31995L0070
L 332/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 95/70/ЕО НА СЪВЕТА
от 22 декември 1995 година
относно въвеждане на минимални общностни мерки за контрол на някои болести по двучерупчестите мекотели
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че мекотелите са изброени в приложение II към договора; като има предвид, че търговията с мекотели представлява важен източник на приходи за сектор на аквакултурите;
като има предвид, че болестите по мекотелите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО на Съвета от 28 януари 1991 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания при пускането на пазара на аквакултури и продукти от тях (3), сериозно засягат индустрията за отглеждане на черупести мекотели; като има предвид, че други болести с подобен ефект се срещат в трети страни; като има предвид, че следва да се състави списък с такива болести и следва да се даде на Комисията възможност да коригира този списък в светлината на развитието във ветеринарно-санитарната област;
като има предвид, че огнищата на такива болести могат бързо да добият епизоотични размери, причинявайки смъртност и смущения в мащаб, който може значително да намали доходността при отглеждането на черупчести мекотели;
като има предвид, че следователно е необходимо да се установят мерки на общностно равнище, които следва да се приемат в случай на огнище на болестта, за да се осигури рационално развитие на сектора за отглеждане на черупчести мекотели и да се допринесе за защита на здравето на животните в Общността;
като има предвид, че държавите-членки следва да докладват на Комисията и другите държави-членки за всички случаи на наблюдавана повишена смъртност при двучерупчести мекотели;
като има предвид, че в такива случаи следва да се вземат мерки с цел предотвратяване на разпространението на болестта, и по-специално във връзка с отстраняване на живите двучерупчести мекотели от съответните ферми и зони;
като има предвид, че пълното епизоотично проучване е от изключителна важност за определяне произхода на болестта и за предотвратяване на по-нататъшно разпространение;
като има предвид, че за да се осигури ефективна система на контрол, диагностицирането на болестите трябва да се хармонизира и да се осъществява под контрола на отговорни лаборатории, чиято координация може да се осигури от референтна лаборатория, определена от Общността;
като има предвид, че за да се осигури еднообразно прилагане на настоящата директива, следва да се създаде процедура за проверки в Общността;
като има предвид, че общите мерки за контрол на болестите създават минимална база за поддържане на единен стандарт за здравето на животните;
като има предвид, че задачата за приемане на необходимите за изпълнението мерки следва да се повери на Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява минимални общностни мерки за контрол на болестите по двучерупчестите мекотели, посочени в настоящата директива.
Член 2
1. За целите на настоящата директива при необходимост се прилагат определенията, определени в член 2 от Директива 91/67/ЕИО и член 2 от Директива 91/492/ЕИО (4).
2. В допълнение „наблюдавана повишена смъртност“ е внезапна смъртност, която засяга приблизително 15 % от колониите и настъпва през краткия период между две проверки (потвърдени в рамките на 15 дни). Смъртността в люпилнята се счита за повишена, когато фермерът не може да излюпи ларви през даден период, който включва последователно хвърляне на хайвер от различни родители. В обектите за отглеждане на ларви, смъртността се счита за повишена, когато за кратко време настъпва внезапна и със значителни размери смъртност, обхващайки няколко люпилни.
Член 3
Държавите-членки гарантират, че всички ферми, които отглеждат двучерупчести мекотели:
1.
са регистрирани от официалната служба; тази регистрация трябва постоянно да се актуализира;
2.
водят регистър за:
а)
живите двучерупчести мекотели, които постъпват във фермата, като документират цялата информация във връзка с тяхната доставка, брой или тегло, размер и произход;
б)
двучерупчестите мекотели, които напускат фермата за повторно потапяне, като документират цялата информация във връзка с тяхното изпращане, брой или тегло, размер и местоназначение;
в)
наблюдаваната повишена смъртност.
Този регистър, който е на разположение по всяко време за проверка от официалната служба при поискване, се актуализира редовно и се съхранява в продължение на четири години.
Член 4
1. Държавите-членки осигуряват прилагането на програми за надзор и за вземане на проби във фермите за двучерупчести мекотели, районите на изкуствено отглеждане и местата за естествен добив, за да се наблюдава дали няма повишена смъртност и да се следи здравната ситуация при колониите.
В допълнение официалната служба може да приложи горната програма в центровете за пречистване и цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето.
По време на прилагането на тази програма, ако се забележи някаква повишена смъртност или ако официалната служба има информация, която дава основание за съмнение за наличие на болести, тогава се вземат следните мерки:
-
съставя се списък на местата, където са налице болестите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО, при условие че такива болести не са предмет на програма, одобрена съгласно горепосочената директива,
-
съставя се списък на местата, при които е наблюдавана повишена смъртност в резултат на наличие на посочените в приложение Г болести или за които официалната служба има информация, даваща основание за съмнение за наличието на болести,
-
извършва се проверка на развитието и географското разпространение на посочените в първо и второ тире болести.
2. Подробните правила за изпълнение на този член и inter alia правилата, които следва да се прилагат при създаване на посочената в параграф 1 програма, по-специално по отношение на честотата и графика на проверките, процедурите за вземане на проби (статистически представителен обем) и методите за диагностициране, се приемат в съответствие с предвидената в член 10 процедура.
Член 5
1. При съмнение за наличие на някоя от посочените в член 4 болести и при наблюдавана повишена смъртност при двучерупчестите мекотели във фермите, районите на изкуствено отглеждане или в местата за естествен добив, в центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, държавите-членки осигуряват възможно най-бързо уведомяване на официалната служба от страна на фермерите, отглеждащи черупчести мекотели, или от което и да е друго лице, извършило такова наблюдение.
2. В случаите, посочени в параграф 1, официалната служба в държавите-членки осигурява:
а)
вземането на проби за изследване в одобрена лаборатория;
б)
докато се изчаква резултатът от посоченото в буква а) изследване, не се допуска мекотелите да напускат съответната ферма, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив, центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, с цел повторно полагане или повторно потапяне в друга ферма или във водната среда, освен с разрешение от официалната служба.
3. Ако посоченото в параграф 2, буква а) изследване не покаже наличие на патогени, ограниченията, посочени в параграф 2, буква б) отпадат.
4. Ако посоченото в параграф 2 изследване покаже наличие на патоген, причиняващ наблюдаваната повишена смъртност или който може да бъде причината за тази смъртност, или наличие на патоген на една от посочените в член 4 болести, официалната служба трябва да извърши епизоотично проучване, за да определи възможните начини на заразяване и да провери дали през периода, предхождащ наблюдаването на повишената смъртност, мекотелите не са напуснали фермата, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив с цел повторно полагане или повторно потапяне някъде другаде.
Ако епизоотичното проучване покаже, че болестта е била въведена в една или повече ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив в резултат inter alia на преместени мекотели, тогава се прилагат разпоредбите на параграф 2.
Чрез дерогация от член 3, параграф 1, буква в) от Директива 91/67/ЕИО обаче официалната служба може, в рамките на своята територия, да разреши преместване на живите двучерупчести мекотели в други ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив, които са заразени със същата болест.
Ако е необходимо, може да се вземе решение за по-нататъшни подходящи мерки в съответствие с процедурата в член 10.
5. Официалната служба осигурява незабавно информиране на Комисията и другите държави-членки в съответствие с действащите процедури на Общността за всеки случай на наблюдавана повишена смъртност свързана с патогени, за всякакви взети мерки за анализиране и контрол на ситуацията и за причината за смъртността.
Член 6
1. Вземането на проби и лабораторното изследване за определяне на причината за повишена смъртност при двучерупчестите мекотели се извършват, като се използват методите, установени в съответствие с посочената в член 10 процедура.
2. Държавите-членки осигуряват определяне на национална референтна лаборатория с оборудване и експертен персонал, които да ѝ позволяват да извършва посоченото в параграф 1 изследване.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки, които нямат национална лаборатория, компетентна в областта, може да използват услугите на национална лаборатория със съответната компетенция на друга държава-членка.
4. Списъкът на националните референтни лаборатории за болести по двучерупчестите мекотели се съдържа в приложение В.
5. Националните референтни лаборатории си сътрудничат с посочената в член 7 референтна лаборатория на Общността.
Член 7
1. Референтната лаборатория на Общността за болести по двучерупчестите мекотели е посочена в приложение А.
2. Без да се засяга Решение 90/424/ЕИО от 26 юни 1990 г. (5) относно разходите във ветеринарната област, и по-специално член 28 от него, функциите и задълженията на посочената в параграф 1 лаборатория са тези, установени в приложение Б.
Член 8
1. Експерти на Комисията могат, доколкото това е необходимо за осигуряване на единното прилагане на настоящата директива, да извършват проверки на място. По този начин те могат да извършват проверки на случаен и недискриминационен принцип, за да се уверят, че компетентният орган контролира спазването на изискванията на настоящата директива.
Комисията информира държавите-членки за резултатите от тези проверки.
2. Посочените в параграф 1 проверки се извършват в сътрудничество с компетентния орган.
3. Държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките, осигурява всякакво поискано от експертите съдействие във връзка с изпълнение на тяхната задача.
4. Подробните правила за прилагането на този член се приемат в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 9
Съветът изменя приложение А, когато е необходимо, като се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
Когато е необходимо, приложения Б, В и Г могат да се изменят в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 10
1. Когато трябва да се следва посочената в този член процедура, въпросите незабавно се отнасят до Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитета“), създаден с Решение 68/361/ЕИО (6), от неговия председател, по негова собствена инициатива или по искане на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя своето становище по проекта в рамките на срок, който може да бъде посочен от председателя съобразно спешността на въпроса. Становището се формира с посоченото в член 148, параграф 2 от Договора мнозинство, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по установения в същия член начин. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
б)
Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение във връзка с мерките, които трябва да се вземат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако, при изтичане на период от три месеца от датата, на която Съветът е сезиран, същият не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, освен ако Съветът не е взел решение срещу тези мерки с обикновено мнозинство.
Член 11
Най-късно до 31 декември 1999 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен, ако е необходимо, след консултации с Научния ветеринарен комитет, като се взема предвид придобитият при прилагането на настоящата директива опит и техническото и научно развитие, и който е придружен от предложения за изменения, когато това е уместно.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство по всяко такова предложение.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юни 1997 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Въпреки това, от посочената в параграф 1 дата държавите-членки могат, при спазване на общите правила на Договора, да поддържат или прилагат спрямо тяхното производство разпоредби, по-стриктни от посочените в настоящата директива. Те информират Комисията за това.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на 20-ия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1995 година.
DIRECTIVA 95/70/CE DO CONSELHO
de 22 de Dezembro de 1995
que estabelece medidas comunitárias mínimas de controlo de certas doenças dos moluscos bivalves
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 43º,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Considerando que os moluscos constam da lista do anexo II do Tratado; que a comercialização de moluscos constitui uma fonte importante de rendimento para o sector da aquicultura;
Considerando que as doenças dos moluscos referidas na lista II do anexo A da Directiva 91/67/CEE do Conselho, de 28 de Janeiro de 1991, relativa às condições de polícia sanitária que regem a introdução no mercado de animais e produtos da aquicultura (3), têm efeitos bastante graves para a conquicultura; que ocorrem em países terceiros outras doenças com consequências semelhantes e que é conveniente elaborar uma lista e dar à Comissão a possibilidade de adaptar a referida lista em função da evolução da situação zoossanitária;
Considerando que as referidas doenças podem atingir rapidamente proporções epizoóticas, provocando mortalidade e perturbações susceptíveis de reduzir drasticamente a rentabilidade da conquicultura;
Considerando que é necessário, por conseguinte, fixar ao nível da Comunidade as medidas a tomar em caso de eclosão de doenças, por forma a garantir um desenvolvimento racional do sector da conquicultura e a contribuir para a defesa da saúde animal na Comunidade;
Considerando que os Estados-membros devem comunicar à Comissão e aos demais Estados-membros todos os casos de mortalidade anormal observados nos moluscos bivalves;
Considerando que, em tais casos, devem ser tomadas medidas destinadas a evitar a propagação da doença, nomeadamente no que se refere à retirada de moluscos bivalves vivos das explorações ou zonas em questão;
Considerando que é indispensável realizar um inquérito epidemiológico aprofundado para detectar a origem da doença e evitar a sua propagação;
Considerando que, para garantir um sistema de luta eficaz, o diagnóstico dessas doenças deve ser harmonizado e efectuado sob o controlo de laboratórios competentes, cuja coordenação pode ficar a cargo de um laboratório de referência designado pela Comunidade;
Considerando que, para garantir uma aplicação uniforme da presente directiva, deve ser instituído um processo de inspecção comunitário;
Considerando que medidas comuns de luta contra as doenças constituem uma base mínima para a manutenção de um nível homogéneo de saúde animal;
Considerando que deve ser confiada à Comissão a adopção das medidas de execução necessárias,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1º
A presente directiva define as medidas comunitárias mínimas de luta contra as doenças dos moluscos bivalves referidas na presente directiva.
Artigo 2º
1. Para efeitos da presente directiva, são aplicáveis na medida do necessário as definições do artigo 2º da Directiva 91/67/CEE e do artigo 2º da Directiva 91/492/CEE (4).
2. Além disso, entende-se por «mortalidade anormal observada», uma mortalidade súbita que afecte aproximadamente 15 % das unidades populacionais e que ocorra durante um curto período entre dois controlos (confirmada num prazo de quinze dias). Numa maternidade, considera-se que a mortalidade é anormal sempre que o ostreicultor não consiga obter larvas durante um período em que se verifiquem várias desovas de reprodutores diferentes. Num infantário, considera-se que a mortalidade é anormal sempre que se registe inopinadamente uma mortalidade súbita relativamente importante em várias provetas.
Artigo 3º
Os Estados-membros zelarão por que todas as explorações que cultivem moluscos bivalves:
1. Sejam registadas pelos serviços oficiais, devendo o registo ser permanentemente actualizado;
2. Procedam ao registo:
a) Dos moluscos vivos introduzidos na exploração, incluindo todas as informações relacionadas com o seu fornecimento, número ou peso, tamanho e origem;
b) Dos moluscos bivalves que saiam da exploração para reimersão, incluindo todas as informações relacionadas com a sua expedição, número ou peso, tamanho e destino;
c) Dos casos de mortalidade anormal observados.
O registo, que pode ser inspeccionado em qualquer altura pelos serviços oficiais a pedido destes, deverá ser actualizado regularmente e conservado durante quatro anos.
Artigo 4º
1. Os Estados-membros zelarão pela execução de um programa permanente de vigilância e de colheita de amostras nas explorações, zonas de exploração e viveiros naturais explorados de moluscos bivalves com vista a efectuar a observação de uma mortalidade anormal, de modo a assegurar o acompanhamento da situação sanitária das populações.
Além disso, os serviços oficiais poderão aplicar o referido programa aos centros de depuração e tanques de armazenagem que despejam as suas águas no mar.
Se, no decurso da aplicação do referido programa, se observar uma mortalidade anormal ou se os serviços oficiais dispuserem de informações que os levem a suspeitar da existência de doenças, haverá que:
- elaborar uma lista dos locais em que ocorrem as doenças referidas na lista II do anexo A da Directiva 91/67/CEE, desde que essas doenças não sejam objecto de um programa aprovado ao abrigo da referida directiva,
- elaborar a lista dos locais nos quais se observa uma mortalidade anormal ligada à existência das doenças referidas no anexo D ou em relação aos quais os serviços oficiais disponham de informações que os levem a suspeitar da existência de doenças,
- controlar a evolução e a repartição geográfica das doenças referidas nos primeiro e segundo travessões.
2. As regras de execução do presente artigo, nomeadamente as referentes à elaboração do programa mencionado no nº 1, em especial no que respeita às frequências e ao calendário dos controlos, às regras de amostragem (volume estatisticamente representativo) e aos métodos de diagnóstico, serão adoptadas nos termos do procedimento previsto no artigo 10º
Artigo 5º
1. Os Estados-membros zelarão por que os conquicultores ou quaisquer outras pessoas que tenham procedido a essa observação notifiquem o mais rapidamente possível os serviços oficiais da suspeita da existência das doenças referidas no artigo 4º, assim como de uma eventual taxa de mortalidade anormal observada em moluscos bivalves nas explorações, zonas de exploração ou viveiros naturais explorados, ou nos centros de depuração ou tanques de armazenagem que despejam as águas no mar.
2. Nos casos referidos no nº 1, os serviços oficiais assegurar-se-ão de que:
a) Sejam colhidas amostras para exame num laboratório aprovado;
b) Enquanto se aguarda o resultado do exame referido na alínea a), seja proibida a saída de moluscos bivalves da exploração, zona de exploração ou viveiros naturais explorados, ou dos centros de depuração ou dos tanques de armazenagem atingidos que despejam as águas no mar, destinados a reparcagem ou reimersão noutra exploração ou no meio aquático, salvo autorização dos serviços oficiais.
3. Caso o exame referido na alínea a) do nº 2 não revele a presença de um agente patogénico, as restrições refendas na alínea b) do nº 2 são levantadas.
4. Caso o exame referido no nº 2 revele a presença de um agente patogénico na origem da mortalidade anormal observada, ou susceptível de estar na sua origem, ou de um agente patogénico de uma das doenças referidas no artigo 4º, os serviços oficiais devem efectuar um inquérito epizoótico a fim de determinar os modos de contaminação possíveis e de averiguar se saíram moluscos da exploração, zona de exploração ou viveiros naturais explorados, para reparcagem ou reimersão noutro local, durante o período que antecedeu a observação da mortalidade anormal.
Se o inquérito epizoótico revelar que a doença foi introduzida numa ou mais explorações, zonas de exploração ou viveiros naturais explorados, na sequência designadamente de um movimento de moluscos, as disposições previstas no nº 2 são aplicáveis.
Contudo, em derrogação do disposto no nº 1, alínea c), do artigo 3º da Directiva 91/67/CEE, os serviços oficiais poderão autorizar no seu território o movimento de moluscos bivalves vivos destinados a outras explorações, zonas de exploração ou viveiros naturais explorados infectados pela mesma doença.
Se necessário, poderão ser adoptadas medidas complementares nos termos do procedimento previsto no artigo 10º
5. Os serviços oficiais zelarão por que a Comissão e os outros Estados-membros sejam imediatamente informados, segundo os processos comunitários em vigor, dos casos de taxa de mortalidade anormal observada ligados a um agente patogénico, das medidas tomadas para analisar a situação e a controlar, bem como da causa da mortalidade.
Artigo 6º
1. As colheitas de amostras e as análises laboratoriais para determinação da causa da mortalidade anormal de moluscos bivalves sarão efectuadas de acordo com os métodos estabelecidos nos termos do procedimento previsto no artigo 10º
2. Os Estados-membros zelarão por que em cada um deles seja designado um laboratório nacional de referência que disponha de instalações e de pessoal especializado que lhes permita efectuar as análises referidas no nº 1.
3. Em derrogação do nº 2, os Estados-membros que não dispuserem de um laboratório nacional competente na matéria poderão recorrer aos serviços do laboratório nacional competente na matéria de outro Estado-membro.
4. A lista dos laboratórios nacionais de referência para as doenças dos moluscos bivalves figura no anexo C.
5. Os laboratórios nacionais de referência cooperarão com o laboratório comunitário de referência mencionado no artigo 7º
Artigo 7º
1. O laboratório comunitário de referência para as doenças dos muluscos bivalves é o indicado no anexo A.
2. Sem prejuízo do disposto na Decisão 90/424/CEE do Conselho, de 26 de Junho de 1990, relativa a determinadas despesas no domínio veterinário (1), nomeadamente no seu artigo 28º, as funções e obrigações do laboratório referido no nº 1 são as indicadas no anexo B.
Artigo 8º
1. Na medida em que tal seja necessário para assegurar a aplicação uniforme da presente directiva, poderão ser efectuados controlos no local por peritos da Comissão. Para o efeito, esses peritos poderão verificar, de forma aleatória e não discriminatória, se a autoridade competente controla a aplicação dos requisitos da presente directiva.
A Comissão informará os Estados-membros do resultado dos controlos efectuados.
2. Os controlos referidos no nº 1 serão efectuados em colaboração com a autoridade competente.
3. O Estado-membro em cujo território seja efectuado um controlo prestará aos peritos toda a assistência ao cumprimento da sua missão.
4. As regras de execução do presente artigo serão adoptadas nos termos do procedimento previsto no artigo 10º
Artigo 9º
O anexo A será alterado, sempre que necessário, pelo Conselho, deliberando por maioria qualificada, sob proposta da Comissão.
Os anexos B, C e D poderão ser alterados, sempre que necessário, nos termos do procedimento previsto no artigo 10º
Artigo 10º
1. Nos casos em que se faz referência ao processo definido no presente artigo, o Comité veterinário permanente, criado pela Decisão 68/361/CEE (2), a seguir designado «comité», será imediatamente chamado a pronunciar-se pelo seu presidente, quer por iniciativa deste, quer a pedido de um Estado-membro.
2. O representante da Comissão submeterá à apreciação do comité um projecto das medidas a tomar. O comité emitirá o seu parecer sobre esse projecto num prazo que o presidente pode fixar em função da urgência da questão em causa. O parecer será emitido por maioria, nos termos previstos no nº 2 do artigo 148º do Tratado para a adopção das decisões que o Conselho é chamado a tomar sob proposta da Comissão. Nas votações no comité, os votos dos representantes dos Estados-membros estão sujeitos à ponderação definida no artigo atrás referido. O presidente não participa na votação.
3.a) A Comissão adoptará as medidas projectadas desde que sejam conformes com o parecer do comité.
b) Se as medidas projectadas não forem conformes com o parecer do comité, ou na ausência de parecer, a Comissão submeterá sem demora ao Conselho uma proposta relativa às medidas a tomar. O Conselho deliberará por maioria qualificada.
Se, no termo de um prazo de três meses a contar da data em que o assunto foi submetido à apreciação do Conselho, este último ainda não tiver deliberado, a Comissão adoptará as medidas propostas, excepto no caso de o Conselho se ter pronunciado por maioria simples contra as referidas medidas.
Artigo 11º
Até 31 de Dezembro de 1999, a Comissão apresentará ao Conselho um relatório elaborado, se necessário após parecer do Comité científico veterinário, em função da experiência adquirida na aplicação da presente directiva e da evolução técnica e científica, eventualmente acompanhado de propostas de revisão.
O Conselho pronunciar-se-á por maioria qualificada sobre as eventuais propostas.
Artigo 12º
1. Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva antes de 1 de Junho de 1997. Do facto informarão imediatamente a Comissão.
Quando os Estados-membros adoptarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência na publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-membros.
2. Contudo, a contar da data fixada no nº 1, os Estados-membros podem, no respeito das regras gerais do Tratado, manter ou aplicar em relação à sua produção disposições mais rigorosas que as previstas na presente directiva. A Comissão será por eles informada de todas as medidas tomadas nesse sentido.
3. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que adoptem no domínio regido pela presente directiva.
Artigo 13º
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 14º
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 22 de Dezembro de 1995.