31983L0477
L 263/25
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 19 септември 1983 година
относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на азбест по време на работа (Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО)
(83/477/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него;
като взе предвид предложението на Комисията (1);
като взе предвид становището на Асамблеята (2);
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3);
като има предвид, че Резолюцията на Съвета от 29 юни 1978 г. относно програма за действие на Европейските общности за безопасност и здраве на работното място (4) предвижда създаването на специални хармонизирани процедури за защита на работниците по отношение на азбеста;
като има предвид, че Директива 80/1107/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1980 г. относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозиция на химически, физически и биологични агенти по време на работа (5) формулира някои разпоредби, които трябва да бъдат отчитани при тази защита; като има предвид, че споменатата директива предвижда в специални директиви да бъдат определени гранични стойности и конкретни изисквания за агентите, изброени в приложение I, които включват и азбест;
като има предвид, че азбестът е вреден агент, който присъства при много и различни обстоятелства по време на работа; като има предвид, че по тази причина много работници са изложени на потенциален риск за здравето им; като има предвид, че крокидолитът се счита за особено опасен вид азбест;
като има предвид, че макар съвременните постижения на науката да не са такива, че да може да бъде определено ниво, под което рисковете за здравето да престанат да съществуват, намаляването на експозицията на азбест все пак ще намали риска от развитие на свързани с азбеста болести; като има предвид, че настоящата директива включва минимални изисквания, които ще бъдат преразглеждани въз основа на натрупания опит и развитието на технологиите в тази област;
като има предвид, че оптичната микроскопия не позволява преброяване на най-малките вредни за здравето влакна и въпреки това, тя е най-често използваният метод за редовно измерване на азбеста;
като има предвид, че по тази причина са важни превантивните мерки за защита на здравето на експонираните на азбест работници, както и предвидените за държавите-членки ангажименти, свързани с наблюдението на здравето на тези работници,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива, която е Втора специална директива по смисъла на член 8 от Директива 80/1107/ЕИО, има за цел да защити работниците от рискове за тяхното здраве, включително и предотвратяване на рискове, които произтичат или е вероятно да произтекат от експозиция на азбест по време на работа. Тя определя гранични стойности, както и други конкретни изисквания.
2. Настоящата директива не се отнася до:
-
морския транспорт,
-
въздушния транспорт.
3. Настоящата директива не накърнява правото на държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, които осигуряват на работниците по-голяма защита, най-вече по отношение на подмяната на азбеста с по-безопасни заместители.
Член 2
За целите на настоящата директива „азбест“ означава следните влакнести силикати:
-
актинолит, № 77536-66-4 (*) от CAS (6)
-
азбест грунерит (амозит), № 12172-73-5 (*) от CAS (6)
-
антофилит, № 77536-67-5 (*) от CAS (6),
-
хризотил, № 12001-29-5 от CAS (6),
-
крокидолит, № 12001-28-4 от CAS (6),
-
тремолит, № 77536-68-6 (*) от CAS (6).
Член 3
1. Настоящата директива се прилага по отношение на дейности, при които работниците са или могат да бъдат експонирани по време на работа на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
2. В случай на всяка дейност, при която е вероятно да съществува риск от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали, рискът трябва да бъде оценен така, че да бъдат определени естеството и степента на експозиция на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
3. Ако споменатата в параграф 2 оценка показва, че концентрацията на азбестови влакна във въздуха на работното място, при липса на каквито и да е лични предпазни средства, е по мнение на държавите-членки на нивото, измерено или изчислено във връзка с осемчасовия период за сравнение,
-
по-ниска от 0,25 влакна на см3 и/или
-
по-ниска от кумулативната доза от 15,00 влакнодни на см3 в продължение на период от 3 месеца,
не се прилагат членове 4, 7 и 13, член 14, параграф 2 и членове 15 и 16.
4. Предвидената в параграф 2 оценка е обект на консултации с работниците и/или техните представители в рамките на предприятието или подразделението и се ревизира, ако има причина да се смята, че е неправилна или че в работата е настъпила значителна промяна.
Член 4
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
Изброените в член 3, параграф 1 дейности се обхващат от система за уведомление, администрирана от съответния отговорен орган на държавата-членка.
2.
Уведомлението се изпраща от работодателя на отговорния орган на държавата-членка в съответствие с националните законови, подзаконови и административни разпоредби. Уведомлението включва като минимум кратко описание на:
-
видовете и количества използван азбест,
-
съответните дейности и процеси,
-
произвежданите продукти.
3.
Работниците и/или техните представители в съответното предприятие или подразделение имат достъп до документите, които са обект на уведомление относно собственото им предприятие или подразделение съгласно националното законодателство.
4.
При всяка важна промяна в използването на азбест или съдържащи азбест материали се изпраща ново уведомление.
Член 5
Забранява се използването на азбест чрез процес на впръскване (пулверизиране).
Член 6
При всички изброени в член 3, параграф 1 дейности експозицията на работниците на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място се намалява до възможното практически приемливо ниво, във всеки случай по-ниско от граничните стойности, определени в член 8, най-вече чрез следните мерки, ако е уместно:
1.
Използваното във всеки отделен случай количество азбест се ограничава до възможното практически приемливо минимално количество.
2.
Броят на работниците, които са или е вероятно да бъдат експонирани на прах от азбест или съдържащи азбест материали, се ограничава до възможно най-малък брой.
3.
По принцип, работните процеси се проектират така, че да бъде избегнато изпускането на азбестов прах във въздуха.
Ако това не е практически приемливо, прахът се елиминира възможно най-близо до мястото, където се изпуска във въздуха.
4.
Всички сгради и/или машини и съоръжения, включени в преработката или третирането на азбеста, трябва да дават възможност за редовно и ефективно почистване и поддръжка.
5.
Азбестът във вид на суровина се съхранява и транспортира в подходящи запечатани опаковки.
6.
Отпадъците се събират и извозват от работното място възможно най-бързо в подходящи запечатани опаковки с етикети, указващи, че съдържат азбест. Тази мярка не се прилага при дейности в мините.
Споменатите в предходния параграф отпадъци след това се третират в съответствие с Директива 78/319/ЕИО на Съвета от 20 март 1978 г. относно токсичните и вредните отпадъци (7).
Член 7
Съгласно член 3, параграф 3 се предприемат следните мерки:
1.
За постигане на съответствие с граничните стойности, посочени в член 8, измерванията на азбеста във въздуха на работното място се извършват в съответствие с метода за сравнение, описан в приложение I, или с всеки друг метод, който дава същите резултати. Измерванията се планират и извършват редовно, като пробите са представителни за личната експозиция на работника на прах от азбест или съдържащи азбест материали.
За измерването на азбеста във въздуха, както е предвидено в предходния параграф, под внимание се вземат само влакна с дължина по-голяма от 5 микрометра, ширина по-малка от 3 микрометра и съотношение дължина/ширина по-голямо от 3:1.
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, както и натрупания от прилагането на настоящата директива опит, ревизира текста на първото изречение от параграф 1 в срок от 5 години от приемането на настоящата директива, с цел установяване на единен метод за измерване на концентрациите на азбеста във въздуха на общностно равнище.
2.
Пробите се вземат след консултации с работниците и/или техните представители в предприятията или подразделенията.
3.
Пробите се вземат от подходящо обучен за целта персонал. След това взетите проби се анализират в лаборатории, оборудвани за такъв вид анализ и квалифицирани за прилагане на необходимите методи за идентификация.
4.
Количеството азбест във въздуха се измерва по принцип най-малко веднъж на три месеца и във всеки отделен случай, когато се въвежда някаква техническа промяна. Честотата на измерванията може да бъде намалена при посочените в параграф 5 обстоятелства.
5.
Честотата на измерванията може да бъде намалена до веднъж годишно в случаите, в които:
-
няма значителни промени в условията на работното място, и
-
резултатите от двете предходни измервания не са превишили половината от граничните стойности, посочени в член 8.
Там, където групи работници изпълняват едновременно еднакви или подобни задачи и поради това са изложени на един и същ риск за здравето, пробите може да се вземат на групова основа.
6.
Времетраенето на вземането на проби може да бъде такова, че да дава възможност да се установи представителна експозиция на азбест за осемчасов период за сравнение (една работна смяна) чрез измервания или времево претеглени изчисления. Времетраенето на различните процеси на вземане на проби се определя и въз основа на точка 6 от приложение I.
Член 8
Прилагат се следните гранични стойности:
а)
концентрация на азбестови влакна, различни от крокидолит, във въздуха на работното място:
1,00 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
б)
концентрация на крокидолитни влакна във въздуха на работното място:
0,50 влакна на см3, измерени или изчислени по отношение на осемчасов период за сравнение;
в)
концентрация на азбестови влакна във въздуха на работното място в случай на смеси от крокидолит и други азбестови влакна:
граничната стойност представлява ниво, изчислено въз основа на граничните стойности, изложени в букви а) и б), като се отчита съотношението на крокидолита и другите азбестови видове в сместа.
Член 9
Съветът, по предложение на Комисията и отчитайки по-специално постиженията на науката и техниката, и в светлината на натрупания от прилагането на настоящата директива опит, прави преглед на разпоредбите, изложени в член 3, параграф 3 и член 8, преди 1 януари 1990 г.
Член 10
1. В случай на превишаване на граничните стойности, изложени в член 8, се определят причините за това превишаване и се вземат възможно най-бързо подходящите мерки за подобряване на ситуацията.
Работата в засегнатите места може да бъде прекъсната до вземане на адекватни мерки за защита на работниците.
2. За да бъде проверена ефективността на мерките, изложени в първата алинея на параграф 1, незабавно се извършва ново определяне на концентрациите на азбест във въздуха.
3. Там, където експозицията не може да бъде подходящо намалена с други средства и където се налага да се носят лични предпазни средства за дишане, ситуацията не може да остане постоянна и се свежда до стриктния минимум, необходим за всеки работник.
Член 11
1. При определени дейности, при които е предвидимо, че изложените в член 8 гранични стойности ще бъдат превишени и по отношение на които техническите превантивни мерки за ограничаване на концентрациите на азбест във въздуха не са оправдани и осъществими, работодателят определя мерките, които имат за цел да осигурят защита на работниците, докато са ангажирани с подобни дейности, и по-точно следните мерки:
а)
работниците се снабдяват с подходящи предпазни средства за дишане, както и с други лични предпазни средства, които е задължително да носят; и
б)
се поставят предупредителни знаци, които показват, че се очаква превишаване на граничните стойности, изложени в член 8.
2. Преди да бъдат извършени въпросните дейности, с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението се провеждат консултации по отношение на тези мерки.
Член 12
1. Преди започването на всяка работа, свързана с унищожаване или изнасяне на азбест и/или съдържащи азбест продукти от сгради, постройки, машини, съоръжения или кораби, се изготвя план за работа.
2. Посоченият в параграф 1 план предписва мерките, необходими за осигуряване на безопасността и здравето на работниците на работното място.
По-точно планът трябва да предвижда, че:
-
доколкото е оправдано и осъществимо, азбестът и съдържащите азбест продукти се изнасят, преди да бъде използвана техника за събаряне,
-
при необходимост се осигуряват личните предпазни средства, посочени в член 11, параграф 1, буква а).
Член 13
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
местата, в които ще бъдат извършени горепосочените дейности, ще бъдат:
i)
ясно разграничени и посочени с предупредителни знаци;
ii)
недостъпни за работниците, освен за онези от тях, които поради своята работа или задължения трябва да влязат вътре;
iii)
представляват райони, в които пушенето е забранено;
б)
ще съществуват места, където работниците могат да ядат и пият без риск от замърсяване с азбестов прах;
в)
i)
работниците ще бъдат снабдени с подходящо работно или защитно облекло;
ii)
работното или защитно облекло ще остане в рамките на предприятието. То обаче може да бъде изпрано на места извън предприятието, специално оборудвани за този вид дейност, ако предприятието само не извърши тяхното почистване. В такива случаи облеклото се транспортира в затворени контейнери;
iii)
за работното/защитното облекло, от една страна, и личните дрехи, от друга, са осигурени отделни помещения за съхранение;
iv)
на работниците са предоставени подходящи и достатъчни възможности за измиване и личен тоалет, включително душове, в случай на свързана с прах работа;
v)
защитното облекло се съхранява на предварително определено за целта място и се проверява и почиства след всяка употреба; за поправката или подмяната на дефектно облекло или лични предпазни средства се вземат подходящи мерки преди по-нататъшната им употреба.
2. Работниците не могат да бъдат заставяни да заплащат стойността на мерките, предприети съгласно параграф 1.
Член 14
1. При всички дейности, посочени в член 3, параграф 1, се вземат подходящи мерки за адекватно уведомяване на работниците и техните представители в предприятието или подразделението за:
-
потенциалния риск за здравето от експозиция на прах от азбест или съдържащи азбест материали,
-
наличието на законово определени гранични стойности, както и необходимостта да се следи и контролира атмосферата,
-
хигиенните изисквания, включително и необходимостта от въздържане от пушене,
-
необходимите предпазни мерки, свързани с носенето и използването на защитно облекло и защитни предпазни средства,
-
специалните предпазни мерки, целящи да бъде сведена експозицията на азбест до възможния минимум.
2. В допълнение към изложените в параграф 1 мерки и съгласно член 3, параграф 3 се вземат подходящи мерки, които да гарантират, че:
а)
работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението имат достъп до резултатите от измерването на концентрацията на азбест във въздуха и могат да получат обяснение за смисъла и значението на тези резултати;
б)
ако резултатите превишат граничните стойности, посочени в член 8, съответните работници и техните представители в предприятието или подразделението се информират възможно най-бързо за самия факт и причините за него, както и за това, че с работниците и/или техните представители в предприятието или подразделението ще бъдат проведени консултации за мерките, които трябва да бъдат предприети, или - при спешен случай - се информират за вече предприетите мерки.
Член 15
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Преди да започне експозицията на прах от азбест или съдържащи азбест материали на работното място, се прави оценка на здравето на всеки един от работниците.
Тази оценка включва специален преглед на гърдите. В приложение II са дадени практически препоръки, на които държавите-членки могат да се позоват, за клинично наблюдение на работниците; тези препоръки се адаптират към техническия прогрес в съответствие с процедурата, изложена в член 10 от Директива 80/1107/ЕИО.
Нова оценка се прави най-малко веднъж на 3 години, докато продължава експозицията.
За всеки работник, посочен в първата алинея, се създава индивидуална здравна карта в съответствие с националното законодателство и практика.
2.
Следейки клиничното наблюдение, посочено в точка 1, лекарят или органът, отговарящи за медицинското наблюдение на работника, дават съвет или определят според националното законодателство индивидуалните защитни или превантивни мерки, които трябва да бъдат предприети; там, където е уместно, те могат да включват изтегляне на въпросния работник от работа, свързана с експозиция на азбест.
3.
На работниците се дават информация и съвети, свързани с всяка оценка на тяхното здраве, в които те могат да се вслушат след приключване на експозицията.
4.
Всеки работник или работодател може да поиска преразглеждане на оценките, посочени в точка 2, съгласно националното законодателство.
Член 16
Съгласно член 3, параграф 3 се вземат следните мерки:
1.
Работодателят е задължен да впише в регистър всички работници, които отговарят за извършване на изброените в член 3, параграф 1 дейности, като посочи естеството и продължителността на всяка дейност, както и произтичащата от нея експозиция. Лекарят и/или отговорният за медицинското наблюдение орган имат достъп до този регистър. Всеки работник има достъп до свързаните с него резултати в регистъра. Работниците и/или техните представители имат достъп до анонимната колективна информация в регистъра.
2.
Регистърът, посочен в точка 1, както и медицинските картони, посочени в член 15, точка 1, се съхраняват за срок от минимум 30 години от края на експозицията, в съответствие с националното законодателство.
Член 17
Държавите-членки водят регистър на доказаните случаи на азбестоза и мезотелиома.
Член 18
1. Държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 1987 г. Те незабавно информират Комисията за това. В случая със свързаната с азбест миньорска дейност, обаче, датата 1 януари 1987 г. се отлага до 1 януари 1990 г.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 19
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 19 септември 1983 година.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 19 de Setembro de 1983 relativa à aproximação das disposições legislativas, regulamentares e administrativas dos Estados-membros quanto à protecção sanitária dos trabalhadores expostos ao amianto durante o trabalho (segunda directiva especial na acepção do artigo 8o da Directiva 80/1107/CEE)
(83/477/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 100o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (3),
Considerando que a Resolução do Conselho, de 29 de Junho de 1978, relativa a um programa de acção das Comunidades Europeias em matéria de saúde e segurança no local de trabalho (4), prevê a estabelecimento de medidas específicas harmonizadas respeitantes à protecção dos trabalhadores contra o amianto;
Considerando que a Directiva 80/1107/CEE do Conselho, de 27 de Novembro de 1980, relativa à protecção dos trabalhadores contra os riscos ligados à exposição a agentes químicos, físicos e biológicos durante o trabalho (5), estabelece certas disposições a ter em conta para garantir tal protecção; que essa directiva prevê a fixação, através de directivas especiais, de valores limite e de prescrições específicas para os agentes enumerados no seu Anexo I, entre os quais figura o amianto;
Considerando que o amianto é um agente nocivo presente em grande número de situações no local de trabalho e que, em consequência, numerosos trabalhadores estão expostos a um risco potencial para a sua saúde; que a crocidolite é considerada como um tipo de amianto particularmente perigoso;
Considerando que os conhecimentos científicos de que actualmente se dispõe não permitem definir um nível abaixo do qual se possa afirmar que já não existem riscos para a saúde, mas que se sabe que a redução da exposição ao amianto permitirá diminuir o risco de dõenças ligadas ao amianto; que a presente directiva estabelece prescrições mínimas que virão a ser revistas com base na experiência adquirida e na evolução da técnica neste domínio;
Considerando que a microscopia óptica, embora não permita a contagem das fibras mais finas prejudiciais à saúde, é o método mais corrente de medição regular do amianto;
Considerando assim a importância das medidas preventivas para a protecção da saúde dos trabalhadores expostos ao amianto assim como da obrigação prevista para os Estados-membros em matéria de vigilância da saúde dos referidos trabalhadores;
DECIDE:
Artigo 1o
1. A presente directiva, que é a segunda directiva especial, na acepção do artigo 8o da Directiva 80/110/CEE, tem por objectivo a protecção dos trabalhadores contra os riscos para a sua saúde, incluíndo a prevenção desses riscos, decorrentes ou podendo decorrer da exposição ao amianto durante o trabalho. A directiva fixa os valores limite e outras disposições especiais.
2. A presente directiva não se aplica:
- à navegação marítima,
- à navegação aérea.
3. A presente directiva não prejudica a possibilidade de Estados-membros aplicarem ou adoptarem disposições legislativas, regulamentares ou administrativas que assegurem uma melhor protecção dos trabalhadores, especialmente no que diz respeito à substituição do amianto por produtos menos perigosos.
Artigo 2o
Para efeitos da presente directiva o termo amianto designa os seguintes silicatos fibrosos:
- actinolite no 77536-66-4 (*) do CAS (6),
- amianto de gruvenite (amonite) no 12172-73-5 (*) do CAS (6),
- antofilite no 77536-67-5 (*) do CAS (6),
- crisotile no 12001-29-5 do CAS (6),
- crocidolite no 12001-28-4 do CAS (6),
- tremolite no 77536-68 (*) do CAS (6).
Artigo 3o
1. A presente directiva aplica-se às actividades no exercício das quais, durante o trabalho, os trabalhadores estão ou podem ficar expostos às põeiras provenientes do amianto ou de materiais que contenham amianto.
2. Relativamente às actividades susceptíveis de apresentar um risco de exposição às põeiras provenientes do amianto ou de materiais contendo amianto, este risco deve ser avaliado de forma a determinar a natureza e o grau de exposição dos trabalhadores às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
3. Se a avaliação prevista no no 2 revelar que a concentração de fibras de amianto existente na atmosfera do local de trabalho se situa, independentemente do uso de qualquer equipamento de proteção individual, de acordo com a opção feita pelos Estados-membros, a um nível que, calculado ou medido relativamente a um periodo de referência de 8 horas, seja,
- inferior a 0,25 de fibra por centímetro cúbico e/ou
- inferior a uma dose conjunta de 15,00 de fibras-dia por centímetro cúbico, durante três meses.
Não serão aplicáveis os artigos 4o, 7o e 13o, o no 2 do artigo 14o, bem como os artigos 15o e 16o.
4. A avaliação prevista no no 2 será objecto de consulta aos trabalhadores e/ou aos seus representantes na empresa ou estabelecimento e será revista quando surjam razões que levam a considerá-la incorrecta ou quando se verifique qualquer modificação no sistema de trabalho.
Artigo 4o
Sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as seguintes medidas:
1. As actividades referidas no no 1 do artigo 3o, serão objecto de um sistema de notificação gerido pela autoridade responsável do Estado-membro;
2. A notificação será feita pelo empregador à autoridade responsável do Estado-membro, em conformidade com as disposições legislativas, regulamentares e administrativas nacionais. Esta notificação incluirá, no mínimo, uma descrição sucinta:
- dos tipos e quantidades de amianto usados,
- das actividades e processos adoptados,
- dos produtos fabricado;
3. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento terão acesso ao documento relativo à notificação feita pela sua empresa ou estabelecimento, de acordo com as legislações nacionais;
4. Sempre que se verifique uma modificação importante no emprego do amianto ou dos materiais que contêm amianto, será feita uma nova notificação.
Artigo 5o
Será proibida a projecção do amianto por via da flocagem.
Artigo 6o
Relativamente a qualquer das actividades previstas no no 1 do artigo 3o, a exposição dos trabalhadores às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto no local de trabalho será reduzida ao nível mais baixo que seja razoavelmente praticável e, em qualquer caso, a um nível inferior aos valores limite estabelecidos no artigo 8o, especialmente através da adopção das seguintes medidas, se tal for adequado:
1. a quantidade de amianto utilizada em cada caso será reduzida ao mínimo que seja razoavelmente praticável;
2. O número de trabalhadores expostos ou susceptíveis de estarem expostos às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto será limitado ao mínimo possível;
3. Os processos de trabalho serão, em princípio, concebidos de tal forma que não levante põeira de amianto no ar.
Se tal não for razoavelmente praticável, convirá eliminar as põeiras o mais próximo possível do seu ponto de saída;
4. Todas as construções e/ou instalações e equipamentos de transformação ou tratamento do amianto devem poder ser regularmente submetidas a uma limpeza e manutenção eficaz;
5. O amianto em estado bruto será armazenado e transportado em embalagens fechadas apropriadas;
6. Os residuos serão reunidos e transportados para fora do local de trabalho, logo que possível, em embalagens fechadas apropriadas que serão etiquetadas com a indicação de que contêm amianto. Estas medidas não são aplicáveis nas actividades extractivas.
Os resíduos referidos no primeiro parágrafo serão, posteriormente, tratados em conformidade com o disposto na Directiva 78/139/CEE do Conselho, de 20 de Março de 1978, relativa aos resíduos de materiais tóxicos e perigosos (7).
Artigo 7o
Sob reserva do no 3 do parágrafo 3o serão adoptadas as seguintes medidas:
1. Para garantir a observância dos valores-limite estabelecidos no artigo 8o, a medição da quantidade de amianto existente na atmosfera do local de trabalho será feita de acordo com o método de referência descrito no Anexo I, ou através de qualquer outro método que dê resultados equivalentes. Esta medição deve ser programada e levada a efeito regularmente, devendo a amostragem ser representativa da exposição pessoal do trabalhador às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
Para a medição referida no primeiro parágrafo, serão tidas em conta apenas as fibras que apresentem um comprimento superior a 5 micrómetros e uma largura inferior a 3 micrómetros e cuja relação comprimento/largura seja superior a 3: 1.
O Conselho, sob proposta da Comissão, reexaminará, tendo especialmente em conta o progresso entretanto verificado nos conhecimentos científicos e na tecnologia e considerando a experiência adquirida com a aplicação da presente directiva, as disposições contidas na primeira frase do primeiro parágrafo, dentro do prazo de 5 anos contados a partir da adopção da presente directiva, a fim de fixar um método único, a nível comunitário, para a medição da quantidade de amianto existente na atmosfera;
2. As amostragens serão efectuadas depois de consultados os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento;
3. A colheita das amostras será feita por pessoal com qualificação adequada. As amostras serão depois analisadas em laboratórios devidamente equipados para as analisar e suficientemente qualificados para aplicar as técnicas de identificação necessárias;
4. A concentração de amianto na atmosfera será medida, em geral, pelo menos de três em três meses e sempre que se verifique uma modificação técnica. A frequência das medições pode, no entanto, ser reduzida nas condições previstas no ponto 5;
5. A frequência das medições pode ser reduzida até uma vez por ano, nas seguintes condições:
- quando não ocorra qualquer modificação substancial nas condições do local do trabalho, e
- quando os resultados das duas medições precedentes não ultrapassarem metade dos valores limite fixados no artigo 8o
Quando haja grupos de trabalhadores que desempenhem tarefas idênticas ou similares num mesmo lugar e cuja saúde, por tal motivo, corra o mesmo risco, a amostragem pode ser efectuada por grupo;
6. A duração das amostragens deve ser tal que, por cada medição ou cálculo ponderado no tempo, seja possível determinar a exposição de forma representativa relativamente a um período de referência de 8 horas (um turno). A duração das diferentes amostragens será igualmente determinada com base no ponto 6 do Anexo I.
Artigo 8o
Serão aplicados os seguintes valores-limite:
a) Concentração das fibras de amianto, excepto a crocidolite, na atmosfera do local de trabalho:
1,00 fibra por centímetro cúbico medida ou calculada relativamente a um período de referência de 8 horas;
b) Concentração das fibras de crocidolite na atmosfera do local de trabalho:
0,50 fibra por centímetro cúbico medida ou calculada relativamente a um período de referência de 8 horas;
c) Concentração das fibras de amianto na atmosfera do local de trabalho nos casos de mistura de crocidolite com outras fibras de amianto:
o valor limite situa-se a um nível calculado na base dos valores-limite previstos nas alíneas a) e b), atendendo à proporção de crocidolite e de outros tipos de amianto naquela mistura.
Artigo 9o
O Conselho, sob proposta da Comissão, reexaminará as condições previstas no no 3 do artigo 3o e no artigo 8o, até 1 de Janeiro de 1990, tendo em conta, especialmente, os progressos verificados nos conhecimentos científicos e na tecnologia e a experiência entretanto adquirida na aplicação da presente directiva.
Artigo 10o
1. Sempre que sejam ultrapassados os valores limite fixados no artigo 8o, devem identificar-se as causas dessa ultrapassagem e devem tomar-se, o mais rapidamente possível, as medidas necessárias para solucionar a situação.
O trabalho só deve prosseguir na zona afectada após a adopção das medidas adequadas à protecção dos trabalhadores em causa.
2. Para verificação da eficácia das medidas referidas no primeiro parágrafo da alínea 1), proceder-se-á imediatamente à determinação da quantidade de amianto existente na atmosfera.
3. Desde que a exposição não possa ser reduzida consideravelmente através de outros meios e quando se mostre necessário o uso do equipamento respiratório de protecção individual, este uso não será permanente, devendo a respectiva duração ser limitada, relativamente a cada trabalhador, ao mínimo estritamente necessário.
Artigo 11o
1. Para certas actividades relativamente às quais seja previsível a ultrapassagem dos valores limite fixados no artigo 8o e para as quais não seja razoavelmente praticável tomar medidas técnicas preventivas para limitar a quantidade de amianto da atmosfera, o empregador definirá as medidas destinadas a assegurar a protecção dos trabalhadores durante tais actividades, especialmente as seguintes:
a) Os trabalhadores receberão um equipamento respiratório adequado e outro equipamento de protecção individual que serão obrigados a usar;
b) Serão colocados painéis para assinalar que é previsível a ultrapassagem dos valores limite fixados no artigo 8o
2. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento serão consultados sobre estas medidas antes de serem iniciadas estas actividades.
1. Será estabelecido um plano antes do início dos trabalhos de demolição ou da remoção do amianto e/ou de materiais que contenham amianto, das construções, estruturas, aparelhos e instalações, bem como dos navios.
2. O plano referido no no 1 deve prever as medidas necessárias à segurança e saúde dos trabalhadores no local de trabalho.
O plano deve prever, em especial:
- que o amianto e/ou os materiais que contenham amianto sejam retirados antes da aplicação das técnicas de demolição, desde que tal se considere razoável,
- que o equipamento de protecção individual referido no no 1, alínea a), do artigo 11o seja fornecido, caso necessário.
Artigo 13o
1. Relativamente a qualquer das actividades referidas no no 1 do artigo 3o, e sem prejuízo do no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as medidas adequadas para que:
a) Os locais em que se executem estas actividades:
i) Sejam claramente delimitados e assinalados por painéis,
ii) Só possam ser acessíveis aos trabalhadores que, por razões de trabalho ou em virtude das suas funções aí sejam obrigados a entrar, e não a quaisquer outros,
iii) Sejam locais onde é proibido fumar;
b) Sejam previstas áreas que permitam aos trabalhadores comer e beber sem correr o risco de contaminação pelas põeiras do amianto;
c) i) Sejam postas à disposição dos trabalhadores roupas de trabalho ou de protecção adequadas,
ii) Estas roupas de trabalho ou protecção permaneçam na empresa. Estas podem, no entanto, ser lavadas em lavandarias equipadas para este género de operações situadas fora da empresa, quando esta não proceda à sua lavagem; neste caso, o transporte das roupas será efectuado em recipientes fechados,
iii) Exista um vestiário separado para as roupas de trabalho ou de protecção, e outro para as roupas de uso normal,
iv) Sejam postas à disposição dos trabalhadores instalações sanitárias adequadas, incluindo duches no caso de operações que envolvam põeiras,
v) Sejam colocados num local determinado equipamentos de protecção; estes devem ser verificados e limpos após cada utilização e devem ser tomadas as medidas apropriadas para reparar ou substituir equipamentos defeituosos, antes de nova utilização.
2. O custo das medidas tomadas para aplicação das disposições previstas no no 1 não será suportado pelos trabalhadores.
Artigo 14o
1. Serão adoptadas, relativamente às actividades previstas no no 1 do artigo 3o, as medidas necessárias para que os trabalhadores, bem como os seus representantes na empresa ou estabelecimento, recebam uma adequada informação sobre:
- os riscos potenciais para a saúde devidos a uma exposição às poeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto,
- a existência de valores limite regulamentares e a necessidade da vigilância da atmosfera,
- prescrições relativas às medidas de higiene, incluindo a necessidade de não fumar,
- as precauções a tomar no transporte e no uso dos equipamentos e das roupas de protecção,
- as precauções especiais destinadas a minimizar a exposição ao amianto.
2. Além das medidas referidas no no 1, e sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão tomadas as medidas adequadas para que:
a) os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento tenham acesso aos resultados das medições sobre a quantidade de amianto existente na atmosfera e possam receber as explicações necessárias à compreensão do significado desses resultados;
b) se os resultados ultrapassarem os valores limite fixados no artigo 8o, os trabalhadores em causa assim como os seus representantes na empresa ou estabelecimento sejam informados, o mais rapidamente possível, dessa ultrapassagem das suas causas e sejam consultados quanto às medidas a tomar ou, em caso de urgência, informados das medidas tomadas.
Artigo 15o
Sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as seguintes medidas:
1. Deve ser dada a todos os trabalhadores a possibilidade de obter um relatório sobre o seu estado de saúde anterior à exposição às poeiras do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
Esta avaliação incluirá um exame específico do tórax. No Anexo II, são dadas recomendações práticas às quais os Estados-membros se podem reportar para a vigilância clínica dos trabalhadores; estas recomendações serão adaptadas em função dos progressos técnicos, de acordo com o regime previsto no artigo 10o da Directiva 80/1107/CEE.
Uma nova avaliação deve ser facultada, pelo menos uma vez de três em três anos, durante todo o tempo que venha a durar a exposição.
Será organizado, relativamente a cada trabalhador, um processo médico individual, em conformidade com as legislações e as práticas nacionais;
2. Na sequência da vigilância clínica referida no ponto 1, o médico ou a autoridade responsável pela vigilância médica dos trabalhadores deve, em conformidade com as legislações nacionais, pronunciar-se sobre ou determinar as eventuais medidas individuais de protecção ou de prevenção a adoptar; estas medidas podem incluir, se for caso disso, o afastamento do trabalhador afectado por qualquer exposição às poeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto;
3. Deve ser facultadas aos trabalhadores informações e conselhos qualquer controlo do seu estado de saúde a que se possam submeter terminada a exposição;
4. o trabalhador em causa ou o empregador pode solicitar a revisão das avaliações referidas na alínea 2), de acordo com as legislações nacionais.
Artigo 16o
Sem prejuízo do no 3 do artigo 3o, adoptar-se-ao as seguintes medidas:
1. os trabalhadores encarregados de exercer as actividades referidas no no 1 do artigo 3o serão inscritos pelo empregador num registo que indique a natureza e a duração da respectiva actividade, bem como a exposição a que tenham sido submetidos. O médico e/ou a autoridade responsável pela vigilância médica terá acesso a esse registo. Cada trabalhador atingido terá acesso aos seus resultados contidos no registo. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento terão acesso às informações colectivas anónimas, contidas no mesmo registo;
2. os registos referidos na alínea 1) e os processos médicos individuais referidos na alínea 1) do artigo 15o serão conservados, no mínimo, durante trinta anos depois de terminada a exposição, em conformidade com as legislações nacionais.
Artigo 17o
Os Estados-membros terão um registo dos casos reconhecidos como asbestose e mesotelioma.
Artigo 18o
1. Os Estados-membros adoptarão as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva, até 1 de Janeiro de 1987. Devem informar imediatamente a Comissão das medidas que adoptarem. Porém, a data de 1 de Janeiro de 1987 será adiada para a de 1 de Janeiro de 1990 no que toca às actividades extractivas do amianto.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão quais as disposições de direito interno adoptadas no domínio desta directiva.
Artigo 19o
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 19 de Setembro de 1983.