31977L0249
L 078/17
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 22 март 1977 година
относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги
(77/249/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 57 и 66 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като има предвид, че съгласно Договора всяко ограничаване на предоставянето на услуги, основано на националност или на условията за пребиваване, е забранено след края на преходния период;
като има предвид, че настоящата директива предвижда само мерки за улесняване на ефективното упражняване на адвокатската професия под формата на предоставяне на услуги; като има предвид, че ще са необходими по-конкретни мерки за ефективното упражняване на правото на установяване;
като има предвид, че за да могат адвокатите да упражняват ефективно свободата на предоставяне на услуги, приемащите държави-членки трябва да признават като адвокати лицата, които упражняват тази професия в отделните държави-членки;
като има предвид, че тъй като настоящата директива се отнася единствено до предоставянето на услуги и не съдържа разпоредби относно взаимното признаване на дипломите, лицето, спрямо което се прилага настоящата директива, използва професионалното звание в държавата-членка, в която се е установило, наричана по-долу „държава-членка, от която идва чуждестранното лице“,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се прилага в рамките на предвидените от нея граници и условия за адвокатската дейност, упражнявана под формата на предоставяне на услуги.
Независимо от всичко, уредено в настоящата директива, държавите-членки могат да запазят за определени категории адвокати изготвянето на официални документи за придобиване на правото да управляват имуществото на починали лица или за учредяване или прехвърляне на права върху земя.
2. „Адвокат“ е всяко лице, което има професионална квалификация да упражнява професията си под някое от следните звания:
Белгия:
Avocat - Аdvocaat
Дания:
Advokat
Федерална република Германия:
Rechtsanwalt
Франция:
Avocat
Ирландия:
Barrister
Solicitor
Италия:
Avvocato
Люксембург:
Avocat-avoué
Нидерландия:
Advocaat
Обединено кралство:
Advocate
Barrister
Solicitor
Член 2
С оглед упражняването на дейността по член 1, параграф 1 всяка държава-членка признава за адвокат всяко лице, посочено в параграф 2 от споменатия член.
Член 3
Всяко лице, посочено в член 1, приема професионалното звание, което се използва в държавата-членка, от която идва, изразено на езика или на един от езиците на тази държава, с указание за професионалната организация, която му е признала правото да упражнява професията, или съда, пред който има право да се явява съобразно законите на тази държава.
Член 4
1. Дейностите, свързани с представителство на клиент в съдебно производство или пред публични органи, се упражняват във всяка приемаща държава-членка при условията, определени за адвокатите, установени в тази държава, с изключение на условията, които изискват пребиваване или вписване в професионална организация в тази държава.
2. При упражняването на тези дейности адвокатът зачита правилата на професионално поведение на приемащата държава-членка, доколкото не противоречат на задълженията му в държавата-членка, от която идва.
3. Когато тези дейности се упражняват в Обединеното кралство, „правила на професионално поведение на приемащата държава-членка“ са правилата на професионално поведение на „solicitors“, когато не се отнасят за „barristers“ или за „advocates“. В противен случай се прилагат правилата на професионално поведение за споменатите две групи адвокати. Въпреки това „barristers“ от Ирландия винаги се подчиняват на правилата на професионално поведение във Великобритания за „barristers“ и „advocates“.
Когато тези дейности се упражняват в Ирландия, „правила на професионално поведение на приемащата държава-членка“ са правилата на професионално поведение, които се отнасят до „barristers“, доколкото става дума за правила, които уреждат устните пледоарии в съда. Във всички останали случаи се прилагат правилата на професионално поведение за „solicitors“. Въпреки това „barristers“ и „advocates“, които идват от Великобритания, винаги спазват правилата на професионално поведение за „barristers“ в Ирландия.
4. За упражняването на дейности извън посочените в параграф 1 адвокатът отговаря на условията и правилата на професионално поведение на държавата-членка, от която идва лицето, без да се засягат правилата, независимо от техния източник, които уреждат професията в приемащата държава-членка, в частност несъвместимост на упражняването на адвокатска дейност с други дейности в съответната държава, професионална тайна, отношения с други адвокати, забрана адвокатът да представлява по едно и също дело страни с противоречиви интереси и реклама. Тези правила се прилагат само ако могат да се спазват от адвокат, който не е установен в приемаща държава-членка и до степента, до която спазването им е обективно оправдано от осигуряването на правилното упражняване на адвокатската дейност, достойнството на професията и зачитането на правилата за несъвместимост в тази държава.
Член 5
С оглед упражняването на дейностите, свързани с представителство на клиент в съдебно производство, всяка държава-членка може да изисква от посочените в член 1 адвокати:
-
да бъдат представени пред председателя на съда и при необходимост пред председателя на съответната адвокатура в приемащата държава-членка в съответствие с местните правила или обичаи;
-
да работят съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд и при необходимост ще носи отговорност пред този орган, или с „avoué“ или „procuratore“, които упражняват професията пред този орган.
Член 6
Всяка държава-членка може да изключи адвокатите, които работят по трудов договор в държавно или частно предприятие от упражняването на дейностите по представителство и защита на съответното предприятие пред съдебни органи, доколкото установените в съответната държава адвокати не могат да упражняват тези дейности.
Член 7
1. Компетентният орган на приемащата държава-членка може да поиска от лицето, което предоставя услуги, да докаже качеството си на адвокат.
2. При неизпълнение на действащите в приемащата държава-членка задължения, предвидени в член 4, компетентният орган на последната определя произтичащите от това последици в съответствие със своите правила и процедури, като за целта може да получи всякаква необходима професионална информация относно лицето, което предоставя услугите. Той уведомява компетентния орган на държавата-членка, от която идва лицето, за всяко взето решение. Тези уведомления по никакъв начин не променят поверителния характер на предоставените данни.
Член 8
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива в срок от две години от нейното нотифициране и незабавно информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 март 1977 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 22 de Março de 1977 tendente a facilitar o exercício efectivo da livre prestação de serviços pelos advogados
(77/249/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 57o e 66o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
Considerando que, em aplicação do Tratado, toda e qualquer restrição em matéria de prestação de serviços em razão da nacionalidade ou da residência está proibida desde o termo do período de transição;
Considerando que a presente directiva apenas se refere às medidas destinadas a facilitar o exercício efectivo das actividades de advogado sob a forma de prestação de serviços; que serão necessárias medidas mais elaboradas para facilitar o exercício efectivo do direito de estabelecimento;
Considerando que o exercício efectivo das actividades de advogado sob a forma de prestação de serviços pressupõe que o Estado-membro de acolhimento reconheça a qualidade de advogado às pessoas que exerçam esta profissão nos diversos Estados-membros;
Considerando que, referindo-se a presente directiva apenas à prestação de serviços e não sendo acompanhada de disposições relativas ao reconhecimento mútuo dos diplomas, o beneficiário da directiva deve usar o título profissional adoptado no Estado-membro em que esteja estabelecido, a seguir denominado «Estado-membro de proveniência»,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
1. A presente directiva é aplicável, nos limites e condições previstos, às actividades de advogado exercidas sob a forma de prestação de serviços.
Não obstante o disposto na presente directiva, os Estados-membros podem reservar para determinadas categorias de advogados a competência para a elaboração de documentos autênticos que confiram poderes para administrar os bens de pessoas falecidas ou digam respeito à constituição ou à transmissão de direitos reais sobre bens imóveis.
2. Por «advogado» entende-se qualquer pessoa habilitada para exercer as suas actividades profissionais sob uma das denominações seguintes:
Bélgica: avocat/advocaat,
Dinamarca: advokat,
República Federal da Alemanha: Rechtsanwalt,
França: avocat,
Irlanda:
barrister,
solicitor,
Itália: avvocato,
Luxemburgo: avocat-avoué,
Holanda: advocaat,
Reino Unido:
advocate,
barrister,
solicitor.
Artigo 2o
Para o exercício das actividades referidas no no 1 do artigo 1o, cada Estado-membro reconhecerá a qualidade de advogado a qualquer das pessoas mencionadas no no 2 do citado artigo.
Artigo 3o
Qualquer das pessoas mencionadas no artigo 1o deve usar o título profissional próprio, expresso na ou numa das línguas do Estado-membro de proveniência, com indicação da organização profissional a que esteja sujeita ou da jurisdição junto da qual se encontre admitida nos termos da legislação desse Estado.
Artigo 4o
1. As actividades relativas à representação e à defesa de um cliente em juízo ou perante autoridades públicas serão exercidas em cada Estado-membro de acolhimento nas condições previstas quanto aos advogados estabelecidos nesse Estado, com exclusão de qualquer requisito de residência ou de inscrição numa organização profissional no referido Estado.
2. No exercício destas actividades, o advogado respeitará as regras profissionais do Estado-membro de acolhimento, sem prejuízo das obrigações a que esteja sujeito no Estado-membro de proveniência.
3. Se essas actividades forem exercidas no Reino Unido, entendem-se por «regras profissionais do Estado-membro de acolhimento» as dos «solicitors», desde que tais actividades não estejam reservadas aos «barristers» ou aos «advocates». No caso contrário, serão aplicáveis as regras profissionais relativas aos últimos. Todavia, os «barristers» provenientes da Irlanda ficarão sempre sujeitos às regras profissionais dos «barristers» ou dos «advocates» do Reino Unido.
Se essas actividades forem exercidas na Irlanda, entendem-se por «regras profissionais do Estado-membro de acolhimento» as dos «barristers», desde que se trate de regras profissionais que regulamentem a apresentação oral de uma causa em tribunal. Em todos os demais casos, serão aplicáveis as regras profissionais dos «solicitors». Todavia, os «barristers» e os «advocates» provenientes do Reino Unido ficarão sempre sujeitos às regras profissionais dos «barristers» da Irlanda.
4. No que respeita ao exercício de actividades diferentes das referidas no no 1, o advogado continuará sujeito às condições e regras profissionais do Estado-membro de proveniência, sem prejuízo do respeito das regras, seja qual for a sua origem, que regulamentam a profissão no Estado-membro de acolhimento, nomeadamente, as relativas às incompatibilidades entre o exercício das actividades de advogado e o de outras actividades nesse Estado, do segredo profissional, às relações entre colegas, à proibição de assistência pelo mesmo advogado a partes com interesses opostos, e à publicidade. Tais regras só serão aplicáveis se puderem ser cumpridas por um advogado não estabelecido no Estado-membro de acolhimento e na medida em que o seu cumprimento se justifique objectivamente para assegurar, nesse Estado, o exercício correcto das actividades do advogado, a dignidade da profissão e o respeito das incompatibilidades.
Artigo 5o
No que respeita ao exercício das actividades relativas à representação e à defesa de um cliente em juízo, os Estados-membros podem exigir aos advogados mencionados no artigo 1o:
- que, de acordo com as regras ou usos locais, sejam apresentados ao presidente da jurisdição e, se for caso disso, ao bastonário competente no Estado-membro de acolhimento;
- que actuem de concerto, quer com um advogado que exerça perante a jurisdição competente e que será, se necessário, responsável perante essa jurisdição, quer com um «avoué» ou um «procuratore» que exerçam perante essa jurisdição.
Artigo 6o
Os Estados-membros podem excluir os advogados assalariados, vinculados por um contrato de trabalho a uma empresa pública ou privada, do exercício das actividades de representação e de defesa em juízo dessa empresa, na medida em que os advogados estabelecidos nesse Estado não estiverem autorizados a exercê-las.
Artigo 7o
1. A autoridade competente do Estado-membro de acolhimento pode pedir ao prestador de serviços a prova da sua qualidade de advogado.
2. Em caso de não cumprimento das obrigações em vigor no Estado-membro de acolhimento, previstas no artigo 4o, a autoridade competente deste último determinará as consequências respectivas, de acordo com as suas próprias regras de direito e de processo, e pode, para tanto, recolher as informações de carácter profissional úteis, respeitantes ao prestador dos serviços; informará a autoridade competente do Estado-membro de proveniência de qualquer decisão tomada. Estas comunicações não alteram a natureza confidencial das informações fornecidas.
Artigo 8o
1. Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para darem cumprimento à presente directiva no prazo de dois anos a contar da sua notificação. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito nacional que adoptem no domínio regulado pela presente directiva.
Artigo 9o
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 22 de Março de 1977.