РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 ноември 2009 година
относно позицията, която да бъде взета от Европейската общност по отношение на предоговарянето на паричното споразумение с града-държава Ватикан
(2009/895/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 111, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Комисията,
след консултация с Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
От датата на въвеждането на еврото Комисията е компетентна по парични и валутни въпроси.
(2)
Съветът определя правилата за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутен режим.
(3)
На 29 декември 2000 г. Италианската република подписа парично споразумение с града-държава Ватикан, от името на Общността.
(4)
В заключенията си от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за емитиране на монети.
(5)
В своето Съобщение „Доклад относно функционирането на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана“ Комисията направи извода, че е необходимо паричното споразумение с града-държава Ватикан да бъде изменено с цел осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Общността и държавите, с които са сключени парични споразумения.
(6)
Следователно паричното споразумение с града-държава Ватикан следва да бъде предоговорено колкото се може по-скоро, така че новият режим да влезе в сила от 1 януари 2010 г. заедно с новите правила относно начините за въвеждането на евромонети, предвидени в Препоръка на Комисията от 19 декември 2008 г. относно общите насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети (1), одобрени от Съвета в неговите заключения от 10 февруари 2009 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Италианската република уведомява града-държава Ватикан относно необходимостта от изменение на съществуващото Парично споразумение между Италианската република, действаща от името на Европейската общност, и града-държава Ватикан (наричано по-нататък „споразумението“), възможно най-скоро, и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Общността се стреми към следните промени при предоговарянето на споразумението с града-държава Ватикан:
а)
споразумението се сключва между Общността и града-държава Ватикан. Текстът на споразумението представлява кодифициран текст на действащото в момента споразумение с нанесени изменения;
б)
градът-държава Ватикан се задължава да приеме всички подходящи мерки - чрез пряко транспониране или възможни равностойни действия - за прилагане на цялото приложимо общностно законодателство относно предотвратяването на изпирането на пари, предотвратяването на измами и подправянето на парични и непарични разплащателни средства. Ватиканът също така се задължава да приеме цялото приложимо общностно законодателство в банковата и финансовата област, ако и когато в града-държава Ватикан бъде създаден банков сектор;
в)
преразглежда се методът за определяне на тавана за емитиране на евромонети от Ватикана. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ фиксирана част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Ватикана, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислявана, като средното емитиране на монети на човек от населението в Италианската република в годината n-1 се умножи по броя на жителите на града-държава Ватикан. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, споразумението определя минимален дял от 51 % за евромонети на Ватикана, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност;
г)
създава се Съвместен комитет, който да наблюдава напредъка по прилагането на споразумението. Той се състои от представители на града-държава Ватикан, на Италианската република, на Комисията и на ЕЦБ. Той има възможността ежегодно да преразглежда фиксираната част с оглед на отчитането на инфлацията и развитието на колекционерския пазар. На всеки пет години той разглежда доколко подходящ е минималният дял от монети, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, и може да вземе решение за увеличаването му. Той приема решенията си с единодушие. Съвместният комитет приема своя процедурен правилник;
д)
евромонетите на Ватикана се изсичат от Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. Със съгласието на Съвместният комитет обаче градът-държава Ватикан има възможност да използва друг доставчик сред монетните дворове от Европейския съюз, които изсичат евромонети. Количеството на монетите, емитирани от града-държава Ватикан, се добавя към количеството на монетите, емитирани от Италианската република, за целите на одобряването на общото количество емитирани монети от страна на ЕЦБ;
е)
Съдът на Европейските общности се избира за орган, натоварен с уреждането на споровете, които могат да възникнат в резултат на прилагането на споразумението.
Ако Общността или градът-държава Ватикан смятат, че другата страна не е изпълнила свое задължение по паричното споразумение, те могат да сезират Съда. Решението на Съда е задължително за страните, които вземат необходимите мерки, за да изпълнят с решението в срок, определен от Съда в неговото решение. В случай че Общността или градът-държава Ватикан не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в този срок, другата страна може незабавно да прекрати споразумението.
Член 3
Преговорите с града-държава Ватикан се водят от Италианската република и Комисията от името на Общността. Италианската република и Комисията се оправомощени да парафират споразумението от името на Общността. Европейската централна банка участва пълноценно в преговорите, като съгласието ѝ е необходимо по въпроси от нейната компетентност. Италианската република и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
След парафиране на споразумението, Комисията има право да сключи споразумението от името на Общността, освен ако ИФК или ЕЦБ не изразят мнение, че споразумението следва да бъде внесено в Съвета.
Член 5
Адресати на настоящото решение са Италианската република, Комисията и ЕЦБ.
Съставено в Брюксел на 26 ноември 2009 година.
DECISÃO DO CONSELHO
de 26 de Novembro de 2009
sobre a posição a tomar pela Comunidade Europeia relativamente à renegociação da Convenção Monetária com o Estado da Cidade do Vaticano
(2009/895/CE)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 3 do artigo 111.o,
Tendo em conta a recomendação da Comissão,
Após consulta ao Banco Central Europeu,
Considerando o seguinte:
(1)
A partir da data da introdução do euro, cabe à Comunidade a competência em questões monetárias e cambiais.
(2)
O Conselho decide dos mecanismos para a negociação e a celebração dos acordos relativos a regimes monetários ou cambiais.
(3)
A República Italiana, em nome da Comunidade, celebrou, em 29 de Dezembro de 2000, uma Convenção Monetária com o Estado da Cidade do Vaticano.
(4)
Nas suas Conclusões de 10 de Fevereiro de 2009, o Conselho convidou a Comissão a proceder à revisão do funcionamento das convenções vigentes e a considerar possíveis aumentos dos limites máximos para a emissão de moeda.
(5)
Na sua Comunicação sobre o funcionamento das Convenções Monetárias com o Principado do Mónaco, a República de São Marinho e o Estado da Cidade do Vaticano, a Comissão concluiu que, na sua forma actual, a Convenção Monetária com o Estado da Cidade do Vaticano devia ser alterada, de forma a garantir uma abordagem mais coerente nas relações entre a Comunidade e os países signatários de convenções deste tipo.
(6)
A Convenção Monetária com o Estado da Cidade do Vaticano deverá, em consequência, ser renegociada logo que possível, de forma a que o novo regime possa entrar em vigor em 1 de Janeiro de 2010, juntamente com as novas regras sobre as modalidades de introdução de moedas em euros, estabelecidas na Recomendação da Comissão, de 19 de Dezembro de 2008, sobre orientações comuns para as faces nacionais e a emissão de moedas em euros destinadas a circulação (1), aprovada pelo Conselho nas suas Conclusões de 10 de Fevereiro de 2009,
APROVOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A República Italiana notifica o Estado da Cidade do Vaticano da necessidade de alterar, o mais rapidamente possível, a Convenção Monetária vigente entre a República Italiana, em nome da Comunidade Europeia, e o Estado da Cidade do Vaticano (a seguir designada «Convenção») e propõe a renegociação das disposições relevantes da Convenção.
Artigo 2.o
A Comunidade vela por que sejam introduzidas as seguintes alterações na renegociação da Convenção com o Estado da Cidade do Vaticano:
a)
A Convenção deve ser celebrada entre a Comunidade e o Estado da Cidade do Vaticano. O texto da Convenção deve ser um texto codificado da actual Convenção com as alterações;
b)
O Estado da Cidade do Vaticano deve comprometer-se a adoptar as medidas adequadas, através de transposições directas ou possíveis acções equivalentes, para a aplicação de toda a legislação comunitária relevante em matéria de prevenção de branqueamento de capitais, prevenção da fraude e da contrafacção de meios de pagamento em numerário e de outros meios de pagamento. Deve igualmente comprometer-se a adoptar toda a legislação comunitária relevante em matéria bancária e financeira se e quando for criado um sector bancário no Estado da Cidade do Vaticano;
c)
O método de determinação do limite máximo da emissão de moedas em euros do Estado da Cidade do Vaticano deve ser revisto. O novo limite máximo deve ser calculado com base num método que combine uma parte fixa destinada a evitar a especulação numismática excessiva sobre as moedas do Estado da Cidade do Vaticano, ao satisfazer a procura do mercado de coleccionadores, e uma parte variável, calculada como a emissão média per capita na República Italiana no ano n-1 multiplicada pelo número de habitantes do Estado da Cidade do Vaticano. Sem prejuízo da emissão de moedas de colecção, a Convenção deve limitar a 51 % a proporção mínima de moedas em euros que o Estado da Cidade do Vaticano pode emitir ao valor nominal;
d)
Deve ser criado um Comité Misto para acompanhar os progressos na aplicação da Convenção. Deve ser composto por representantes do Estado da Cidade do Vaticano, da República Italiana, da Comissão e do Banco Central Europeu (BCE). Deve ter a possibilidade de, anualmente, rever a parte fixa, a fim de ter em conta a inflação e a evolução do mercado de coleccionadores. Deve examinar de cinco em cinco anos a adequação da proporção mínima de moedas em euros que pode ser emitida ao valor nominal e deve poder decidir aumentá-la. Deve tomar decisões por unanimidade. O Comité Misto deve aprovar o seu regulamento interno;
e)
As moedas em euros do Estado da Cidade do Vaticano devem ser cunhadas pelo Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato. No entanto, o Estado da Cidade do Vaticano deve poder, com o acordo do Comité Misto, contratar outra oficina de cunhagem da União Europeia que cunhe moedas em euros. Para efeitos da aprovação pelo BCE do volume total da emissão, o volume de moedas emitidas pelo Estado da Cidade do Vaticano deve ser acrescentado ao volume emitido pela República Italiana;
f)
O Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias deve ser o órgão competente para a resolução de litígios que possam surgir aquando da aplicação da Convenção.
Caso a Comunidade ou o Estado da Cidade do Vaticano considere que a outra Parte não cumpriu uma obrigação decorrente da Convenção Monetária, deve poder recorrer ao Tribunal de Justiça. O acórdão deste último deve vincular as Partes, que tomarão as medidas necessárias para o cumprirem num prazo a decidir pelo Tribunal de Justiça. Caso a Comunidade ou o Estado da Cidade do Vaticano não tome as medidas necessárias para cumprir os termos do acórdão no prazo fixado, a outra Parte deve poder fazer cessar a vigência da Convenção de imediato.
Artigo 3.o
As negociações com o Estado da Cidade do Vaticano são conduzidas pela República Italiana e pela Comissão, em nome da Comunidade. A República Italiana e a Comissão dispõem de poderes para rubricar a Convenção em nome da Comunidade. O BCE é plenamente associado às negociações e o seu consentimento é necessário nos domínios da sua competência. A República Italiana e a Comissão submetem o projecto de Convenção ao Comité Económico e Financeiro (CEF) para parecer.
Artigo 4.o
Aquando da rubrica da Convenção, a Comissão fica autorizada a celebrar a Convenção em nome da Comunidade, excepto se o CEF ou o BCE for do parecer de que a Convenção deveria ser submetida ao Conselho.
Artigo 5.o
A República Italiana, a Comissão e o BCE são os destinatários da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 26 de Novembro de 2009.