31966L0401
P 125/2298
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 14 юни 1966 година
относно търговията със семена от фуражни култури
(66/401/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 43 и 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,
като има предвид, че производството на фуражните култури заема важно място в селското стопанство в Европейската икономическа общност;
като има предвид, че задоволителните резултати при култивирането на фуражни култури зависят до голяма степен от употребата на подходящи семена; като има предвид, че за тази цел някои държави-членки за известно време са ограничили търговията със семена на фуражни култури като използват само висококачествени семена; като има предвид, че са могли да се възползват от систематична селекция на култури, извършвана повече от няколко десетилетия, което доведе до разработване на достатъчно стабилни и унифицирани сортове фуражни култури, които поради техните характеристики обещават да са от висока стойност за съответните цели;
като има предвид, че по-голяма производителност ще бъде достигната в Общността относно отглеждането на фуражни култури, ако за избора от сортовете, разрешени да се търгуват, държавите-членки прилагат еднакви правила, които са възможно най-строги;
като има предвид, че следователно е оправдано да се ограничи търговията до някои сортове само ако потребителят е сигурен, че ще получи семена от тези сортове;
като има предвид, че някои държави-членки за тази цел прилагат сертификационни схеми, които са предназначени чрез официален контрол да осигурят идентичност и чисти сортове;
като има предвид, че такава схема вече съществува на международно ниво; като има предвид, че Организацията за икономическо сътрудничество и развитие създаде схема за сертифициране на сортове семена на фуражни култури, които са в обращение на международния пазар;
като има предвид, че е желателно да се създаде единна сертификационна схема за Общността, основана на получения опит при прилагане на тази схема и на националните схеми за този продукт;
като има предвид, че схемата следва да се прилага към търговията, както в другите държави-членки, така и на вътрешните пазари;
като има предвид, че, като общо правило, семената на фуражните култури за всякаква употреба следва да е позволено да се търгуват само ако официално са проучени и сертифицирани, в съответствие с правилата за сертифициране, като базови семена или сертифицирани семена, или в случаи на някои видове и родове, официално са проучени и одобрени като търговски семена; като има предвид, че изборът на техническите термини „базови семена“ и „сертифицирани семена“ се основава на вече съществуваща международна терминология;
като има предвид, че трябва да има одобрение на търговско семе, за да се вземе предвид фактът, че не всички родове и видове на фуражни култури за получаване на реколта вече са създали желаните сортове или достатъчни количества от семена от съществуващите видове, за да отговорят на нуждите на Общността; като има предвид, че е необходимо следователно при някои родове и видове да се одобрят семената на фуражни култури, които не са от тези видове, но които отговарят на изискванията във всяко друго отношение;
като има предвид, че семената от фуражни култури, които не са пуснати на пазара с оглед на тяхното по-малко икономическо значение, са предмет на общностни правила; като има предвид, че държавите-членки трябва да запазят правото такива семена да бъдат предмет на специални разпоредби;
като има предвид, че общностните правила не следва да се прилагат към семена, предназначени за износ в трети страни;
като има предвид, че за да се подобри не само родовото качество на общностните семена от фуражни култури, но също и външните характеристики, някои изисквания следва да се определят като аналитична чистота на отглеждане;
като има предвид, че за да се осигури идентичност на семената трябва да се установят общностните правила за опаковане, подбор, запечатване и маркиране; като има предвид, че за тази цел етикетите следва да посочват необходимите данни, както за официалния контрол, така и за информация за потребителя и следва ясно да показват факта на сертифициране от Общността на сертифицираното семе от различните категории;
като има предвид, че някои държави-членки се нуждаят от смески от семена от фуражни култури от няколко рода и вида за специална употреба; като има предвид, че за да се предвидят тези нужди, държавите-членки следва да имат право да одобряват смеските при определени условия;
като има предвид, че, за да се осигури така че както изискванията за качеството на семената, така и разпоредбите за осигуряване на идентичност на семената са спазвани по време на търгуването, държавите-членки трябва да предвидят разпоредби за подходящ контрол;
като има предвид, че, за да се изпълнят тези изисквания, без да се засяга член 36 от Договора, те не трябва да са предмет на търговски ограничения, различни от тези, предвидени от правилата на Общността;
като има предвид, че през първата фаза, до създаване на общ каталог на сортовете, разрешените ограничения следва да включват правото на държавите-членки да ограничават търговията на сертифицирани семена до тези сортове, които са със стойност за отглеждане и употреба на тяхната собствена територия;
като има предвид, че съгласно някои условия, семена, размножени в друга страна от базовите семена, сертифицирани в държава-членка, следва да се признаят като еквивалентни на семената, размножени в тази държава-членка;
като има предвид, че, от друга страна, следва да се създаде разпоредба за разрешаване на търговия в рамките на Общността със семена от фуражни култури, събрани в трети страни, само ако такива семена отговарят на същите условия, както сертифицираните семена или официално одобрени като търговски семена в рамките на Общността и отговарящи на правилата на Общността;
като има предвид, че през периоди, през които е трудно да се получи доставка на сертифицирани семена от различните категории или на търговски семена, семена, отговарящи на по-малко строги изисквания, следва временно да бъдат разрешени за търговия;
като има предвид, че, за да се хармонизират техническите методи на сертифициране, използвани в различните държави-членки, и да може да се направят сравнения в бъдеще между семена, сертифицирани в рамките на Общността и тези от трети страни, следва да се създадат опитни полета в Общността в държавите-членки, за да се позволи годишен последващ контрол на семена от различните категории на „сертифицирано семе“;
като има предвид, че Комисията следва да бъде поверена задачата да приеме някои мерки за прилагане на настоящата директива; като има предвид, че, за да се улесни въвеждането на предложените мерки, следва да се предвиди процедура за създаване на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянен комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива се прилага за семена от фуражни култури, търгувани в рамките на Общността, независимо от употребата, за която отглежданите семена са предназначени.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:
А.
Фуражни култури: култури от следните родове и видове:
a) Gramineae
Житни треви
Agrostis spec.
- полевица
Alopecurus pratensis L.
- ливадна лисича опашка
Arrenatherum elatius (L.) J. и C. Presl.
- висок френски райграс
Dactylis glomerata L.
- ежова главица
Festuca arundinacea Schreb.
- власатка тръстиковидна
Festuca ovina L.
- власатка овча
Festuca pratensis Huds.
- власатка ливадна
Festuca rubra L.
- власатка червена
Lolium spec.
- райграс
Phleum pratense L.
- ливадна тимотейка
Poa spec.
- метлица
Trisetum flavescens (L.) Pal. Beauv.
- златна трева
б) Leguminosae
- бобови
Lotus corniculatus L.
- звездан (лотус)
Lupinus spec. с изключение на Lupinus perennis L.
- лупина с изключение на многогодишната лупина
Medicago lupulina L.
- люцерна хмелна
Medicago sativa L.
- люцерна обикновена
Medicago varia Martyn
- люцерна
Onobrychis sativa L.
- еспарзета
Pisum arvense L. (полски)
- грах фуражен
Trifolium hybridum L.
- детелина розова (шведска)
Trifolium incarnatum L.
- детелина
Trifolium pratense L.
- детелина ливадна (червена)
Trifolium repens L.
- детелина пълзяща (бяла)
Vicia spec. с изключение на Vicia faba major L.
- бакла с изключение на ситна бакла
Б.
Базови семена:
1.
Семена от селекционирани сортове: семена
а)
които са били произведени под отговорността на селекционера, според приетите практики за поддържане на сорта;
б)
които са предназначени за производство на семена от категорията „сертифицирани семена“;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, отговарят задоволително на изискванията по приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е установено, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
2.
Семена от местни сортове: семена
а)
които са били произведени под официален контрол от материал официално приет като принадлежащ към местен сорт на едно или повече стопанства, разположени в рамките на ясно очертан регион на произход;
б)
които са предназначени за производство на семена от категорията „сертифицирани семена“;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, отговарят на изискванията по приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е установено, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
В.
Сертифицирани семена: семена
а)
които са произведени директно от базови семена или сертифицирани семенаот даден сорт;
б)
които са предназначени за производството на семена от категорията „сертифицирани семена“ или от растения;
в)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, буква б), отговарят на изискванията по приложения I и II за сертифицирани семена; и
г)
за които е установено чрез официално изпитване, че удовлетворяват гореспоменатите условия.
Г.
Търговски семена: семена
а)
които имат доказана идентичност към видовете;
б)
които, при спазване на разпоредбите на член 4, буква б) отговарят задоволително на условията, предвидени в приложение II за търговски семена; и
в)
за които е установено чрез официално изпитване, че отговарят на гореспоменатите условия;
Д.
Официални мерки: мерките, предприемани от
а)
държавни органи, или
б)
всяко юридическо лице, регулирано от публичното или частното право, действащо под отговорността на държавата, или
в)
в случай на подпомагащи дейности, които са също предмет на държавен контрол, от всяко физическо лице, официално определено за тази цел,
при условие че лицата, посочени в букви б) и в) не са лично облагодетелствани от подобни мерки.
Член 3
1. Държавите-членки трябва да осигурят, че семената от
Dactylis glomerata L.- ежова главица
Festuca arundinacea Schreb. - власатка тръстиковидна
Festuca pratensis Huds. - власатка ливадна
Festuca rubra L.- власатка червена
Lolium spec. - райграс
Phleum pratense L. - ливадна тимотейка
Medicago sativa L.- люцерна обикновена
Medicago varia Martyn - люцерна
Pisum arvense L. - грах фуражен (полски) и
Trifolium repens L. - пълзяща детелина (бяла)
не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“ и освен ако не отговарят на изискванията, определени в приложение II.
2. Държавите-членки предвиждат, че семената от фуражни култури, от родове и видове, различни от описаните в параграф 1, не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“, сертифицирани семена „или“ търговски семена „и освен ако не отговарят на условията, определени в приложение II.“
3. Комисията може, съгласно процедурата, установена в член 21, да предвиди след определени дати, семената от фуражни родове и видове растения, различни от описаните в параграф 1, да не могат да бъдат търгувани, освен ако не са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“.
4. Държавите-членки гарантират, че официалните изпитвания са проведени в съответствие с настоящите международни методи, доколкото такива методи съществуват.
5. Държавите-членки може да предвидят дерогации от разпоредбите на параграфи 1 и 2:
а)
за отгледани семена на размножения преди базовите семена;
б)
за тестове или научни цели;
в)
за селекция;
г)
за израснали семена, търгувани за преработка, при условие че идентичността на семената е гарантирана.
Член 4
Въпреки това, държавите-членки, чрез дерогация от член 3, могат:
а)
да разрешат официалното сертифициране и търговия на базови семена, които не отговарят на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта; подобна дерогация може също да се предостави по отношение на сертифицираните семена от Тrifolium pratense, когато тези семена са предназначени за по-нататъшно производство на сертифицирани семена.
В случаите по-горе, всички необходими мерки трябва да се вземат така, че доставчикът да гарантира специфичната кълняемост на семената, като посочи на специален етикет, носещ името, адреса му и референтния номер на партидата семена;
б)
за да се предложат семената неотложно на пазара, независимо от факта, че официалното изпитване за спазване на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта, не е приключило, да разрешат официалното сертифициране или официалното допускане и търговията до първия купувач на семена от категориите „базови“, „сертифицирани“ или „търговски семена“. Сертифицирането или допускането се предоставя само при представяне на предварителен доклад за анализ на семената, при условие че са дадени името и адреса на първия получател на семената; всички взети необходими мерки трябва да осигурят доставчикът да гарантира кълняемостта, установена във предварителния анализ; тази кълняемост за търговски цели трябва да бъде отразена върху специален етикет, носещ името, адреса на доставчика и референтен номер на партидата семена.
Тези разпоредби не се прилагат за семената, внесени от трети страни, освен ако не е предвидено друго в член 15 по отношение на размножаване извън Общността.
Член 5
Държавите-членки могат, по отношение на условията, определени в приложения I и II, да налагат допълнителни или по-строги изисквания за сертифицирането на семена и изпитването на търговски семена, произведени на тяхна собствена територия.
Член 6
1. Всяка държава-членка съставя списък със сортовете фуражни култури, официално приети за сертифициране на нейна територия; списъкът съдържа главните морфологични или физиологични характеристики, от които сортовете растения, пряко произхождащи от семена от категорията „сертифицирани семена“, могат да се разграничават един от друг, както и официално установеният максимален брой размножения, приети за сертифициране, произлезли от базовите семена на всеки сорт. В случай на местни видове списъкът посочва региона на произход.
2. В случай на хибридни и синтетични сортове органите, отговарящи за допускането и сертифицирането, се информират относно генеалогичните съставки. Държавите-членки гарантират, че резултатите от прегледа и описанието на генеалогичните съставки са поверителни, ако селекционерът поиска това.
3. Даден сорт се приема за сертифициране, само ако е установено чрез официални или официално контролирани изпитвания, по-специално изпитвания при отглеждането, че сортът е достатъчно единен и стабилен.
4. Приетите сортове се проверяват официално на редовни интервали. Ако някое от условията за приемане за сертифициране не е изпълнено, приемането се отменя, а сортът се заличава от списъка.
5. Тези списъци и всички промени към тях се изпращат незабавно на Комисията, която ги съобщава на другите държави-членки.
Член 7
1. Държавите-членки изискват за проверката на сортове, изпитването на семена за сертифициране и за изпитването на търговски семена, да се вземат проби по официален ред в съответствие с подходящи методи.
2. За изпитването на семена за сертифициране и изпитването на търговски семена, пробите трябва да се вземат от хомогенни партиди; максималното тегло на партидите и минималното тегло на пробите са посочени в приложение III.
Член 8
1. Държавите-членки изискват базовите семена, сертифицираните семена и търговски семена да бъдат търгувани само в задоволително хомогенни партиди и в запечатани контейнери, по отношение на описаните в членове 9 и 10 начини на запечатване и маркиране.
2. Държавите-членки могат, за търговията на малки количества семена до крайния потребител, да предвидят дерогации от условията в параграф 1, по отношение на пакетиране, пломбиране и маркиране.
Член 9
1. Държавите-членки изискват опаковките на базови, сертифицирани семена и търговски семена, да се запечатват официално или под официален надзор, по начин да не могат да бъдат отворени, без да се наруши целостта на печата и да не може да се прикрепи отново.
2. Опаковките не се запечатват отново, освен по официален път. Ако опаковките са запечатани отново, фактът за повторното запечатване, датата на това запечатване и отговорните органи за това се отбелязват на етикета, съгласно член 10, параграф 1.
Член 10
1. Държавите-членки изискват за опаковките на базови, сертифицирани семена и търговски семена:
а)
етикетирането да е от външната страна с официален етикет, на един от официалните езици на Общността, в съответствие с изискванията от приложение IV; цветът на етикета трябва да бъде бял за базовите семена, син за сертифицираните първо размножение след базовите семена, червен за сертифицираните семена от следващи размножения след базовите семена и тъмножълт за търговските семена; за търговия в други държави-членки етикетът съдържа датата, на която официалният печат е положен. В случаите по член 4, буква а), в които базовите семена или сертифицираните семена не отговарят на условията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта, този факт се отбелязва на етикета.
б)
да съдържат официален документ в същия като на етикета цвят, съдържащ същата информация, изисквана съгласно приложение IV. Същият документ не е необходим, ако информацията е отпечатана по незаличим начин на контейнера.
2. Държавите-членки могат:
а)
да изискват при всички случаи датата, на която е прикрепен печатът, да бъде посочена на етикета.
б)
да предвиждат, при малки опаковки, дерогации от разпоредбите на параграф 1.
Член 11
Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да изискват, в случаи, различни от тези съгласно член 4, контейнери с базови семена, сертифицирани семена или търговски семена, независимо дали семената са произведени на тяхна територия или са внесени, ако семената се търгуват на тяхна територия, да носят етикет на доставчика.
Член 12
Държавите-членки изискват всяка химична обработка на базовите, сертифицирани семена или търговски семена да бъде посочена или на официалния етикет, или на етикета на доставчика, върху контейнера или вътре в него.
Член 13
1. Държавите-членки може да разрешат търговия със семена на фуражни култури под формата на смески, съставени от различни родове и видове от семена от фуражни култури, или смески, съдържащи семена от растения, които не са фуражни култури по смисъла на настоящата директива, при условие че различните компоненти от смеските, преди смесване, съответстват на търговските разпоредби, приложими към тях.
2. Разпоредбите на членове 8, 9 и 11 се прилагат, както и тези от член 10, освен това че за смесените семена използваният етикет е зелен.
Член 14
1. Държавите-членки гарантират, че базовите семена и сертифицираните семена, които са официално сертифицирани и чиито контейнери са официално маркирани и запечатани, както е предвидено в настоящата директива, и търговските семена, чиито контейнери са официално маркирани и запечатани, както е предвидено в настоящата директива, не са предмет на никакви търговски ограничения по отношение на техните характеристики, условия на проверка, маркиране и запечатване, различни от тези, предвидени в настоящата директива.
2. Държавите-членки могат:
а)
когато не са били взети мерки от Комисията съгласно член 3, параграф 3 и такива мерки не са влезли в сила, да предвидят след определени дати семена от родове и видове фуражни култури, различни от тези, включени в член 3, параграф 1, да не може да се търгуват, освен ако са официално сертифицирани като „базови семена“ или „сертифицирани семена“;
б)
да приемат разпоредби относно максимално съдържание на влага, прието за търговия;
в)
да ограничат търговията на сертифицирани семена от фуражни култури до тези от първо размножение след базови семена;
г)
до въвеждането на общ каталог на сортовете, което трябва да стане не по-късно от 1 януари 1970 г., да ограничат търговията със семена от фуражни култури до тези сортове, които са включени в национален списък, основан на значението им за отглеждане и използване на тяхна територия; условията за включване в този списък за сортовете, произхождащи от други държави-членки, са същите като тези за националните сортове.
Член 15
Държавите-членки предвиждат, че семената от фуражни култури, които са произведени директно от базови семена, сертифицирани в една държава-членка и събрани в друга държава-членка или в трета страна, трябва да се считат за еднакви със сертифицираните семена от първо размножение, произведени от базови семена, събрани в държавата, която е произвела базовите семена, ако тези семена са преминали през полева инспекция, отговаряща на условията, определени в приложение I и ако официалното изпитване е показало, че условията, установени в приложение II за сертифицирани семена, са изпълнени.
Член 16
1. Съветът с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, определя дали:
а)
в случая, предвиден в член 15, полевата инспекция в трета страна отговаря на условията, определени в приложение I;
б)
семена от фуражни култури, които са били събрани в трета страна и предлагат същите гаранции по отношение на техните характеристики и мерките за тяхното изпитване, за осигуряване на идентичността, за маркиране и за контрол, са еквивалентни в това отношение на базовите семена, сертифицираните семена или търговските семена, събрани в Общността и спазващи разпоредбите на настоящата директива.
2. Докато Съветът вземе решение съгласно параграф 1, държавите-членки могат сами да вземат решение. Това право се погасява на 1 юли 1969 г.
Член 17
1. С цел избягване на временни затруднения в основното снабдяване с базови, сертифицирани или търговски семена, които се появяват в една или повече държави-членки и които по друг начин не могат да бъдат преодолени в Общността, Комисията като действа в съответствие с процедурата, определена в член 21, разрешава на една или повече държави-членки да приемат за търговия за период, определен от Комисията, семена от категории, удовлетворяващи по-малко строги изисквания.
2. Категорията на семената от всеки даден сорт трябва да бъде изписана на официалния етикет; във всички останали случаи официалният етикет трябва да бъде този, предвиден за търговските семена. Етикетът на семената трябва винаги да посочва, когато въпросните семена отговарят на категория, отговаряща на по-занижени изисквания.
Член 18
Настоящата директива не се прилага за семена от фуражни култури, които са предназначени за износ за трети страни.
Член 19
Държавите-членки вземат подходящите мерки за извършването на официални проверки по време на търговията със семена от фуражни култури, най-малко чрез вземане на на проби, за да се провери спазването на условията на настоящата директива.
Член 20
1. В рамките на Общността се определят сравнителни опитни полета, върху които всяка година се извършва последваща проверка на пробите от сертифицираните семена от фуражни култури, взети по време на контролно пробовземане; тези полета са предмет на инспекция от Комитета, посочен в член 21.
2. Тези сравнителни изпитвания трябва, по време на първия етап, да бъдат използвани за хармонизиране на техническите методи за сертифициране, за да се получат еквивалентни резултати. Когато тази цел е постигната, за сравнителните изпитвания се изготвят годишни доклади, които се изпращат като поверителни на държавите-членки и Комисията. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 12, определя датата за първия доклад.
3. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 21, създава необходимите разпоредби за провеждането на сравнителните изпитвания. Семената от фуражни култури, които са били събрани в трети страни, могат да бъдат включени в сравнителните изпитвания.
Член 21
1. Когато трябва да се следва процедурата, определена в настоящия член, Постоянният комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство (оттук нататък наричан „Комитетът“), създаден с Решение на Съвета от 14 юни 1966 г. (2), се сезира от председателя по неговата инициатива или по молба на представителя на държава-членка.
2. В рамките на Комитета гласовете на държавите-членки се претеглят съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. Представителят на Комисията представя проект за мерките, които следва да бъдат приети. Комитетът трябва да представи своето становище по тези мерки в срок, определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса. За становището е необходимо мнозинство от 12 гласа.
4. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не съответстват на становището на Комитета, те се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отложи прилагането на приетите от нея мерки за не повече от един месец от датата на съобщението.
Съветът с квалифицирано мнозинство може да вземе различно решение в рамките на един месец.
Член 22
Настоящата директива не засяга разпоредбите на националните законодателства, обосновани с оглед защитата на здравето и живота на хората и животните, защитата на растенията или закрилата на индустриалната и търговската собственост.
Член 23
Държавите-членки, не по-късно от 1 юли 1968 г., въвеждат в сила законовите, подзаконовите или административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с разпоредбите на член 14, параграф 1 и не по-късно от 1 юли 1969 г.- тези, които са необходими, за да се съобразят с другите разпоредби от настоящата директива и нейните приложения. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 24
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 юни 1966 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 14 de Junho de 1966 relativa à comercialização de sementes de plantas forrageiras
(66/401/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 43°. e 100°.,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
(1) JO n°. 109 de 9.7.1964, p. 1751/64.
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social,
Considerando que a produção de plantas forrageiras ocupa um lugar importante na agricultura da Comunidade Económica Europeia;
Considerando que na cultura de plantas forrageiras os resultados satisfatórios dependem em larga medida da utilização de sementes adequadas; que com essa finalidade alguns Estados-membros limitaram, desde há algum tempo, o comércio de sementes de plantas forrageiras à das sementes de alta qualidade que beneficiam do resultado dos trabalhos de selecção sistemática das plantas prosseguidos desde há várias dezenas de anos, tendo conseguido obter variedades de plantas forrageiras suficientemente estáveis e homogéneas cujas características permitem que se prevejam vantagens substanciais relativamente às utilizações previstas;
Considerando que será obtida na Comunidade maior produtividade através da aplicação pelos Estados-membros de regras unificadas e tão rigorosas quanto possível no que respeita à escolha das variedades admitidas na comercialização;
Considerando, todavia, que limitar o comércio a certas variedades só se justifica na medida em que exista, simultaneamente, para o agricultor a garantia de que obterá desses mesmos tipos e variedades;
Considerando que, para isso, certos Estados aplicam sistemas de certificação que têm por objectivo garantir a identidade e a pureza das variedades através dum controlo oficial;
Considerando que tais sistemas existem já no plano internacional; que a Organização de Cooperação e de Desenvolvimento Económicos elaborou um sistema de certificação varietal das sementes de plantas forrageiras destinadas ao comércio internacional;
Considerando que convém estabelecer, em relação à Comunidade, um sistema de certificação unificado baseado nas experiências adquiridas através da aplicação deste sistema e dos sistemas nacionais na matéria;
Considerando que convém que um tal sistema seja aplicável tanto ao comércio entre os Estados-membros como ao comércio nos mercados nacionais;
Considerando que, regra geral, as sementes de plantas forrageiras, seja qual for a sua utilização como tais, só devem poder comercializados se, de acordo com as regras de certificação, tiverem sido oficialmente examinadas e certificadas como sementes de base ou sementes certificadas ou, em relação a certos géneros e espécies, oficialmente examinados e admitidas como sementes comerciais; que a escolha das expressões técnicas «sementes de base» e «sementes certificadas» se baseia na terminologia international já existente;
Considerando que convém, admitir sementes comerciais para atender a que ainda não existem, relativamente a todos os géneros e espécies de plantas forrageiras com importância para a cultura, as variedades desejadas ou sementes das variedades existentes em quantidades bastantes para cobrir todas as necessidades da Comunidade; que, por isso, é necessário, relativamente a certos géneros e espécies, admitir sementes das plantas forrageiras que não pertencem a uma variedade mas que obedecem às outras condições da regulamentação;
Considerando que convém que as sementes de plantas forrageiras não comercializadas sejam excluídas do campo de aplicação das regras comunitárias, dada a sua fraca importância económica; que não deve ser afectado o direito dos Estados-membros a impor normas especiais a tais sementes;
Considerando que convém não aplicar as regras comunitárias às sementes para as quais se prove que se destinam à exportação para países terceiros;
Considerando que, para melhorar, além do valor genético, a qualidade exterior das sementes de plantas forrageiras da Comunidade, devem ser previstas certas condições no que respeita à pureza específica e a faculdade germinativa;
Considerando que para assegurar a identidade das sementes devem ser fixadas regras comunitárias relativas à embalagem, à colheita de amostras, ao fecho e à marcação; que, para isso, nas etiquetas devem constar as indicações necessárias para o exercício do controlo oficial, bem como a informação para o utilizador e se deve evidenciar o carácter comunitário da certificação das sementes certificadas das diferentes categorias.
Considerando que certos Estados- membros, com vista a utilizações particulares necessitam de misturas de sementes de plantas forrageiras de vários géneros e espécies; que, para ter em conta essas necessidades, os Estados- membros devem ser autorizados a admitir tais misturas sob certas condições;
Considerando que, para se garantir na comercialização a observância das condições relativas à qualidade das sementes e das disposições que asseguram a sua identidade, os Estados-membros devem prever disposições adequadas de controlo;
Considerando que as sementes que obedecem a essas condições só devem ser submetidas a restrições de comercialização previstas pelas regras comunitárias, sem prejuízo da aplicação do artigo 36°. do Tratado;
Considerando que convém, numa primeira fase e até ao estabelecimento de um catálogo comum de variedades, que nessas restrições se inclua nomeadamente o direito dos Estados-membros a limitarem a comercialização das sementes certificadas das diferentes categorias às das variedades que tenham um valor de cultura e de utilização relativamente ao seu território;
Considerando que é necessário que, sob certas condições, se reconheça a equivalência entre as sementes multiplicadas noutro país a partir de sementes certificadas num Estado-membro e sementes multiplicadas nesse Estado-membro;
Considerando, por outro lado, que convém prever que as sementes de plantas forrageiras produzidas em países terceiros só poderão ser comercializadas na Comunidade se oferecem as mesmas garantias das sementes oficialmente certificadas ou oficialmente admitidas como sementes comerciais na Comunidade e em conformidade com as regras comunitárias;
Considerando que convém admitir provisoriamente sementes submetidas a exigências reduzidas, relativamente a períodos em que o aprovisionamento de sementes comerciais enfrenta dificuldades;
Considerando que, a fim de harmonizar os métodos técnicos de certificação dos diferentes Estados-membros e para que futuramente se possam comparar as sementes certificadas no interior da Comunidade e as provenientes de países terceiros, é conveniente que se estabeleçam campos comparativos comunitários nos Estados- membros para que se possam controlar anualmente a posteriori as sementes das diferentes de «sementes certificadas»;
Considerando que convém confiar à Comissão a tarefa de tomar certas medidas de aplicação; que para facilitar a execução das medidas previstas convém que se defina um procedimento que instaure estreita cooperação entre os Estados- membros e a Comissão, no âmbito de um Comité Permanente das Sementes e a Propágulos Agrícolas, Hortícolas e Florestais,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1°.
A presente directiva diz respeito às sementes de plantas forrageiras comercializadas na Comunidade, seja qual for a sua utilização como sementes.
Artigo 2°.
Na acepção da presente directiva deve entender-se por:
A. Plantas forrageiras: as plantas dos géneros e espécies seguintes:
a) Gramineae // Gramíneas
Agrostis spec. // Agrostis
Alopecurus // Vulpino
Arrhenatherum elatius (L.) // Erva de conta
J. et C. Presl.
Dactylis glomerata L. // Dactilis
Festuca arundinacea Schreb. // Festuca
Festuca ovina L. // Festuca Ovina
Festuca pratensis Huds. // Festuca dos prados
Festuca rubra L. // Festuca vermelha
Lolium spec. // Azeveis e ervas castelhanas
Phleum pratense L. // Rabo de gato
Poa spec. // Poa
Trisetum flavescens (L.) // Aveia amarela
Pal. Beauv.
b) Leguminosae // Leguminosas
Lotus corniculatus L. // Cornichão
Lupius spec. com excepção do lupinus perennis L. // Tremoceiros, com exclusão do tremoço perene
Medicago lupulina L. // Luzerna lupulina
Medicago sativa L. // Luzerna
Medicago varia Martyn // Luzerna
Onobrychis sativa L. // Sanfeno
Pisum arvense L. // Ervilha miúda
Trifolium hydridum L. // Trevo híbrido
Trifolium incarnatum L. // Trevo encarnado
Trifolium pratense L. // Trevo violeta
Trifolium repens L. // Trevo branco
Vicia spec. com excepção da Vicia faba maior L. // Ervilhacas e geros
B. Sementes de base:
1. Sementes de variedades seleccionadas das sementes
a) Que estão foram produzidas sob responsabilidade do obtentor de acordo com as regras de selecção preservadora da variedade;
b) Que estão previstas para a produção de sementes da categoria «sementes certificadas»;
c) Que, sob reserva das disposições do artigo 4°., obedecem às condições previstas nos Anexos I e II relativamente às sementes de base e
d) Para as quais se tenha verificado, em exame oficial, que as condições referidas foram respeitadas.
2. Sementes de variedades regionais (locais): as sementes
a) Que foram produzidos sob controlo oficial, a partir de materiais oficialmente admitidos como variedades regionais (locais) em uma ou várias explorações situadas numa região de origem claramente delimitada;
b) Que estão previstas para produção de sementes da categoria «sementes certificadas»;
c) Que, sob reserva das disposições do artigo 4°., obedecem às condições previstas nos Anexos I e II relativamente às sementes de base e
d) Em relação às quais se verificou, em exame oficial, que as condições referidas foram respeitadas.
C. Sementes certificadas: as sementes
a) Que provêm directamente de sementes de base ou de sementes certificadas de uma variedade determinada;
b) Que estão previstas para a produção de sementes da categoria «sementes certificadas» ou de plantas;
c) Que, sob reserva do disposto na alínea b) do artigo 4°., obedecem às condições previstas nos Anexos I e II relativamente às sementes certificadas e
d) Em relação às quais se tenha verificado, em exame oficial, que as condições referidas foram respeitadas.
D. Sementes comerciais: as sementes
a) Que possuem a identidade da espécie;
b) Que, sob reserva do disposto na alínea b) do artigo 4°., obedecem às condições previstas no Anexo II relativas às sementes comerciais e
c) Em relação às quais se tenha verificado, em exame oficial, que as condições referidas foram respeitadas.
E. Disposições oficiais: as disposições adoptadas
a) Pelas autoridades de um Estado, ou,
b) Sob a responsabilidade de um Estado, por pessoas colectivas de direito público ou privado, ou,
c) Em relação a actividades auxiliares igualmente sob controlo de um Estado, por pessoas singulares ajuramentadas,
na condição de que as pessoas referidas nas alíneas b) e c) não usufruam, em proveito próprio, do resultado dessas disposições.
Artigo 3°.
1. Os Estados-membros determinarão que as sementes de
Dactylis glomerata L.
Festuca arundinacea Schreb.
Festuca pratensis Huds.
Festuca rubra L.
Lolium spec.
Phleum pratense L.
Medicago sativa L.
Medicago varia Martyn
Pisum arvense L. e
Trifolium repens L.
apenas podem ser comercializadas se tiverem sido oficialmente certificadas «sementes de base» ou «sementes certificadas» e se obedecerem `s condições previstas no Anexo II.
2. Os Estados-membros determinarão que outras sementes de géneros e espécies de plantas forrageiras diferentes das definidas no n°. 1 só podem ser comercializadas se se tratar de sementes que tenham sido oficialmente certificadas «sementes de base» ou «sementes certificadas», ou de sementes comerciais e se, além disso, estas sementes obedecerem às condições previstas no Anexo II.
3. De acordo com o procedimento previsto no artigo 21°., a Comissão pode determinar que outras sementes de géneros e espécies de plantas forrageiras diferentes das definidas no n°. 1 só podem ser comercializadas a partir de datas determinadas se tiverem sido oficialmente certificadas «sementes de base» ou «sementes certificadas».
4. Os Estados-membros velarão por que os exames oficiais sejam efectuados de acordo com os métodos internacionais usuais, na medida em que tais métodos existam.
5. Os Estados-membros podem prever derrogações às disposições dos nos. 1 e 2:
a) Para as sementes de selecção de gerações anteriores às sementes de base;
b) Para ensaios ou para fins científicos;
c) Para trabalhos de selecção;
d) Para sementes em bruto comercializadas tendo em vista o acondicionamento, desde que que a identidade dessas sementes esteja garantida.
Artigo 4°.
Os Estados-membros podem todavia, autorizar em derrogação ao disposto no artigo 3°.,
a) A certificação oficial e a comercialização das sementes de base que não obedeçam às condições previstas no Anexo II, no que respeita à faculdade germintativa; uma derrogação da mesma natureza é igualmente aplicável às sementes certificadas de trifolium pratense na medida em que essas sementes estejam previstas para a produção de outras sementes certificadas.
Nos casos acima referidos serão tomadas todas as disposições úteis, para que o fornecedor garanta uma determinada faculdade germinativa, que será por ele indicada, para efeitos de comercialização, em etiqueta especial de que constem os seus nome e endereço e o número de referência do lote;
b) No interesse de um aprovisionamento rápido de sementes, a certificação oficial ou a admissão oficial e a comercialização até ao primeiro destinatário comercial de sementes das categorias «sementes de base», «sementes certificadas» ou «sementes comerciais» em relação às quais não esteja terminado o exame oficial destinado a controlar o respeito das condições previstas no Anexo II relativamente à faculdade germinativa. A certificação ou a admissão só será concedida mediante a apresentação de um relatório de análise provisório das sementes e na condição de que sejam indicados o nome e o endereço do primeiro destinatário; todas as disposições úteis serão tomadas para que o fornecedor garanta a faculdade germinativa verificada aquando da análise provisória; para efeitos de comercialização a indicação desta faculdade germinativa deve constar de uma etiqueta de que constem o nome e o endereço do fornecedor e o número de referência do lote.
Essas disposições não se aplicam às sementes importadas de países terceiros, salvo os casos previstos no artigo 15°. no que respeita à multiplicação fora da Comunidade.
Artigo 5°.
Os Estados- membros, em relação à sua própria produção, podem fixar, relativamente às condições previstas nos Anexos I e II, condições suplementares ou mais rigorosos em relação à certificação bem como ao exame de sementes comerciais.
Artigo 6°.
1. Cada Estado-membro elaborará uma lista de plantas forrageiras admitidas oficialmente à certificação no seu território; a lista definirá as principais características morfológicas e fisiológicas que permitam distinguir entre elas as variedades de plantas provenientes directamente de sementes da categoria «sementes certificadas», bem como o número máximo, fixado oficialmente, das multiplicações admitidas à certificação a partir de sementes de base de cada variedade. Em relação às variedades regionais (locais), na lista indicar-se-á região de origem.
2. Relativamente aos híbridos e às variedades sintéticas, os componentes genealógicos serão comunicados aos serviços responsáveis de administração e da certificação. Os Estados-membros velarão por que a pedido do produtor o exame e a descrição dos componentes genealógicos sejam mantidos confidenciais.
3. Uma variedade só será admitida certificação se se tiver verificado, através de exames oficiais controlados oficialmente, efectuados nomeadamente em cultura, que a variedade é suficientemente homogénea e estável.
4. As variedades admitidas serão legalmente e oficialmente controladas. Se alguma das condições da admissão à certificação já não estiver preenchida a admissão será adiada e a variedade será suprimida da lista.
5. A lista e as diversas alterações serão imediatamente notificadas à Comissão que as comunica aos outros Estados-membros.
Artigo 7°.
1. Os Estados-membros determinarão que durante o processo de controlo das variedades ou durante o exame das sementes para certificação e o exame das sementes comercializadas, as amostras serão colhidas oficialmente, de acordo com métodos adequados;
2. Durante o exame das sementes para certificação e o exame das sementes comerciais, as amostras serão colhidas em lotes homogéneos; o peso máximo de cada lote e o peso mínimo das amostras estão definidos no Anexo III.
Artigo 8°.
1. Os Estados-membros determinarão que sementes de base, sementes certificadas e sementes comerciais apenas possam ser comercializadas em remessas suficientemente homogéneas e em embalagens fechadas, munidas, de acordo com o disposto nos artigos 9°. e 10°., de um sistema de fecho e de marcação.
2. Relativamente à comercialização de pequenas quantidades ao nível do utilizador final, os Estados-membros podem determinar derrogações ao disposto no n°. 1 no que respeita à embalagem, sistema de fecho e marcação.
Artigo 9°.
1. Os Estados-membros determinarão que as embalagens de sementes de base, de sementes certificadas e de sementes comerciais sejam fechadas oficialmente de modo que na altura da embalagem, o sistema da embalagem, o sistema de fecho seja deteriorado e não possa ser recolocado.
2. Apenas oficialmente se pode proceder a novo fecho. Neste caso é igualmente feita menção, na etiqueta prevista no n°. 1 do artigo 10°., da nova operação de fecho, da data e do serviço que a efectuou.
Artigo 10°.
1. Os Estados-membros determinarão que as embalagens de sementes de base, de sementes certificadas e de sementes comerciais
a) Sejam portadoras, no exterior, de uma etiqueta oficial em conformidade com o Anexo IV, redigida numa das línguas oficiais da Comunidade; a sua fixação será assegurada pelo sistema de fecho oficial; a etiqueta será de cor branca nas sementes de base; azul, nas sementes certificadas da primeira multiplicação a partir de sementes de base; vermelha, nas sementes certificadas das multiplicações seguintes a partir das sementes de base e amarelo nas sementes comerciais; no comércio entre os Estados-membros, a etiqueta indica a data do fecho oficial; se, no caso previsto na alínea a) do artigo 4°., as sementes de base e as sementes certificadas não obedecerem às condições constantes do Anexo II em relação à faculdade germinativa, disso se fará menção na etiqueta.
b) Contenham, no interior, instruções oficiais sobre a cor da etiqueta reproduzindo as indicações constantes do Anexo IV relativamente à etiqueta; serão dispensadas essas instruções quando as indicações estiverem impressas de modo indelével na embalagem.
2. Os Estados-membros podem:
a) Determinar que a etiqueta deve indicar, em todos os casos, a data de fecho oficial;
b) Prever derrogações às disposições do n°. 1, relativamente às pequenas embalagens.
Artigo 11°.
Não será afectado o direito dos Estados-membros a determinar em que as embalagens de sementes de base, de sementes certificadas ou de sementes comerciais de produção nacional ou importadas, com vista à comercialização no seu território, estejam munidas, em casos diversos dos previstos no artigo 4°., de uma etiqueta do fornecedor.
Artigo 12°.
Os Estados-membros determinarão que qualquer tratamento químico das sementes de base, das sementes certificadas ou de sementes comerciais seja indicada ou na etiqueta oficial, ou na etiqueta do fornecedor e na embalagem ou no seu interior.
Artigo 13°.
1. Os Estados-membros podem admitir que sementes de plantas forrageiras sejam comercializadas sob a forma de misturas de sementes de diferentes géneros e espécies de plantas forrageiras, ou de misturas com as sementes de plantas que não são plantas forrageiras na acepção da presente directiva, desde que os diferentes componentes da mistura obedeçam, antes da mistura, às regras de comercialização que lhes são aplicáveis.
2. São aplicáveis as disposições dos artigos 8°., 9°. e 11°. bem como as do artigo 10°., sob reserva, todavia, da cor da etiqueta, que será verde para as misturas.
Artigo 14°.
1. Os Estados- membros velarão por que as sementes de base e as sementes certificadas tenham sido oficialmente certificadas e cuja embalagem tenha sido oficialmente marcada e fechada em conformidade com as disposições da presente directiva, bem como as sementes comerciais cuja embalagem tenha sido oficialmente marcada e fechada em conformidade com as disposições da presente directiva, sejam submetidas apenas às restrições de comercialização previstas na presente directiva no que respeita às suas características, às disposições do exame, à marcação e ao fecho.
2. Os Estados-membros podem:
a) Determinar que, na medida em que não tiverem entrado em vigor disposições adoptadas pela Comissão em conformidade com o n°. 3 do artigo 3°., outras sementes de géneros e espécies de plantas forrageiras diferentes das referidas no n°. 1 do artigo 3°. só podem, a partir de determinadas datas, ser comercializadas se se tratarão de sementes que tenham sido oficialmente certificadas «sementes de base» ou «sementes certificadas»;
b) Adoptar disposições relativas ao teor máximo de humanidade admitido em relação à comercialização;
c) Limitar a comercialização de sementes certificadas de plantas forrageiras às da primeira multiplicação a partir de sementes de base;
d) Limitar a comercialização de sementes de plantas forrageiras às sementes de variedades inscritas numa lista nacional baseada no valor cultural e de utilização no respectivo território até que entre em vigor um catálogo comum das variedades, devendo esta entrada em vigor ocorrer até 1 de Janeiro de 1970, o mais tardar; as condições de inscrição nesta lista em relação às variedades provenientes de outros Estados-membros, serão as mesmas das relativas às variedades nacionais.
Artigo 15°.
Os Estados-membros determinarão que as sementes de plantas forrageiras provenientes directamente de sementes de base certificadas num Estado-membro e produzidas noutro Estado- membro ou num país terceiro são equivalentes às sementes certificadas da primeira multiplicação a partir de sementes de base produzidas no Estado produtor das sementes de base, se tiverem sido submetidas no campo de produção a uma inspecção de campo que satisfaça às condições previstas no Anexo I e se tiver sido verificado através de um exame oficial que se observaram as condições constantes do Anexo II relativamente as sementes certificadas.
Artigo 16°.
1. O Conselho, por proposta da Comissão, deliberando por maioria qualificada verificará:
a) Se, no caso previsto no artigo 15°., as inspecções de campo obedecem, num país terceiro, às condições previstas no Anexo I,
b) Se as sementes de plantas forrageiras produzidas num país terceiro e que ofereçam as mesmas garantias quanto às suas características bem como às disposições adoptadas relativamente ao seu exame para assegurar a sua identidade, para a sua marcação e para o seu controlo, são, neste aspecto, equivalentes às sementes de base, às sementes certificadas ou às sementes comerciais produzidas na Comunidade e estão em conformidade com as disposições da presente directiva.
2. Enquanto o Conselho se não tiver pronunciado em conformidade com as disposições do n°. 1, podem os próprios Estados-membros proceder às verificações previstas no referido número. Este direito caduca em 1 de Julho de 1969.
Artigo 17°.
1. A fim de eliminar dificuldades passageiras de aprovisionamento geral em sementes de base, em sementes certificadas ou em sementes comerciais que surjam pelo menos num Estado-membro e insuperáveis no interior da Comunidade, a Comissão autorizará ou vários Estados-membros, de acordo com o procedimento previsto no artigo 21°., a admitir no comércio, por um período determinado, sementes de uma categoria submetida a exigência reduzidas.
2. Quando se tratar de uma categoria de sementes duma variedade determinada, a etiqueta oficial será a prevista para a categoria correspondente e, nos restantes casos, a cor será a prevista para as sementes comerciais. A etiqueta indicará sempre que se trata de sementes de uma categoria submetida a exigências reduzidas.
Artigo 18°.
A presente directiva só se aplica às sementes de plantas forrageiras para as quais se prove que se destinam à exportação para países terceiros.
Artigo 19°.
Os Estados-membros adoptarão todas as disposições úteis que permitam que durante a comercialização seja efectuado, pelo menos por sondagem, o controlo oficial de sementes de plantas forrageiras relativamente ao respeito das condições na presente directiva.
Artigo 20°.
1. São criados na Comunidade campos comparativos comunitários, nos quais será executado anualmente um controlo a posteriori de amostras de sementes certificadas de plantas forrageiras recolhidas através de sondagens. Esses campos serão sujeitos a exame do Comité previsto no artigo 21°..
2. Numa primeira fase, os exames comparativos servirão para harmonizar os métodos técnicos de certificação a fim de obter a equivalência dos resultados. Logo que tenha sido atingido este objectivo, os exames comparativos serão objecto de relatório anual de actividade notificado confidencialmente aos Estados-membros e à Comissão. A Comissão, de acordo com o procedimento previsto no artigo 21°., determinarão a data em que o relatório será elaborado pela primeira vez.
3. A Comissão adoptará, de acordo com o procedimento previsto no artigo 21°., as disposições necessárias para a execução dos exames comparativos. Sementes de plantas forrageiras produzidas em países terceiros podem ser incluídas nos exames comparativos.
Artigo 21°.
1. Para os casos em que é feita remissão para o procedimento definido no presente artigo, o Comité Permanente das Sementes e Plantas Agrícolas, Hortícolas e Florestais, instituído pela Decisão do Conselho de 14 de Junho de 1966 (1), adiante designado por «Comité», será chamado a pronunciar-se pelo seu Presidente, por iniciativa deste ou a pedido do representante de um Estado- membro.
(1) JO n°. 125 de 11.7.1966, p. 2289/66.
2. No seio do Comité atribui-se aos votos dos Estados-membros a ponderação prevista no n°. 2 do artigo 148°. do Tratado. O presidente não toma parte na votação.
3. O representante da Comissão submeterá a apreciação um projecto das medidas a tomar. O Comité emitirá o seu parecer sobre estas medidas em prazo que o presidente pode fixar em função da urgência das questões submetidas a exame. O Comité pronuncia-se por maioria de doze votos.
4. A Comissão adoptará medidas imediatamente aplicáveis. Todavia se não estiverem em conformidade com o parecer emitido pelo Comité, estas medidas serão comunicadas sem demora pela Comissão ao Conselho. Neste caso, a Comissão pode adiar por um mês, no máximo, a contar desta comunicação, a aplicação das medidas por ela decididas.
O Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode tomar uma decisão diferente no prazo de um mês.
Artigo 22°.
A presente directiva não prejudica as disposições das legislações nacionais justificadas por motivo de protecção da saúde e da vida das pessoas e dos animais ou da preservação das plantas ou de protecção da propriedade industrial ou comercial.
Artigo 23°.
Os Estados-membros porão em vigor até 1 de Julho de 1968, o mais tardar as disposições legislativas regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento às disposições do n°. 1 do artigo 14°. e, até 1 de Julho de 1969, o mais tardar, as disposições da presente directiva e seus anexos. Do facto informarão imediatamente a Comissão.
Artigo 24°.
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 14 de Junho de 1966.