19780220
Директива на Съвета
от 20 февруари 1978 година
относно отпадъци от производството на титанов диоксид
(78/176/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по специално членове 100 и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],
като има предвид, че отпадъците от производството на титанов диоксид могат да бъдат вредни за човешкото здраве и околната среда; като има предвид, че поради това е необходимо да се предотврати и постепенно да се намали замърсяването, причинено от тези отпадъци, с оглед неговото елиминиране;
като има предвид, че Програмите за действие по околната среда на Европейските общности 1973 г. [3] и 1977 г. [4] посочват нуждата от предприемане на действия на Общността срещу отпадъците от производството на титанов диоксид;
като има предвид, че всяко разминаване между разпоредбите относно отпадъците от производството на титанов диоксид, които се прилагат или изготвят в различните държави-членки, могат да създадат неравни условия на конкуренция и по този начин пряко да повлияят на функционирането на общия пазар; като има предвид, че поради това е необходимо да се сближат законодателствата в тази сфера, както е предвидено в член 100 от Договора;
като има предвид, че изглежда е необходимо това сближаване на законодателствата да се придружава от действия на Общността, така че една от целите на Общността в сферата на защитата на околната среда и подобряването на качеството на живот може да се постигне чрез по-разширени правила; като има предвид, че поради това трябва да бъдат постановени някои специфични правила в тази връзка; като има предвид, че за тази цел трябва да се направи позоваване на член 235 от Договора, тъй като необходимите правомощия не са осигурени от Договора;
като има предвид, че Директива 75/442/ЕИО [5] се отнася за обезвреждането на отпадъци по принцип; като има предвид, че е препоръчително да се постанови специална система за отпадъците от производството на титаниев диоксид, за да се осигури защитата на човешкото здраве и околната среда срещу вредните въздействия, причинени от неконтролираното обезвреждане, дъмпинга или разтоварването на такива отпадъци;
като има предвид, че за да се постигнат тези цели, трябва да има система за предварително разрешаване по отношение на обезвреждането, дъмпинга, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци; като има предвид, че издаването на такова разрешение трябва да бъде предмет на специфични условия;
като има предвид, че обезвреждането, дъмпингът, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци трябва да бъдат придружени от мониторинг на отпадъците и мониторинг на съответната околна среда;
като има предвид, че държавите-членки трябва до 1 юли 1980 г. да разработят програми за постепенно намаляване на замърсяването, причинено от тези отпадъци, с оглед на неговото елиминиране за съществуващите промишлени предприятия; като има предвид, че тези програми трябва да фиксират целите на общото намаление, които трябва да се постигнат най-късно до 1 юли 1987 г. и да посочат мерките, които трябва да вземе всяко предприятие;
като има предвид, че държавите-членки трябва да издават предварително разрешение за новите промишлени предприятия; като има предвид, че това разрешение трябва да се предхожда от проучване на влиянието върху околната среда и може да се предостави само на фирми, които се задължават да използват само тези материали, процеси и технологии, предлагани на пазара, които най-малко увреждат околната среда,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Целта на настоящата директива е предотвратяването и постепенното намаляване на замърсяването, причинено от отпадъци от производството на титанов диоксид, с оглед на неговото елиминиране.
2. За целите на настоящата директива:
а) "замърсяване" означава пряко или косвено обезвреждане от човека на всякакви остатъци от процесите на производство на титанов диоксид в околната среда, резултатите от което са такива, че причиняват опасност за човешкото здраве, увреждане на живите ресурси и екосистеми, влошаване на местата за отдих или затрудняване на други форми на законосъобразно използване на съответната околна среда;
б) "отпадъци" означава:
- всеки остатък от процеса на производство на титанов диоксид, който производителят обезврежда или е задължен да обезвреди по действащото национално законодателство;
- всеки остатък от процес на обработка на остатъци, упоменати в първо тире;
в) "обезвреждане" означава:
- събирането, сортирането и обработката на отпадъци, както и тяхното складиране и разтоварване над земята или под нея и тяхното впръскване в земята;
- тяхното обезвреждане в повърхностната вода, подпочвената вода и морето и дъмпинг в морето;
- операциите за трансформиране, необходими за повторна употреба, регенериране или рециклиране;
г) "съществуващи промишлени предприятия" означава тези промишлени предприятия, които са създадени към датата на уведомяването за настоящата директива;
д) "нови промишлени предприятия" означава тези промишлени предприятия, които са в процес на създаване към датата на влизане в сила на настоящата директива или които са създадени след тази дата. Разширенията на съществуващи промишлени предприятия, които водят до увеличение на годишния производствен капацитет на титанов диоксид на производствената площадка на въпросното предприятие с 15000 тона или повече, се третират като нови промишлени предприятия.
Член 2
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че отпадъците се обезвреждат, без това да застрашава човешкото здраве и без да уврежда околната среда, и по-специално:
- без опасност за водата, въздуха, почвата, растенията и животните;
- без вредно въздействие върху красиви местности или селски райони.
Член 3
Държавите-членки предприемат подходящи мерки, за да насърчават предотвратяването, рециклирането и обработката на отпадъците, извличането на суровини и всеки друг процес за повторно използване на отпадъците.
Член 4
1. Обезвреждането, дъмпингът, складирането, разтоварването или впръскването на отпадъци са забранени освен при издадено предварително разрешение от компетентен орган на държавата-членка, на чиято територия се произвежда отпадъкът. Предварително разрешение трябва да бъде издадено също от компетентния орган на държавата-членка:
- на чиято територия отпадъците се обезвреждат, складират, разтоварват или впръскват;
- от чиято територия се обезврежда или изхвърлят.
2. Разрешението може да се даде само за ограничен срок от време. То може да бъде подновявано.
Член 5
При обезвреждане или изхвърляне компетентният орган може в съответствие с разпоредбите на член 2 и на основание на информацията, предоставена в съответствие с приложение I, да даде разрешението, упоменато в член 4, при условие че:
а) отпадъкът не може да бъде обезвредeн по по-подходящ начин;
б) оценката, извършена в светлината на наличните научни и технически познания, показва, че няма да има вреден ефект, веднага или по-късно, върху водната околна среда;
в) няма вреден ефект върху дейности, свързани с каране на лодки, риболов, отдих, добиване на суровини, обезсоляване, отглеждане на риби и черупкови морски животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води.
Член 6
При складиране, разтоварване или впръскване компетентният орган може в съответствие с разпоредбите на член 2 и на основание на информацията, предоставена в съответствие с приложение I, да даде разрешението, посочено в член 4, при условие че
а) отпадъкът не може да бъде обезвреден по по-подходящ начин;
б) оценката, извършена в светлината на наличните научни и технически познания, показва, че няма да има вреден ефект, веднага или по-късно, върху подпочвените води, почвата или атмосферата;
в) няма вреден ефект върху дейности, свързани с отдих, добиване на суровини, растения, животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води.
Член 7
1. Независимо от метода и степента на обработка на въпросните отпадъци тяхното обезвреждане, изхвърляне, складиране, разтоварване и впръскване се придружава от мониторинга на отпадъците и на съответната околна среда по отношение на техните физически, химически, биологически и екологични аспекти, посочен в приложение II.
2. Операциите по мониторинг се извършват периодично от един или повече органи, определени от държавата-членка, компетентният орган на която е издал разрешението, предвидено в член 4. При трансгранично замърсяване между държави-членки въпросният орган се определя съвместно от заинтересуваните страни.
3. В срок една година от уведомяването за настоящата директива Комисията представя на Съвета предложение по процедурите за наблюдение и мониторинг на засегнатата околна среда. Съветът взема решение по предложението в срок шест месеца от публикуването на становището на Европейския парламент и това на Икономическия и социален комитет в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
1. Компетентният орган в съответната държава-членка предприема подходящите стъпки, за да поправи една от следните ситуации и, ако е необходимо, изисква суспендиране на операциите по обезвреждането, изхвърлянето, складирането, разтоварването или впръскването:
а) ако резултатите от предвидения в приложение II, буква А, точка 1 мониторинг покаже, че условията за предварително разрешение, посочени в членове 4, 5 и 6, не са били изпълнени, или
б) ако резултатите от тестовете за остра токсичност, посочени в приложение II, буква А, точка 2, покажат, че са превишени постановените в тази директива лимити, или
в) ако резултатите, предвидени в приложение II, буква Б, разкриват влошаване в съответната околна среда в разглежданата област, или
г) ако обезвреждането или дъмпингът води до вреден ефект върху движението на плавателни съдове, риболова, дейностите, свързани с отдиха, добиването на суровини, обезсоляване, отглеждане на риби и миди, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросните води;
д) ако складирането, разтоварването или впръскването има вреден ефект върху дейности, свързани с отдиха, добиването на суровини, растения, животни, върху области от специално научно значение или други форми на законосъобразно използване на въпросната околна среда.
2. Ако са засегнати няколко държави-членки, мерките се вземат след консултации.
Член 9
1. Държавите-членки разработват програми за постепенно намаляване и евентуално елиминиране на замърсяване, причинено от отпадъците от съществуващите промишлени предприятия.
2. Програмите, упоменати в параграф 1, поставят общите цели за намаляване на замърсяването от течни, твърди или газообразни отпадъци, които трябва да се постигнат най-късно до 1 юли 1987 г. Програмите съдържат също междинни цели. Те съдържат освен това информация за състоянието на съответната околна среда, за мерките за намаляване на замърсяването и за методите за обработка на отпадъците, пряко причинени от производствените процеси.
3. Програмите, упоменати в параграф 1, се изпращат на Комисията най-късно до 1 юли 1980 г., така че тя да може в срок шест месеца след получаване на всички национални програми да представи подходящи предложения на Съвета за хармонизиране на тези програми по отношение на намаляването и евентуалното елиминиране на замърсяването и на подобряването на условията за конкуренция при производството на титанов диоксид. Съветът взема решение по тези предложения в срок шест месеца от публикуването на становищата на Европейския парламент и на Икономическата и социална комисия в Официален вестник на Европейските общности.
4. Държавите-членки въвеждат програмата най-късно до 1 януари 1982 г.
Член 10
1. Програмите, упоменати в член 9, параграф 1, трябва да обхващат всички съществуващи промишлени предприятия и трябва да определят мерките, които се вземат по отношение на всяко от тях.
2. Когато при особени обстоятелства държава-членка счита, че при отделно предприятие не са необходими мерки за изпълнение на изискванията на настоящата директива, то в срок шест месеца от уведомяването за настоящата директива предоставя на Комисията доказателството, което е довело до това заключение.
3. След провеждане на необходимата независима проверка на доказателството Комисията може да се съгласи с държавата-членка, че не е необходимо да се вземат допълнителни мерки по отношение на съответното предприятие. Комисията трябва да даде своето съгласие с основанията за това в срок шест месеца.
4. Ако Комисията не се съгласи с държавата-членка, в програмата на въпросната държава-членка се включват допълнителни мерки по отношение на това предприятие.
5. Ако Комисията се съгласи, нейното съгласие се преразглежда периодично в светлината на резултатите от мониторинга, извършван съгласно настоящата директива, и в светлината на всяка значителна промяна в производствените процеси или в целите на политиката по опазване на околната среда.
Член 11
Нови промишлени предприятия са задължени да поискат предварително разрешително, издадено от компетентните власти на държавите-членки, на чиято територия се очаква изграждането на предприятията. Такива разрешителни трябва да се предшестват от проучване на влиянието върху околната среда. Те могат да бъдат предоставени само на дружества, които гарантират, че ще използват само такива материали, технологии и техника, предлагани на пазара, които в най-малка степен нанасят вреда на околната среда.
Член 12
Без да се засягат разпоредбите на настоящата директива, държавите-членки могат да приемат по-строги разпоредби.
Член 13
1. За целите на настоящата директива държавите-членки предоставят на Комисията цялата необходима информация, свързана със:
- издадените съгласно членове 4, 5 и 6 разрешения,
- резултатите от мониторинга на съответната околна среда, извършен съгласно член 7,
- мерките, предприети съгласно член 8.
Те предоставят на Комисията обща информация относно материалите, процесите и технологиите, за които са уведомени съгласно разпоредбите на член 11.
2. Информацията, придобита в резултат на прилагането на този член, може да се използва само за целите на настоящата директива.
3. Комисията и компетентните органи на държавите-членки, техните служители и друг персонал не разкриват информация, получена от тях съгласно настоящата директива и която поради естеството си попада под задължението за служебна тайна.
4. Параграфи 2 и 3 не препятстват публикуването на обща информация или проучвания, които не съдържат информация, свързана с отделни предприятия или сдружения на предприятия.
Член 14
На всеки три години държавите-членки изготвят доклад за предотвратяването и постепенното намаляване на замърсяването, причинено от отпадъци от производството на титанов диоксид, и го изпращат на Комисията, която го съобщава на другите държави-членки.
Комисията докладва на всеки три години на Съвета и на Европейския парламент по прилагането на настоящата директива.
Член 15
1. Държавите-членки въвеждат в сила мерките, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок 12 месеца след нейното нотифициране и информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 16
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 февруари 1978 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 20 de Fevereiro de 1978 relativa aos detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio
(78/176/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 100o e 235o.
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
Considerando que os detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio apresentam riscos prejudiciais à saúde do homem assim como ao ambiente; que, por isso, convém prevenir e diminuir progressivamente a poluição provocada por esses detritos, tendo em vista a sua eliminação;
Considerando que os programas de acção das Comunidades Europeias, em matéria de ambiente, de 1973 (3) e de 1977 (4), prevêem a necessidade de empreender uma acção comunitária contra os detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio;
Considerando que uma disparidade entre as disposições já aplicáveis ou em preparação nos diferentes Estados-membros, no que diz respeito aos detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio, pode criar condições de concorrência desiguais e ter, deste modo, uma incidência directa no funcionamento do mercado comum; que convém, portanto, proceder neste domínio à aproximação das legislações prevista no artigo 100o do Tratado;
Considerando que se afigura necessário fazer acompanhar essa aproximação das legislações de uma acção da Comunidade que tenha por objectivo realizar, mediante uma regulamentação mais ampla, um dos objectivos da Comunidade no domínio da protecção do ambiente e da melhoria da qualidade de vida; que, convém, portanto prever, para o efeito, certas disposições específicas; que, não estando os poderes de acção necessários para este efeito previstos no Tratado, convém recorrer ao artigo 235o do Tratado;
Considerando que a Directiva 75/442/CEE (5) diz respeito à eliminação dos detritos em geral; que, para os detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio, é necessário prever um regime especial que garanta a protecção da saúde do homem e do ambiente contra os efeitos prejudiciais causados pela descarga, rejeição ou depósito não controlados desses detritos;
Considerando que, para atingir esses objectivos, é necessário prever um regime de autorização prévia para a descarga, a imersão, a armazenagem, o depósito e a injecção dos detritos; que é necessário subordinar a concessão dessa autorização a condições específicas;
Considerando que a descarga, a imersão, o armazenagem, o depósito e a injecção dos detritos devem ser acompanhados, por um lado, de um controlo dos detritos, e, por outro, do controlo e da vigilância do meio em questão;
Considerando que, para os estabelecimentos industriais já existentes, os Estados-membros devem estabelecer, antes de 1 de Julho de 1980, programas de redução progressiva da poluição provocada por esses detritos, tendo em vista a sua eliminação; que esses programas devem fixar objectivos gerais de redução a atingir, o mais tardar, até 1 de Julho de 1987 e indicar as medidas a tomar para cada estabelecimento;
Considerando que, para os novos estabelecimentos industriais, os Estados-membros devem conceder uma autorização prévia; que esta deve ser precedida de um estudo de impacte sobre o ambiente e que só pode ser concedida às empresas que se comprometam a utilizar apenas os materiais, processos e tecnologias disponíveis no mercado, menos nocivas para o ambiente,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
1. A presente directiva tem por objectivo a prevenção e a diminuição progressiva, tendo em vista a sua eliminação, da poluição provocada pelos detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio.
2. Na acepção da presente directiva, entende-se por:
a) Poluição:
A descarga de qualquer resíduo resultante do processo de produção do dióxido de titânio, efectuada directa ou indirectamente pelo homem num meio, e que tenha consequências passíveis de pôr em perigo a saúde humana, de afectar os recursos vivos e o sistema ecológico, de prejudicar a amenidade ou perturbar outras utilizações legítimas do meio em questão;
b) Detrito:
- qualquer resíduo resultante do processo de produção de dióxido de titânio de que o detentor se desfaz ou tem a obrigação de se desfazer por força das disposições nacionais em vigor,
- qualquer resíduo resultante de um processo de tratamento de um resíduo mencionado no primeiro travessão;
c) Eliminação:
- a recolha, a triagem, o transporte e o tratamento dos detritos, assim como a sua armazenagem e o seu depósito sobre ou no solo e a sua injecção no solo,
- a descarga nas águas de superfície, nas águas subterrâneas ou no mar, assim como a imersão no mar,
- as operações de transformação necessárias à sua reutilização, recuperação ou reciclagem;
d) Estabelecimentos industriais já existentes:
Os estabelecimentos industriais já instalados à data da notificação da presente directiva;
e) Novos estabelecimentos industriais:
Os estabelecimentos industriais em fase de instalação à data da notificação da presente directiva ou que sejam criados depois desta data. São equiparadas a novos estabelecimentos industriais as ampliações feitas em estabelecimentos industriais já existentes que conduzam, in loco, a um aumento da capacidade de produção do dióxido de titânio do estabelecimento em questão, de 15 000 toneladas por ano ou mais.
Artigo 2o
Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para garantir que os detritos sejam eliminados sem pôr em perigo a saúde do homem e sem causar prejuízo ao ambiente e, nomeadamente:
- sem criar riscos para a água, o ar ou o solo, nem para a fauna e a flora,
- sem prejudicar a natureza e a paisagem.
Artigo 3o
Os Estados-membros tomarão as medidas adequadas para promover a prevenção, a reciclagem e a transformação dos detritos, a obtenção de matérias primas a partir dos mesmos, assim como qualquer outro método que permita a reutilização dos detritos.
Artigo 4o
1. São proibidos a descarga, a imersão, a armazenagem, o depósito e a injecção dos detritos, salvo autorização prévia concedida pela autoridade competente do Estado-membro em cujo território os detritos são produzidos. Deve, igualmente, ser concedida uma autorização prévia pela autoridade competente do Estado-membro:
- em cujo território os detritos são descarregados, armazenados, depositados ou injectados,
- a partir de cujo território os detritos são descarregados ou imersos.
2. A autorização só pode ser concedida por um período limitado. Pode ser renovada.
Artigo 5o
Em caso de descarga ou imersão, a autoridade competente, em conformidade com o artigo 2o e com base nas informações fornecidas nos termos do Anexo I, pode conceder a autorização referida no artigo 4o, desde que:
a) A eliminação dos detritos não possa ser efectuada por meios mais apropriados;
b) Uma avaliação efectuada com base nos conhecimentos científicos e técnicos disponíveis não deixe prever efeitos nocivos imediatos ou diferidos no meio aquático;
c) não prejudique a navegação, a pesca, o recreio, a extracção de matérias-primas, a dessalinização, a piscicultura e a cultura de moluscos, as regiões de especial interesse científico e outras utilizações legítimas das águas em questão.
Artigo 6o
Em caso de armazenagem, depósito ou injecção, a autoridade competente, em conformidade com o artigo 2o e com base nas informações fornecidas nos termos do Anexo I, pode conceder a autorização referida no artigo 4o, desde que:
a) A eliminação dos detritos não possa ser efectuada por meios mais apropriados;
b) uma avaliação efectuada com base nos conhecimentos científicos e técnicos disponíveis não deixe prever efeitos nocivos, imediatos ou retardados, nas águas subterrâneas, no solo ou na atmosfera;
c) Não prejudique o recreio, a extracção de matérias-primas, as plantas, os animais, as regiões de especial interesse científico e outras utilizações legítimas dos meios em questão.
Artigo 7o
1. Quaisquer que sejam o modo e o grau de tratamento dos detritos considerados, a sua descarga, imersão, armazenagem, depósito e injecção serão acompanhados de operações de controlo dos detritos e do meio em questão, nos seus aspectos físicos, químicos, biológicos e ecológicos, mencionados no Anexo II.
2. As operações de controlo serão efectuadas periodicamente por um ou vários organismos designados pelo Estado-membro cuja autoridade competente concedeu uma autorização, na acepção do artigo 4o. Em caso de poluição transfronteira entre Estados-membros, o organismo será designado conjuntamente pelas partes interessadas.
3. A Comissão apresentará ao Conselho, no prazo de um ano a contar da notificação da presente directiva, uma proposta sobre as modalidades de fiscalização e de controlo dos meios em questão. O Conselho deliberará sobre esta proposta, no prazo de seis meses após a publicação, no Jornal Oficial das Comunidades Europeias, dos pareceres do Parlamento Europeu e do Comité Económico e Social.
Artigo 8o
1. A autoridade competente do Estado-membro em causa tomará todas as medidas necessárias para remediar uma das situações seguintes e, se for caso disso, exigirá a suspensão das operações de descarga, imersão, armazenagem, depósito ou injecção:
a) Se os resultados do controlo previsto no Anexo II, ponto 1 da parte A, demonstrarem que as condições da autorização prévia, referida nos artigos 4o, 5o e 6o, não estão satisfeitas, ou
b) Se os resultados dos testes de toxidade aguda, referidos no Anexo II, ponto 2 da parte A, demonstrarem que os valores máximos ali indicados foram ultrapassados, ou
c) Se os resultados do controlo previsto no Anexo II, parte B, mostrarem uma degradação do meio em causa na zona considerada, ou
d) Se, em caso de descarga ou imersão, houver prejuízo para a navegação, a pesca, o recreio, a extracção de matérias-primas, a dessalinização, a piscicultura ou cultura de moluscos, para as regiões de especial interesse científico e outras utilizações legítimas das águas em questão, ou
e) Se, em caso de armazenagem, depósito ou injecção, houver prejuízo para o recreio, a extracção de matérias-primas, as plantas, os animais, para as regiões de especial interesse científico e outras utilizações legítimas dos meios em questão.
2. Se a situação disser respeito a vários Estados-membros, as medidas serão tomadas em concertação.
Artigo 9o
1. No caso dos estabelecimentos industriais já existentes, os Estados-membros estabelecerão programas de redução progressiva e eventual eliminação da poluição provocada pelos detritos provenientes desses estabelecimentos.
2. Os programas referidos no no 1 fixarão objectivos gerais de redução da poluição devida a detritos líquidos, sólidos ou gasosos, a atingir até 1 de Julho de 1987, o mais tardar. Os programas incluirão, igualmente, objectivos intermédios. Conterão, além disso, informações sobre o estado do meio em questão, sobre as medidas de redução da poluição, bem como sobre os métodos de tratamento dos detritos directamente originados pelos processos de fabrico.
3. Os programas mencionados no no 1 serão enviados à Comissão, o mais tardar até 1 de Julho de 1980, para que esta possa apresentar ao Conselho, no prazo de seis meses após recepção do conjunto dos programas nacionais, propostas adequadas que tenham em vista harmonizar esses programas no que diz respeito à redução e eventual eliminação da poluição, e melhorar as condições de concorrência no sector da produção do dióxido de titânio. O Conselho deliberará sobre estas propostas no prazo de seis meses após a publicação, no Jornal Oficial das Comunidades Europeias, dos pareceres da Assembleia e do Comité Económico e Social.
4. Os Estados-membros executarão um programa, o mais tardar em 1 de Janeiro de 1982.
Artigo 10o
1. Os programas referidos no no 1 do artigo 9o, devem abranger todos os estabelecimentos industriais já existentes e indicar as medidas a tomar no que diz respeito a cada estabelecimento.
2. Quando, em circunstâncias especiais, parecer a um Estado-membro que, no que respeita a um determinado estabelecimento, não é necessária qualquer medida complementar para dar cumprimento às obrigações da presente directiva, esse Estado-membro fornecerá à Comissão as justificações que o levam a essa conclusão, no prazo de seis meses após a notificação da presente directiva.
3. Depois de ter procedido, de modo independente, a qualquer verificação necessária dessas justificações, a Comissão pode concordar com o Estado-membro que não é necessário tomar medidas complementares no que diz respeito ao estabelecimento em causa. A Comissão deve dar o seu acordo fundamentado no prazo de seis meses.
4. Se a Comissão não estiver de acordo com o Estado-membro, devem ser incluídas, no programa do Estado-membro em causa, medidas complementares relativas ao estabelecimento em questão.
5. Se a Comissão der o seu acordo, este deve ser objecto de reexame periódico, à luz dos resultados do controlo exercido em cumprimento da presente directiva e das alterações importantes que possam surgir nos processos de fabrico utilizados ou nos objectivos prosseguidos em matéria de política do ambiente.
Artigo 11o
Os novos estabelecimentos industriais serão objecto de pedidos de autorização prévia dirigidos às autoridades competentes do Estado-membro em cujo território está prevista a sua construção. Estas autorizações devem ser precedidas de estudos de impacte sobre o ambiente. Só podem ser concedidas a empresas que declararem comprometer-se a utilizar apenas os materiais, processos e tecnologias, disponíveis no mercado, menos prejudiciais para o ambiente.
Artigo 12o
Sem prejuízo da presente directiva, os Estados-membros podem adoptar regulamentações mais severas.
Artigo 13o
1. Para efeitos de aplicação da presente directiva, os Estados-membros fornecerão à Comissão todas as informações respeitantes a:
- autorizações concedidas por força dos artigos 4o, 5o e 6o,
- resultados do controlo do meio em questão, efectuado em conformidade com o artigo 7o,
- medidas tomadas nos termos do artigo 8o.
Fornecerão, ainda, à Comissão as informações de natureza genérica respeitante aos materiais, processos e tecnologias que recebam no âmbito do artigo 11o.
2. As informações obtidas nos termos do presente artigo só podem ser utilizadas para efeitos de aplicação da presente directiva.
3. À Comissão e às autoridades competentes dos Estados-membros, bem como aos seus funcionários e outros agentes, é proibida a divulgação das informações que obtiverem em aplicação da presente directiva e que, pela sua natureza, estejam abrangidas pelo segredo profissional.
4. Os no 2 e 3 não obstam à publicação de informações genéricas ou de estudos que não contenham indicações individuais sobre as empresas ou associações de empresas.
Artigo 14o
De três em três anos, os Estados-membros elaborarão um relatório sobre a prevenção e a redução progressiva da poluição provocada pelos detritos provenientes da indústria do dióxido de titânio e enviá-lo-ao à Comissão que o comunicará aos outros Estados-membros.
De três em três anos, a Comissão apresentará ao Conselho e ao Parlamento Europeu um relatório sobre a aplicação da presente directiva.
Artigo 15o
1. Os Estados-membros porão em vigor as medidas necessárias para darem cumprimento à presente directiva no prazo de doze meses a contar da sua notificação. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das disposições de direito nacional que adoptarem no domínio regulado pela presente directiva.
Artigo 16o
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 20 de Fevereiro de 1978.