РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1528/2007 НА СЪВЕТА
от 20 декември 2007 година
за прилагане на режима за продукти с произход от определени страни, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразуменията за икономическо партньорство
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 133 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като има предвид, че:
(1)
Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (1) (наричано по-долу „Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО“) предвижда, че споразуменията за икономическо партньорство (СИП) влизат в сила не по-късно от 1 януари 2008 г.
(2)
Споразумение за партньорство АКТБ-ЕО предвижда, че до 31 декември 2007 г. се запазват търговските условия, предвидени в приложение V към посоченото споразумение.
(3)
От 2002 г. Общността е в процес на преговори за сключване на споразумения за икономическо партньорство с групата държави от АКТБ под формата на шест региона, обхващащи Карибския басейн, Централна Африка, Източна и Южна Африка, Тихоокеанските островни държави, Общността за развитие на страните от Южна Африка и Западна Африка. Подобни споразумения за икономическо партньорство ще бъдат в съответствие със задълженията, поети в рамките на СТО, ще укрепват регионалната интеграция и ще насърчават постепенното включване на икономиките от АКТБ в подчиняващата се на определени правила световна система за търговия, като по този начин благоприятстват тяхното устойчиво развитие и допринасят към цялостните усилия за изкореняване на бедността и за подобряване на условията за живот в държавите от АКТБ. На първия етап преговорите могат да доведат до сключването на споразумения за икономическо партньорство, обхващащи най-малкото съвместими със СТО режими относно стоки, съответстващи на регионалните икономически и политически интеграционни процеси, които във възможно най-кратки срокове да се допълнят от пълни споразумения за икономическо партньорство.
(4)
Споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, за които преговорите са приключили, предвиждат страните да могат да предприемат стъпки за прилагане на споразумението преди временното му прилагане на взаимна основа, доколкото това е възможно. Целесъобразно е да се предприемат действия за прилагане на споразуменията на основата на тези разпоредби.
(5)
Режимът, предвиден в настоящия регламент, трябва да бъдат изменян при необходимост, в съответствие със сключените споразумения, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, както и когато такива споразумения са подписани и сключени съгласно член 300 от Договора, и сe прилагат времено или са влезли в сила. Прилагането на режима трябва да бъде прекратено изцяло или частично, ако съответните споразумения не влязат в сила в разумен срок, в съответствие с Виенската конвенция за правото на договорите.
(6)
За внос в Общността режимът в споразуменията, установяващи или водещи до установяването на споразумения за икономическо партньорство, следва да предвижда безмитен достъп и липса на тарифни квоти за всички продукти с изключение на оръжия. По отношение на този режим се прилагат преходни периоди и специален режим за определени чувствителни продукти, както и специален режим за френските отвъдморски департаменти. Във връзка с особеностите на положението в ЮАР, за продуктите с произход от ЮАР следва да продължават да се прилагат съответните клаузи от Споразумението за търговия, развитие и сътрудничество между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и ЮАР, от друга страна (2)(наричано по-долу „СТРС“), до влизането в сила на споразумение, установяващо или водещо до установяване на споразумение за икономическо партньорство между Общността и ЮАР.
(7)
Вместо да се разчита на специалния режим за най-слабо развитите страни, предвиден в Регламент (ЕО) № 980/2005 на Съвета от 27 юни 2005 г. за прилагане на схема на общи тарифни преференции (3), е за предпочитане тези най-слабо развити страни, които са същевременно и държави от АКТБ да основават бъдещите си търговски отношения с Общността на споразумения за икономическо партньорство. С цел улесняването на такова развитие, е целесъобразно да се предвиди, че страните, които са приключили преговорите по споразумения, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство, и които могат да се възползват от режима в настоящия регламент, могат да продължат да се възползват за ограничен срок от специалния режим за най-слабо развитите страни от Регламент (ЕО) № 980/2005, по отношение на тези продукти, за които преходните разпоредби, установени в настоящия регламент са по-малко благоприятни.
(8)
Правилата за произход, приложими за внос, осъществен съгласно настоящия регламент следва за преходен период да бъдат тези, установени в приложение II към настоящия регламент. Тези правила за произход следва да бъдат заменени с правилата, приложен към всяко споразумение с регионите или държавите, посочени в приложение I, на по-ранната от следните две дати - датата на влизане в сила на подобно споразумение или датата на началото на временното му прилагане.
(9)
Необходимо е да се предвиди възможност прилагането на режима, установен в настоящия регламент, да бъде спряно, ако не може да бъде осигурено административно сътрудничество, както и в случай на нередности или измами. Когато държава-членка предостави на Комисията информация за възможна измама или липса на административно сътрудничество, следва да се приложи съответното законодателство на Общността, по-специално Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (4).
(10)
Настоящият регламент следва да предвижда преходен режим за захарта и ориза, наред със специални преходни предпазни и надзорни механизми, приложими след приключване на прилагането на преходния режим.
(11)
Във връзка с преходния режим за захарта, съгласно Решение 2007/627/ЕО на Съвета (5) Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ, приложен към приложение V от Споразумението за партньорство АКТБ-ЕО, ще престане да се прилага от 1 октомври 2009 г.
(12)
При прекратяването на прилагането на Протокол 3 относно захарта от държавите от АКТБ и с оглед на особената чувствителност на пазара на захарта, е целесъобразно за този продукт да бъдат приети преходни мерки. В същото време, е целесъобразно да се приемат специални преходни защитни мерки и мерки за надзор за определени преработени селскостопански продукти с потенциално високо съдържание на захар, които биха могли да се търгуват, за да се заобиколят специалните преходни защитни мерки за внос на захар в Общността.
(13)
Също така е уместно да се приемат общи защитни марки за обхванатите от настоящия регламент продукти.
(14)
С оглед на особената чувствителност на селскостопанските продукти, е целесъобразно да могат да бъдат предприемани двустранни защитни мерки, когато вносът причинява или създава опасност от причиняване на смущения в пазарите на такива продукти или смущения в механизмите, регулиращи тези пазари.
(15)
В съответствие с член 299, параграф 2 от Договора, във всички политики на Общността трябва в достатъчна степен да се взема предвид особеното структурно, социално и икономическо състояние на най-отдалечените региони на Общността, особено във връзка с митническата и търговската политика.
(16)
Затова, когато се установяват правилата за двустранните защитни мерки по резултатен начин, следва да се обърне специално внимание както на чувствителността на селскостопанските продукти, особено на захарта, така и на особената уязвимост и интересите на най-отдалечените региони на Общността.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(18)
Настоящият регламент създава необходимост от отмяна на сегашния набор от регламенти, приети във връзка с приложение V от Споразумението за партньорството АКТБ-ЕО, по-специално Регламент (ЕО) № 2285/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно предпазните мерки, регламентирани в споразумението за партньорство АКТБ-ЕО (7), Регламент (ЕО) № 2286/2002 на Съвета от 10 декември 2002 г. относно установяване на режима, приложим към селскостопанските продукти и стоки, получени в резултат на обработката на селскостопански продукти с произход от държавите от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (държавите от АКТБ) (8), и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 на Съвета от 29 ноември 2005 г. относно митническите ставки за банани (9). В следствие на това, всички мерки за прилагане, основани на разпоредбите, които се отменят, губят своето значение,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ДОСТЪП ДО ПАЗАРА
Член 1
Предмет
Настоящия регламент прилага режима за продукти с произход от определени държави, които са част от групата държави от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ), предвидени в споразуменията, установяващи или водещи до установяване на споразумения за икономическо партньорство
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
2. Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, изменя приложение I, като включва региони или държави от групата държави от АКТБ, които са приключили преговорите за споразумение между Общността и съответния регион или държава, които отговарят най-малко на изискванията на член XXIV от ГАТТ (1994).
3. Такива регион или държава остават в Приложение I, освен ако Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, не измени приложение I, като заличи регион или държава от съответното приложение, по-специално, когато:
а)
регионът или държавата обяви намерението си да не ратифицира споразумение, което е позволило включването му/ѝ в приложение I;
б)
ратификацията на споразумение, което е позволило на регион или държава включването му/ѝ в приложение I, не е била извършена в рамките на разумен срок, така че влизането в сила на споразумението е неправомерно забавено; или
в)
споразумението е прекратено или съответните регион или държава прекратяват правата и задълженията си по споразумението, като самото споразумението остава в сила.
Член 3
Достъп до пазара
1. При спазване на членове 6, 7 и 8, се премахват митата върху вноса на всички продукти от глави 1-97, но не и от глава 93 от Хармонизираната система, които са с произход от регион или държава, изброени в приложение I. По отношение на премахването се прилагат преходните защитни механизми и надзорни механизми, определени в членове 9 и 10 и на общите защитни механизми, предвидени в членове 11-22.
2. За продуктите от глава 93 от Хармонизираната система, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, прилаганите мита при третиране на най-облагодетелствана нация продължават да се прилагат.
3. Независимо от член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 980/2005, продуктите с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към посочения регламент и включени в приложение I към настоящия регламент, в допълнение към режима, предвиден в настоящия регламент, продължават да се ползват от преференциите, предвидени съгласно Регламент (ЕО) № 980/2005 по отношение на продуктите:
а)
от тарифна позиция 1006, с изключение на подпозиция 1006 10 10 - до 31 декември 2009 г.; и
б)
от тарифна позиция 1701 - до 30 септември 2009 г.
4. Параграф 1 от настоящия член и членове 6, 7 и 8 не се прилагат за продукти с произход от ЮАР. За тези продукти се прилагат съответните разпоредби от СТРС. В съответствие с процедурата, посочена в член 24, параграф 3, към настоящия регламент се добавя приложение, определящо приложимия за продукти с произход от ЮАР режим, след като съответните търговски разпоредби от СТРС се заменят от съответните разпоредби в споразумението, установяващо или водещо до установяването на споразумение за икономическо партньорство.
5. Параграф 1 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 0803 00 19 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение в най-отдалечените региони на Общността, до 1 януари 2018 г. Параграф 1 от настоящия член и член 7 не се прилагат за продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регион или държава, изброени в приложение I и пуснати в свободно обращение във френските отвъдморски департаменти, до 1 януари 2018 г. Тези срокове се удължават до 1 януари 2028 г., освен ако не е договорено друго между страните по съответните споразумения. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, с което информира заинтересованите страни за прекратяването на прилагането на тази разпоредба.
ГЛАВА II
ПРАВИЛА ЗА ПРОИЗХОД И АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 4
Правила за произход
1. Правилата за произход, установени в приложение II, се прилагат, за да се определи дали продуктите са с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I.
2. Правилата за произход, определени в приложение II, се заместват с тези, приложени към всяко споразумение с регионите и държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се посочва датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която правилата за произход в споразумението се прилагат за продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I.
3. Комисията, със съдействието на Комитета по Митническия кодекс, създаден с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (10), наблюдава изпълнението и прилагането на разпоредбите от приложение II. Технически изменения и решения относно управлението на приложение II могат да бъдат приемани в съответствие с процедурата, посочена в членове 247 и 247а от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
Член 5
Административно сътрудничество
1. Когато Комисията е установила, въз основа на обективна информация, липса на административно сътрудничество и/или нередности или измама, тя може временно да спре премахването на митата, предвидено в членове 3, 6 и 7 (наричано по-долу „съответно третиране“), в съответствие с настоящия член.
2. За целите на настоящия член, липса на административно сътрудничество означава, inter alia:
а)
системно неспазване на съответните задължения за проверка на произхода на съответния(те) продукт(и);
б)
системен отказ или неоснователно забавяне при изпълнението и/или съобщаването на резултатите от последвала проверка на доказателството за произход;
в)
системен отказ или неоснователно забавяне при получаването на разрешение за провеждане на дейности по административно сътрудничество с цел проверка на истинността на документите или точността на информацията, свързана с предоставянето на съответното третиране.
За целите на настоящия член, заключение за наличие на нередности или измама може да се направи, inter alia, в случаите на бързо увеличаване, без задоволително обяснение, на вноса на стоки, надвишаващо обичайното равнище на производствени мощности и износен капацитет на съответните регион или държава.
3. Когато Комисията, въз основа на информация, предоставена от държава-членка или по своя собствена инициатива счита, че условията, посочени в параграфи 1 и 2, са изпълнени, прилагането на съответното третиране може да бъде спряно в съответствие с определената в член 24, параграф 2 процедура, ако преди това Комисията е:
а)
информирала Комитета, предвиден в член 24;
б)
нотифицирала засегнатия регион или държава съгласно всички съответни процедури, приложими между Общността и тази държава или регион;
в)
публикувала обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
4. Срокът на спирането съгласно настоящия член се ограничава до необходимото за защита на финансовите интереси на Общността. Той не може да надвишава шест месеца и може да бъде подновен. В края на този срок, Комисията взема решение или да преустанови спирането, след като уведоми Комитета, предвиден в член 24, или да удължи срока на спиране в съответствие с процедурата, посочена в параграф 3 от настоящия член.
5. Процедурите за временно спиране, определени в параграфи 2-4, се заменят от тези, определени във всяко споразумение с регионите или държавите, изброени в приложение I, когато това споразумение е или временно приложено, или влиза в сила, в зависимост от това кое от двете събития настъпи по-рано. Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, за да информира операторите. В обявлението се уточнява датата на временното прилагане или на влизане в сила, която е датата, от която процедурите за временно спиране, предвидени в споразумението, се прилагат за продукти, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
6. С цел прилагане на временното спиране, предвидено във всяко от споразуменията с регионите или държавите, изброени в приложение I, Комисията без неоправдано забавяне:
а)
информира Комитета, предвиден в член 24, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама; и
б)
публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз, в което се посочва, че е констатирана липса на предоставяне на административно сътрудничество, нередности или измама.
Приема се решение за спиране на прилагането на съответното третиране в съответствие с посочената в член 24, параграф 2 процедура.
ГЛАВА III
ПРЕХОДЕН РЕЖИМ
РАЗДЕЛ 1
Ориз
Член 6
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продуктите от тарифна позиция 1006 се премахват от 1 януари 2010 г. с изключение на вносните мита за продуктите от тарифна подпозиция 1006 10 10, които се премахват от 1 януари 2008 г.
2. Следните тарифни квоти при нулева ставка се отварят за продукти от тарифна позиция 1006 с изключение на подпозиция 1006 10 10, с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които са част от региона Карибски форум (CARIFORUM):
а)
187 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2008 г. до 31 декември 2008 г.
б)
250 000 тона еквивалент на олющен ориз за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2009 г.
3. Подробните правила за прилагане на тарифните квоти, посочени в параграф 2, се определят в съответствие с процедурите, посочени в членове 13 и 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1785/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно общата организация на пазара на ориз (11).
РАЗДЕЛ 2
Захар
Член 7
Тарифна квота при нулева ставка и евентуално премахване на митата
1. Вносните мита за продукти от тарифна позиция 1701 се премахват от 1 октомври 2009 г.
2. В допълнение към тарифните квоти, отворени и прилагани в съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (12), се отварят и следните тарифни квоти за продукти от тарифна позиция 1701 за периода от 1 октомври 2008 г. до 30 септември 2009 г.:
а)
150 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазени за продукти с произход от най-слабо развитите страни, изброени в приложение I към Регламент (EO) № 980/2005 и посочени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I; и
б)
80 000 тона еквивалент на бяла захар при тарифна квота при нулева ставка, запазена за продукти с произход от региони или държави, които не са най-слабо развитите страни и които са изброени в приложение I. Тази тарифна квота се разделя между регионите, съгласно количествата, които ще се определят в съответствие със споразуменията, съгласно които регионите или държавите се включват в приложение I.
3. Член 30 от Регламент (ЕО) № 318/2006 се прилага за вноса в рамките на тарифните квоти, посочени в предходния параграф.
4. Подробните правила за разделяне по региони и прилагане на тарифните квоти, посочени в настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 8
Преходен режим
За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2012 г. член 7, параграф 1 не се прилага за внос на продукти с код по КН 1701, освен ако вносителят не поеме задължението да купува такива продукти на цена не по-ниска от 90 % от референтната цена (на база CIF), посочена в член 3 от Регламент (ЕО) № 318/2006 за съответната пазарна година.
Член 9
Преходен защитен механизъм за захар
1. За периода от 1 октомври 2009 г. до 30 септември 2015 г. прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1 за внос на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, може да бъде спряно, когато:
а)
вносът с произход от региони или държави, които са държави от АКТБ и които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, надвишава следните количества:
(i)
1,38 млн. тона през пазарната година 2009/2010,
(ii)
1,45 млн. тона през пазарната година 2010/2011,
(iii)
1,6 млн. тона през пазарните години 2011/2012 до 2014/2015; и
б)
вносът с произход от всички държави от АКТБ надвишава 3,5 млн. тона.
2. Количествата, предвидени в параграф 1, буква а), могат да бъдат подразделени по региони.
3. По време срока, посочен в параграф 1, за вноса на продукти от тарифна позиция 1701 с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се изисква лиценз за внос.
4. Спирането на прилагането на третирането, предоставено съгласно член 7, параграф 1, приключва в края на пазарната година, в която е въведено.
5. Подробните правила за подразделянето на количествата, предвидени в параграф 1, както и за управление на системата, посочена в параграфи 1, 3 и 4 от настоящия член, и решенията за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 39, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 10
Преходен надзорен механизъм
1. За периода от 1 януари 2008 г. до 30 септември 2015 г. по отношение на вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, се прилага надзорният механизъм, предвиден в член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93 от 2 юли 1993 г. на Комисията за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (13).
2. На основата на този надзор Комисията проверява дали е налице кумулативно увеличение на обема на вноса на един или повече от тези продукти, с произход от определен регион, с повече от 20 % за период от дванадесет последователни месеца в сравнение със средния годишен внос за предходните три периода от по дванадесет месеца.
3. Ако е достигнато нивото, посочено в параграф 2, Комисията анализира търговските тенденции, икономическата обосновка и съдържанието на захар на такъв внос. Ако Комисията стигне до заключението, че такъв внос е използван за заобикаляне на тарифните квоти, преходния режим и специалния надзорен механизъм, предвидени в членове 7, 8 и 9, тя може да спре прилагането на член 3, параграф 1 за вноса на продукти от тарифни позиции 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98, с произход от региони или държави, изброени в приложение I, които не са най-слабо развити страни, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 980/2005, до края на съответната пазарна година.
4. Подробни правила за управлението на тази система и решения за спиране се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 16 от Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета от 6 декември 1993 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (14).
РАЗДЕЛ IV
ОБЩИ ПРЕДПАЗНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Определения
За целите на настоящата глава:
а)
„производство на Общността“ означава производителите като цяло на подобни или пряко конкурентни продукти, които осъществяват дейност на територията на Общността, или тези производители, чиято съвкупна продукция на подобен или пряко конкурентен продукт съставлява основна част от общата продукция на Общността на такива продукти
б)
„сериозна вреда“ означава значимо цялостно влошаване на положението на производителите в Общността;
в)
„опасност от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, за която е ясно, че предстои;
г)
„смущения“ означава смущения в определен сектор или отрасъл;
д)
„опасност от смущения“ означава смущения, за която е ясно, че предстоят.
Член 12
Принципи
1. Защитна мярка може да бъде наложена в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби, когато продуктите с произход от регионите или държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че причиняват или създадат опасност от причиняване на следното:
а)
сериозна вреда за производството на Общността
б)
смущения в сектор на икономиката, особено когато тези смущения предизвикват значителни социални проблеми или трудности, които биха могли да доведат до сериозно влошаване на икономическото състояние на Общността, или
в)
смущения в пазарите на селскостопански продукти, посочени в приложение I на Споразумението на СТО за селското стопанство, или в механизмите, регулиращи тези пазари.
2. В случаите, когато продукти с произход от регионите и държавите, изброени в приложение I, се внасят в Общността в толкова увеличени количества и при такива условия, че да причинят или създадат опасност от причиняване на смущения в икономическото състояние на един или повече от най-отдалечените региони на Общността, може да бъде наложена защитна мярка в съответствие с предвидените в настоящата глава разпоредби.
Член 13
Определяне на условията за налагане на защитни мерки
1. Определянето на сериозна вреда или опасност от такава обхваща inter alia следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално, когато е налице значително увеличение или в абсолютен размер или съпоставено с продукцията или потреблението в Общността;
б)
цената на вноса, по-специално при наличие на значително потискане на цената в сравнение с цената на сходен продукт в Общността;
в)
последвалото въздействие върху производителите в Общността, посочено от тенденциите в определени икономически фактори като продукция, натоварване на мощностите, запаси, продажби, пазарен дял, понижаване на цените или предотвратяване на повишаването на цените, които би възникнало при обичайни условия, печалба, възвръщаемост на инвестициите, паричен поток и заетост;
г)
фактори, различни от тенденциите във вноса, които причиняват или може да са причинили вреда на засегнатите производители в Общността.
2. Определянето на смущенията или опасността от такива се основава на обективни фактори, включително следните елементи:
а)
увеличаването на обема на вноса в абсолютен размер или съпоставен с продукцията на Общността и към вноса от други източници, и
б)
въздействието на такъв внос върху цените, или
в)
въздействието на такъв внос върху състоянието на производството на Общността или засегнатия икономически сектор, включително inter alia на равнището на продажбите, продукцията, финансовото състояние и заетостта.
3. При определянето на това дали вносът е извършен при такива условия, че да причини или създаде опасност от причиняване на смущения в пазарите на селскостопански продукти или при механизмите, регулиращи тези пазари, включително регламентите за създаване на общи организации на пазарите, трябва да се вземат предвид всички съответни обективни фактори, включително един или повече от следните елементи:
а)
обемът на вноса в сравнение с нивата от предходни календарни или пазарни години, в зависимост от случая, вътрешните продукция и потребление, както и планираните в съответствие с реформата на общите организации на пазарите бъдещи нива;
б)
нивото на вътрешните цени в сравнение с референтните или целевите цени, ако са приложими, а ако не са, в сравнение със средните цени на вътрешния пазар по време на същия период от предходни пазарни години;
в)
считано от 1 октомври 2015 г. на пазарите на продукти от тарифна позиция 1701: ситуациите, при които средната цена на бялата захар на пазара на Общността пада в продължение на два последователни месеца под 80 % от средната цена на пазара на Общността за бяла захар, преобладаваща през предходната пазарна година.
4. При преценката дали условията, посочени в параграфи 1,2 и 3, са спазени в случая на най-отдалечените региона на Общността, анализите се ограничават до територията на най-отдалечения(те), засегнат(и) регион(и). Особено внимание се отделя на размера на местното производство, финансовото му състояние и положението със заетостта.
Член 14
Започване на процедура
1. Разследване започва по искане на държава-членка или по собствена инициатива на Комисията, ако според Комисията е видно, че са налице достатъчно доказателства, за да се оправдае такова започване.
2. Държавата-членка информира Комисията, в случай че при вноса, от който и да е регион или държава, посочени в приложение I, се появят тенденции, които налагат предприемането на защитни мерки. Тази информацията съдържа наличните доказателства, определени въз основа на критериите, посочени в член 13. Комисията предава тази информация на всички държави-членки в срок от три работни дни.
3. В срок от осем работни дни от изпращането на информацията от страна на Комисията до държавите-членки, предвидено в параграф 2, се провеждат консултации с държавите-членки. Когато след консултациите е ясно, че съществуват достатъчно доказателства, които оправдават започването на процедура, Комисията публикува обявление в Официален вестник на Европейския съюз. Започването трябва да се осъществи в срок от един месец от получаването на информацията от държава-членка.
4. Ако Комисията, след консултации с държавите-членки, е на мнение, че обстоятелствата, посочени в член 12, са налице, тя незабавно нотифицира засегнатите регион или държави, изброени в приложение I, за намерението си за започване на разследване. Нотификацията може да бъде придружена от покана за консултации с цел изясняване на положението и постигане на взаимноизгодно разрешение.
Член 15
Разследване
1. След започване на процедурата, Комисията започва разследване.
2. Комисията може да поиска от държавите-членки да предоставят информация, а държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да изпълнят всяко такова искане. Когато информацията представлява общ интерес или предаването ѝ е поискано от държава-членка, Комисията препраща информацията на всички държави-членки, при условие че тя не е поверителна; ако тя е поверителна, Комисията изпраща неповерително обобщение.
3. В случай, че разследването е ограничено до някой от най-отдалечените региони, Комисията може да поиска компетентните местни власти да предоставят информацията, посочена в параграф 2, чрез засегнатата държава-членка.
4. Винаги когато е възможно, разследването се приключва в срок от шест месеца от започването му. При изключителни обстоятелства този срок може да се удължи с допълнителен тримесечен период.
Член 16
Налагане на временни защитни мерки
1. Временни защитни мерки се прилагат при критични обстоятелства, когато всяко забавяне би причинило трудно поправима вреда, след предварителна констатация, че, в зависимост от случая, са налице обстоятелствата, определени в член 12. Комисията предприема такива временни мерки след консултации с държавите-членки или в извънредно неотложни случаи, след като информира държавите-членки. Във втората хипотеза консултации се провеждат в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията.
2. С оглед на особеното положение на най-отдалечените региони и на тяхната уязвимост спрямо всяко внезапно увеличение на вноса, временните защитни мерки се прилагат при процедурите, които ги засягат, когато предварителната констатация е показала, че вносът е нараснал. В такъв случай Комисията информира държавите-членки при предприемането на мерките и в срок от десет дни след нотифицирането на държавите-членки за действието, предприето от Комисията, се провеждат консултации.
3. Когато държава-членка поиска незабавна намеса от Комисията, и когато са спазени условията на параграф 1 или 2, Комисията взема решение в срок от пет работни дни след получаване на искането.
4. Комисията незабавно уведомява Съвета и държавите-членки за всяко решение, прието съгласно параграфи 1, 2 и 3. Съветът с квалифицирано мнозинство може да приеме различно от това решение в срок от един месец, след като е бил информиран от Комисията съгласно настоящия параграф.
5. Временните мерки могат да бъдат под формата на увеличение на митото за засегнатия продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за други членове на СТО или тарифните квоти.
6. Временните мерки не могат да се прилагат през по-дълъг от 180 дни период. Когато временните мерки се ограничават до най-отдалечените региони, те не могат да се прилагат през по-дълъг от 200 дни период.
7. Ако временните защитни мерки бъдат отменени поради това, че разследването показва, че не са спазени условията, установени в членове 12 и 13, митото, събрано в резултат на тези временни мерки, се възстановява автоматично.
Член 17
Прекратяване на разследването и процедурата без налагане на мерки
Когато се прецени, че не са необходими двустранни защитни мерки и няма повдигнато възражение в рамките на консултативния комитет, посочен в член 21, разследването и процедурата се прекратяват с решение на Комисията. Във всички останали случаи Комисията незабавно представя на Съвета доклад за резултатите от консултацията, заедно с предложение за регламент на Съвета за прекратяване на процедурата. Процедурата се счита за прекратена, ако в срок от един месец Съветът не е взел друго решение с квалифицирано мнозинство.
Член 18
Налагане на окончателни мерки
1. Когато окончателно установените факти показват, че условията, посочени в член 12, в зависимост случая, са изпълнени, Комисията изисква провеждането на консултации със засегнатия регион или държава в контекста на приложимите институционални разпоредби в съответните споразумения, позволяващи на региона или държавата да бъде включен(а) в приложение I, с оглед на намирането на взаимно приемливо решение.
2. Ако консултациите, посочени в параграф 1, не доведат до взаимно задоволително решение в срок от тридесет дни от поставянето на въпроса в засегнатия регион или държава, в срок от двадесет работни дни след края на периода за консултации Комисията, след консултации с държавите-членки, взема решение за налагане на окончателни двустранни защитни мерки.
3. Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
4. Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в срок от един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
5. Окончателните мерки могат да бъдат под една от следните форми:
-
спиране на по-нататъшното намаляване на ставката на митото върху вноса на съответния продукт с произход от съответния регион или държава;
-
увеличаване на митoто за съответния продукт до ниво, което не надвишава митото, приложимо за другите членове на СТО;
-
тарифна квота.
6. Двустранна защитна мярка не може да се прилага за един и същ продукт от едни и същ регион или държава по-рано от една година след изтичането на срока на действие или премахването на такива мерки.
Член 19
Продължителност и преразглеждане на защитните мерки
1. Защитната мярка остава в сила само за такъв срок, какъвто е необходим, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения. Срокът не превишава две години, освен ако не бъде продължен съгласно параграф 2. Когато мярката се ограничава до един или няколко от най-отдалечените региони на Общността, срокът на прилагане не може да превишава четири години.
2. Първоначалната продължителност на защитната мярка може по изключение да бъде удължена, ако бъде установено, че защитната мярка продължава да е необходима, за да се предотврати или поправи сериозна вреда или смущения.
3. Удължаването на срока се приема в съответствие с процедурите от настоящия регламент, приложими за разследванията, и като се използват същите процедури както при установяването на първоначалните мерки.
Общата продължителност на защитната мярка не може да превишава четири години, включително с временната мярка. В случай че определена мярка се ограничава до най-отдалечените региони, този срок се удължава до осем години.
4. Ако продължителността на защитната мярка превишава една година, тя постепенно се либерализира на равни интервали по време по време на срока ѝ на прилагане, включително и всяко удължаване.
В рамките на съответните институционални органи от споразуменията се провеждат периодични консултации със съответните регион или държава, с оглед установяването на график за премахване на мерките, веднага щом условията го позволяват.
Член 20
Мерки за надзор
1. Когато тенденцията във вноса на продукт с произход от държава от АКТБ, е такава, че може да се предизвика една от ситуациите, посочени в член 12, вносът на този продукт може да бъде предмет на предварителен надзор от страна на Общността.
2. Решението за налагане на надзор се взема от Комисията.
Всяко решение, взето от Комисията съгласно настоящия член, се съобщава на Съвета и на държавите-членки. Всяка държава-членка може в срок от десет работни дни след такова съобщение да внесе решението в Съвета.
Ако държава-членка внесе решението на Комисията в Съвета, Съветът чрез квалифицирано мнозинство може да потвърди, измени или отмени решението. Ако в рамките на един месец от внасянето на въпроса в Съвета, Съветът не е взел решение, се счита, че приетото от Комисията решение се потвърждава.
3. Мерките за надзор имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието им изтича в края на втория шестмесечен срок, след първите шест месеца след въвеждане на мерките.
4. Мерките за надзор могат да бъдат ограничени до територията на един или повече от най-отдалечен(ите) регион(и) на Общността, когато е необходимо.
5. Решението за налагане на мерки за надзор се съобщава незабавно за информация на съответния институционален орган, установен в съответните споразумения, които позволяват на един регион или държава да бъде включен(а) в приложение I.
Член 21
Консултации
Компетентният консултативен комитет за целите на настоящата глава е консултативният комитет, предвиден в член 4 от Регламент (ЕО) № 3285/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. oтносно общите правила за внос (15). При продуктите, попадащи под код по КН 1701, компетентният комитет се подпомага от комитета, създаден съгласно член 39 от Регламент (ЕО) № 318/2006.
Член 22
Извънредни мерки с ограничено териториално приложение
Когато се окаже, че предвидените за приемане на двустранни защитни мерки условия са налице в една или няколко държави-членки, Комисията, след като проучи алтернативните възможности за решение, може по изключение и в съответствие с член 134 от Договора да разреши прилагане на мерки за надзор или защитни мерки, ограничени до засегнатите държава-членка или държави-членки, ако счита, че такива мерки, приложени на това равнище, са по-подходящи от мерките, приложени на територията на цялата Общност. Тези мерки трябва да бъдат за строго ограничен срок и да засягат във възможно най-малка степен функционирането на вътрешния пазар.
ГЛАВА V
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 23
Адаптиране към техническото развитие
Настоящият регламент се изменя в съответствие с посочената в член 24, параграф 3 процедура, за да се направят всички технически изменения, наложени от разликите между настоящия регламент и споразуменията, подписани с уговорка за временно прилагане или сключени в съответствие с член 300 от Договора, с регионите или държавите, изброени в приложение I.
Член 24
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за прилагане на СИП.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
4. Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Изменения
Член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1964/2005 се заличава.
Член 26
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 2285/2002 и (ЕО) № 2286/2002 се отменят.
Член 27
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2007 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1528/2007 DO CONSELHO
de 20 de Dezembro de 2007
que aplica às mercadorias originárias de determinados Estados pertencentes ao Grupo de Estados de África, das Caraíbas e do Pacífico (ACP) os regimes previstos em acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 133.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Considerando o seguinte:
(1)
O Acordo de Parceria entre os Estados de África, das Caraíbas e do Pacífico e a Comunidade e os seus Estados-Membros, assinado em Cotonu, em 23 de Junho de 2000 (1) (a seguir designado por «Acordo de Parceria ACP-CE»), prevê que os Acordos de Parceria Económica (APE) entrem em vigor o mais tardar em 1 de Janeiro de 2008.
(2)
O Acordo de Parceria ACP-CE prevê a manutenção do regime comercial constante do Anexo V deste Acordo até 31 de Dezembro de 2007.
(3)
A Comunidade está, desde 2002, a negociar Acordos de Parceria Económica com os Estados ACP, repartidos por seis regiões que abrangem as Caraíbas, a África Central, a África Oriental e Austral, os Estados insulares do Pacífico, a Comunidade de Desenvolvimento da África Austral e a África Ocidental. Tais Acordos de Parceria Económica deverão ser coerentes com as obrigações assumidas na OMC, apoiar a integração regional e promover a integração gradual das economias ACP no regime de comércio mundial assente em regras, promovendo assim o seu desenvolvimento sustentável e contribuindo para o esforço geral de erradicação da pobreza e a promoção das condições de vida nos países ACP. Numa primeira fase, poderão ser desenvolvidas negociações sobre acordos conducentes à instauração de Acordos de Parceria Económica que consistam apenas em disposições sobre as mercadorias compatíveis com as regras da OMC e coerentes com os processos de integração regional económica e política, a ser complementados o mais rapidamente possível por Acordos de Parceria Económica integrais.
(4)
Os acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica relativamente aos quais já foram concluídas negociações prevêem que as partes possam tomar medidas para aplicar o acordo, antes da aplicação provisória numa base recíproca, na medida em que tal seja viável. Afigura-se adequado tomar medidas no sentido de aplicar os acordos com base nestas disposições.
(5)
Os regimes previstos no presente regulamento devem ser alterados sempre que necessário, em conformidade com os acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica, caso esses acordos sejam assinados e concluídos nos termos do artigo 300.o do Tratado e estejam a ser aplicados provisoriamente ou se encontrem em vigor. Os regimes cessarão, total ou parcialmente, se os acordos em questão não entrarem em vigor num prazo razoável em conformidade com a Convenção de Viena sobre o Direito dos Tratados.
(6)
Para as importações na Comunidade, os regimes dos acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica prevêem um acesso isento de direitos e sem contingentes pautais para todos os produtos, excepto armas. Esses acordos estão sujeitos a períodos e regimes transitórios para determinados produtos sensíveis e regimes específicos para os departamentos franceses ultramarinos. Tendo em conta as especificidades da situação da África do Sul, os produtos originários da África do Sul devem continuar a beneficiar das disposições pertinentes do Acordo de Comércio, Desenvolvimento e Cooperação entre a Comunidade Europeia e os seus Estados-Membros, por um lado, e a República da África do Sul, por outro (2) (a seguir designado por «ACDC»), até à data de entrada em vigor de um acordo que estabelece ou conduz ao estabelecimento de um Acordo de Parceria Económica entre a Comunidade e a África do Sul.
(7)
Em vez de recorrer ao regime especial para os países menos desenvolvidos previsto no Regulamento (CE) n.o 980/2005 do Conselho, de 27 de Junho de 2005, relativo à aplicação de um sistema de preferências pautais generalizadas (3), é preferível que os países menos desenvolvidos que façam parte dos Estados ACP baseiem as suas relações comerciais futuras com a Comunidade nos Acordos de Parceria Económica. Para facilitar esta evolução, afigura-se adequado prever que os países que concluíram negociações relativas a acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica e que possam beneficiar dos regimes previstos no presente regulamento possam continuar a beneficiar, durante um prazo limitado, do regime especial do Regulamento (CE) n.o 980/2005 para os países menos desenvolvidos no que respeita aos produtos em que os regimes transitórios previstos no presente regulamento sejam menos favoráveis.
(8)
As regras de origem aplicáveis às importações realizadas nos termos do presente regulamento devem ser, durante um período transitório, as regras estabelecidas no Anexo II do presente regulamento. Essas regras de origem serão substituídas pelas regras anexadas a qualquer acordo com as regiões ou os Estados especificados no Anexo I à data de aplicação provisória desse acordo ou à data da sua entrada em vigor, consoante a que ocorra primeiro..
(9)
É necessário prever a possibilidade de suspender temporariamente os regimes estabelecidos no presente regulamento em caso de falta de cooperação administrativa, de irregularidades ou fraude. Sempre que um Estado-Membro forneça à Comissão informações relativas a uma eventual fraude ou falta de cooperação administrativa, aplicar-se-á a legislação comunitária pertinente, em especial o Regulamento (CE) n.o 515/97 do Conselho de 13 de Março de 1997 relativo à assistência mútua entre as autoridades administrativas dos Estados-Membros e à colaboração entre estas e a Comissão, tendo em vista assegurar a correcta aplicação das regulamentações aduaneira e agrícola (4).
(10)
Afigura-se adequado que o presente regulamento preveja regimes transitórios para o açúcar e o arroz, juntamente com mecanismos transitórios especiais de salvaguarda e de vigilância aplicáveis após o termo de vigência dos regimes transitórios.
(11)
No quadro do regime transitório para o açúcar, nos termos da Decisão 2007/627/CE (5), cessará, com efeitos a partir de 1 de Outubro de 2009, a aplicação do Protocolo n.o 3 relativo ao açúcar ACP apenso ao Anexo V do Acordo de ~Parceria ACP-CE.
(12)
Após o termo de vigência do Protocolo n.o 3 relativo ao açúcar ACP, e atento o carácter especialmente sensível do mercado do açúcar, afigura-se adequado adoptar medidas transitórias em relação a este produto. Concomitantemente, afigura-se adequado adoptar medidas transitórias específicas de salvaguarda e de vigilância para determinados produtos agrícolas transformados com um teor potencialmente elevado de açúcar passíveis de serem trocados para evadir as medidas transitórias específicas de salvaguarda aplicáveis às importações de açúcar na Comunidade.
(13)
Afigura-se igualmente adequado adoptar medidas gerais de salvaguarda para os produtos abrangidos pelo presente regulamento.
(14)
Tendo em contar o carácter especialmente sensível dos produtos agrícolas, afigura-se adequado que possam ser tomadas medidas bilaterais de salvaguarda sempre que as importações causem ou ameacem causar perturbações nos mercados desses produtos ou nos mecanismos que regulam esses mercados.
(15)
Nos termos do n.o 2 do artigo 299.o do Tratado, deve ter-se em conta em todas as políticas comunitárias a especial situação social, económica e estrutural das regiões ultraperiféricas da Comunidade, particularmente no que respeita à política aduaneira e comercial.
(16)
Por conseguinte, quando se estabeleçam de forma efectiva as regras sobre salvaguardas bilaterais, devem levar-se em especial consideração o carácter sensível dos produtos agrícolas, sobretudo do açúcar, bem como a especial vulnerabilidade e os interesses das regiões ultraperiféricas da Comunidade.
(17)
As medidas necessárias para a execução do presente regulamento devem ser adoptadas em conformidade com a Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (6).
(18)
O presente regulamento torna necessário revogar o actual conjunto de regulamentos adoptados no quadro do Anexo V do Acordo de Parceria ACP-CE, nomeadamente o Regulamento (CE) n.o 2285/2002 do Conselho, de 10 de Dezembro de 2002, relativo às medidas de salvaguarda previstas no Acordo de Parceria ACP-CE (7), o Regulamento (CE) n.o 2286/2002 do Conselho, de 10 de Dezembro de 2002, que estabelece o regime aplicável aos produtos agrícolas e às mercadorias resultantes da sua transformação originários dos Estados da África, das Caraíbas e do Pacífico (Estados ACP) (8) e o n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1964/2005 do Conselho, de 29 de Novembro de 2005, relativo aos direitos aduaneiros aplicáveis às bananas (9). Por conseguinte, tornam-se obsoletas todas as medidas de aplicação baseadas nas disposições ora revogadas,
APROVOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO 1
OBJECTO, ÂMBITO DE APLICAÇÃO E ACESSO AO MERCADO
Artigo 1.o
Objecto
O presente regulamento aplica aos produtos originários de determinados Estados pertencentes ao Grupo de Estados de África, das Caraíbas e do Pacífico (ACP) os regimes previstos em acordos que estabelecem ou conduzem ao estabelecimento de Acordos de Parceria Económica.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento aplica-se a produtos originários das regiões e dos Estados especificados no Anexo I.
2. O Conselho, deliberando por maioria qualificada sob proposta da Comissão, alterará o Anexo I para aditar regiões ou Estados pertencentes ao Grupo de Estados ACP que concluíram negociações relativas a um acordo entre a Comunidade e essa região ou esse Estado que cumpra, pelo menos, os requisitos do artigo XXIV do GATT de 1994.
3. Essa região ou esse Estado permanecerá no Anexo I, excepto se o Conselho, deliberando por maioria qualificada sob proposta da Comissão, alterar o Anexo I no sentido de retirar uma região ou um Estado desse anexo, concretamente, no caso de:
a)
A região ou o Estado manifestar a sua intenção de não ratificar um acordo que lhe permitiu a inclusão no Anexo I;
b)
A ratificação do acordo que permitiu a uma região ou Estado a inclusão no Anexo I não ter ocorrido num prazo razoável, protelando indevidamente a entrada em vigor do acordo; ou
c)
O acordo ser denunciado ou a região ou o Estado em causa denunciar os seus direitos e obrigações nos termos do acordo, mas mantendo-se de resto o acordo em vigor.
Artigo 3.o
Acesso ao mercado
1. Sem prejuízo dos artigos 6.o, 7.o e 8.o, são eliminados os direitos de importação sobre todos os produtos dos capítulos 1 a 97, mas não 93, do Sistema Harmonizado originários de uma região ou de um Estado especificado no Anexo I. A eliminação em apreço está sujeita aos mecanismos transitórios de salvaguarda e de vigilância definidos nos artigos 9.o e 10.o e ao mecanismo geral de salvaguarda previsto nos artigos 11.o a 22.o
2. Em relação aos produtos do capítulo 93 do Sistema Harmonizado originários de regiões ou Estados especificados no Anexo I, continuarão a aplicar-se os direitos de nação mais favorecida aplicados.
3. Sem prejuízo do n.o 2 do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 980/2005, os produtos originários de países menos desenvolvidos especificados no Anexo I daquele regulamento e que figurem no Anexo I do presente regulamento, além dos regimes previstos no presente regulamento, continuarão a beneficiar das preferências previstas nos termos do Regulamento (CE) n.o 980/2005 em relação a produtos:
a)
Da posição pautal 1006, excepto a subposição 1006 10 10, até 31 de Dezembro de 2009; e
b)
Da posição pautal 1701 até 30 de Setembro de 2009.
4. O n.o 1 do presente artigo e os artigos 6.o, 7.o e 8.o não se aplicam a produtos originários da África do Sul. Estes produtos estarão sujeitos às disposições pertinentes do ACDC. Nos termos do n.o 3 do artigo 24.o, ao presente regulamento será aditado um anexo no qual se expenda o regime aplicável aos produtos originários da África do Sul, uma vez que as disposições pertinentes relativas ao comércio do ACDC tenham sido substituídas pelas disposições relevantes de um acordo que estabelece ou conduz ao estabelecimento de um Acordo de Parceria Económica.
5. O n.o 1 não é aplicável aos produtos da posição pautal 0803 00 19 originários de uma região ou de um Estado especificado no Anexo I e introduzidos em livre prática nas regiões ultraperiféricas da Comunidade até 1 de Janeiro de 2018. O n.o 1 do presente artigo e o artigo 7.o não são aplicáveis aos produtos da posição pautal 1701 ou da posição pautal 0803 00 19 originários de uma região ou de um Estado especificado no Anexo I e introduzidos em livre prática nos departamentos franceses ultramarinos até 1 de Janeiro de 2018. Esses períodos serão prorrogados até 1 de Janeiro de 2028, salvo acordo em contrário entre as Partes nos acordos pertinentes. A Comissão publicará um aviso no Jornal Oficial da União Europeia para informar as partes interessadas do termo de vigência da presente disposição.
CAPÍTULO II
REGRAS DE ORIGEM E COOPERAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 4.o
Regras de origem
1. As regras de origem expendidas no Anexo II são aplicáveis para determinar se os produtos são originários das regiões ou dos Estados especificados no Anexo I.
2. As regras de origem expendidas no Anexo II serão substituídas pelas anexas a qualquer acordo com as regiões ou os Estados especificados no Anexo I à data de aplicação provisória desse acordo ou à data da sua entrada em vigor, consoante a que ocorra primeiro. A Comissão publicará um aviso no Jornal Oficial da União Europeia para informar os operadores. O aviso deve indicar a data da aplicação provisória ou da entrada em vigor, que será a data a partir da qual serão aplicáveis as regras de origem do acordo aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
3. A Comissão, assistida pelo Comité do Código Aduaneiro instituído pelo Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (10), monitorizará a aplicação das disposições do Anexo II. Podem ser adoptadas alterações técnicas e decisões sobre a gestão do Anexo II nos termos do artigo 247.o e 247.o-A do Regulamento (CEE) n.o 2913/92.
Artigo 5.o
Cooperação administrativa
1. Sempre que a Comissão verificar, com base em informação objectiva, uma falta de cooperação administrativa e/ou irregularidades ou fraude, pode, em nos termos do presente artigo, suspender temporariamente a eliminação dos direitos prevista nos artigos 3.o, 6.o e 7.o (a seguir designada por «tratamento correspondente»).
2. Para efeitos do presente artigo, entende-se por falta de cooperação administrativa, nomeadamente:
a)
O incumprimento reiterado das obrigações que impõem a verificação da qualidade de originário do(s) produto(s) em causa;
b)
A recusa reiterada ou o atraso injustificado em proceder ao controlo a posteriori da prova da origem e/ou em comunicar os seus resultados;
c)
A recusa reiterada ou o atraso injustificado na concessão da autorização para realizar missões de cooperação administrativa, a fim de verificar a autenticidade dos documentos ou a exactidão das informações relacionadas com a concessão do tratamento correspondente.
Para efeitos da aplicação do presente artigo, pode concluir-se pela existência de irregularidades ou de fraude sempre que se verifique, nomeadamente, um aumento rápido, sem explicação satisfatória, das importações de mercadorias que exceda o nível habitual de produção e a capacidade de exportação da região ou do Estado em causa.
3. Sempre que, com base em informações prestadas por um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, a Comissão conclua que se encontram reunidas as condições previstas nos n.os 1 e 2, o tratamento correspondente pode ser suspenso nos termos do n.o 2 do artigo 24.o, se antes tiver:
a)
Informado o Comité previsto no artigo 24.o;
b)
Notificado a região ou o Estado em causa, em conformidade com os procedimentos pertinentes aplicáveis entre a Comunidade e essa região ou esse Estado; e
c)
Publicado um aviso no Jornal Oficial da União Europeia, dando conta da conclusão relativa à falta de cooperação administrativa, a irregularidades ou fraude.
4. O período de suspensão nos termos do presente artigo limitar-se-á ao necessário para proteger os interesses financeiros da Comunidade. Este período não excederá seis meses, mas pode ser prorrogado. Findo esse período, a Comissão decidirá se deve pôr termo à suspensão depois de informar o Comité previsto no artigo 24.o, ou se deve prorrogar o período de suspensão, nos termos do n.o 3 do presente artigo.
5. Os procedimentos de suspensão temporária expendidos nos n.os 2 a 4 serão substituídos pelos do anexo de qualquer acordo com as regiões ou os Estados especificados no Anexo I à data da aplicação provisória desse acordo ou à data da sua entrada em vigor, consoante a que ocorra primeiro. A Comissão publicará um aviso no Jornal Oficial da União Europeia para informar os operadores. O aviso deve indicar a data da aplicação provisória ou da entrada em vigor, que constituirá a data a partir da qual serão aplicáveis os procedimentos de suspensão temporária aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
6. Para aplicar a suspensão temporária prevista em qualquer acordo com as regiões ou os Estados especificados no Anexo I, a Comissão deve, sem demora indevida:
a)
Informar o Comité previsto no artigo 24.o de que se verificou uma falta de cooperação administrativa ou a existência de irregularidades ou fraude; e
b)
Publicar um aviso no Jornal Oficial da União Europeia, dando conta da conclusão relativa à falta de cooperação administrativa, a irregularidades ou fraude.
A decisão sobre a suspensão do tratamento correspondente será aprovada nos termos do n.o 2 do artigo 24.o.
CAPÍTULO III
REGIMES TRANSITÓRIOS
SECÇÃO 1
Arroz
Artigo 6.o
Contingentes pautais com direito nulo e eliminação de direitos
1. Os direitos de importação sobre os produtos da posição pautal 1006 são eliminados a partir de 1 de Janeiro de 2010, com excepção dos direitos de importação sobre os produtos da subposição 1006 10 10, que são eliminados a partir de 1 de Janeiro de 2008.
2. São abertos os seguintes contingentes pautais com direito nulo para produtos da posição pautal 1006, com excepção da subposição 1006 10 10, originários das regiões ou dos Estados especificados no Anexo I que façam parte da região do CARIFORUM:
a)
187 000 toneladas, expressas em equivalente de arroz descascado, para o período entre 1 de Janeiro de 2008 e 31 de Dezembro de 2008;
b)
250 000 toneladas, expressas em equivalente de arroz descascado, para o período entre 1 de Janeiro de 2009 e 31 de Dezembro de 2009.
3. As regras pormenorizadas para a aplicação dos contingentes pautais referidos no n.o 2 serão determinadas pela Comissão nos termos dos procedimentos previstos no artigo 13.o e no n.o 2 do artigo 26.o do Regulamento (CE) n.o 1785/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, sobre a organização comum do mercado do arroz (11).
SECÇÃO 2
Açúcar
Artigo 7.o
Contingentes pautais com direito nulo e eliminação de direitos
1. Os direitos de importação sobre os produtos da posição pautal 1701 são eliminados a partir de 1 de Outubro de 2009.
2. Além dos contingentes pautais abertos e administrados nos termos do artigo 28.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006 do Conselho, de 20 de Fevereiro de 2006, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar (12), são abertos os seguintes contingentes pautais para produtos da posição pautal 1701 para o período entre 1 de Outubro de 2008 e 30 de Setembro de 2009:
a)
150 000 toneladas, expressas em equivalente de açúcar branco, com direito nulo reservado para produtos originários dos países menos desenvolvidos constantes do Anexo I do Regulamento (CE) n.o 980/2005 e que são especificados no Anexo I do presente regulamento. Este contingente pautal será repartido entre regiões em quantidades a determinar nos termos dos acordos que habilitam regiões ou Estados a serem incluídos no Anexo I; e
b)
80 000 toneladas, expressas em equivalente de açúcar branco, com direito nulo reservado para produtos originários de regiões ou Estados que não sejam países menos desenvolvidos e que são especificados no Anexo I do presente regulamento. Este contingente pautal será repartido entre regiões em quantidades a determinar nos termos dos acordos que habilitam regiões ou Estados a serem incluídos no Anexo I.
3. O artigo 30.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006 é aplicável às importações ao abrigo dos contingentes pautais referidos no número anterior.
4. As regras pormenorizadas para a repartição entre regiões e a aplicação dos contingentes pautais referidos no presente artigo serão aprovadas pela Comissão nos termos do n.o 2 do artigo 39.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006.
Artigo 8.o
Regime transitório
Para o período entre 1 de Outubro de 2009 e 30 de Setembro de 2012, o n.o 1 do artigo 7.o não é aplicável às importações de produtos classificados no código NC 1701, salvo se o importador se comprometer a comprar esses produtos a um preço não inferior a 90 % do preço de referência (numa base CIF) fixado no artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006 para a campanha de comercialização pertinente.
Artigo 9.o
Mecanismo transitório de salvaguarda para o açúcar
1. Para o período entre 1 de Outubro de 2009 e 30 de Setembro de 2015, o tratamento concedido no n.o 1 do artigo 7.o às importações de produtos da posição pautal 1701 originários de regiões ou Estados especificados no Anexo I e que não sejam países menos desenvolvidos constantes do Anexo I do Regulamento (CE) n.o 980/2005 pode ser suspenso sempre que:
a)
As importações originárias de regiões ou Estados que sejam Estados ACP e que não sejam países menos desenvolvidos constantes do Anexo I do Regulamento (CE) n.o 980/2005 excedam as seguintes quantidades:
i)
1,38 milhões de toneladas na campanha de comercialização de 2009/2010,
ii)
1,45 milhões de toneladas na campanha de comercialização de 2010/2011,
iii)
1,6 milhões de toneladas na campanha de comercialização de 2011/2012 a 2014/2015; e
b)
As importações originárias de todos os Estados ACP excedam 3,5 milhões de toneladas.
2. As quantidades previstas na alínea a) do n.o 1 podem ser subdivididas por regiões.
3. Durante o período referido no n.o 1, as importações de produtos da posição pautal 1701 originários de regiões ou Estados especificados no Anexo I estarão sujeitas a uma licença de importação.
4. A suspensão do tratamento concedido no n.o 1 do artigo 7.o será levantada no termo da campanha de comercialização em que foi introduzida.
5. As regras pormenorizadas relativas à subdivisão das quantidades previstas no n.o 1, bem como à gestão do sistema a que se referem os n.os 1, 3 e 4 do presente artigo, e às decisões de suspensão serão adoptadas nos termos do n.o 2 do artigo 39.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006.
Artigo 10.o
Mecanismo transitório de vigilância
1. Para o período entre 1 de Janeiro de 2008 e 30 de Setembro de 2015, as importações de produtos das posições pautais 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59, 2106 90 98 originários de regiões ou Estados especificados no Anexo I estarão sujeitas a um mecanismo de vigilância previsto no artigo 308.o-D do Regulamento (CEE) n.o 2454/1993 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (13).
2. Com base nesta vigilância, a Comissão verificará se existe um aumento cumulativo das importações de um ou mais desses produtos originários de uma determinada região superior, em volume, a 20 % durante um período de 12 meses consecutivos em comparação com a média das importações anuais ao longo dos três períodos de 12 meses anteriores.
3. Caso se atinja o nível referido no n.o 2, a Comissão analisará a estrutura do comércio, a justificação económica e o teor de açúcar dessas importações. Se a Comissão concluir que essas importações estão a ser utilizadas para evadir os contingentes pautais, os regimes transitórios e o mecanismo especial de salvaguarda previstos nos artigos 7.o, 8.o e 9.o, pode suspender a aplicação do n.o 1 do artigo 3.o às importações de produtos das posições pautais 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 e 2106 90 98 originários de regiões ou Estados especificados no Anexo I que não sejam países menos desenvolvidos constantes do Anexo I do Regulamento (CE) n.o 980/2005 até ao final da campanha de comercialização em causa.
4. As regras pormenorizadas para a gestão deste sistema e as decisões de suspensão serão adoptadas nos termos do artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 3448/93 do Conselho, de 6 de Dezembro de 1993 que estabelece o regime de trocas aplicável a certas mercadorias resultantes da transformação de produtos agrícolas (14).
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES GERAIS DE SALVAGUARDA
Artigo 11.o
Definições
Para efeitos do presente capítulo, entende-se por:
a)
«Indústria comunitária», o conjunto dos produtores comunitários de um produto similar ou em concorrência directa, que operem no território da Comunidade, ou os produtores comunitários cuja produção conjunta de produtos similares ou em concorrência directa constitua uma parte importante da produção comunitária total desses produtos;
b)
«Prejuízo grave», um dano global significativo para a posição dos produtores comunitários;
c)
«Ameaça de prejuízo grave», a iminência clara de um prejuízo grave;
d)
«Pperturbações», uma desorganização num sector ou indústria;
e)
«Ameaça de perturbação», a iminência clara de uma perturbação.
Artigo 12.o
Princípios
1. Pode ser instituída uma medida de salvaguarda nos termos do presente capítulo sempre que produtos originários das regiões ou dos Estados especificados no Anexo I estejam a ser importados na Comunidade em quantidades de tal forma acrescidas e em condições tais que causem ou ameacem causar:
a)
Um prejuízo grave para a indústria comunitária;
b)
Perturbações num sector da economia, em especial sempre que essas perturbações gerem dificuldades ou problemas sociais importantes, passíveis de provocarem uma grave deterioração da situação económica da Comunidade, ou
c)
Perturbações nos mercados de produtos agrícolas abrangidos pelo Anexo I do Acordo da OMC sobre a Agricultura ou nos mecanismos que regulam esses mercados.
2. Pode ser instituída uma medida de salvaguarda nos termos do presente capítulo sempre que produtos originários das regiões ou dos Estados especificados no Anexo I estejam a ser importados na Comunidade em quantidades de tal forma acrescidas e em condições tais que causem ou ameacem causar perturbações na situação económica de uma ou mais das regiões ultraperiféricas da Comunidade.
Artigo 13.o
Determinação das condições para a instituição de medidas de salvaguarda
1. A determinação de um prejuízo grave ou de uma ameaça de prejuízo grave deverá abranger, nomeadamente, os seguintes factores:
a)
O volume das importações, nomeadamente quando estas tenham aumentado significativamente, quer em termos absolutos, quer em relação à produção ou ao consumo na Comunidade;
b)
O preço das importações, nomeadamente quando se tenha verificado uma subcotação significativa do preço em relação ao preço de um produto similar na Comunidade;
c)
O consequente impacto sobre os produtores comunitários, tal como indicado pelas tendências de determinados factores económicos, como a produção, a utilização de capacidade, as existências, as vendas, a parte de mercado, a depreciação dos preços ou o impedimento de aumentos de preços que teriam ocorrido em circunstâncias normais, os lucros, o retorno do capital investido, o fluxo de caixa e o emprego;
d)
Outros factores, que não a evolução das importações, que causem ou possam ter causado prejuízo aos produtores comunitários em causa.
2. A determinação de perturbações ou de ameaças de perturbação deve basear-se em factores objectivos, designadamente:
a)
O aumento do volume de importações em termos absolutos ou relativos em comparação com a produção comunitária e as importações provenientes de outras fontes; e
b)
O efeito dessas importações sobre os preços; ou
c)
O efeito dessas importações sobre a situação da indústria comunitária ou do sector económico em causa, nomeadamente sobre os níveis das vendas, a produção, a situação financeira e o emprego.
3. Ao determinar se as importações se efectuam em condições tais que causam ou ameaçam causar perturbações nos mercados de produtos agrícolas ou nos mecanismos que regulam esses mercados, incluindo os regulamentos que criam as organizações comuns de mercado, devem ser levados em consideração todos os factores objectivos relevantes, nomeadamente, um ou mais dos seguintes:
a)
O volume das importações em comparação com os níveis dos anos civis ou campanhas de comercialização anteriores, consoante o caso, a produção e o consumo internos, os níveis futuros previstos nos termos da reforma das organizações comuns de mercado;
b)
O nível dos preços no mercado interno em comparação com os preços de referência ou os preços indicativos, se aplicável, e, não sendo aplicável, em comparação com os preços médios no mercado interno durante o mesmo período de campanhas de comercialização anteriores;
c)
O partir de 1 de Outubro de 2015, nos mercados de produtos da posição pautal 1701: situações em que o preço médio do açúcar branco no mercado comunitário decaia durante dois meses consecutivos para níveis inferiores a 80 % do preço médio do açúcar branco no mercado comunitário praticado durante a campanha de comercialização anterior.
4. Ao determinar se as condições referidas nos n.os 1, 2 e 3 são cumpridas no caso das regiões ultraperiféricas da Comunidade, as análises devem limitar-se ao território da região ou regiões ultraperiféricas em causa. Deve ser dedicada especial atenção à dimensão da indústria local, à sua situação financeira e à situação em termos de emprego.
Artigo 14.o
Início de processos
1. É iniciado um inquérito a pedido de um Estado-Membro ou por iniciativa própria da Comissão, se se considerar que existem elementos de prova suficientes para justificar esse inquérito.
2. Os Estados-Membros devem informar a Comissão se se afigurar que as tendências das importações provenientes de qualquer das regiões ou dos Estados especificados no Anexo I exigem medidas de salvaguarda. Essa informação deve incluir os elementos de prova disponíveis, determinados com base nos critérios definidos no artigo 13.o. A Comissão comunicará essa informação a todos os Estados-Membros no prazo de três dias úteis.
3. A consulta com os Estados-Membros realizar-se-á no prazo de oito dias úteis a contar da data em que a Comissão enviou a informação aos Estados-Membros, conforme previsto no n.o 2. Sempre que, após a consulta, se torne evidente que existem elementos de prova suficientes para justificar o início de um processo, a Comissão publicará um aviso no Jornal Oficial da União Europeia. O início deverá ocorrer no prazo de um mês a contar da recepção da informação fornecida por um Estado-Membro.
4. Se, depois de consultar os Estados-Membros, a Comissão entender que se verificam as circunstâncias definidas no artigo 12.o, notificará imediatamente a região ou o Estado especificado no Anexo I em causa da sua intenção de dar início a um inquérito. A notificação pode ser acompanhada de um convite à realização de consultas, com vista a esclarecer a situação e a alcançar uma solução satisfatória para ambas as partes.
Artigo 15.o
Inquérito
1. Após o início do processo, a Comissão procederá à abertura de um inquérito.
2. A Comissão pode pedir informações aos Estados-Membros e estes tomarão todas as medidas necessárias para satisfazer esse pedido. Caso tais informações se revistam de interesse geral ou a respectiva transmissão tenha sido solicitada por um Estado-Membro, a Comissão deve transmiti-las aos restantes Estados-Membros, desde que não sejam confidenciais; ou, se forem confidenciais, a Comissão deve transmitir um resumo não confidencial.
3. Se o inquérito se limitar a uma região ultraperiférica, a Comissão pode solicitar às autoridades locais competentes que facultem a informação referida no n.o 2, por intermédio do Estado-Membro em causa.
4. Sempre que possível, o inquérito deve ser concluído no prazo de seis meses a contar da data do seu início. Em circunstâncias excepcionais, este prazo pode ser prorrogado por um período adicional de três meses.
Artigo 16.o
Instituição de medidas provisórias de salvaguarda
1. As medidas provisórias de salvaguarda são aplicáveis em circunstâncias críticas sempre que uma demora causasse danos difíceis de reparar, na sequência de uma determinação preliminar de que se verificam as circunstâncias definidas no artigo 12.o A Comissão deve tomar essas medidas provisórias após consulta dos Estados-Membros ou, em casos de extrema urgência, depois de informar os Estados-Membros. Neste último caso, as consultas realizar-se-ão no prazo de 10 dias após a notificação aos Estados-Membros das medidas adoptadas pela Comissão.
2. Tendo em conta a situação especial das regiões ultraperiféricas e a sua vulnerabilidade a qualquer aumento súbito das importações, devem aplicar-se medidas provisórias de salvaguarda nos processos que lhes digam respeito sempre que a determinação preliminar revele um aumento das importações. Nesse caso, a Comissão informará os Estados-Membros após ter tomado as medidas e as consultas realizar-se-ão no prazo de 10 dias a contar da notificação aos Estados-Membros das medidas adoptadas pela Comissão.
3. Sempre que um Estado-Membro solicite a intervenção imediata da Comissão e estejam reunidas as condições referidas nos n.os 1 ou 2, a Comissão deve tomar uma decisão no prazo de cinco dias úteis a contar da data de recepção do pedido.
4. A Comissão informará de imediato o Conselho e os Estados-Membros de qualquer decisão tomada nos termos dos n.os 1, 2 e 3. O Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode tomar uma decisão diferente no prazo de um mês após ter sido informado pela Comissão nos termos do presente número.
5. As medidas provisórias podem assumir a forma de um aumento do direito aduaneiro sobre o produto em causa até um nível que não exceda o direito aduaneiro aplicado a outros membros da OMC ou de contingentes pautais.
6. As medidas provisórias não podem ser aplicadas por um período superior a 180 dias. Nos casos em que as medidas provisórias sejam limitadas a regiões ultraperiféricas, não podem ser aplicadas por um período superior a 200 dias.
7. Se as medidas provisórias de salvaguarda forem revogadas pelo facto de o inquérito revelar que as condições previstas nos artigos 12.o e 13.o não se encontram reunidas, quaisquer direitos cobrados em resultado das medidas provisórias serão automaticamente restituídos.
Artigo 17.o
Encerramento do inquérito e do processo sem instituição de medidas
Sempre que as medidas bilaterais de salvaguarda sejam consideradas desnecessárias e não haja objecções do Comité Consultivo referido no artigo 21.o, o inquérito e o processo serão encerrados por decisão da Comissão. Em todos os outros casos, a Comissão apresentará imediatamente ao Conselho um relatório sobre o resultado das consultas, bem como uma proposta de regulamento do Conselho que encerra o processo. O processo é considerado encerrado se, no prazo de um mês, o Conselho, deliberando por maioria qualificada, não tiver tomado uma decisão diferente.
Artigo 18.o
Instituição de medidas definitivas
1. Quando os factos definitivamente estabelecidos demonstrarem que as circunstâncias previstas no artigo12.o, consoante o caso, se encontram reunidas, a Comissão solicitará a realização de consultas com a região ou o Estado em questão no quadro das disposições institucionais apropriadas previstas nos acordos correspondentes que habilitaram uma região ou um Estado a figurar no Anexo I, com vista a encontrar uma solução satisfatória para ambas as partes.
2. Se as consultas referidas no n.o 1 não conduzirem a uma solução satisfatória para ambas as partes no prazo de 30 dias a contar da data em que o assunto foi comunicado à região ou ao Estado em causa, a Comissão, em consulta com os Estados-Membros, tomará uma decisão no sentido de instituir medidas de salvaguarda bilaterais definitivas no prazo de 20 dias úteis a contar do termo do período de consultas.
3. Qualquer decisão tomada pela Comissão por força do presente artigo será comunicada ao Conselho e aos Estados-Membros. Qualquer Estado-Membro pode submeter a decisão à apreciação do Conselho no prazo de dez dias úteis após a mesma lhe ter sido comunicada.
4. Se um Estado-Membro submeter a decisão à apreciação do Conselho, este, deliberando por maioria qualificada, pode confirmá-la, alterá-la ou revogá-la. Se, no prazo de um mês a contar da data em que a decisão lhe foi submetida, o Conselho ainda não tiver deliberado, a decisão tomada pela Comissão considera-se confirmada.
5. As medidas definitivas podem assumir uma das seguintes formas:
-
a suspensão de uma redução adicional da taxa do direito de importação para o produto em causa originário da região ou do Estado em causa,
-
um aumento do direito aduaneiro do produto em causa até um nível que não exceda o direito aduaneiro aplicável a outros membros da OMC,
-
um contingente pautal.
6. Não será aplicável nenhuma medida bilateral de salvaguarda a um mesmo produto de um mesmo Estado ou região menos de um ano após terem caducado ou sido revogadas quaisquer medidas anteriores dessa natureza.
Artigo 19.o
Duração e reexame das medidas de salvaguarda
1. Uma medida de salvaguarda deve permanecer em vigor apenas durante o período necessário para prevenir ou remediar o prejuízo grave ou as perturbações. Esse período não ultrapassará dois anos, a menos que seja prorrogado nos termos do n.o 2. Sempre que a medida se limite a uma ou mais das regiões ultraperiféricas da Comunidade, o período de aplicação não poderá ultrapassar quatro anos.
2. O período inicial de duração de uma medida de salvaguarda pode, a título excepcional, ser prorrogado, desde que se determine que a medida de salvaguarda continua a ser necessária para prevenir ou remediar um prejuízo grave ou perturbações.
3. Serão adoptadas prorrogações segundo os procedimentos do presente regulamento aplicáveis aos inquéritos e utilizando os mesmos procedimentos que para as medidas iniciais.
A duração total de uma medida de salvaguarda não pode ultrapassar quatro anos, incluindo qualquer medida provisória. Caso uma medida se restrinja a regiões ultraperiféricas, este limite é alargado para oito anos.
4. Se a duração de uma medida de salvaguarda ultrapassar um ano, essa medida deve ser progressivamente liberalizada, a intervalos regulares, durante o respectivo período de aplicação, incluindo qualquer prorrogação.
Realizar-se-ão periodicamente consultas com a região ou o Estado em causa nos organismos institucionais pertinentes dos acordos, com vista a definir um calendário para a sua abolição tão brevemente quanto as circunstâncias o permitam.
Artigo 20.o
Medidas de vigilância
1. Sempre que a tendência das importações de um produto originário de um Estado ACP se revele susceptível de causar uma das situações referidas no artigo 12.o, as importações desse produto podem ser sujeitas a uma vigilância comunitária prévia.
2. A decisão de instituir a vigilância será tomada pela Comissão.
Qualquer decisão tomada pela Comissão por força do presente artigo será comunicada ao Conselho e aos Estados-Membros. Qualquer Estado-Membro pode submeter a decisão à apreciação do Conselho no prazo de dez dias úteis após a mesma lhe ter sido comunicada.
Se um Estado-Membro submeter a decisão à apreciação do Conselho, este, deliberando por maioria qualificada, pode confirmá-la, alterá-la ou revogá-la. Se o Conselho, no prazo de um mês a contar da data em que a decisão lhe tenha sido submetida, ainda não tiver deliberado, a decisão tomada pela Comissão considera-se confirmada.
3. As medidas de vigilância terão um período de vigência limitado. Salvo disposição em contrário, a vigência dessas medidas cessará no termo do segundo semestre seguinte àquele em que tenham sido tomadas.
4. Sempre que necessário, as medidas de vigilância podem limitar-se ao território de uma ou mais das regiões ultraperiféricas da Comunidade.
5. A decisão de instituir medidas de vigilância será comunicada sem demora, a título de informação, ao organismo institucional adequado previsto nos acordos correspondentes que habilitaram uma região ou um Estado a figurar no Anexo I.
Artigo 21.o
Consultas
O comité consultivo competente para efeitos do presente capítulo será o Comité Consultivo previsto no artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 3285/94 do Conselho de 22 de Dezembro de 1994 relativo ao regime comum aplicável às importações (15). No caso de produtos classificados no código NC 1701, o comité competente será assistido pelo comité instituído nos termos do artigo 39.o do Regulamento (CE) n.o 318/2006.
Artigo 22.o
Medidas excepcionais de aplicação territorial limitada
Sempre que se revele que estão reunidas as condições estabelecidas para a adopção de medidas bilaterais de salvaguarda em um ou mais Estados-Membros, a Comissão, depois de examinar soluções alternativas, pode, a título excepcional e nos termos do artigo 134.o do Tratado, autorizar a aplicação de medidas de salvaguarda ou de vigilância limitadas a um ou mais Estados-Membros em causa, se considerar que a aplicação a esse nível das referidas medidas é mais adequada do que a aplicação das medidas em toda a Comunidade. Essas medidas devem ser estritamente limitadas no tempo e perturbar o menos possível o funcionamento do mercado interno.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES PROCESSUAIS
Artigo 23.o
Adaptação aos progressos técnicos
O presente regulamento será alterado nos termos do procedimento referido no n.o 3 do artigo 24.o para efectuar quaisquer alterações técnicas necessárias resultantes das diferenças entre o presente regulamento e os acordos assinados com aplicação provisória ou celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado com as regiões ou os Estados especificados no Anexo I.
Artigo 24.o
Comité
1. A Comissão será assistida pelo Comité de Aplicação dos APE.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 3.° e 7.° da Decisão 1999/468/CE.
3. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.° e 7.° da Decisão 1999/468/CE.
4. O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
CAPÍTULO VI
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 25.o
Alterações
No artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1964/2005, é suprimido o n.o 2.
Artigo 26.o
Revogação
São revogados os Regulamentos (CE) n.o 2285/2002 e (CE) n.o 2286/2002.
Artigo 27.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 20 de Dezembro de 2007.