32003L0018
L 097/48
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2003/18/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 март 2003 година
за изменение на Директива 83/477/ЕИО на Съвета относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозицията на азбест по време на работа
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по-специално член 137, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1), изготвено след консултации със социалните партньори и Консултативния комитет по безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след допитване до Комитета на регионите,
като спазват процедурата, посочена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
В своите заключения от 7 април 1998 г. относно защитата на работниците срещу рискове от експозиция на азбест (4), Съветът покани Комисията да представи предложения за изменение на Директива 83/477/ЕИО (5), разглеждайки в частност основанията за пренасочването и адаптирането на защитните мерки за тези, които сега са изложени на най-голям риск, особено работници, които отстраняват азбест и работници, които случайно попадат на азбест по време на работа при дейности за сервизно обслужване и поддръжка.
(2)
В тези заключения, Комисията също бе поканена да представи предложения за изменение на Директива 83/477/ЕИО в светлината на по-подробното проучване на границите за експозиция на хризотил и на методите за измерване на намиращия се във въздуха азбест, прилагани на базата на метода, възприет от Световната здравна организация (СЗО). Подобни стъпки следва да бъдат предприети по отношение на заместителите на влакна.
(3)
Икономическият и социален комитет, в своето становище относно азбеста (6) покани Комисията да предприеме нови мерки за намаляване риска за работниците.
(4)
Забраната за маркетинг и използване на хризотил азбест, наложена с Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на страните-членки във връзка с ограниченията за маркетинга и използването на някои вредни вещества и продукти (7) в сила от 1 януари 2005 г., ще допринесе за значителното намаляване на експозицията на работниците на азбест.
(5)
Всички работници следва да бъдат защитени срещу рисковете, свързани с експозицията на азбест и следователно дерогациите, приложими за секторите на мореплаването и въздухоплаването следва да се премахнат.
(6)
За да се осигури яснота при дефиницията на влакната, те следва да бъдат предефинирани или по отношение на минералогичните термини или по отношение на техния номер от Регистъра на химическите вещества (CAS).
(7)
Без да се засягат други разпоредби на Общността относно маркетинга и използването на азбест, ограничаването на дейностите, обхващащи експозиция на азбест, следва да играе много важна роля за предотвратяването на заболявания, свързани с подобна експозиция.
(8)
Системата на уведомяване за дейностите, обхващащи експозиция на азбест, следва да бъде адаптирана към новите положения на работа.
(9)
Важно е да се премахнат дейности, които излагат работниците на азбестови влакна по време на извличането на азбест или на производството и обработката на азбестови продукти, съдържащи нарочно добавени азбестови влакна, с оглед на тяхното високо и непредсказуемо ниво на експозиция.
(10)
Необходимо е да се уточни по-прецизно методологията за вземане на проби, използвана за измерване нивото на съдържание на азбест във въздуха и методиката за преброяване на влакната, като се вземат предвид най-новите технически знания и опит.
(11)
Въпреки че все още не е възможно да се идентифицира праг на експозиция на въздействие, под който азбестът не представлява риск за заболяване от рак, граничната стойност за професионална експозиция на азбест следва да бъде намалена.
(12)
Следва да се изисква от работодателите, преди да започнат даден проект за отстраняване на азбест, да запишат наличието или предполагаемото наличие на азбест в сгради или инсталации и да съобщят тази информация на други, които могат да бъдат експонирани на азбест в резултат на неговото използване, на дейности по поддръжката или други дейности в или по сградата.
(13)
Следва да се гарантира, че работите по унищожаването или отстраняването на азбеста се извършват от предприятия, които са запознати с всички предпазни мерки, които трябва да бъдат взети, за да бъдат защитени работниците.
(14)
За работниците, експонирани или които е вероятно да бъдат експонирани на азбест, следва да бъде предоставено специално обучение, с оглед значително да се допринесе за намаляване рисковете, свързани с подобна експозиция.
(15)
Съдържанието на регистъра за експозиция и медицински записи, предвиден в Директива 83/477/ЕИО следва да бъде приведено в съответствие със записите, посочени в Директива 90/394/ЕИО на Съвета от 28 юни 1990 г. относно защитата на работници от рисковете, свързани с експозиция на канцерогени по време на работа (шеста специална Директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО (8).
(16)
Практическата препоръка за клиничното наблюдение на изложените на въздействие работници следва да бъде актуализирана в светлината на последните медицински знания и опит, с оглед на ранното откриване на патологии, свързани с азбест.
(17)
Тъй като целта на предложеното действие, а именно подобряването на защитата на работниците от рисковете, свързани с експозицията на азбест по време на работа не може да бъде постигната от държавите-членки в достатъчна степен и затова поради мащаба и ефективността на действието може да бъде постигната по-добре на ниво Общност; Общността може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, както е предвидено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа за пропорционалност, както е предвидено в този член, настоящата директива не излиза извън рамките, необходими за постигането на тази цел.
(18)
Измененията, съдържащи се в настоящата директива, представляват конкретен принос към изграждането на социално измерение на вътрешния пазар.
(19)
Тези изменения се ограничават до минимум, за да не се налага ненужно бреме върху създаването и развитието на малките и средни предприятия.
(20)
В тази връзка Директива 83/477/ЕИО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
С настоящото, Директива 83/477/ЕИО се изменя, както следва:
1.
Параграф 2 от член 1 се заличава;
2.
Член 2 се заменя със следния текст:
„Член 2
За целите на настоящата директива „азбест“ означава следните влакнести силикати:
-
азбестов актинолит, CAS № 77536-66-4 (9),
-
азбестов грунерит (амозит), CAS № 12172-73-5 (9),
-
азбестов антофилит, CAS № 77536-67-5 (9),
-
хризотил, CAS № 12001-29-5 (9),
-
крокидолит, CAS № 12001-28-4 (9),
-
азбестов тремолит, CAS № 77536-68-6 (9),
3.
В Член 3:
а)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. При условие, че експозицията на работниците на вредно въздействие е спорадична и с ниска интензивност и, когато е ясно от резултатите от оценката на риска, предвидена в параграф 2, че границите на експозиция на азбест няма да бъдат превишавани във въздуха в зоната на работа. Членове 4, 15 и 16 могат да не се прилагат, когато работата е свързана с:
а)
къси, непродължителни дейности по поддръжка, при които се манипулират само нечупливи материали;
б)
премахване без повреждане на неразпаднали се материали, в които азбестовите влакна са твърдо свързани в една матрица;
в)
капсуловани или уплътнени материали, съдържащи материали, които са в добро състояние;
г)
мониторинг и контрол на въздуха и вземане на проби за проверяване на това дали конкретен материал съдържа азбест.“
б)
добавя се следният параграф:
„3а. Държавите-членки, след консултация със социалните партньори, в съответствие с националните закони и практика, предвиждат практически насоки за определянето на спорадичната експозиция на въздействие с ниска интензивност, както е предвидено в параграф 3.“;
4.
Член 4 се изменя както следва:
а)
точка 2 се заменя със следното:
„2.
Уведомлението се предоставя от работодателя на отговорния орган на държавата-членка преди започване на работата, в съответствие с националните закони, подзаконови и административни разпоредби.
Уведомлението следва да включва най-малкото кратко описание на:
а)
местонахождението на работната площадка;
б)
вида и количествата на използвания или обработен азбест;
в)
извършваните дейности и процеси;
г)
броя на участващите работници;
д)
началната дата и продължителност на работата;
е)
мерки, взети за ограничаване на експозицията на работниците на азбест.“;
б)
точка 4 се заменя със следното:
„4.
Всеки път, когато промяната в условията на работа е вероятно да доведе до значително увеличаване на експозицията на прах от азбест или материали, съдържащи азбест, следва да бъде представено ново уведомление.“;
5.
В член 5 трябва да бъде добавен следният параграф:
„Без да се засяга прилагането на други разпоредби на Общността относно маркетинга и използването на азбест, дейностите, при които работниците са експонирани на азбестови влакна по време на процеса на извличането на азбест или на производството и обработката на азбестови продукти или производството и обработката на продукти, съдържащи нарочно добавен азбест, се забраняват, с изключение на обработката и изхвърлянето на продукти, получени в резултат на унищожаване или отстраняване на азбест.“;
6.
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
За всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, експозицията на работниците на въздействието на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест на мястото на работа, следва да бъде намалена до минимум и във всеки случай под граничната стойност, предвидена в член 8, по-конкретно чрез следните мерки:
1.
Броят на работниците, които са експонирани или е вероятно да бъдат експонирани на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест, трябва да бъде намален до възможно най-малката цифра;
2.
Работните процеси трябва да бъдат разработени така че да не се получава азбестов прах или, ако се окаже невъзможно, да се избягва изпускането на азбестов прах във въздуха;
3.
Всички помещения и оборудване, в които се извършва обработката на азбест, трябва да могат да бъдат редовно и ефективно почиствани и поддържани;
4.
Азбестовите материали или материалите, съдържащи азбест, които генерират прах, трябва да бъдат съхранявани и транспортирани в подходящи, уплътнени опаковки;
5.
Отпадъкът трябва да се събира и отстранява от работното място, веднага когато стане възможно, в подходящи уплътнени опаковки с етикети, показващи че същите съдържат азбест. Тази мярка няма да се прилага за дейностите в минното производство. Подобен отпадък след това трябва да се третира в съответствие с Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (10).
7.
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
1. В зависимост от резултатите на първоначалната оценка на риска и за да се осигури спазването на граничната стойност, предвидена в член 8, измерването на съдържанието на азбестови влакна във въздуха на работното място се извършва редовно.
2. Вземането на проби трябва да бъде представително за персоналната експозиция на работника на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест.
3. Вземането на проби се извършва след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията.
4. Вземането на проби се извършва от персонал с подходяща квалификация. Взетите проби трябва да бъдат впоследствие анализирани в съответствие с параграф 6 в лаборатории, оборудвани за преброяване на влакна.
5. Продължителността на вземането на проби трябва да бъде такава, че да бъде установена представителната експозиция за осемчасов референтен период (една смяна) посредством измервания или средно претеглени за време изчисления.
6. Преброяването на влакната се извършва, където е възможно, посредством PCM (фазов контрастен микроскоп) в съответствие с метода, препоръчан през 1997 г. от СЗО (Световната здравна организация) (11) или някой друг метод, даващ равностойни резултати.
За целите на измерването на съдържанието на азбест във въздуха, както се посочва в първата алинея, само влакна с дължина по-голяма от пет микрометра, ширина по-малка от три микрометра и съотношение между дължината/ширината по-голямо от 3:1 се вземат предвид.
8.
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Работодателите гарантират, че нито един работник няма да не бъде експониран на концентрация на азбест във въздуха, превишаваща 0,1 влакна на см3, като средно претеглено време за осем часа (средно претеглено време).“;
9.
Параграф 1 от член 9 се заличава;
10.
Член 10 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, първа алинея се заменя със следното:
„Където граничната стойност, предвидена в член 8 е превишена, причините за превишаването на граничната стойност следва да се определят, както и да бъдат взети подходящи мерки за подобряване на ситуацията, колкото е възможно по-скоро.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Където експозицията не може да бъде намалена с други средства и където спазването на граничната стойност налага носенето на индивидуални защитни средства за дишане, това не може да продължава постоянно и се свежда до един строг минимум за всеки работник. През периодите на работа, които налагат използването на такова оборудване, се предвиждат почивки, подходящи за физическите и климатични условия и когато е подходящо, при консултации с работниците и/или техните представители, в съответствие с националните закони и практика.“;
11.
Добавя се следният член:
„Член 10а
Преди започването на работите по унищожаването или поддръжката, работодателите предприемат всички необходими стъпки, ако е подходящо чрез получаване на информация от собствениците на помещенията, за да установят предполагаемите материали, съдържащи азбест.
Ако има някакво съмнение за наличието на азбест в даден материал или конструкция, се спазват приложимите разпоредби по настоящата директива.“;
12.
Параграф 1 от член 11 се замества със следното:
„1. В случай на определени дейности, като например унищожаване, отстраняване, ремонт и поддръжка, по отношение на които се предвижда, че граничната стойност, предвидена в член 8, ще бъде превишена, въпреки използването на технически превантивни мерки за ограничаването на концентрацията на азбест във въздуха, работодателят трябва да определи мерките, предназначени за осигуряването на защитата на работниците, когато те се занимават с подобни дейности, по-конкретно, както следва:
а)
на работниците се раздава подходящо дихателно и друго персонално защитно оборудване, което трябва да бъде носено от тях; и
б)
поставят се предупредителни знаци, указващи, че се предвижда граничната стойност, предвидена в член 8 да бъде превишена; и
в)
предотвратява се разпространяването на прах, получен от азбест или от материали, съдържащи азбест, извън помещенията или площадката за действие.“;
13.
В член 12, параграф 2, първите две алинеи се заменят със следното:
„2. Планът, посочен в параграф 1 трябва да предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.
Планът трябва по-конкретно да уточнява, че:
-
азбестът и/или продуктите, съдържащи азбест, следва да се отстранят преди да се приложат техниките за унищожаване, освен когато това би причинило по-голям риск за работниците, отколкото ако азбестът и/или продуктите, съдържащи азбест бъдат оставени на място,
-
където е необходимо, се предоставят персоналните защитни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а),
-
когато работата по унищожаването или отстраняването е завършена, отсъствието на рискове за експозиция на азбест на работното място се проверяват в съответствие с националното законодателство и практики.“;
14.
Добавят се следните членове:
„Член 12а
1. Работодателите предоставят подходящо обучение за всички работници, които са или е вероятно да бъдат експонирани на въздействието на прах, съдържащ азбест. Подобно обучение трябва да бъде предоставяно на редовни интервали и без разходи за работниците.
2. Съдържанието на обучението трябва да бъде лесно разбираемо за работниците. То трябва да им даде възможност да придобият необходимите знания и умения по отношение на профилактиката и безопасността, особено във връзка с:
а)
свойствата на азбеста и неговото въздействие върху здравето, включително синергичния ефект с тютюнопушенето;
б)
видовете продукти или материали, които е вероятно да съдържат азбест;
в)
операциите, които могат да доведат до експозиция на азбест и важността на профилактичния контрол за минимизиране на експозицията;
г)
практики за безопасна работа, контрол и защитни средства;
д)
подходящата роля, избор, подбор, ограничения и правилно използване на дихателното оборудване;
е)
аварийни процедури;
ж)
процедури за очистване;
з)
процедури за изхвърляне на отпадъците;
и)
изисквания за медицински прегледи.
3. На общностно ниво се разработват практически насоки за обучение на работниците, занимаващи се с отстраняване на азбест.
Член 12б
Преди извършването на работи по унищожаването или отстраняването на азбест, фирмите трябва да предоставят доказателства за техните възможности в тази област. Доказателствата трябва да бъдат изготвени в съответствие с националните закони и/или практика.“;
15.
В член 14, параграф 2, буква б) се заменя със следното:
„б)
ако резултатите превишават граничната стойност, предвидена в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или учреждението се уведомяват, колкото е възможно по-бързо, за факта и причините за това и се провеждат консултации с работниците и/или техните представители в предприятието или учреждението относно мерките, които следва да се вземат или в случай на авария, те биват уведомявани за мерките, които са били взети.“;
16.
В член 15, точка 3 се заменя със следното:
„3.
На работниците трябва да бъде дадена информация и съвет във връзка с всякаква оценка на тяхното здраве, на която те могат да се подложат след края на експозицията.
Лекарят или органът, отговарящ за медицинския контрол на работниците, може да укаже, че медицинският контрол трябва да продължи след края на експозицията, толкова дълго, колкото те счетат за необходимо за опазването на здравето на съответния човек.
Подобен продължаващ контрол ще се извършва в съответствие със законите и практиките на отделните държави-членки.“;
17.
Точка 2 от член 16, се заменя със следното:
„2.
Регистърът, посочен в точка 1, и медицинските регистри, посочени в член 15, параграф 1, се съхраняват най-малко в продължение на 40 години след края на експозицията, в съответствие с националните закони и/или практика.“;
18.
В член 16 се добавя следната точка:
„3.
Документите, предвидени в точка 2, се предоставят на отговорния орган в случаите, когато предприятието преустанови дейността, в съответствие с националните закони и/или практика.“;
19.
Добавя се следния член:
„Член 16а
Държавите-членки предвиждат прилагане на подходящи санкции в случай на нарушение на националното законодателство, прието в съответствие с настоящата директива. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.“;
20.
Приложение I се заличава;
21.
В приложение II, точка 3 се заменя със следното:
„3.
Медицинският преглед на работниците следва да се извършва в съответствие с принципите и практиките на медицината за професионални заболявания. Същият следва да включва най-малко следните мерки:
-
водене на данни за медицинската и професионална история на работниците,
-
персонално интервю,
-
общ клиничен преглед, с особено внимание към гръдния кош,
-
тестове на белодробните функции (респираторни поточни обеми и честота на дишането).
Лекарят и/или органът, отговарящ за медицинския контрол, следва да решат за допълнителни прегледи, като например цитологични тестове на слюнка или рентгеново изследване на белите дробове или томоденситометрия, в светлината на най-новите познания в областта на професионалното здравеопазване.“.
Член 2
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 15 април 2006 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила от датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 март 2003 година.
Directiva 2003/18/CE do Parlamento Europeu e do Conselho
de 27 de Março de 2003
que altera a Directiva 83/477/CEE do Conselho relativa à protecção sanitária dos trabalhadores contra os riscos de exposição ao amianto durante o trabalho
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n.o 2 do seu artigo 137.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1), elaborada após consulta aos parceiros sociais e ao Comité Consultivo para a Segurança, Higiene e Protecção da Saúde no Local de Trabalho,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu(2),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado(3),
Considerando o seguinte:
(1) Nas suas conclusões de 7 de Abril de 1998 sobre a protecção dos trabalhadores contra os riscos de exposição ao amianto(4), o Conselho convidou a Comissão a apresentar propostas de alteração à Directiva 83/477/CEE(5), tendo especialmente em conta o interesse de reorientar e adaptar as medidas de protecção das pessoas que se encontram mais expostas, designadamente os trabalhadores que efectuam trabalhos de remoção de amianto e os que entram acidentalmente em contacto com o amianto durante operações de manutenção e reparação.
(2) Nos termos das conclusões atrás referidas, a Comissão deverá apresentar propostas de alteração da Directiva 83/477/CEE, à luz dos estudos aprofundados que foram realizados sobre os limites de exposição ao crisótilo e sobre os métodos de medição do teor de amianto no ar, com base no método adoptado pela Organização Mundial de Saúde (OMS). Deveriam ser tomadas medidas similares em relação às fibras de substituição.
(3) O Comité Económico e Social, no seu parecer sobre o amianto(6), solicitou à Comissão que tomasse novas medidas de redução dos riscos a que os trabalhadores se encontram expostos.
(4) A proibição da colocação no mercado e da utilização de amianto crisótilo, nos termos da Directiva 76/769/CEE do Conselho, de 27 de Julho de 1976, relativa à aproximação das disposições legislativas, regulamentares e administrativas dos Estados-Membros respeitantes à limitação da colocação no mercado e da utilização de algumas substâncias e preparações perigosas(7), contribuirá, com efeitos a partir de 1 de Janeiro de 2005, para uma redução importante da exposição dos trabalhadores.
(5) Todos os trabalhadores devem estar protegidos contra os riscos relacionados de exposição ao amianto e, por conseguinte, devem ser suprimidas as excepções previstas para os sectores do transporte marítimo e aéreo;
(6) Para assegurar a clareza da definição das fibras, estas devem ser redefinidas em termos de mineralogia ou pelo seu número de registo do CAS (Chemical Abstract Service).
(7) Sem prejuízo de outras disposições comunitárias em matéria de comercialização e de utilização do amianto, uma limitação das actividades que implicam uma exposição ao amianto deverá desempenhar um papel muito importante na prevenção das doenças relacionadas com esta exposição.
(8) O sistema de notificação das actividades que implicam uma exposição ao amianto deverá ser adaptado às novas situações de trabalho.
(9) Importa excluir as actividades que expõem os trabalhadores às fibras de amianto durante a extracção deste último, fabrico e transformação de produtos de amianto ou fabrico e transformação de produtos que contenham fibras de amianto deliberadamente acrescentadas, dado o seu grau de exposição elevado e difícil de evitar.
(10) Tendo em conta os conhecimentos técnicos mais recentes, é conveniente definir melhor a metodologia de colheita das amostras para a medição do teor de amianto no ar, bem como o método de contagem das fibras.
(11) Embora ainda não tenha sido possível determinar o limite de exposição abaixo do qual o amianto não acarreta riscos de cancro, seria desejável reduzir o valor-limite de exposição profissional ao amianto.
(12) É conveniente que os empregadores sejam obrigados a identificar, antes da realização de um projecto de remoção de amianto, a presença ou a presunção de presença de amianto nos edifícios ou instalações e transmitir essas informações a todas as pessoas susceptíveis de se encontrarem expostas ao amianto no âmbito da sua utilização, de trabalhos de manutenção ou de outras actividades no interior ou no exterior dos edifícios.
(13) É indispensável assegurar que os trabalhos de demolição ou de remoção de amianto sejam efectuados por empresas que estejam informadas de todas as precauções a tomar para proteger os trabalhadores.
(14) Uma formação específica dos trabalhadores expostos ou susceptíveis de serem expostos ao amianto contribuirá significativamente para reduzir os riscos relacionados com esta exposição.
(15) O conteúdo dos registos de exposição e dos processos médicos previstos na Directiva 83/477/CEE deverá ser alinhado pelas listas e pelos boletins individuais de saúde previstos na Directiva 90/394/CEE do Conselho, de 28 de Junho de 1990, relativa à protecção dos trabalhadores contra riscos ligados à exposição a agentes cancerígenos durante o trabalho (sexta directiva especial na acepção do n.o 1 do artigo 16.o da Directiva 89/391/CEE)(8).
(16) É conveniente actualizar as recomendações práticas para a vigilância clínica dos trabalhadores expostos, à luz dos conhecimentos médicos mais recentes, tendo em vista o rastreio precoce das patologias relacionadas com o amianto.
(17) Atendendo a que o objectivo da acção encarada, nomeadamente a melhoria da protecção sanitária dos trabalhadores contra os riscos de exposição ao amianto durante o trabalho, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e, pode, pois, devido à dimensão e aos efeitos da acção, ser melhor alcançado a nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, a presente directiva não excede o necessário para atingir aquele objectivo.
(18) As alterações constantes da presente directiva constituem um elemento concreto da realização da dimensão social do mercado interno.
(19) Estas alterações são limitadas ao mínimo para não entravar desnecessariamente a criação e o desenvolvimento das pequenas e médias empresas.
(20) Convém, pois, alterar a Directiva 83/477/CEE nesse sentido,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
A Directiva 83/477/CEE é alterada do seguinte modo:
1. É revogado o n.o 2 do artigo 1.o
2. O artigo 2.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 2.o
Para efeitos da presente directiva, o termo amianto designa os seguintes silicatos fibrosos:
- amianto actinolite, número 77536-66-4 do CAS(9),
- amianto grunerite (amosite), número 12172-73-5 do CAS(10),
- amianto antofilite, número 77536-67-5 do CAS(11),
- crisólito, número 12001-29-5 do CAS(12),
- crocidolite, número 12001-28-4 do CAS(13),
- amianto tremolite, número 77536-68-6 do CAS(14).".
3. No artigo 3.o:
a) O n.o 3 do artigo 3.o passa a ter a seguinte redacção:
"3. Nos casos em que os trabalhadores estejam sujeitos a exposições esporádicas e de fraca intensidade e quando os resultados da avaliação dos riscos previstos no n.o 2 demonstrem claramente que o valor-limite de exposição ao amianto não será excedido na atmosfera da zona de trabalho, os artigos 4.o, 15.o e 16.o podem não ser aplicados quando os trabalhos a efectuar implicarem:
a) Actividades de manutenção descontínuas e de curta duração, durante as quais o trabalho incide unicamente sobre materiais não friáveis;
b) Remoção, sem deterioração, de materiais não degradados nos quais as fibras de amianto estão firmemente aglomeradas;
c) Encapsulamento e revestimento de materiais que contêm amianto e que se encontram em bom estado;
d) Vigilância e controlo da qualidade do ar e recolha de amostras com o objectivo de detectar a presença de amianto num dado material.".
b) É aditado o seguinte número:
"3 bis Os Estados-Membros estabelecerão, após consulta dos representantes dos parceiros sociais e em conformidade com as legislações e práticas nacionais, orientações práticas para a determinação da exposição esporádica e de fraca intensidade, tal como previsto no n.o 3".
4. O artigo 4.o é alterado do seguinte modo:
a) O ponto 2 passa a ter a seguinte redacção:
"2. A notificação será feita pelo empregador à autoridade responsável do Estado-Membro, antes do início dos trabalhos, em conformidade com as disposições legislativas, regulamentares e administrativas nacionais.
Esta notificação incluirá, no mínimo, uma descrição sucinta dos seguintes elementos:
a) Local do estaleiro;
b) Tipo e quantidades de amianto utilizadas ou manipuladas;
c) Actividades e processos aplicados;
d) Número de trabalhadores envolvidos;
e) Data de início dos trabalhos e sua duração;
f) Medidas tomadas para limitar a exposição dos trabalhadores ao amianto.".
b) O ponto 4 passa a ter a seguinte redacção:
"4. Sempre que se verifique uma modificação nas condições de trabalho que possa implicar um aumento significativo da exposição a poeiras de amianto ou de materiais que contenham amianto, deve ser feita uma nova notificação.".
5. Ao artigo 5.o, é aditado o seguinte parágrafo:"Sem prejuízo da aplicação de outras disposições comunitárias relativas à comercialização e à utilização do amianto, são proibidas as actividades que exponham os trabalhadores às fibras de amianto aquando da extracção de amianto, do fabrico e da transformação de produtos de amianto ou do fabrico e da transformação de produtos que contenham amianto deliberadamente acrescentado, com exclusão da deposição em aterros de produtos resultantes da demolição e da remoção do amianto.".
6. O artigo 6.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 6.o
Relativamente a qualquer das actividades previstas no n.o 1 do artigo 3.o, a exposição dos trabalhadores a poeiras de amianto ou de materiais que contenham amianto no local de trabalho deve ser reduzida ao mínimo, devendo imperativamente ser inferior ao valor-limite estabelecido no artigo 8.o, nomeadamente através das seguintes medidas:
1. O número de trabalhadores expostos ou susceptíveis de se encontrarem expostos a poeiras de amianto ou de materiais que contenham amianto deve ser reduzido ao mínimo possível;
2. Os processos de trabalho devem ser concebidos de forma a não produzirem poeiras de amianto ou, se tal se revelar impossível, a que não haja libertação de poeiras de amianto na atmosfera;
3. Todas as instalações e equipamentos que sirvam para o tratamento de amianto devem poder ser regularmente submetidos a uma limpeza e manutenção eficazes;
4. O amianto ou os materiais que libertem poeiras de amianto ou que contenham amianto devem ser armazenados e transportados em embalagens fechadas apropriadas;
5. Os resíduos devem ser recolhidos e removidos do local de trabalho com a maior brevidade possível, em embalagens fechadas apropriadas, com etiquetas ostentando a menção de que contêm amianto. Esta medida não se aplica às actividades mineiras. Estes resíduos devem ser tratados de acordo com a Directiva 91/689/CEE do Conselho, de 12 de Dezembro de 1991, relativa aos resíduos perigosos(15).".
7. O artigo 7.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 7.o
1. Em função dos resultados da avaliação inicial dos riscos, e a fim de garantir a observância do valor-limite estabelecido no artigo 8.o, proceder-se-á regularmente à medição da concentração em fibras de amianto na atmosfera do local de trabalho.
2. As amostragens devem ser representativas da exposição pessoal do trabalhador às poeiras de amianto, ou de materiais que contenham amianto.
3. As amostragens serão efectuadas depois de consultados os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa.
4. A colheita de amostras será feita por pessoal possuindo qualificações adequadas. As amostras serão depois analisadas de acordo com o n.o 6 em laboratórios devidamente equipados para a contagem de fibras.
5. A duração da amostragem deve ser de modo a que, por cada medição ou cálculo ponderado no tempo, seja possível determinar uma exposição representativa relativamente a um período de referência de 8 horas (um turno).
6. A contagem das fibras será executada preferencialmente por PCM (microscópio de contraste de fase), em conformidade com o método recomendado pela Organização Mundial de Saúde (OMS) em 1997(16), ou por qualquer outro método que dê resultados equivalentes.
Para a medição do amianto na atmosfera, referida no parágrafo anterior, serão tidas em conta apenas as fibras que apresentem um comprimento superior a 5 micrómetros e uma largura inferior a 3 micrómetros e cuja relação comprimento/largura seja superior a 3:1.".
8. O artigo 8.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 8.o
Os empregadores assegurarão que nenhum trabalhador seja exposto a uma concentração de amianto em suspensão no ar superior a 0,1 fibra por cm3, medida relativamente a uma média ponderada no tempo para um período de 8 horas (TWA).".
9. É revogado o n.o 1 do artigo 9.o
10. O artigo 10.o é alterado do seguinte modo:
a) No n.o 1, o primeiro parágrafo passa a ter a seguinte redacção:"Sempre que seja ultrapassado o valor-limite estabelecido no artigo 8.o, devem ser identificadas as causas dessa ultrapassagem e devem ser tomadas, o mais rapidamente possível, as medidas necessárias para solucionar a situação.".
b) O n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
"3. Quando não for possível reduzir a exposição por outros meios, e se o valor-limite impuser o porte de equipamento respiratório de protecção individual, essa situação não pode ser permanente e deve ser limitada ao mínimo estritamente necessário para cada trabalhador. Durante os períodos de trabalho que requerem a utilização de equipamento respiratório de protecção individual, serão previstas as pausas necessárias em função da carga física e climática, e, se for caso disso, em concertação com os trabalhadores e/ou os seus representantes, em conformidade com as legislações e práticas nacionais.".
11. É inserido o seguinte artigo:
"Artigo 10.oA
Antes de iniciarem qualquer trabalho de demolição ou de manutenção, os empregadores devem, se necessário recorrendo a informações prestadas pelos proprietários desses mesmos locais, tomar todas as medidas adequadas para identificarem os materiais que presumivelmente contenham amianto.
Se existirem quaisquer dúvidas quanto à presença de amianto num material ou numa construção devem observar-se as disposições aplicáveis da presente directiva.".
12. O n.o 1 do artigo 11.o passa a ter a seguinte redacção:
"1. Para certas actividades, como os trabalhos de demolição, remoção de amianto, reparação e manutenção, relativamente às quais seja previsível a ultrapassagem do valor-limite estabelecido no artigo 8.o apesar do recurso a medidas técnicas preventivas destinadas a limitar o teor de amianto na atmosfera, o empregador determinará as medidas destinadas a assegurar a protecção dos trabalhadores durante o exercício dessas actividades, nomeadamente as seguintes:
a) Os trabalhadores receberão equipamento respiratório adequado e de outros equipamentos de protecção individual, cujo porte é obrigatório; e
b) Serão colocados painéis de sinalização advertindo que é previsível a ultrapassagem do valor-limite estabelecido no artigo 8.o; e
c) Evitar-se-á a dispersão de poeiras de amianto ou de materiais que contenham amianto fora das instalações ou do local de acção.".
13. No n.o 2 do artigo 12.o, os dois primeiros parágrafos passam a ter a seguinte redacção:
"2. O plano referido no n.o 1 deve prever as medidas necessárias à segurança e saúde dos trabalhadores no local de trabalho.
O plano deve prever, em especial, que:
- o amianto e/ou os materiais que contenham amianto sejam removidos antes da aplicação das técnicas de demolição, excepto nos casos em que essa remoção possa representar um risco maior para os trabalhadores do que a manutenção in situ do amianto e/ou dos materiais que o contêm,
- o equipamento de protecção individual referido no n.o 1, alínea a), do artigo 11.o seja fornecido, sempre que necessário,
- quando os trabalhos de demolição ou de remoção do amianto forem dados por concluídos, a ausência de riscos derivados da exposição ao amianto no local de trabalho seja verificada em conformidade com a legislação e/ou práticas nacionais.".
14. São inseridos os seguintes artigos:
"Artigo 12.oA
1. Os empregadores devem prever uma formação adequada para todos os trabalhadores expostos ou susceptíveis de estarem expostos a poeiras que contenham amianto. Esta formação deve ser dispensada regularmente e sem encargos para os trabalhadores.
2. O conteúdo da formação deve ser facilmente compreensível para os trabalhadores. Deve permitir-lhes a aquisição dos conhecimentos e das competências necessárias em matéria de prevenção e de segurança, nomeadamente no que se refere:
a) Às propriedades do amianto e aos seus efeitos sobre a saúde, incluindo o efeito sinérgico do tabagismo;
b) Aos tipos de produtos ou materiais susceptíveis de conterem amianto;
c) Às operações susceptíveis de acarretar uma exposição ao amianto e à importância das medidas de prevenção para minimizar a exposição;
d) Às práticas profissionais seguras, aos controlos e aos equipamentos de protecção;
e) À função adequada, à escolha, à selecção, às limitações e à utilização correcta do equipamento respiratório;
f) Aos procedimentos de emergência;
g) Aos procedimentos de descontaminação;
h) À eliminação dos resíduos;
i) Aos requisitos em matéria de vigilância médica.
3. As orientações práticas para a formação dos trabalhadores afectos à remoção do amianto serão definidas a nível comunitário.
Artigo 12.oB
Antes de realizar trabalhos de demolição ou remoção de amianto, as empresas devem fornecer provas da sua competência neste domínio. Estas provas devem ser estabelecidas nos termos das legislações e/ou das práticas nacionais.;".
15. No n.o 2 do artigo 14.o, a alínea b) passa a ter a seguinte redacção:
"b) Se os resultados ultrapassarem o valor-limite estabelecido no artigo 8.o, os trabalhadores em causa, assim como os seus representantes na empresa ou estabelecimento, sejam informados o mais rapidamente possível dessa ultrapassagem e das suas causas e sejam consultados quanto às medidas a tomar ou, em caso de emergência, informados das medidas tomadas.".
16. O ponto 3 do artigo 15.o passa a ter a seguinte redacção:
"3. Devem ser facultadas aos trabalhadores informações e conselhos relativamente a qualquer exame de controlo do seu estado de saúde a que se possam submeter, uma vez terminada a exposição.
O médico ou a autoridade responsável pelo exame médico dos trabalhadores podem indicar a necessidade de continuar o controlo médico depois de terminada a exposição, durante o tempo que considerarem necessário para preservar a saúde do interessado.
Esta vigilância prolongada terá lugar de acordo com as legislações e/ou práticas nacionais.".
17. O ponto 2 do artigo 16.o passa a ter a seguinte redacção:
"2. O registo referido no ponto 1 e os processos médicos individuais referidos no ponto 1 do artigo 15.o serão conservados, no mínimo, durante 40 anos depois de terminada a exposição, de acordo com as legislações e/ou as práticas nacionais.".
18. Ao artigo 16.o, é aditado o seguinte ponto:
"3. Caso a empresa cesse a sua actividade, os documentos referidos no ponto 2 serão colocados à disposição da autoridade competente, de acordo com as legislações e/ou práticas nacionais.".
19. É aditado o seguinte artigo:
"Artigo 16.oA
Os Estados-Membros devem estabelecer sanções adequadas, a aplicar em caso de violação das disposições da legislação nacional aprovada nos termos da presente directiva. Tais sanções devem ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas.".
20. É revogado o anexo I.
21. O ponto 3 do anexo II passa a ter a seguinte redacção:
"3. O exame médico dos trabalhadores efectuar-se-á de acordo com os princípios e práticas da medicina do trabalho; incluirá, no mínimo, as seguintes medidas:
- organização do processo médico e profissional do trabalhador,
- entrevista pessoal com o trabalhador,
- exame clínico geral e nomeadamente do tórax,
- exames da função respiratória (espirometria e curva débito-volume).
O médico e/ou a autoridade responsável pela vigilância médica devem aferir a necessidade de outros exames, tais como a análise citológica da saliva e uma radiografia do tórax ou uma tomografia computorizada, à luz dos conhecimentos mais recentes em matéria de medicina do trabalho.".
Artigo 2.o
1. Os Estados-Membros devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva antes de... de Abril de 2006 e informar imediatamente a Comissão desse facto.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência são aprovadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das disposições de direito interno que aprovarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 3.o
A presente directiva entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 4.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 27 de Março de 2003.