultor.
No caso de o primeiro transformador aprovado e o agricultor serem a mesma pessoa, o contrato de compra e venda é substituído por um compromisso do interessado de efectuar ele próprio a transformação.
2. Para efeitos da presente subsecção, entende-se por «primeiro transformador aprovado»: a pessoa singular ou colectiva, ou o agrupamento de pessoas singulares ou colectivas, independentemente do estatuto jurídico conferido pela legislação nacional ao agrupamento bem como aos seus membros, aprovada pela autoridade competente do Estado-Membro em cujo território estão situadas as suas instalações de produção de fibras de linho.
Artigo 92.o
Taxa de ajuda
1. O montante da ajuda à transformação prevista no artigo 91.o é fixado em EUR 200 por tonelada de fibra longa de linho.
2. As quantidades de fibras elegíveis para ajuda são limitadas em função das superfícies que tenham sido objecto de um dos contratos ou compromissos referidos no artigo 91.o.
Os limites referidos no primeiro parágrafo são fixados pelos Estados-Membros de modo a respeitar as quantidades nacionais garantidas referidas no artigo 94.o.
Artigo 93.o
Adiantamento
A pedido do primeiro transformador aprovado, é pago um adiantamento sobre a ajuda prevista no artigo 91.o em função das quantidades de fibras obtidas.
Artigo 94.o
Quantidade garantida
1. É estabelecida uma quantidade máxima garantida de 80 878 toneladas por campanha de comercialização para as fibras longas de linho em relação às quais pode ser concedida a ajuda. Essa quantidade é repartida por certos Estados-Membros, enquanto quantidades garantidas nacionais, em conformidade com o ponto A do Anexo XI.
2. No caso de as fibras obtidas num Estado-Membro serem provenientes de palhas produzidas noutro Estado-Membro, as quantidades de fibras em causa devem ser imputadas à quantidade nacional garantida do Estado-Membro em que teve lugar a recolha das palhas. A ajuda é paga pelo Estado-Membro a cuja quantidade nacional garantida foi efectuada a imputação.
Artigo 95.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente subsecção, que podem, designadamente, incidir nos seguintes pontos:
a)
Condições de aprovação dos primeiros transformadores, referidos no artigo 91.o;
b)
Condições a respeitar pelos primeiros transformadores aprovados no tocante aos contratos de compra e venda e aos compromissos referidos no n.o 1 do artigo 91.o;
c)
Condições a respeitar pelos agricultores no caso referido no segundo parágrafo do n.o 1 do artigo 91.o;
d)
Critérios a respeitar em relação às fibras longas de linho;
e)
Condições de concessão da ajuda e do adiantamento, designadamente elementos comprovativos da transformação das palhas;
f)
Condições a respeitar para a fixação dos limites referidos no n.o 2 do artigo 92.o.
Secção II
Restituição à produção
Artigo 96.o
Restituição à produção de amido
1. Pode ser concedida uma restituição à produção:
a)
De amido obtido a partir de milho, trigo ou batata e de certos derivados utilizados no fabrico de determinados produtos, cuja lista é elaborada pela Comissão;
b)
Na ausência de uma produção nacional significativa de outros cereais para a produção de amido, das seguintes quantidades de amido obtido por campanha de comercialização na Finlândia e na Suécia a partir de cevada e de aveia, desde que tal não implique o aumento do nível da produção de amido a partir desses dois cereais:
i)
50 000 toneladas na Finlândia, e
ii)
10 000 toneladas na Suécia.
2. A restituição referida no n.o 1 é fixada periodicamente pela Comissão.
Artigo 97.o
Restituição à produção no sector do açúcar
1. Pode ser concedida uma restituição à produção para os produtos do sector do açúcar indicados nas alíneas b) a e) da Parte III do Anexo I, se não estiverem disponíveis açúcar excedentário ou açúcar importado, isoglicose excedentária ou xarope de inulina excedentário, a preços correspondentes ao preço no mercado mundial, para o fabrico dos produtos referidos nas alíneas b) e c) do n.o 2 do artigo 62.o.
2. A restituição à produção referida no n.o 1 é fixada tendo em conta, nomeadamente, os custos decorrentes da utilização de açúcar importado que a indústria teria de suportar em caso de abastecimento no mercado mundial, bem como o preço do açúcar excedentário disponível no mercado comunitário, ou, caso não exista açúcar excedentário, o preço de referência.
Artigo 98.o
Condições de concessão
A Comissão adopta as condições de concessão das restituições à produção referidas na presente secção, bem como o montante de tais restituições e, no que se refere à restituição à produção para o açúcar prevista no artigo 97.o, as quantidades elegíveis.
Secção III
Ajudas no sector do leite e dos produtos lácteos
Artigo 99.o
Ajuda para o leite desnatado e o leite em pó desnatado utilizados na alimentação dos animais
1. É concedida uma ajuda para o leite desnatado e o leite em pó desnatado utilizados na alimentação dos animais, em conformidade com condições e normas de produto a determinar pela Comissão.
Para efeitos do presente artigo, o leitelho e o leitelho em pó são equiparados ao leite desnatado e ao leite em pó desnatado.
2. Os montantes da ajuda são fixados pela Comissão tendo em conta os seguintes factores:
a)
Preço de referência fixado na subalínea ii) da alínea e) do n.o 1 do artigo 8.o para o leite em pó desnatado;
b)
Evolução da situação em matéria de abastecimento de leite desnatado e de leite em pó desnatado, bem como evolução da utilização destes produtos nos alimentos para animais;
c)
Tendências dos preços dos vitelos;
d)
Tendências dos preços de mercado das proteínas concorrentes, comparativamente com os do leite em pó desnatado.
Artigo 100.o
Ajuda para o leite desnatado transformado em caseína e caseinatos
1. É concedida uma ajuda para o leite desnatado produzido na Comunidade e transformado em caseína ou caseinatos, em conformidade com condições e normas de produto a determinar pela Comissão para esse leite e a caseína ou caseinatos fabricados a partir dele.
2. A ajuda é fixada pela Comissão tendo em conta os seguintes factores:
a)
Preço de referência do leite em pó desnatado ou preço de mercado do leite em pó desnatado de primeira qualidade fabricado por atomização, se esse preço for superior ao preço de referência;
b)
Preços de mercado da caseína e dos caseinatos nos mercados comunitário e mundial.
A ajuda pode variar, consoante o leite desnatado tenha sido transformado em caseína ou caseinatos e consoante a qualidade destes produtos.
Artigo 101.o
Ajuda à compra de nata, manteiga e manteiga concentrada a preços reduzidos
Em condições a determinar pela Comissão, sempre que se constituam ou exista o risco de se constituírem excedentes de produtos lácteos, a Comissão pode decidir da concessão de uma ajuda destinada a permitir a compra de nata, de manteiga e de manteiga concentrada a preços reduzidos:
a)
Por instituições e organizações sem fins lucrativos;
b)
Por forças armadas e unidades com estatuto equiparável nos Estados-Membros;
c)
Por fabricantes de produtos de pastelaria e de gelados;
d)
Por fabricantes de outros géneros alimentícios, a determinar pela Comissão;
e)
Para o consumo directo de manteiga concentrada.
Artigo 102.o
Ajuda à distribuição de produtos lácteos aos alunos
1. Em condições a determinar pela Comissão, é concedida uma ajuda comunitária para a distribuição aos alunos, nos estabelecimentos de ensino, de certos produtos transformados à base de leite, a determinar pela Comissão, dos códigos NC 0401, 0403, 0404 90 e 0406 ou do código NC 2202 90.
2. Em derrogação ao artigo 180.o, e como complemento da ajuda comunitária, os Estados-Membros podem conceder uma ajuda nacional à distribuição aos alunos, nos estabelecimentos de ensino, dos produtos a que se refere o n.o 1. Os Estados-Membros podem financiar a sua ajuda nacional por uma imposição cobrada ao sector leiteiro ou qualquer outra contribuição desse sector.
3. No caso do leite gordo ou leite inteiro, o montante da ajuda comunitária é fixado em EUR 18,15/100 kg.
No caso dos outros produtos lácteos, o montante da ajuda é determinado pela Comissão tendo em conta as componentes lácteas dos produtos em causa.
4. A ajuda referida no n.o 1 é concedida em relação a uma quantidade máxima de 0,25 litros de equivalente-leite por aluno e por dia.
Secção IV
Ajudas no sector do azeite e da azeitona de mesa
Artigo 103.o
Ajudas às organizações de operadores
1. A Comunidade financia, por meio dos montantes retidos pelos Estados-Membros em conformidade com o n.o 4 do artigo 110.o -I do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, programas de trabalho trienais a elaborar pelas organizações de operadores referidas no artigo 125.o em um ou mais dos seguintes domínios:
a)
Acompanhamento e gestão administrativa do mercado no sector do azeite e da azeitona de mesa;
b)
Melhoria do impacto ambiental da olivicultura;
c)
Melhoria da qualidade da produção de azeite e azeitonas de mesa;
d)
Sistema de rastreabilidade, certificação e protecção da qualidade do azeite e das azeitonas de mesa, nomeadamente pelo controlo da qualidade do azeite vendido ao consumidor final, sob a autoridade das administrações nacionais;
e)
Divulgação de informação sobre as actividades das organizações de operadores com vista a melhorar a qualidade do azeite.
2. O financiamento comunitário dos programas de trabalho referidos no n.o 1 é igual à parte dos montantes retidos pelos Estados-Membros. Esse financiamento incide no custo elegível, até ao máximo de:
a)
100%, para as actividades nos domínios referidos nas alíneas a) e b) do n.o 1;
b)
100%, para os investimentos em activos imobilizados, e 75% para as outras actividades, no domínio referido na alínea c) do n.o 1;
c)
75%, para os programas de trabalho executados em pelo menos três países terceiros ou Estados-Membros não produtores por organizações de operadores aprovadas de, pelo menos, dois Estados-Membros produtores, nos domínios referidos nas alíneas d) e e) do n.o 1, e 50% para as outras actividades nesses domínios.
O Estado-Membro assegura um financiamento complementar até 50% dos custos não cobertos pelo financiamento comunitário.
A Comissão estabelece as regras de execução do presente artigo, nomeadamente os procedimentos de aprovação dos programas de trabalho adoptados pelos Estados-Membros e os tipos de actividades elegíveis ao abrigo de tais programas.
3. Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas que possam ser adoptadas pela Comissão em conformidade com o artigo 194.o, os Estados-Membros verificam a observância das condições de concessão do financiamento comunitário. Para o efeito, efectuam uma auditoria dos programas de trabalho e executam um plano de controlo em relação a uma amostra determinada com base numa análise de riscos, constituída por um mínimo de 30% por ano das organizações de produtores e todas as demais organizações de operadores beneficiárias de financiamentos comunitários a título do presente artigo.
Secção V
Fundo comunitário do tabaco
Artigo 104.o
Fundo do Tabaco
1. É criado um fundo comunitário do tabaco (adiante designado por «fundo»), para financiar medidas nos seguintes domínios:
a)
Incremento dos conhecimentos do público quanto aos efeitos nocivos do consumo de tabaco sob todas as suas formas, designadamente através da informação e da comunicação, do apoio à recolha de dados com vista a determinar as tendências do consumo de tabaco e a elaborar estudos epidemiológicos relativos ao tabagismo à escala da Comunidade e da realização de um estudo sobre a prevenção do tabagismo;
b)
Medidas específicas de apoio à reconversão dos produtores de tabaco em rama para outras culturas ou outras actividades económicas criadoras de emprego, bem como estudos sobre as possibilidades de reconversão dos produtores de tabaco em rama para outras culturas ou actividades.
2. O fundo é financiado:
a)
Por uma retenção de 2%, para a colheita de 2002, e de 3%, para as colheitas de 2003, 2004 e 2005, do prémio previsto no Título I do Regulamento (CEE) n.o 2075/92, aplicável até à colheita de 2005, inclusive, para o financiamento de qualquer tipo de medidas previstas no n.o 1;
b)
Nos anos civis de 2006 e 2007, em conformidade com o artigo 110.o -M do Regulamento (CE) n.o 1782/2003.
3. As regras de execução do presente artigo são aprovadas pela Comissão.
Secção VI
Disposições especiais para o sector da apicultura
Artigo 105.o
Âmbito de aplicação
1. Com o objectivo de melhorar as condições gerais de produção e comercialização de produtos da apicultura, cada Estado-Membro pode estabelecer um programa nacional por um período de três anos (adiante designado por «programa apícola»).
2. Em derrogação do artigo 180.o, os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado não são aplicáveis:
a)
Às contribuições financeiras dos Estados-Membros a favor das medidas que beneficiam de apoio comunitário nos termos da presente secção;
b)
Às ajudas nacionais específicas para a protecção das explorações apícolas desfavorecidas por condições estruturais ou naturais ou abrangidas por programas de desenvolvimento económico, excepto as concedidas à produção ou comercialização.
As ajudas a que se refere a alínea b) são notificadas pelos Estados-Membros à Comissão juntamente com a comunicação do programa apícola em conformidade com o artigo 106.o.
Artigo 106.o
Medidas elegíveis para ajuda
Podem ser incluídas no programa apícola as seguintes medidas:
a)
Assistência técnica aos apicultores e agrupamentos de apicultores;
b)
Combate à varroose;
c)
Racionalização da transumância;
d)
Medidas de apoio aos laboratórios de análise das características físico-químicas do mel;
e)
Medidas de apoio ao repovoamento do efectivo apícola da Comunidade;
f)
Colaboração com organismos especializados na execução de programas de investigação aplicada no domínio da apicultura e dos produtos da apicultura.
As medidas financiadas pelo FEADER em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1698/2005 do Conselho (62) são excluídas dos programas apícolas.
Artigo 107.o
Estudo sobre a estrutura da produção e da comercialização no sector da apicultura
Para poderem beneficiar do co-financiamento previsto no n.o 1 do artigo 108.o, os Estados-Membros devem realizar um estudo sobre a estrutura do sector da apicultura nos seus territórios, tanto ao nível da produção como da comercialização.
Artigo 108.o
Financiamento
1. A Comunidade participa no financiamento dos programas apícolas até ao limite de 50% das despesas suportadas pelos Estados-Membros.
2. As despesas relativas às medidas executadas no contexto dos programas apícolas devem ser efectuadas pelos Estados-Membros até 15 de Outubro de cada ano.
Artigo 109.o
Consulta
O programa apícola é elaborado em estreita colaboração com as organizações representativas e as cooperativas do sector da apicultura. O programa é submetido à aprovação da Comissão.
Artigo 110.o
Regras de execução
A Comissão estabelece as regras de execução da presente secção.
Secção VII
Ajudas no sector dos bichos-da-seda
Artigo 111.o
Ajuda a conceder aos produtores de bichos-da-seda
1. É instituída uma ajuda para os bichos-da-seda do código NC ex 0106 90 00 e para os ovos de bicho-da-seda do código NC ex 0511 99 85 criados na Comunidade.
2. A ajuda é concedida aos produtores de bichos-da-seda relativamente às caixas de ovos de bichos-da-seda utilizadas, desde que as caixas contenham uma quantidade mínima a determinar e que a criação de bichos-da-seda tenha sido levada a bom termo.
3. A ajuda por caixa de ovos de bichos-da-seda utilizada é fixada em EUR 133,26.
Artigo 112.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente secção, que abrangem, nomeadamente, a quantidade mínima de ovos referida no n.o 2 do artigo 111.o.
TÍTULO II
REGRAS RELATIVAS À COMERCIALIZAÇÃO E À PRODUÇÃO
CAPÍTULO I
Normas de comercialização e condições de produção
Secção I
Normas de comercialização
Artigo 113.o
Normas de comercialização
1. A Comissão pode prever o estabelecimento de normas de comercialização para um ou mais produtos dos seguintes sectores:
a)
Azeite e azeitona de mesa, no que diz respeito aos produtos referidos na alínea a) da Parte VII do Anexo I;
b)
Bananas;
c)
Plantas vivas;
2. As normas referidas no n.o 1:
a)
São estabelecidas tendo em conta, designadamente:
i)
as especificidades dos produtos em causa,
ii)
a necessidade de assegurar as condições de um escoamento harmonioso desses produtos no mercado,
iii)
o interesse dos consumidores em receberem uma informação adequada e transparente sobre os produtos,
iv)
no que se refere aos azeites referidos na alínea a) da Parte VII do Anexo I, a evolução dos métodos utilizados na determinação das respectivas características físicas, químicas e organolépticas;
b)
Podem, nomeadamente, incidir na qualidade, classificação, peso, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, origem e rotulagem.
3. Salvo disposição em contrário adoptada pela Comissão em conformidade com os critérios referidos na alínea a) do n.o 2, os produtos para os quais tenham sido estabelecidas normas de comercialização só podem ser comercializados na Comunidade se respeitarem essas normas.
Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas que possam ser adoptadas pela Comissão ao abrigo do artigo 194.o, os Estados-Membros verificam a conformidade dos produtos com essas normas e aplicam as sanções adequadas.
Artigo 114.o
Normas de comercialização do leite e produtos lácteos
1. Os produtos destinados ao consumo humano só podem ser comercializados como leite e produtos lácteos se respeitarem as definições e designações estabelecidas no Anexo XII.
2. Sem prejuízo das isenções previstas na legislação comunitária nem das medidas relativas à protecção da saúde pública, o leite do código NC 0401 destinado ao consumo humano só pode ser comercializado na Comunidade em conformidade com o Anexo XIII, nomeadamente com as definições previstas no ponto I desse mesmo anexo.
Artigo 115.o
Normas de comercialização das matérias gordas
Sem prejuízo do n.o 1 do artigo 114.o e das disposições adoptadas nos sectores veterinário e dos géneros alimentícios para garantir o cumprimento das normas de higiene e de salubridade dos produtos e para proteger a saúde humana e animal, as normas estabelecidas no Anexo XV aplicam-se aos seguintes produtos com teor de matérias gordas igual ou superior a 10 % e inferior a 90 %, em peso, destinados ao consumo humano:
a)
Matérias gordas lácteas dos códigos NC 0405 e ex 2106;
b)
Matérias gordas do código NC ex 1517;
c)
Matérias gordas compostas de produtos vegetais e/ou animais dos códigos NC ex 1517 e ex 2106.
O teor de matérias gordas deve ser, no mínimo, de dois terços da matéria seca, excluído o sal.
Contudo, essas normas só são aplicáveis aos produtos que mantêm uma consistência sólida à temperatura de 20 oC e servem para barrar.
Artigo 116.o
Normas de comercialização dos produtos dos sectores dos ovos e da carne de aves de capoeira
Os produtos dos sectores dos ovos e da carne de aves de capoeira são comercializados em conformidade com o disposto no Anexo XIV.
Artigo 117.o
Certificação do lúpulo
1. Os produtos do sector do lúpulo, colhidos ou preparados na Comunidade, são submetidos a um procedimento de certificação.
2. O certificado só pode ser emitido para os produtos que apresentem características qualitativas mínimas adequadas para um determinado estádio da comercialização. No caso do lúpulo em pó, do lúpulo em pó rico em lupulina, do extracto de lúpulo e da mistura de lúpulo, o certificado só pode ser emitido se o teor de ácido alfa desses produtos não for inferior ao do lúpulo a partir do qual foram elaborados.
3. O certificado deve mencionar, pelo menos:
a)
O local, ou locais, de produção do lúpulo;
b)
O ano de colheita;
c)
A(s) variedade(s).
4. Os produtos do sector do lúpulo só podem ser comercializados ou exportados se tiver sido emitido o certificado referido nos n.os 1, 2 e 3.
No caso de produtos do sector do lúpulo importados, o atestado previsto no n.o 2 do artigo 158.o é reconhecido como equivalente ao certificado.
5. Podem ser adoptadas pela Comissão medidas derrogatórias do disposto no n.o 4:
a)
Com vista a satisfazer as exigências comerciais de certos países terceiros; ou
b)
Para produtos destinados a utilizações especiais.
As medidas referidas no primeiro parágrafo:
a)
Não devem prejudicar a comercialização normal dos produtos para os quais tenha sido emitido o certificado;
b)
Devem ser acompanhadas de garantias que evitem qualquer confusão com os referidos produtos.
Artigo 118.o
Normas de comercialização dos azeites e óleos de bagaço de azeitona
1. As designações e definições dos azeites e óleos de bagaço de azeitona constantes do Anexo XV são obrigatórias na comercialização dos referidos produtos na Comunidade e, na medida em que sejam compatíveis com regras internacionais de aplicação obrigatória, no comércio com países terceiros.
2. Só podem ser comercializados a retalho os azeites e o óleo referidos nas alíneas a) e b) do ponto 1 e nos pontos 3 e 6 do Anexo XVI.
Secção II
Condições de produção
Artigo 119.o
Utilização de caseína e caseinatos no fabrico de queijo
A utilização de caseína e caseinatos no fabrico de queijo está sujeita a uma autorização prévia, que só é concedida se essa utilização for condição necessária para o fabrico dos produtos.
Artigo 120.o
Método de produção de álcool etílico agrícola
O método de produção e as características do álcool etílico agrícola obtido a partir de um produto agrícola específico constante do Anexo I do Tratado podem ser estabelecidos pela Comissão.
Secção III
Regras processuais
Artigo 121.o
Adopção de normas, regras de execução e derrogações
A Comissão aprova as regras de execução do presente capítulo, que podem, designadamente, dizer respeito:
a)
Às normas de comercialização referidas no artigo 113.o, incluindo regras sobre as derrogações às normas, a apresentação de dados exigidos pelas normas e a aplicação das normas a produtos importados para a Comunidade e a produtos exportados da Comunidade;
b)
No que respeita às definições e designações que podem ser utilizadas na comercialização do leite e dos produtos lácteos em conformidade com o n.o 1 do artigo 114.o:
i)
ao estabelecimento, e eventuais aditamentos, da lista dos produtos referidos no segundo parágrafo do ponto III.1 do Anexo XII, com base nas listas enviadas pelos Estados-Membros,
ii)
ao aditamento, se necessário, de designações à lista constante da alínea a) do segundo parágrafo do ponto II.2 do Anexo XII;
c)
No que respeita às normas relativas às matérias gordas para barrar referidas no artigo 115.o:
i)
à lista dos produtos a que se refere a alínea a) do terceiro parágrafo do ponto I.2 do Anexo XV, com base nas listas enviadas à Comissão pelos Estados-Membros,
ii)
aos métodos de análise necessários para o controlo da composição e das características de fabrico dos produtos referidos no artigo 115.o,
iii)
às modalidades de colheita de amostras,
iv)
às modalidades de obtenção das informações estatísticas respeitantes aos mercados dos produtos previstos no artigo 115.o;
d)
No que respeita às disposições relativas à comercialização de ovos previstas na Parte A do Anexo XIV:
i)
às definições,
ii)
à frequência da recolha, entrega, conservação e tratamento dos ovos,
iii)
aos critérios de qualidade, em especial a aparência da casca, a consistência da clara e da gema e a altura da câmara de ar,
iv)
à classificação em função do peso, incluindo excepções,
v)
à marcação dos ovos e às indicações nas embalagens, incluindo outras excepções e incluindo as regras a aplicar no que se refere aos centros de embalagem,
vi)
ao comércio com países terceiros,
vii)
aos modos de criação;
e)
No que respeita às disposições relativas à comercialização de carne de aves de capoeira previstas na Parte B do Anexo XIV:
i)
às definições,
ii)
à lista das carcaças de aves de capoeira, partes dessas carcaças e miudezas, incluindo foie gras, a que é aplicável a Parte B do Anexo XIV,
iii)
aos critérios de classificação, na acepção do ponto III.1 da Parte B do Anexo XIV,
iv)
às regras relativas às indicações suplementares a incluir nos documentos comerciais de acompanhamento, à rotulagem, apresentação e publicidade da carne de aves de capoeira destinada ao consumidor final, e à denominação de venda na acepção do ponto 1 do n.o 1 do artigo 3.o da Directiva 2000/13/CE,
v)
às indicações - facultativas - sobre o método de refrigeração utilizado e o modo de criação,
vi)
às derrogações que podem ser aplicadas em caso de entregas a instalações de corte ou de transformação,
vii)
às regras a aplicar quanto às percentagens de absorção de água durante a preparação das carcaças e pedaços de carcaças frescos, congelados e ultracongelados, bem como às indicações a incluir a esse respeito;
f)
No que respeita às disposições relativas às normas de produção e comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira previstas na Parte C do Anexo XIV:
i)
às definições,
ii)
ao registo dos estabelecimentos de produção ou comercialização de ovos para incubação e de pintos de aves de capoeira,
iii)
às indicações a incluir nos ovos para incubação, incluindo nos que se destinam a ser importados de países terceiros ou exportados para países terceiros, e nas embalagens, bem como às regras a aplicar no que se refere aos pintos provenientes de países terceiros,
iv)
aos registos a manter pelas unidades de incubação,
v)
à utilização, para outros fins que não sejam o consumo humano, que pode ser feita dos ovos incubados retirados da incubadora,
vi)
às comunicações das unidades de incubação e outros estabelecimentos às autoridades competentes dos Estados-Membros,
vii)
aos documentos de acompanhamento;
g)
Às características qualitativas mínimas para produtos do sector do lúpulo referidas no artigo 117.o;
h)
Aos métodos de análise a utilizar, se for caso disso;
i)
No que respeita à utilização de caseína e caseinatos referida no artigo 119.o:
i)
às condições em que os Estados-Membros concedem as autorizações, bem como às percentagens máximas de incorporação, determinadas com base em critérios objectivos definidos atendendo às necessidades tecnológicas,
ii)
às obrigações a respeitar pelas empresas autorizadas em conformidade com a subalínea i).
CAPÍTULO II
Organizações de produtores, organizações interprofissionais, organizações de operadores
Secção I
Princípios gerais
Artigo 122.o
Organizações de produtores
Os Estados-Membros reconhecem as organizações de produtores que:
a)
Sejam compostas por produtores de um dos seguintes sectores:
i)
sector do lúpulo,
ii)
sector do azeite e da azeitona de mesa,
iii)
sector dos bichos-da-seda;
b)
Sejam constituídas por iniciativa dos produtores;
c)
Prossigam um objectivo específico, que pode, designadamente, dizer respeito:
i)
à concentração da oferta e à comercialização dos produtos dos membros,
ii)
à adaptação conjunta da produção aos requisitos do mercado e ao melhoramento dos produtos,
iii)
à promoção da racionalização e mecanização da produção.
Artigo 123.o
Organizações interprofissionais
Os Estados-Membros reconhecem organizações interprofissionais que:
a)
Congreguem representantes das actividades económicas ligadas à produção, ao comércio e/ou à transformação de produtos dos seguintes sectores:
i)
sector do azeite e da azeitona de mesa,
ii)
sector do tabaco;
b)
Sejam constituídas por iniciativa de todas ou algumas das organizações ou associações que as compõem;
c)
Prossigam um objectivo específico, que pode, designadamente, dizer respeito:
i)
à concentração e coordenação da oferta e comercialização dos produtos dos membros,
ii)
à adaptação conjunta da produção e da transformação aos requisitos do mercado e ao melhoramento dos produtos,
iii)
à promoção da racionalização e melhoramento da produção e da transformação,
iv)
à investigação nas áreas dos métodos de produção sustentáveis e da evolução do mercado.
Caso as organizações interprofissionais desenvolvam as suas actividades nos territórios de diversos Estados-Membros, o reconhecimento é concedido pela Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o.
Artigo 124.o
Disposições comuns relativas às organizações de produtores e às organizações interprofissionais
1. O artigo 122.o e o primeiro parágrafo do artigo 123.o são aplicáveis sem prejuízo do reconhecimento, decidido pelos Estados-Membros com base no direito nacional e em conformidade com o direito comunitário, das organizações de produtores ou das organizações interprofissionais respectivamente, em qualquer dos sectores referidos no artigo 1.o, com excepção dos sectores referidos no artigo 122.o e no primeiro parágrafo do artigo 123.o.
2. As organizações de produtores reconhecidas ou aprovadas nos termos dos Regulamentos (CE) n.o 865/2004, (CE) n.o 1952/2005 e (CE) n.o 1544/2006 devem ser consideradas organizações de produtores reconhecidas ao abrigo do artigo 122.o do presente regulamento.
As organizações interprofissionais reconhecidas ou aprovadas nos termos dos Regulamentos (CEE) n.o 2077/92 e (CE) n.o 8652/2004 devem ser consideradas organizações interprofissionais reconhecidas ao abrigo do artigo 123.o do presente regulamento.
Artigo 125.o
Organizações de operadores
Para efeitos do presente regulamento, as organizações de operadores abrangem as organizações de produtores reconhecidas, as organizações interprofissionais reconhecidas e as organizações reconhecidas de outros operadores do sector do azeite e da azeitona de mesa, ou associações destas organizações.
Secção II
Regras relativas às organizações interprofissionais no sector do tabaco
Artigo 126.o
Pagamento de cotizações por não membros
1. Sempre que uma ou várias das acções referidas no n.o 2 sejam realizadas por uma organização interprofissional reconhecida no sector do tabaco e apresentem um interesse económico geral para os operadores económicos cujas actividades estão relacionadas com um ou mais produtos em causa, o Estado-Membro que concedeu o reconhecimento, ou a Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, sempre que o reconhecimento tenha sido por ela concedido, pode decidir que os operadores individuais ou os agrupamentos não membros da organização que beneficiem dessas acções paguem à organização a totalidade ou parte das cotizações pagas pelos membros, na medida em que estas últimas se destinem a cobrir as despesas directamente decorrentes da realização das acções em causa, excluindo as despesas administrativas.
2. As acções referidas no n.o 1 devem dizer respeito, pelo menos, a um dos seguintes objectivos:
a)
Investigação para valorizar os produtos, nomeadamente através de novas utilizações sem riscos para a saúde pública;
b)
Estudos de melhoramento da qualidade do tabaco em folha ou embalado;
c)
Investigação de métodos culturais que permitam limitar a utilização de produtos fitossanitários e garantam a preservação dos solos e do ambiente.
3. Os Estados-Membros em questão notificam à Comissão as decisões que tencionam adoptar ao abrigo do n.o 1. Essas decisões não podem ser aplicadas antes do termo de um período de três meses a contar da data de notificação à Comissão. Durante esse período de três meses, a Comissão pode solicitar a rejeição da totalidade ou de parte do projecto de decisão, sempre que o interesse económico geral invocado não pareça justificado.
4. Sempre que as acções de uma organização interprofissional reconhecida pela Comissão em conformidade com o presente capítulo satisfaçam o interesse económico geral, esta última comunica o seu projecto de decisão aos Estados-Membros em causa, que dispõem de dois meses para transmitir as suas observações.
Secção III
Regras processuais
Artigo 127.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução do presente capítulo, nomeadamente as condições e procedimentos de reconhecimento das organizações de produtores, interprofissionais e de operadores nos sectores individuais em causa, incluindo:
a)
Os objectivos específicos a prosseguir por tais organizações;
b)
As regras de associação de tais organizações;
c)
As actividades de tais organizações;
d)
As derrogações às exigências estabelecidas nos artigos 122.o, 123.o e 125.o;
e)
Se for caso disso, quaisquer consequências decorrentes do reconhecimento como organização interprofissional.
PARTE III
COMÉRCIO COM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO I
Disposições gerais
Artigo 128.o
Princípios gerais
Salvo disposição em contrário do presente regulamento ou aprovada em conformidade com o mesmo, é proibido, no comércio com países terceiros:
a)
Impor qualquer encargo de efeito equivalente ao de um direito aduaneiro;
b)
Aplicar qualquer restrição quantitativa ou medida de efeito equivalente.
Artigo 129.o
Nomenclatura Combinada
As regras gerais para a interpretação da Nomenclatura Combinada estabelecidas no Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de Julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (63) (adiante designado «Nomenclatura Combinada») e as disposições especiais de aplicação da mesma são aplicáveis à classificação pautal dos produtos abrangidos pelo presente regulamento. A nomenclatura pautal resultante da aplicação do presente regulamento, incluindo, se for caso disso, as definições constantes do Anexo III, é integrada na pauta aduaneira comum.
CAPÍTULO II
Importações
Secção I
Certificados de importação
Artigo 130.o
Certificados de importação
1. Sem prejuízo dos casos em que o presente regulamento exige certificados de importação, a Comissão pode submeter à apresentação de um certificado de importação as importações para a Comunidade de um ou mais produtos dos seguintes sectores:
a)
Cereais;
b)
Arroz;
c)
Açúcar;
d)
Sementes;
e)
Azeite e azeitona de mesa, no que se refere a produtos dos códigos NC 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 e 1522 00 39;
f)
Linho e cânhamo, no que diz respeito ao cânhamo;
g)
Bananas;
h)
Plantas vivas;
i)
Carne de bovino;
j)
Leite e produtos lácteos;
k)
Carne de suíno;
l)
Carne de ovino e de caprino;
m)
Ovos;
n)
Carne de aves de capoeira;
o)
Álcool etílico agrícola.
2. Na aplicação do n.o 1, a Comissão atende à necessidade de certificados de importação para a gestão dos mercados em causa e, em especial, para vigiar as importações dos produtos em questão.
Artigo 131.o
Emissão de certificados
Os Estados-Membros emitem os certificados de importação a pedido dos interessados, independentemente do local da Comunidade em que estes se encontrem estabelecidos, salvo disposição em contrário de um regulamento do Conselho ou de qualquer outro acto do Conselho, e sem prejuízo das medidas tomadas em aplicação do presente capítulo.
Artigo 132.o
Validade
Os certificados de importação são válidos em toda a Comunidade.
Artigo 133.o
Garantia
1. Salvo disposição em contrário adoptada pela Comissão, a emissão de certificados fica subordinada à constituição de uma garantia, que assegure que os produtos são importados durante o prazo de validade do certificado.
2. Salvo em casos de força maior, a garantia será executada, no todo ou em parte, se a importação não for realizada dentro do prazo de validade do certificado, ou se apenas o for parcialmente.
Artigo 134.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente secção, designadamente os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia.
Secção II
Direitos e imposições de importação
Artigo 135.o
Direitos de importação
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, as taxas dos direitos de importação da pauta aduaneira comum são aplicáveis aos produtos a que se refere o artigo 1.o.
Artigo 136.o
Cálculo dos direitos de importação de cereais
1. Não obstante o artigo 135.o, o direito de importação aplicável aos produtos dos códigos NC 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (trigo mole de alta qualidade), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 e 1007 00 90, com excepção do híbrido para sementeira, é igual ao preço de intervenção válido para esses produtos no momento da importação, majorado de 55 % e diminuído do preço de importação CIF aplicável à remessa em causa. Esse direito não pode, no entanto, exceder a taxa convencional do direito determinada com base na Nomenclatura Combinada.
2. Para calcular o direito de importação referido no n.o 1, são estabelecidos periodicamente preços representativos de importação CIF para os produtos nele indicados.
Artigo 137.o
Cálculo dos direitos de importação de arroz descascado
1. Não obstante o artigo 135.o, o direito de importação aplicável ao arroz descascado do código NC 1006 20 é fixado pela Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, no prazo de dez dias a contar do termo do período de referência em causa, nos termos do ponto 1 do Anexo XVII.
A Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, fixa um novo direito aplicável se os cálculos efectuados em aplicação desse anexo implicarem a alteração do direito. Até à fixação do novo direito aplicável, aplica-se o direito anteriormente fixado.
2. Para o cálculo das importações referidas no ponto 1 do Anexo XVII, são tidas em conta as quantidades em relação às quais tenham sido emitidos certificados de importação para arroz descascado do código NC 1006 20 durante o período de referência correspondente, com exclusão dos certificados de importação de arroz Basmati a que se refere o artigo 138.o.
3. A quantidade de referência anual é fixada em 449 678 toneladas.
A quantidade de referência parcial de cada campanha de comercialização corresponde a metade da quantidade de referência anual.
Artigo 138.o
Cálculo dos direitos de importação de arroz Basmati descascado
Não obstante o artigo 135.o, as variedades de arroz Basmati descascado dos códigos NC 1006 20 17 e 1006 20 98, especificadas no Anexo XVIII, beneficiam de um direito nulo de importação, nas condições fixadas pela Comissão.
Artigo 139.o
Cálculo dos direitos de importação de arroz semibranqueado ou branqueado
1. Não obstante o artigo 135.o, o direito de importação aplicável ao arroz semibranqueado ou branqueado do código NC 1006 30 é fixado pela Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, no prazo de dez dias a contar do termo do período de referência em causa, nos termos do ponto 2 do Anexo XVII.
A Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 1195.o, fixa um novo direito aplicável se os cálculos efectuados em aplicação desse anexo implicarem a alteração do direito vigente. Até à fixação do novo direito aplicável, aplica-se o direito anteriormente fixado.
2. Para o cálculo das importações referidas no ponto 2 do Anexo XVII, são tidas em conta as quantidades para as quais tenham sido emitidos certificados de importação de arroz semibranqueado ou branqueado do código NC 1006 30 durante o período de referência correspondente.
Artigo 140.o
Cálculo dos direitos de importação das trincas de arroz
Não obstante o artigo 135.o, o direito de importação das trincas de arroz do código NC 1006 40 00 é de EUR 65 por tonelada.
Artigo 141.o
Direitos de importação adicionais
1. A importação, à taxa de direito prevista nos artigos 135.o a 140.o, de um ou vários produtos dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar, da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, dos ovos, da carne de aves de capoeira e das bananas fica sujeita ao pagamento de um direito de importação adicional, a fim de evitar ou neutralizar os efeitos nocivos para o mercado comunitário que possam advir dessas importações, se:
a)
As importações forem efectuadas a um preço inferior ao nível notificado pela Comunidade à Organização Mundial do Comércio («preço de desencadeamento»); ou
b)
O volume das importações exceder em qualquer ano um determinado nível («volume de desencadeamento»).
O volume de desencadeamento baseia-se nas oportunidades de acesso ao mercado, definidas, se aplicável, como a percentagem das importações do consumo interno correspondente durante os três anos anteriores.
2. Não são impostos direitos de importação adicionais se for improvável que as importações perturbem o mercado comunitário ou se os efeitos forem desproporcionados em relação ao objectivo pretendido.
3. Para efeitos da alínea a) do n.o 1, os preços de importação são determinados com base nos preços de importação CIF da remessa em causa.
Os preços de importação CIF são confrontados com os preços representativos do produto em causa no mercado mundial ou no mercado comunitário de importação do produto.
Artigo 142.o
Suspensão dos direitos de importação no sector do açúcar
A fim de garantir o abastecimento necessário para o fabrico dos produtos referidos no n.o 2 do artigo 62.o a Comissão pode suspender, total ou parcialmente, os direitos de importação em relação a determinadas quantidades dos seguintes produtos:
a)
Açúcar do código NC 1701;
b)
Isoglicose dos códigos NC 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 e 1702 90 30.
Artigo 143.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente secção, que devem designadamente especificar:
a)
No que diz respeito ao artigo 136.o:
i)
os requisitos mínimos para o trigo mole de alta qualidade,
ii)
as cotações de preços a considerar,
iii)
a possibilidade, se tal se justificar, de, em determinados casos, conceder aos operadores a oportunidade de serem informados do montante do direito a aplicar antes da chegada das remessas em causa;
b)
No que diz respeito ao artigo 141.o, os produtos a que são aplicáveis direitos de importação adicionais e os outros critérios necessários para assegurar a aplicação do n.o 1 desse artigo.
Secção III
Gestão dos contingentes de importação
Artigo 144.o
Contingentes pautais
1. Os contingentes pautais a aplicar à importação dos produtos a que se refere o artigo 1.o, decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado ou de outros actos do Conselho, são abertos e geridos pela Comissão com base em normas de execução por ela aprovadas.
2. Os contingentes pautais são geridos de modo a evitar qualquer discriminação entre os operadores em causa, aplicando um dos métodos a seguir indicados, uma combinação dos mesmos ou outro método adequado:
a)
Método baseado na ordem cronológica de apresentação dos pedidos (segundo o princípio do «primeiro a chegar, primeiro a ser servido»);
b)
Método baseado numa repartição proporcional às quantidades solicitadas aquando da apresentação dos pedidos (método da «análise simultânea»);
c)
Método baseado na tomada em consideração das correntes comerciais tradicionais (método dos «operadores tradicionais/novos operadores»).
3. O método de gestão adoptado tem na devida conta, se for caso disso, as necessidades de abastecimento do mercado comunitário e a necessidade de salvaguardar o equilíbrio desse mesmo mercado.
Artigo 145.o
Abertura de contingentes pautais
A Comissão prevê os contingentes pautais anuais, se necessário de acordo com um escalonamento adequado durante o ano, e determina o método de gestão a aplicar.
Artigo 146.o
Regras específicas
1. No que se refere ao contingente de importação de 54 703 toneladas de carne de bovino congelada dos códigos NC 0202 20 30, 0202 30 e 0206 29 91, destinada a transformação, o Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado, pode determinar que a totalidade ou parte desse contingente abranja quantidades equivalentes de carne de qualidade, aplicando uma taxa de conversão de 4,375.
2. Nos casos do contingente pautal de importação para Espanha de 2 000 000 de toneladas de milho e de 300 000 toneladas de sorgo e do contingente pautal de importação para Portugal de 500 000 toneladas de milho, as regras de execução referidas no artigo 148.o devem incluir igualmente as disposições necessárias à realização das importações contingentárias, bem como, se for caso disso, à armazenagem pública das quantidades importadas pelos organismos pagadores dos Estados-Membros em causa e ao seu escoamento nos mercados desses Estados-Membros.
Artigo 147.o
Taxas pautais aplicáveis às bananas
O presente capítulo aplica-se sem prejuízo do Regulamento (CE) n.o 1964/2005 do Conselho (64).
Artigo 148.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente secção, designadamente no que se refere:
a)
Às garantias relativas à natureza, proveniência e origem do produto;
b)
Ao reconhecimento do documento utilizado para verificar as garantias referidas na alínea a);
c)
Às condições de emissão e ao prazo de validade dos certificados de importação.
Secção IV
Disposições especiais para certos produtos
Subsecção I
Disposições especiais aplicáveis às importações nos sectores dos cereais e do arroz
Artigo 149.o
Importações de misturas de diferentes cereais
O direito de importação aplicável às misturas compostas por cereais referidos nas alíneas a) e b) da Parte I do Anexo I é estabelecido do seguinte modo:
a)
No caso de a mistura ser composta por dois desses cereais, o direito de importação é o aplicável:
i)
à componente principal em peso, se esta representar, pelo menos, 90% do peso da mistura,
ii)
à componente sujeita ao direito mais elevado, se nenhuma das duas componentes representar, pelo menos, 90% do peso da mistura;
b)
No caso de a mistura ser composta por mais de dois desses cereais e se vários cereais representarem, cada um, mais de 10% do peso da mistura, o direito de importação aplicável à mistura é o mais elevado dos direitos aplicáveis a esses cereais, mesmo se o direito for idêntico para vários destes.
Se um só cereal representar mais de 10% do peso da mistura, o direito de importação é o aplicável a esse cereal;
c)
Em todos os casos não cobertos pelas alíneas a) e b), o direito de importação aplicável é o mais elevado dos direitos aplicáveis aos cereais que entram na mistura, mesmo se o direito for idêntico para vários deles.
Artigo 150.o
Importações de misturas de cereais e arroz
O direito de importação aplicável às misturas compostas por um ou vários dos cereais referidos nas alíneas a) e b) da Parte I do Anexo I, por um lado, e por um ou vários dos produtos referidos nas alíneas a) e b) da Parte II do Anexo I, por outro, é o aplicável à componente sujeita ao direito mais elevado.
Artigo 151.o
Importações de misturas de arroz
O direito de importação aplicável às misturas compostas por arroz pertencente a vários grupos ou diferentes estádios de transformação ou por arroz pertencente a um ou vários grupos ou diferentes estádios de transformação, por um lado, e por trincas, por outro, é o aplicável:
a)
À componente principal em peso, se esta representar, pelo menos, 90% do peso da mistura;
b)
À componente sujeita ao direito mais elevado, se nenhuma das componentes representar, pelo menos, 90% do peso da mistura.
Artigo 152.o
Aplicabilidade da classificação pautal
Sempre que o modo de fixação do direito de importação, previsto nos artigos 143.o a 145.o, não possa aplicar-se, o direito aplicável às misturas referidas nesses artigos é o determinado pela classificação pautal das misturas.
Subsecção II
Regimes preferenciais de importação de açúcar
Artigo 153.o
Necessidades de abastecimento tradicionais para refinação
1. Não obstante o n.o 1 do artigo 52.o, as necessidades de abastecimento tradicionais de açúcar para refinação na Comunidade são fixadas em 2 424 735 toneladas por campanha de comercialização, expressas em açúcar branco.
Durante a campanha de comercialização de 2008/2009, as necessidades de abastecimento tradicionais são repartidas do seguinte modo:
a)
198 748 toneladas para a Bulgária;
b)
296 627 toneladas para a França;
c)
100 000 toneladas para a Itália;
d)
291 633 toneladas para Portugal;
e)
329 636 toneladas para a Roménia;
f)
19 585 toneladas para a Eslovénia;
g)
59 925 toneladas para a Finlândia;
h)
1 128 581 toneladas para o Reino Unido.
2. As necessidades de abastecimento tradicionais referidas no primeiro parágrafo do n.o 1 são acrescidas de 65 000 toneladas. Esta quantidade diz respeito ao açúcar bruto de cana e fica reservada para a campanha de comercialização de 2008/2009 para a única fábrica de transformação de beterraba açucareira em actividade em 2005 em Portugal. Esta fábrica de transformação é considerada uma refinaria a tempo inteiro.
3. Os certificados de importação de açúcar para refinação só são emitidos para refinarias a tempo inteiro e desde que as quantidades em causa não excedam as quantidades que podem ser importadas no quadro das necessidades de abastecimento tradicionais referidas no n.o 1. Os certificados só são transferíveis entre refinarias a tempo inteiro e o seu prazo de validade caduca no final da campanha de comercialização para a qual tenham sido emitidos.
O presente número é aplicável à campanha de comercialização de 2008/2009 e nos primeiros três meses de cada uma das campanhas de comercialização seguintes.
4. A aplicação de direitos de importação ao açúcar de cana para refinação do código NC 1701 11 10 originário dos Estados referidos no Anexo XIX é suspensa em relação à quantidade complementar necessária para permitir, na campanha de comercialização de 2008/2009, um abastecimento adequado das refinarias a tempo inteiro.
A quantidade complementar é fixada pela Comissão, com base na relação entre as necessidades de abastecimento tradicionais referidas no n.o 1 e as previsões de abastecimento de açúcar para refinação na campanha de comercialização em causa. Essa relação pode ser revista pela Comissão durante a campanha de comercialização, podendo assentar em estimativas uniformes baseadas em dados históricos do açúcar bruto destinado ao consumo.
Artigo 154.o
Preço garantido
1. Os preços garantidos fixados para o açúcar ACP/Índia são aplicáveis às importações de açúcar branco e de açúcar bruto, da qualidade-tipo, provenientes:
a)
Dos países menos avançados, no âmbito do regime referido nos artigos 12.o e 13.o do Regulamento (CE) n.o 980/2005 do Conselho (65);
b)
Dos Estados enumerados no Anexo XIX, no que respeita à quantidade complementar referida no n.o 4 do artigo 153.o.
2. Os pedidos de certificados de importação de açúcar que beneficie de um preço garantido são acompanhados de um certificado de exportação que ateste a conformidade do açúcar com as regras dos acordos em causa, emitido pelas autoridades do país exportador.
Artigo 155.o
Compromissos no âmbito do Protocolo relativo ao Açúcar
A Comissão pode adoptar medidas destinadas a garantir que o açúcar ACP/Índia seja importado para a Comunidade nas condições estabelecidas no Protocolo n.o 3 do Anexo V do Acordo de Parceria ACP-CE e no Acordo entre a Comunidade Europeia e a República da Índia sobre o Açúcar de Cana. Se necessário, essas medidas podem derrogar o artigo 153.o do presente regulamento.
Artigo 156.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente subsecção, nomeadamente para dar cumprimento aos acordos internacionais. Tais regras podem incluir alterações do Anexo XIX.
Subsecção III
Disposições especiais aplicáveis às importações de cânhamo
Artigo 157.o
Importações de cânhamo
1. Os seguintes produtos só podem ser importados para a Comunidade se forem satisfeitas as seguintes condições:
a)
O cânhamo em bruto do código NC 5302 10 00 deve preencher as condições previstas no artigo 52.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003;
b)
As sementes de variedades de cânhamo do código NC 1207 99 15, destinadas a sementeira, devem ser acompanhadas da prova de que o teor de tetra-hidrocanabinol não é superior ao fixado nos termos do artigo 52.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003;
c)
As sementes de cânhamo não destinadas a sementeira, do código NC 1207 99 91, só podem ser importadas por importadores aprovados pelo Estado-Membro, por forma a assegurar que o seu destino não seja a sementeira.
2. Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas que possam ser adoptadas pela Comissão nos termos do artigo 194.o, todas as importações para a Comunidade dos produtos referidos nas alíneas a) e b) do n.o 1 estão sujeitas a um sistema de controlo que permita verificar o cumprimento das condições previstas no n.o 1 do presente artigo.
3. O presente artigo aplica-se sem prejuízo de disposições mais restritivas adoptadas pelos Estados-Membros no respeito do Tratado e das obrigações decorrentes do acordo da OMC sobre a agricultura.
Subsecção IV
Disposições especiais aplicáveis às importações de lúpulo
Artigo 158.o
Importações de lúpulo
1. Os produtos do sector de lúpulo só podem ser importados de países terceiros se apresentarem características qualitativas pelo menos equivalentes às adoptadas para os mesmos produtos colhidos na Comunidade ou elaborados a partir destes.
2. Os produtos são considerados como apresentando as características referidas no n.o 1 se forem acompanhados de um atestado emitido pelas autoridades do país de origem e reconhecido como equivalente ao certificado previsto no artigo 117.o.
No caso do lúpulo em pó, do lúpulo em pó rico em lupulina, do extracto de lúpulo e da mistura de lúpulo, o atestado só pode ser reconhecido como equivalente ao certificado se o teor de ácido alfa dos produtos não for inferior ao do lúpulo a partir do qual foram elaborados.
A equivalência dos atestados é verificada de acordo com regras de execução aprovadas pela Comissão.
Secção V
Salvaguarda e aperfeiçoamento activo
Artigo 159.o
Medidas de salvaguarda
1. A Comissão adopta medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade, sob reserva do n.o 3 do presente artigo, nos termos dos Regulamentos (CE) n.o 519/94 (66) e (CE) n.o 3285/94 (67) do Conselho.
2. Salvo disposição em contrário de qualquer outro acto do Conselho, as medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade previstas em acordos internacionais celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado são adoptadas pela Comissão nos termos do n.o 3 do presente artigo.
3. As medidas referidas nos n.os 1 e 2 podem ser adoptadas pela Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros serão notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as decisões tomadas pela Comissão nos termos dos n.os 1 e 2, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as decisões em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
4. Sempre que a Comissão considere que uma medida de salvaguarda adoptada nos termos dos n.os 1 ou 2 deve ser revogada ou alterada, procede do seguinte modo:
a)
Se a medida tiver sido promulgada pelo Conselho, a Comissão propõe ao Conselho que revogue ou altere essa medida. O Conselho delibera por maioria qualificada;
b)
Em todos os outros casos, as medidas comunitárias de salvaguarda são revogadas ou alteradas pela Comissão, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o.
Artigo 160.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento activo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou correr o risco de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para produtos dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar, do azeite e da azeitona de mesa, da carne de bovino, do leite e produtos lácteos, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, dos ovos, da carne de aves de capoeira e do álcool etílico agrícola. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros serão notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da OCM, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo relativamente aos produtos a que se refere o n.o 1 pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
CAPÍTULO III
Exportações
Secção I
Certificados de exportação
Artigo 161.o
Certificados de exportação
1. Sem prejuízo dos casos em que o presente regulamento exige certificados de exportação, a Comissão pode submeter à apresentação de um certificado de exportação as exportações para fora da Comunidade de um ou mais produtos dos seguintes sectores:
a)
Cereais;
b)
Arroz;
c)
Açúcar;
d)
Azeite e azeitona de mesa, no que diz respeito ao azeite referido na alínea a) da Parte VII do Anexo I;
e)
Carne de bovino;
f)
Leite e produtos lácteos;
g)
Carne de suíno;
h)
Carne de ovino e de caprino;
i)
Ovos;
j)
Carne de aves de capoeira;
k)
Álcool etílico agrícola.
Na aplicação do primeiro parágrafo, a Comissão atende à necessidade de certificados de exportação para a gestão dos mercados em causa e, em especial, para vigiar as exportações dos produtos em questão.
2. Os artigos 131.o a 133.o são aplicáveis mutatis mutandis.
3. A Comissão aprova as regras de execução dos n.os 1 e 2, designadamente os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia.
Secção II
Restituições à exportação
Artigo 162.o
Âmbito de aplicação das restituições à exportação
1. Na medida do necessário para permitir a exportação com base nas cotações ou preços no mercado mundial e dentro dos limites decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado, a diferença entre essas cotações ou preços e os preços praticados na Comunidade pode ser coberta por restituições à exportação, no que se refere:
a)
Aos produtos dos seguintes sectores, a exportar sem transformação:
i)
cereais,
ii)
arroz,
iii)
açúcar, no que diz respeito aos produtos indicados nas alíneas b), c), d) e g) da Parte III do Anexo I,
iv)
carne de bovino,
v)
leite e produtos lácteos,
vi)
carne de suíno,
vii)
ovos,
viii)
carne de aves de capoeira;
b)
Aos produtos indicados na alínea a) i), ii), iii), v) e vii) a exportar sob a forma de mercadorias constantes dos Anexos XX e XXI.
No caso do leite e dos produtos lácteos exportados sob a forma de produtos constantes da Parte IV do Anexo XX, as restituições à exportação só podem ser concedidas para produtos indicados nas alíneas a) a e) e g) da Parte XVI do Anexo I.
2. As restituições à exportação concedidas a produtos exportados sob a forma de mercadorias transformadas constantes dos Anexos XX e XXI não podem ser superiores às aplicáveis aos mesmos produtos, quando exportados sem transformação.
3. Na medida do necessário para ter em conta as particularidades de elaboração de certas bebidas espirituosas obtidas a partir de cereais, os critérios de concessão das restituições à exportação a que se referem os n.os 1 e 2 e o procedimento de verificação podem ser adaptados pela Comissão a esta situação especial.
Artigo 163.o
Atribuição das restituições à exportação
As quantidades que podem ser exportadas com uma restituição à exportação são atribuídas pelo método:
a)
Mais adaptado à natureza do produto e à situação do mercado em questão e que permita utilizar os recursos disponíveis com a maior eficiência possível, tendo em conta a eficácia e estrutura das exportações comunitárias e sem criar discriminações entre os operadores em causa, nomeadamente entre pequenos e grandes operadores;
b)
Administrativamente menos complexo para os operadores, atendendo às exigências de gestão;
c)
Que evite qualquer discriminação entre os operadores em causa.
Artigo 164.o
Fixação das restituições à exportação
1. As restituições à exportação são iguais em toda a Comunidade. Podem, porém, ser diferenciadas em função do destino, nomeadamente se a situação do mercado mundial, os requisitos específicos de determinados mercados ou obrigações decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado o exigirem.
2. As restituições são fixadas pela Comissão.
As restituições podem ser fixadas:
a)
Periodicamente;
b)
Por concurso, no caso dos produtos em relação aos quais tenha sido previsto tal processo antes da data de aplicação do presente regulamento nos termos do n.o 2 do artigo 204.o.
Excepto em caso de fixação por concurso, a lista dos produtos em relação aos quais é concedida uma restituição e o montante das restituições à exportação são fixados, pelo menos, uma vez de três em três meses. No entanto, o montante das restituições pode ser mantido ao mesmo nível durante mais de três meses e, se necessário, ser alterado pela Comissão no intervalo entre duas fixações, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa.
3. As restituições para determinado produto são fixadas tendo em conta um ou mais dos seguintes elementos:
a)
Situação existente e perspectivas de evolução:
-
dos preços e disponibilidades do produto no mercado comunitário,
-
dos preços do produto no mercado mundial;
b)
Objectivos da organização comum dos mercados, que consistem em assegurar uma situação equilibrada e um desenvolvimento natural dos preços e do comércio;
c)
Necessidade de evitar perturbações susceptíveis de provocar um desequilíbrio prolongado entre a oferta e a procura no mercado comunitário;
d)
Aspectos económicos das exportações previstas;
e)
Limites decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado;
f)
Necessidade de alcançar um equilíbrio entre a utilização de produtos de base comunitários no fabrico de mercadorias transformadas exportadas para países terceiros e a utilização de produtos de países terceiros admitidos em regime de aperfeiçoamento activo;
g)
Despesas de comercialização e de transporte mais favoráveis, a partir dos mercados comunitários para os portos ou outros locais de exportação da Comunidade, bem como despesas de expedição para os países de destino;
h)
Procura no mercado comunitário;
i)
No que respeita aos sectores da carne de suíno, dos ovos e da carne de aves de capoeira, diferença entre os preços, na Comunidade e no mercado mundial, da quantidade de cereais forrageiros necessária para a produção, na Comunidade, dos produtos desses sectores.
4. Pode ser fixada pela Comissão uma correcção aplicável às restituições à exportação no que diz respeito aos sectores dos cereais e do arroz. No entanto, se necessário, a Comissão pode alterar as correcções, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o.
O primeiro parágrafo pode ser igualmente aplicado aos produtos exportados sob a forma de mercadorias constantes do Anexo XX.
Artigo 165.o
Restituições à exportação de malte armazenado
Para os três primeiros meses da campanha de comercialização, a restituição aplicável às exportações de malte armazenado no final da campanha de comercialização anterior ou feito de cevada armazenada nessa ocasião é a que teria sido aplicada a respeito do certificado de exportação em causa às exportações durante o último mês da campanha de comercialização anterior.
Artigo 166.o
Ajustamento da restituição à exportação de cereais
Salvo disposição em contrário adoptada pela Comissão, a restituição relativa aos produtos indicados nas alíneas a) e b) da Parte I do Anexo I, estabelecida nos termos do n.o 2 do artigo 167.o, é ajustada pela Comissão em função do nível dos aumentos mensais aplicáveis ao preço de intervenção e, se for caso disso, das alterações desse preço.
O primeiro parágrafo pode ser aplicado, no todo ou em parte, aos produtos referidos nas alíneas c) e d) da Parte I do Anexo I, bem como aos produtos referidos na Parte I do Anexo I exportados sob a forma de mercadorias constantes da Parte I do Anexo XX. Nesse caso, o ajustamento a que se refere o primeiro parágrafo é corrigido aplicando ao aumento mensal um coeficiente que exprima o rácio entre a quantidade de produto de base e a quantidade deste último contida no produto transformado exportado ou utilizada nas mercadorias exportadas.
Artigo 167.o
Concessão de restituições à exportação
1. As restituições relativas a produtos referidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 162.o que sejam exportados sem transformação só são concedidas mediante pedido e apresentação de um certificado de exportação.
2. A restituição à exportação aplicável aos produtos a que se refere o n.o 1 é a aplicável no dia do pedido do certificado ou, consoante o caso, a que resulte do concurso em questão e, em caso de restituição diferenciada, a aplicável no mesmo dia:
a)
Ao destino indicado no certificado; ou
b)
Se for caso disso, ao destino efectivo, se este for diferente do indicado no certificado; nessa eventualidade, o montante aplicável não pode exceder o montante aplicável ao destino indicado no certificado.
A Comissão pode adoptar medidas adequadas para evitar a utilização abusiva da flexibilidade prevista no presente número.
3. Em derrogação do n.o 1, a Comissão pode decidir que, no caso dos ovos para incubação e dos pintos do dia, os certificados de exportação possam ser emitidos ex post.
4. Pode ser decidido, pelo procedimento a que se refere o n.o 2 do artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 3448/93 do Conselho (68), aplicar os n.o 1 e 2 aos produtos indicados na alínea b) do n.o 1 do artigo 162.o do presente regulamento.
5. A Comissão pode conceder derrogações aos n.os 1 e 2 em relação a produtos que beneficiem de restituições à exportação no âmbito de acções de ajuda alimentar.
6. A restituição é paga logo que seja produzida prova de que os produtos:
a)
Foram exportados da Comunidade;
b)
Em caso de restituição diferenciada, chegaram ao destino indicado no certificado ou a outro destino para o qual tenha sido fixada uma restituição, sem prejuízo do disposto na alínea b) do n.o 2.
No entanto, a Comissão pode autorizar derrogações a esta regra, desde que sejam estabelecidas condições que ofereçam garantias equivalentes.
7. Podem ser estabelecidas pela Comissão condições suplementares para a concessão de restituições à exportação em relação a um ou mais produtos. Tais condições podem prever:
a)
Que as restituições só sejam pagas para produtos de origem comunitária;
b)
Que o montante da restituição para produtos importados seja igual aos direitos cobrados na importação, se estes forem inferiores à restituição aplicável.
Artigo 168.o
Restituições à exportação de animais vivos no sector da carne de bovino
No que se refere aos produtos do sector da carne de bovino, a concessão e o pagamento da restituição relativa à exportação de animais vivos estão sujeitos ao cumprimento das disposições da legislação comunitária relativa ao bem-estar dos animais, nomeadamente à protecção dos animais durante o transporte.
Artigo 169.o
Limites aplicáveis às exportações
A observância dos compromissos de volume decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado é assegurada com base nos certificados de exportação emitidos para os períodos de referência aplicáveis aos produtos em causa. Quanto ao cumprimento das obrigações decorrentes do Acordo da OMC sobre a Agricultura, a validade dos certificados de exportação não é afectada pelo termo de um período de referência.
Artigo 170.o
Regras de execução
A Comissão aprova as regras de execução da presente secção, nomeadamente:
a)
Disposições de execução relativas à redistribuição das quantidades exportáveis que não tenham sido atribuídas ou utilizadas;
b)
Disposições sobre a qualidade e outros requisitos e condições específicos dos produtos elegíveis para uma restituição à exportação;
c)
Disposições de controlo da efectiva realização e da regularidade das operações que conferem o direito ao pagamento das restituições e de todos os outros montantes relacionados com as operações de exportação, designadamente o controlo físico e documental.
Quaisquer alterações necessárias ao Anexo XX são efectuadas pela Comissão, tendo em conta os critérios referidos no primeiro parágrafo do n.o 2 do artigo 8.o do Regulamento (CE) n.o 3448/93.
No entanto, relativamente aos produtos indicados na alínea b) do n.o 1 do artigo 167.o, as regras de execução do artigo 162.o são aprovadas pelo procedimento a que se refere o n.o 2 do artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 3448/93.
Secção III
Gestão dos contingentes de exportação no sector do leite e produtos lácteos
Artigo 171.o
Gestão de contingentes pautais abertos por países terceiros
1. No que se refere ao leite e produtos lácteos, sempre que um acordo celebrado nos termos do artigo 300.o do Tratado preveja a gestão total ou parcial de um contingente pautal aberto por um país terceiro, o método de gestão a aplicar e as respectivas regras de execução são determinados pela Comissão.
2. Os contingentes pautais a que se refere o n.o 1 são geridos de modo a evitar qualquer discriminação entre os operadores em causa e a assegurar a plena utilização das possibilidades proporcionadas pelo contingente em causa, mediante a aplicação de um dos métodos a seguir indicados, de uma combinação dos mesmos, ou de outro método adequado:
a)
Método baseado na ordem cronológica de apresentação dos pedidos (segundo o princípio do «primeiro a chegar, primeiro a ser servido»);
b)
Método baseado numa repartição proporcional às quantidades solicitadas aquando da apresentação dos pedidos (método da «análise simultânea»);
c)
Método baseado na tomada em consideração das correntes comerciais tradicionais (método dos «operadores tradicionais/novos operadores»).
Secção IV
Tratamento especial na importação por países terceiros
Artigo 172.o
Certificados para produtos que beneficiam de um tratamento especial na importação num país terceiro
1. Aquando da exportação de produtos que podem, em conformidade com acordos celebrados pela Comunidade nos termos do artigo 300.o do Tratado, beneficiar de um tratamento especial na importação num país terceiro se forem respeitadas certas condições, as autoridades competentes dos Estados-Membros emitem, se tal for solicitado e depois de realizados os controlos adequados, um documento que certifique que aquelas condições se encontram satisfeitas.
2. As regras de execução do presente artigo são aprovadas pela Comissão.
Secção V
Disposições especiais aplicáveis às plantas vivas
Artigo 173.o
Preços mínimos de exportação
1. Em relação a cada um dos produtos do sector das plantas vivas do código NC 0601 10, podem ser fixados todos os anos pela Comissão em tempo útil, antes do período de comercialização, um ou vários preços mínimos de exportação para países terceiros.
As exportações destes produtos devem fazer-se a um preço igual ou superior ao preço mínimo fixado para o produto em causa.
2. As regras de execução do n.o 1 são aprovadas pela Comissão, tendo em conta as obrigações decorrentes de acordos celebrados pela Comunidade nos termos do n.o 2 do artigo 300.o do Tratado.
Secção VI
Aperfeiçoamento passivo
Artigo 174.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento passivo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou correr o risco de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento passivo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento passivo para produtos dos sectores dos cereais, do arroz, da carne de bovino, da carne de suíno, da carne de ovino e de caprino, e da carne de aves de capoeira. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros serão notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da OCM, o recurso ao regime de aperfeiçoamento passivo relativamente aos produtos a que se refere o n.o 1 pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
PARTE IV
REGRAS DE CONCORRÊNCIA
CAPÍTULO I
Regras aplicáveis às empresas
Artigo 175.o
Aplicação dos artigos 81.o a 86.o do Tratado
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, os artigos 81.o a 86.o do Tratado, bem como as disposições tomadas em sua execução, aplicam-se, sob reserva do disposto no artigo 176.o do presente regulamento, a todos os acordos, decisões e práticas a que se referem o n.o 1 do artigo 81.o e o artigo 82.o do Tratado, relativos à produção ou ao comércio dos produtos a que se referem as alíneas a) a h), k) e m) a u) do n.o 1 do artigo 1.o e o n.o 3 do artigo 1.o do presente regulamento.
Artigo 176.o
Excepções
1. O n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não é aplicável aos acordos, decisões e práticas a que se refere o artigo 175.o do presente regulamento que sejam parte integrante de uma organização nacional de mercado ou que sejam necessários à realização dos objectivos enunciados no artigo 33.o do Tratado.
O n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não é aplicável, em especial, aos acordos, decisões e práticas dos agricultores, associações de agricultores ou associações destas associações de um único Estado-Membro, na medida em que, sem incluir a obrigação de praticar um preço idêntico, digam respeito à produção ou à venda de produtos agrícolas ou à utilização de instalações comuns de armazenagem, de tratamento ou de transformação de produtos agrícolas, a menos que a Comissão verifique que, desse modo, é excluída a concorrência ou ficam comprometidos os objectivos do artigo 33.o do Tratado.
2. Após ter consultado os Estados-Membros e ouvido as empresas ou associações de empresas interessadas, bem como qualquer outra pessoa singular ou colectiva cuja audição considere adequada, a Comissão, sob reserva do controlo pelo Tribunal de Justiça, tem competência exclusiva para verificar, por meio, de decisão, que será publicada, quais os acordos, decisões e práticas que satisfazem as condições previstas no n.o 1.
A Comissão procede a essa verificação, quer por sua própria iniciativa, quer a pedido de uma autoridade competente de um Estado-Membro ou de uma empresa ou associação de empresas interessadas.
3. A publicação da decisão referida no primeiro parágrafo do n.o 2 deve mencionar as partes interessadas e o essencial da decisão. Deve acautelar o interesse legítimo das empresas na protecção dos seus segredos comerciais.
Artigo 177.o
Acordos e práticas concertadas no sector do tabaco
1. O n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não é aplicável aos acordos e práticas concertadas das organizações interprofissionais reconhecidas no sector do tabaco, destinados à realização dos objectivos enumerados na alínea c) do artigo 123.o do presente regulamento, desde que:
a)
Os acordos e as práticas concertadas tenham sido notificados à Comissão;
b)
A Comissão, no prazo de três meses a contar da notificação de todos os elementos de apreciação necessários, não tenha declarado a incompatibilidade destes acordos ou práticas concertadas com as regras de concorrência comunitárias.
Os referidos acordos e práticas concertadas não podem ser aplicados durante esse prazo de três meses.
2. Os acordos e práticas concertadas são declarados contrários às regras de concorrência comunitárias nos seguintes casos:
a)
Se puderem dar origem a qualquer forma de compartimentação de mercados na Comunidade;
b)
Se puderem prejudicar o bom funcionamento da organização de mercado;
c)
Se puderem criar distorções de concorrência que não sejam indispensáveis para alcançar os objectivos da política agrícola comum prosseguidos pela acção da organização interprofissional;
d)
Se implicarem a fixação de preços ou de quotas, sem prejuízo das medidas tomadas pelas organizações interprofissionais no âmbito da aplicação de disposições específicas da regulamentação comunitária;
e)
Se puderem criar discriminações ou eliminar a concorrência relativamente a uma parte substancial dos produtos em causa.
3. Se, após o termo do prazo de três meses referido na alínea b) do n.o 1, a Comissão verificar que as condições de execução do presente capítulo não estão preenchidas, aprovará, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, uma decisão que estabeleça que o n.o 1 do artigo 81.o do Tratado é aplicável ao acordo ou prática em causa.
Essa decisão não é aplicável antes do dia da sua notificação à organização interprofissional em causa, excepto se esta tiver transmitido informações incorrectas ou utilizado abusivamente a isenção prevista no n.o 1.
Artigo 178.o
Carácter obrigatório de acordos e práticas concertadas para não membros no sector do tabaco
1. As organizações interprofissionais no sector do tabaco podem solicitar que, nas zonas em que exercem as suas actividades, alguns dos seus acordos ou práticas concertadas sejam tornados obrigatórios, durante um período limitado, para os operadores individuais e agrupamentos do sector económico em causa não membros dos ramos profissionais por elas representados.
Para obterem uma extensão da aplicação das suas regras, as organizações interprofissionais devem representar pelo menos dois terços da produção e/ou comércio em causa. Caso o projecto de extensão das regras tenha um âmbito inter-regional, as organizações interprofissionais devem comprovar um mínimo de representatividade em relação a cada um dos ramos associados, em cada uma das regiões abrangidas.
2. As regras para as quais é solicitada uma extensão do âmbito de aplicação devem estar em vigor há, pelo menos um ano, e incidir num dos seguintes elementos:
a)
Conhecimento da produção e do mercado;
b)
Definição de qualidades mínimas;
c)
Utilização de métodos de cultivo compatíveis com a protecção do ambiente;
d)
Definição de normas mínimas de embalagem e apresentação;
e)
Utilização de sementes certificadas e controlo de qualidade.
3. A extensão da aplicação das regras está sujeita à aprovação da Comissão.
Artigo 179.o
Regras de execução aplicáveis a acordos e práticas concertadas no sector do tabaco
A Comissão estabelece as regras de execução dos artigos 177.o e 1718.o, designadamente as regras aplicáveis em matéria de notificação e publicação.
CAPÍTULO II
Regras relativas às ajudas estatais
Artigo 180.o
Aplicação dos artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, e designadamente com excepção das ajudas estatais referidas no artigo 182.o do presente regulamento, os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos a que se referem as alíneas a) a h), k) e m) a u) do n.o 1 do artigo 1.o e o n.o 3 do artigo 1.o do presente regulamento.
Artigo 181.o
Disposições específicas para o sector do leite e produtos lácteos
Sob reserva do n.o 2 do artigo 87.o do Tratado, são proibidas as ajudas cujo montante seja determinado em função do preço ou da quantidade dos produtos enumerados na Parte XVI do Anexo I do presente regulamento.
São igualmente proibidas as medidas nacionais que permitam uma perequação entre os preços dos produtos enumerados na Parte XVI do Anexo I do presente regulamento.
Artigo 182.o
Disposições nacionais específicas
1. Sob reserva de autorização da Comissão, podem ser concedidas ajudas à produção e comercialização de carne de rena e dos respectivos produtos (códigos NC ex 0208 e ex 0210) pela Suécia e pela Finlândia, na medida em que tal não implique qualquer aumento dos níveis tradicionais de produção.
2. Sob reserva de autorização da Comissão, a Finlândia pode conceder ajudas para, respectivamente, determinadas quantidades de sementes e determinadas quantidades de sementes de cereais produzidas apenas nesse Estado-Membro, em virtude das suas condições climáticas específicas.
3. Os Estados-Membros que reduzam a sua quota de açúcar de mais de 50% da quota de açúcar fixada em 20 de Fevereiro de 2006 no Anexo III ao Regulamento (CE) n.o 318/2006 podem conceder uma ajuda estatal temporária durante o período pelo qual está a ser paga a ajuda transitória aos produtores de beterraba açucareira nos termos do Capítulo 10-F do Título IV do Regulamento (CE) n.o 1782/2003. A Comissão decide, com base no pedido do Estado-Membro em causa, do montante total da ajuda estatal disponível para esta medida.
No caso da Itália, a ajuda temporária a que se refere o primeiro parágrafo não pode exceder um total de EUR 11 por campanha de comercialização e por tonelada de beterraba açucareira, a conceder aos produtores de beterraba açucareira e ao transporte de beterraba açucareira.
A Finlândia pode conceder aos produtores de beterraba açucareira uma ajuda no montante máximo de EUR 350 por hectare e por campanha de comercialização.
Os Estados-Membros em causa devem informar a Comissão, no prazo de 30 dias a contar do final de cada campanha de comercialização, do montante da ajuda estatal efectivamente concedida nessa campanha de comercialização.
4. Sem prejuízo da aplicação do n.o 1 do artigo 88.o e do primeiro período do n.o 3 do artigo 88.o do Tratado, até 31 de Dezembro de 2010, a Alemanha pode conceder ajudas, no âmbito do monopólio alemão do álcool, relativamente aos produtos comercializados pelo monopólio, após transformação, como álcool etílico de origem agrícola abrangido pelo Anexo I do Tratado. O montante total da ajuda não pode exceder EUR 110 milhões anuais.
A Alemanha apresenta anualmente à Comissão, antes de 30 de Junho, um relatório sobre o funcionamento do sistema.
PARTE V
DISPOSIÇÕES ESPECÍFICAS PARA CERTOS SECTORES
Artigo 183.o
Imposição para promoção no sector do leite e dos produtos lácteos
Sem prejuízo da aplicação dos artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado prevista no artigo 180.o do presente regulamento, os Estados-Membros podem cobrar aos seus produtores de leite uma imposição para promoção sobre as quantidades de leite ou de equivalente-leite comercializadas, a fim de financiar medidas relativas à promoção do consumo na Comunidade, ao alargamento dos mercados do leite e produtos lácteos e à melhoria da qualidade.
Artigo 184.o
Relatórios sectoriais
A Comissão apresenta um relatório:
1.
Ao Conselho, antes de 30 de Setembro de 2008, sobre o sector das forragens secas, com base numa avaliação das disposições do presente regulamento, que aborde em especial a evolução das áreas de leguminosas e de outras forragens verdes, a produção de forragens secas e as economias de combustíveis fósseis obtidas. O relatório será eventualmente acompanhado de propostas adequadas;
2.
Ao Parlamento Europeu e ao Conselho, de três em três anos e pela primeira vez até 31 de Dezembro de 2010, sobre a aplicação das medidas relativas ao sector da apicultura estabelecidas na Parte II, Título I, Capítulo IV, Secção VI.
3.
Ao Parlamento Europeu e ao Conselho, antes de 31 de Dezembro de 2009, sobre a aplicação da derrogação prevista no n.o 4 do artigo 182.o relativamente ao monopólio alemão do álcool, que inclua uma avaliação das ajudas concedidas no âmbito desse monopólio, juntamente com as propostas adequadas.
Artigo 185.o
Registo de contratos no sector do lúpulo
1. Todos os contratos de entrega de lúpulo produzido na Comunidade celebrados entre um produtor ou uma organização de produtores, por um lado, e um comprador, por outro, são registados por organismos designados para o efeito por cada Estado-Membro produtor.
2. Os contratos de entrega de quantidades determinadas a preços acordados durante um período que abranja uma ou mais colheitas, celebrados antes de 1 de Agosto do ano da primeira colheita abrangida, designam-se por «contratos firmados antecipadamente». Estes contratos são registados separadamente.
3. Os dados objecto de registo só podem ser utilizados para efeitos do presente regulamento.
4. A Comissão aprova as regras de execução relativas ao registo de contratos de fornecimento de lúpulo.
Artigo 186.o
Perturbações dos preços no mercado interno
A Comissão pode adoptar as medidas necessárias em presença das situações a seguir indicadas, se forem susceptíveis de perdurar, perturbando assim ou ameaçando perturbar, os mercados:
a)
No que se refere aos produtos dos sectores do açúcar, do lúpulo, da carne de bovino e da carne de ovino e de caprino, em caso de subida ou descida sensível dos preços de qualquer desses produtos no mercado comunitário;
b)
No que se refere aos produtos dos sectores da carne de suíno, dos ovos e da carne de aves de capoeira, e relativamente ao azeite, em caso de subida sensível dos preços de qualquer desses produtos no mercado comunitário.
Artigo 187.o
Perturbações causadas pelas cotações ou pelos preços no mercado mundial
Se, no que se refere aos produtos dos sectores dos cereais, do arroz, do açúcar e do leite e produtos lácteos, as cotações ou os preços, no mercado mundial, de um ou vários produtos atingirem um nível que perturbe, ou ameace perturbar, o abastecimento do mercado comunitário e essa situação for susceptível de perdurar ou de se agravar, a Comissão pode adoptar as medidas necessárias para o sector em causa. A Comissão pode, designadamente, suspender os direitos de importação, no todo ou em parte, para certas quantidades.
Artigo 188.o
Condições relativas às medidas a aplicar em caso de perturbação e regras de execução
1. As medidas previstas nos artigos 186.o e 187.o podem ser adoptadas:
a)
Desde que quaisquer outras medidas ao abrigo do presente regulamento se afigurem insuficientes;
b)
Tendo em conta as obrigações decorrentes dos acordos celebrados nos termos do n.o 2 do artigo 300.o do Tratado.
2. As regras de execução dos artigos 186.o e 187.o podem ser aprovadas pela Comissão.
Artigo 189.o
Comunicações no sector do álcool etílico
1. Em relação aos produtos do sector do álcool etílico, os Estados-Membros comunicam à Comissão as seguintes informações:
a)
A produção de álcool etílico de origem agrícola, expressa em hectolitros de álcool puro, discriminada por produto alcoolígeno utilizado;
b)
O escoamento de álcool etílico de origem agrícola, expresso em hectolitros de álcool puro, discriminado por sector de destino;
c)
As existências de álcool etílico de origem agrícola disponíveis no Estado-Membro no final do ano anterior;
d)
Uma estimativa da produção do ano em curso.
As regras de comunicação dessas informações, nomeadamente a sua periodicidade e a definição dos sectores de destino, são adoptadas pela Comissão.
2. Com base nas informações previstas no n.o 1 e noutras de que disponha, a Comissão elabora, sem a assistência do Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 195.o, um balanço comunitário do mercado do álcool etílico de origem agrícola para o ano anterior e uma estimativa de balanço para o ano em curso.
O balanço comunitário deve incluir também informações sobre o álcool etílico de origem não agrícola. O teor exacto e as modalidades de recolha dessas informações são estabelecidos pela Comissão.
Para efeitos do presente número, entende-se por «álcool etílico de origem não agrícola» os produtos abrangidos pelos códigos NC 2207, 2208 90 91 e 2208 90 99 que não sejam obtidos a partir de um produto agrícola específico abrangido pelo Anexo I do Tratado.
3. A Comissão comunica aos Estados-Membros os balanços referidos no n.o 2.
PARTE VI
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 190.o
Disposições financeiras
O Regulamento (CE) n.o 1290/2005, bem como as respectivas disposições de execução, são aplicáveis às despesas suportadas pelos Estados-Membros no cumprimento das obrigações decorrentes do presente regulamento.
Artigo 191.o
Emergência
A Comissão adopta as medidas que, em situações de emergência, sejam necessárias e justificáveis para resolver problemas práticos específicos.
Essas medidas podem derrogar as disposições do presente regulamento, mas apenas na medida e durante o período em que for estritamente necessário.
Artigo 192.o
Intercâmbio de informações entre os Estados-Membros e a Comissão
1. Os Estados-Membros e a Comissão facultam-se mutuamente as informações necessárias para a aplicação do presente regulamento ou para a vigilância e análise do mercado e para dar cumprimento às obrigações internacionais relativas aos produtos a que se refere o artigo 1.o.
2. A Comissão adopta regras para a determinação das informações necessárias para a aplicação do n.o 1, bem como as relativas à forma, teor, periodicidade e datas-limite das mesmas e ao regime de transmissão ou disponibilização das informações e dos documentos.
Artigo 193.o
Cláusula de evasão
Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas, não é concedida qualquer vantagem ao abrigo do presente regulamento a pessoas singulares ou colectivas relativamente às quais seja estabelecido terem sido criadas artificialmente as condições requeridas para obter tais vantagens, contrariamente aos objectivos do presente regulamento.
Artigo 194.o
Controlos e medidas e sanções administrativas e respectiva comunicação
A Comissão determina:
a)
As regras relativas aos controlos administrativos e físicos a conduzir pelos Estados-Membros sobre o cumprimento de obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento;
b)
Um sistema para a aplicação de medidas e sanções administrativas em caso de incumprimento de qualquer obrigação decorrente da aplicação do presente regulamento;
c)
As regras relativas à recuperação de pagamentos indevidos resultantes da aplicação do presente regulamento;
d)
As regras relativas à comunicação das operações de controlo realizadas, bem como dos seus resultados.
As sanções administrativas a que se refere a alínea b) são estabelecidas em função da gravidade, extensão, permanência e recorrência do incumprimento constatado.
PARTE VII
REGRAS DE EXECUÇÃO, TRANSITÓRIAS E FINAIS
CAPÍTULO I
Disposições de execução
Artigo 195.o
Comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité de Gestão para a Organização Comum dos Mercados Agrícolas (a seguir designado «Comité»).
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE.
O prazo previsto no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.
Artigo 196.o
Organização do Comité
A organização das reuniões do Comité referido no artigo 195.o terá em conta, em especial, o âmbito das suas competências, a especificidade do assunto a tratar e a necessidade de incluir os conhecimentos especializados adequados.
CAPÍTULO II
Disposições transitórias e finais
Artigo 197.o
Alterações ao Regulamento (CE) n.o 1493/1999
São suprimidos os artigos 74.o a 76.o do Regulamento (CE) n.o 1493/1999.
Artigo 198.o
Alterações ao Regulamento (CE) n.o 2200/96
São suprimidos os artigos 46.o e 47.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Artigo 199.o
Alterações ao Regulamento (CE) n.o 2201/96
São suprimidos os artigos 29.o e 30.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
Artigo 200.o
Alterações ao Regulamento (CE) n.o 1184/2006
O Regulamento (CE) n.o 1184/2006 é alterado do seguinte modo:
1.
O título passa a ter a seguinte redacção:
«Regulamento (CE) n.o 1184/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006, relativo à aplicação de determinadas regras de concorrência à produção e ao comércio de certos produtos agrícolas».
2.
O artigo 1.o é passa a ter a seguinte redação:
«Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece as regras relativas à aplicabilidade dos artigos 81.o a 86.o e de certas disposições do artigo 88.o do Tratado à produção ou ao comércio dos produtos abrangidos pelo Anexo I do Tratado, com excepção dos produtos referidos nas alíneas a) a h), na alínea k) e nas alíneas m) a u) do n.o 1, bem como no n.o 3, do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1234/2007 do Conselho (69).
Artigo 1.o-A
Os artigos 81.o a 86.o do Tratado, bem como as disposições tomadas em sua execução, aplicam-se, sob reserva do artigo 2.o do presente regulamento, a todos os acordos, decisões e práticas concertadas a que se refere o n.o 1 do artigo 81.o e no artigo 82.o do Tratado relativos à produção ou ao comércio dos produtos a que se refere o artigo 1.o.
3.
O primeiro parágrafo do n.o 1 do artigo 2.o passa a ter a seguinte redacção:
«1. O disposto no n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não se aplica aos acordos, decisões e práticas a que se refere o artigo 1.o -A do presente regulamento que façam parte integrante de uma organização nacional de mercado ou que sejam necessários à realização dos objectivos enunciados no artigo 33.o do Tratado.»
4.
O artigo 3.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 3.o
O disposto no n.o 1 e no primeiro período do n.o 3 do artigo 88.o do Tratado é aplicável às ajudas concedidas em benefício da produção ou do comércio dos produtos a que se refere o artigo 1.o.»
Artigo 201.o
Revogações
1. Sob reserva do n.o 3, são revogados os seguintes regulamentos:
a)
Regulamentos (CEE) n.o 234/68, (CEE) n.o 827/68, (CEE) n.o 2517/69, (CEE) n.o 2728/75, (CEE) n.o 1055/77, (CEE) n.o 2931/79, (CEE) n.o 1358/80, (CEE) n.o 3730/87, (CEE) n.o 4088/87, (CEE) n.o 404/93, (CE) n.o 670/2003 e (CE) n.o 797/2004, a partir de 1 de Janeiro de 2008;
b)
Regulamentos (CEE) n.o 707/76, (CE) n.o 1786/2003, (CE) n.o 1788/2003 e (CE) n.o 1544/2006, a partir de 1 de Abril de 2008;
c)
Regulamentos (CEE) n.o 315/68, (CEE) n.o 316/68, (CEE) n.o 2729/75, (CEE) n.o 2759/75, (CEE) n.o 2763/75, (CEE) n.o 2771/75, (CEE) n.o 2777/75, (CEE) n.o 2782/75, (CEE) n.o 1898/87, (CEE) n.o 1906/90, (CEE) n.o 2204/90, (CEE) n.o 2075/92, (CEE) n.o 2077/92, (CEE) n.o 2991/94, (CE) n.o 2597/97, (CE) n.o 1254/1999, (CE) n.o 1255/1999, (CE) n.o 2250/1999, (CE) n.o 1673/2000, (CE) n.o 2529/2001, (CE) n.o 1784/2003, (CE) n.o 865/2004, (CE) n.o 1947/2005, (CE) n.o 1952/2005 e (CE) n.o 1028/2006, a partir de 1 de Julho de 2008;
d)
Regulamento (CE) n.o 1785/2003, a partir de 1 de Setembro de 2008;
e)
Regulamento (CE) n.o 318/2006, a partir de 1 de Outubro de 2008;
f)
Regulamentos (CEE) n.o 3220/84, (CEE) n.o 386/90, (CEE) n.o 1186/90, (CEE) n.o 2137/92 e (CE) n.o 1183/2006, a partir de 1 de Janeiro de 2009.
2. É revogada a Decisão 74/583/CEE, a partir de 1 de Janeiro de 2008.
3. A revogação dos regulamentos referidos no n.o 1 não prejudica:
a)
A manutenção em vigor dos actos comunitários aprovados com base nesses regulamentos; e
b)
A continuação da validade das alterações feitas por esses regulamentos a outros actos comunitários que não são revogados pelo presente regulamento.
Artigo 202.o
Remissões
As remissões para as disposições e os regulamentos alterados ou revogados pelos artigos 191.o a 195.o devem entender-se como sendo feitas para o presente regulamento e devem ler-se nos termos dos quadros de correspondência constantes do Anexo XXII.
Artigo 203.o
Regras transitórias
A Comissão pode adoptar as medidas necessárias para facilitar a transição das disposições dos regulamentos alterados ou revogados pelos artigos 197.o a 201.o para as estabelecidas pelo presente regulamento.
Artigo 204.o
Entrada em vigor
1. O presente regulamento entra em vigor sete dias após a sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. O presente regulamento é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008.
É, contudo, aplicável:
a)
No que se refere aos sectores dos cereais, das sementes, do lúpulo, do azeite e da azeitona de mesa, do linho e do cânhamo, do tabaco em rama, da carne de bovino, da carne de suíno, da carne de ovino e caprino, dos ovos e da carne de aves de capoeira, a partir de 1 de Julho de 2008;
b)
No que se refere ao sector do arroz, a partir de 1 de Setembro de 2008;
c)
No que se refere ao sector do açúcar, a partir de 1 de Outubro de 2008, com excepção do artigo 56.o, que é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008;
d)
No que se refere aos sectores das forragens secas e dos bichos-da-seda, a partir de 1 de Abril de 2008;
e)
No que se refere ao sector do vinho, bem como ao artigo 197.o, a partir de 1 de Agosto de 2008;
f)
No que se refere ao sector do leite e produtos lácteos, com excepção do disposto no Capítulo III do Título I da Parte II, a partir de 1 de Julho de 2008;
g)
No que se refere ao sistema de contenção da produção de leite estabelecido no Capítulo III do Título I da Parte II, a partir de 1 de Abril de 2008;
h)
No que se refere às grelhas comunitárias de classificação de carcaças a que se refere o n.o 1 do artigo 39.o, a partir de 1 de Janeiro de 2009.
Os artigos 27.o, 39.o e 172.o são aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2008 e os artigos 149.o a 152.o a partir de 1 de Julho de 2008 para todos os produtos em causa.
3. No que se refere ao sector do açúcar, o Título I da Parte II são aplicáveis até ao fim da campanha de comercialização de açúcar de 2014/2015.
4. As disposições relacionadas com o sistema de contenção da produção de leite estabelecido no Capítulo III do Título I da Parte II são aplicáveis, nos termos do artigo 66.o, até 31 de Março de 2015.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito no Luxemburgo, em 22 de Outubro de 2007.