32002L0089
L 355/45
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2002/89/ЕО НА СЪВЕТА
от 28 ноември 2002 година
за изменение на Директива 2000/29/ЕО относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че:
(1)
Директива 2000/29/ЕО на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общност (4) установява фитосанитарния режим на Общността и уточнява фитосанитарните условия, процедури и формалности, на които подлежат вносът или движението на растения и растителни продукти в Общността.
(2)
По отношение на процедурите и формалностите, на които подлежи вносът в Общността на растения и растителни продукти е целесъобразно да се дадат разяснения и да се приемат допълнителни подробни разпоредби в някои области.
(3)
Целесъобразно е фитосанитарните процедури и формалности да бъдат приключени преди освобождаването от митницата. Тъй като пратките с растения и растителни продукти не са непременно обект на фитосанитарните процедури и формалности в същата държава-членка, в която е извършено освобождаването от митницата, следва да се създаде система за сътрудничество в областта на комуникацията и информацията между отговорните официални органи и митническите служби.
(4)
За да се подобри защитата срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти, държавите-членки следва да засилят съответните проверки. Тези проверки трябва да се осъществяват ефективно и съгласно хармонизирани процедури в цялата Общност.
(5)
Събираните такси за тези проверки трябва да се основават на прозрачно изчисление на разходите и да бъдат предмет, доколкото това е възможно, на хармонизиране във всички държави-членки.
(6)
Предвид натрупания опит, следва да се допълнят, изяснят или изменят редица други разпоредби на Директива 2000/29/ЕО в светлината на новите развития.
(7)
След прилагането на условията на вътрешния пазар, фитосанитарните сертификати, установени в Международната конвенция за защита на растенията (МКЗР) на Организацията по прехрана и земеделие към ООН (ФАО) вече не се използват за търговията с растения и растителни продукти в Общността. Въпреки това е важно да се запазят стандартизираните сертификати, издавани от държавите-членки съгласно МКЗР.
(8)
Някои функции на „единния орган“ на всяка държава-членка за координация и контакти при практическото прилагане на фитосанитарния режим на Общността изискват специфични научни или технически познания. Поради това трябва да се създаде възможност за делегиране на някои задачи на друга служба.
(9)
Настоящите разпоредби, свързани с процедурата за изменение на приложенията на Директива 2000/29/ЕО от Комисията и за приемането на решения за дерогация, включват някои процедурни условия, които вече не са необходими или обосновани. Необходимо е също така, да се мотивират по-ясно измененията на приложенията с обосновка от технически характер, която да е свързана със съществуващия риск от вредители. Процедурата за приемане на спешни мерки не предвижда възможност за бързо приемане на временни мерки, които да съответстват на степента на спешност в конкретни случаи. Разпоредбите за тези три процедури следва да бъдат съответно изменени.
(10)
Следва да се разшири списъкът на задачите, по отношение на които Комисията може да организира фитосанитарни проверки под нейно ръководство, за да се отчете разширяването на обхвата на фитосанитарните дейности с нови практики и нов опит.
(11)
Целесъобразно е да се изяснят някои аспекти на процедурата за възстановяване на финансовата вноска на Общността във фитосанитарната област.
(12)
Някои разпоредби на Директива 2000/29/ЕО (член 3, параграф 7, първа, втора и четвърта алинея) и членове 7, 8, и 9 са заменени с други разпоредби от 1 юни 1993 г. и по този начин са станали излишни. Затова те следва да бъдат заличени.
(13)
Съгласно член 4 от Споразумението за прилагане на санитарните и фитосанитарните мерки (Споразумение SPS), Общността трябва да признае, при определени условия, еквивалентността на фитосанитарните мерки на други страни по това споразумение. Процедурите за това признаване във фитосанитарната област следва да се определят в Директива 2000/29/ЕО.
(14)
Мерките, необходими за изпълнение на Директива 2000/29/ЕО трябва да бъдат приети съгласно Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2000/29/ЕО се изменя както следва:
1.
Член 1 се изменя както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея се добавя следната буква:
„г)
образецът на „фитосанитарните сертификати“ и на „фитосанитарните сертификати за реекспорт“ или електронният им вариант, издавани от държавите-членки съгласно Международната конвенция за защита на растенията (МКЗР)“;
б)
параграф 4 се заменя със следния текст:
„4. Държавите-членки осигуряват тясно, бързо, незабавно и ефективно сътрудничество между тях и Комисията във връзка с въпроси, предмет на настоящата директива. За тази цел всяка държава-членка създава или определя единен орган, отговорен най-малкото за координацията и контактите по тези въпроси. За предпочитане е официалната организация за растителна защита, създадена съгласно МКЗР, да бъде определена за такава цел.
Останалите държави-членки и Комисията се уведомяват за този орган и за всяка следваща промяна в тази област.
Съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, единният орган може да бъде оправомощен да възлага или делегира на друга служба задачите по координацията и контактите, доколкото те се отнасят до специфични фитосанитарни въпроси, обхванати от настоящата директива.“
2.
Член 2, параграф 1, се изменя както следва:
а)
буква а) се изменя както следва:
i)
първата алинея се заменя със следния текст:
„растения: живи растения и определени живи части от растения, включително семената,“;
ii)
втората алинея се изменя, както следва:
-
след шестото тире се добавя следното седмо тире:
„-
листа, шума,“
-
сегашното седмо тире става осмо тире;
-
добавя се следното девето тире:
„-
жив полен,“
-
добавя се следното десето тире:
„-
калеми, пръчици калеми, клончета за ашладисване“
-
добавя се следното единадесето тире:
„-
всяка друга част от растение, която може да бъде уточнена съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2“;
б)
буква д) се заменя със следния текст:
„д)
вредители: всякакъв вид, щам или биотип на растение, животно или патогенен агент, които са вредни за растенията или растителни продукти;“;
в)
в буква е), трета алинея, думите „член 18“ се заменят с „член 18, параграф 2“;
г)
буква ж) се изменя, както следва:
i)
в първа алинея, i), думата „служба/и“ се заменя с думата „организация/ии“;
ii)
петата алинея се заменя със следния текст:
„Единният орган, посочен в член 1, параграф 4, уведомява Комисията за отговорните официални организации на съответната държава. Комисията предава тази информация на останалите държави-членки,“;
д)
в буква з), трета алинея, второто изречение, и в пета алинея, думата „писмено“ се добавя между „Комисията“ и „се уведомява“;
е)
в буква и), първа алинея, първото тире се заменя със следния текст:
„-
от представители на официалната национална организация за растителна защита на трета страна или на тяхна отговорност, от други служители, имащи техническата квалификация и надлежно упълномощени от тази официална национална организация за растителна защита, в случай на констатации или мерки, свързани с издаването на фитосанитарни сертификати и на фитосанитарни сертификати за реекспорт или на електронния им еквивалент“;
ж)
добавят се следните букви:
„й)
входен пункт: мястото, където растения, растителни продукти или други предмети са внесени за първи път на митническата територия на Общността: летището при въздушен транспорт, пристанището при морски или речен транспорт, гарата при железопътен транспорт, и за всички останали видове транспорт, местонахождението на митническата служба, отговарящо за зоната, където е премината сухопътната граница на Общността;
к)
официален орган на входния пункт: в държавата-членка, официалният орган, който отговаря за входния пункт;
л)
официален орган на местоназначение: в държавата-членка, официалният орган, който отговаря за зоната, в която се намира „митническа служба по местоназначение“;
м)
митническа служба на входен пункт: службата на входния пункт, така както е определено в буква й);
н)
митническа служба по местоназначение: службата по местоназначение по смисъла на член 340б, параграф 3 на Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (*);
о)
партида: брой единици от една и съща стока, която може да се идентифицира по хомогенността на нейния състав и произход и съставляваща част от пратка;
п)
пратка: количество стоки, предмет на един и същ документ, необходим за митническите формалности и за други формалности, като единен фитосанитарен сертификат или единен алтернативен документ или марка; пратката може да се състои от една или повече партиди;
р)
митническо направление на стока: митнически одобрени режими или употреби, посочени в член 4, точка 15 на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаването на Митническия кодекс на Общността (наричан по-долу „Митнически кодекс на Общността“) (**);
с)
транзит: движението на стоките, които са обект на митнически контрол от една точка до друга точка на митническата територия на Общността, така както е посочено в член 91 на Регламент (ЕИО) № 2913/92.
(*) ОВ L 253, 11.10.1993 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 2787/2000 (ОВ L 330, 27.12.2000 г., стр. 1)." 						
(**) ОВ L 302, 19.10.1992 г., стр. 1. Регламент, последно изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 311, 12.12.2000 г., стр. 17).“" 						
3.
Член 3 се изменя както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат в съответствие с условията, които могат да бъдат определени съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2 в случай на слабо заразяване на растения, различни от тези, които са предназначени да бъдат засадени, с вредителите, изброени в приложение I, част А, или приложение II, част А, или в случай на съответни отклонения, установени за вредителите, изброени в приложение II, част А, раздел II, по отношение на растенията, предназначени да бъдат засадени и предварително определени със съгласието на органите, представляващи държавите-членки във фитосанитарната област, както и въз основа на съответен анализ на риска от вредители.“;
б)
параграф 7 се заменя със следните параграфи 7, 8 и 9:
„7. Съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, могат да бъдат приети разпоредби за прилагане, за да се определят условията за въвеждането в държавите-членки и разпространението в държавите-членки на:
а)
организми, за които съществува съмнение, че са вредни за растенията или растителните продукти, но не са изброени в приложения I и II;
б)
организми, които са изброени в приложение II, но чиято поява е установена при растения и растителни продукти, различни от тези, които са изброени в това приложение и за които съществува съмнение, че са вредни за растенията или за растителните продукти;
в)
организми, които са изброени в приложения I и II, които са в изолирано състояние и които се считат за вредни за растенията или за растителните продукти.
8. В съответствие с условията, които са определени съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, параграф 1 и параграф 5, буква а), както и параграф 2, параграф 5, буква б), и параграф 4, не се прилагат за изпитвателни или научни цели, нито за работата по сортовите селекции.
9. След приемане на мерките, предвидени в параграф 7, и съгласно условията, които са определени според процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, параграф 7 не се прилага за изпитвателни или научни цели, нито за работата по сортовите селекции.“
4.
Членове 7, 8 и 9 се заличават.
5.
Член 10 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се изменя както следва:
i)
в първата алинея се заличават думите „вместо фитосанитарните сертификати, посочени в членове 7 или 8“;
ii)
след първата алинея се добавя следната алинея:
„Въпреки това, в случая на семената, посочени в член 6, параграф 4, няма нужда да се издава фитосанитарен паспорт, когато е гарантирано в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, че документите, издадени в съответствие с разпоредбите на Общността, регламентиращи търговията с официално сертифицирани семена, доказват, че са спазени изискванията на член 6, параграф 4. В такъв случай въпросните документи имат силата, за всички цели, на фитосанитарни паспорти по смисъла на член 2, параграф 1, буква е)“.
б)
в параграф 2 в първата алинея, пред думите „не могат да бъдат обект на движение“ и във втората алинея пред думите „не могат да бъдат въвеждани“ се добавят думите „както и семената, посочени в член 6, параграф 4“.
6.
В член 11, параграф 2, в края на параграфа се добавя следният текст:
„и може да бъде използван фитосанитарен паспорт“.
7.
Член 12 се заменя със следния текст:
„Член 12
1. Държавите-членки организират официални проверки, за да гарантират спазването на разпоредбите на настоящата директива, и по-специално на член 10, параграф 2; тези проверки се извършват на случаен принцип, без каквато и да е дискриминация по отношение на произхода на растенията, растителните продукти или други предмети и в съответствие със следните разпоредби:
-
случайни проверки по всяко време и на всяко място, където са преместени растения, растителни продукти или други предмети,
-
случайни проверки в предприятията, където се отглеждат, произвеждат, съхраняват или продават растения, растителни продукти или други предмети, както и в предприятията на купувачите,
-
случайни проверки едновременно с всякакви други проверки по документи, извършвани по причини, различни от фитосанитарните
Проверките трябва да бъдат редовни в предприятията, изброени в официален регистър в съответствие с член 10, параграф 3, и член 13в, параграф 1б, и могат да бъдат редовни в предприятията, изброени в официален регистър в съответствие с член 6, параграф 6.
Проверките трябва да бъдат селективни, ако има факти, които позволяват да се смята, че една или няколко разпоредби на настоящата директива, не са спазени.
2. Лицата, които със стопанска цел купуват растения, растителни продукти или други предмети, съхраняват най-малко една година, в качеството си на крайни потребители, които професионално се занимават с производство на растения, съответните фитосанитарни паспорти и записват данните в своите книги.
Инспекторите имат достъп до растенията, растителните продукти и други предмети на всички етапи от производството и веригата до пускането им пазара. Те имат правото да извършват всички необходими разследвания за съответните официални проверки, включително и такива, свързани с фитосанитарните паспорти и книги.
3. Държавите-членки могат да бъдат подпомагани при официалните проверки от експертите, посочени в член 21.
4. Когато официалните проверки, извършени в съответствие с параграфи 1 и 2 установят, че растения, растителни продукти или други предмети представляват риск от разпространение на вредители, тези продукти са обект на официални мерки съгласно член 11, параграф 3.
Без да се засягат уведомленията и информацията, които се изискват по член 16, държавите-членки гарантират, когато растенията, растителните продукти или други предмети идват от друга държава-членка, че единният орган на държавата-членка на местоназначение информира незабавно единния орган на посочената държава-членка, както и Комисията, за направената констатация и официалните мерки, които е взела или възнамерява да вземе. Съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, може да бъде създадена стандартизирана информационна система.“
8.
Член 13 се заменя със следните членове 13, 13а, 13б, 13в, 13г и 13д:
„Член 13
1. Държавите-членки гарантират, без да се засягат:
-
разпоредбите на член 3, параграф 3 и на член 13б, параграфи 1, 2, 3, 4 и 5,
-
специалните изисквания и условия, посочени в дерогации, приети в съответствие с член 15, параграф 1, в еквивалентни мерки, приети съгласно член 15, параграф 2, или в спешни мерки, приети съгласно член 16, и
-
специалните споразумения по въпросите, предмет на настоящия член, сключени между Общността и една или няколко трети страни;
че растенията, растителните продукти и други предмети, изброени в част Б на приложение V, които идват от трета страна и са въведени на митническата територия на Общността, са още с влизането им обект на митнически контрол съгласно член 37, параграф 1 от Митническия кодекс на Общността и също на контрол от отговорните официални органи. Те могат да бъдат поставени само под един от митническите режими, посочени в член 4, параграф 16, букви а), г), д), е), ж) на Митническия кодекс на Общността, само ако формалностите, посочени в член 13а, са изпълнени в съответствие с разпоредбите на член 13в, параграф 2 и са позволили да се заключи, доколкото може да бъде определено:
i)
-
че растенията, растителните продукти и други предмети не са заразени с никой от вредителите, изброени в приложение I, част А и
-
че, за растенията или растителните продукти, изброени в приложение II, част А, те не са заразени със съответните вредители, които фигурират в това приложение, и
-
че, за растенията, растителните продукти, или други предмети, изброени в приложение IV, част А, те отговарят на съответните специални изисквания, посочени в това приложение или когато е приложимо, на декларацията, която фигурира в сертификата съгласно член 13а, параграф 4, буква б); и
ii)
че растенията, растителните продукти или други предмети се придружават от съответния оригинал на изисквания „фитосанитарен сертификат“ или на „фитосанитарния сертификат за реекспорт“, издаден в съответствие с разпоредбите на член 13а, параграфи 3 и 4, или, където е подходящо, че оригиналът на алтернативни документи или марки, определени и разрешени от разпоредбите за прилагане, придружават въпросните предмети, са прикрепени или поставени на съответния предмет.
Електронната сертификация може да бъде призната, при условие че са спазени съответните условия, определени в разпоредбите за прилагане.
Официално заверените копия могат също да бъдат признати в изключителни случаи, които са уточнени в разпоредби за прилагане.
Разпоредбите за прилагане, посочени в ii) могат да бъдат приети съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2.
2. Параграф 1 се прилага за растенията, растителните продукти или други предмети, предназначени за защитена зона, по отношение на вредителите и за специалните изисквания, изброени в приложение I, част Б, в приложение II, част Б и в приложение IV, част Б, за тази защитена зона.
3. Държавите-членки предвиждат, че растенията, растителните продукти или предмети, различни от тези, посочени в параграфи 1 или 2, които идват от трета страна и са въведени на митническата територия на Общността, могат още с влизането им да бъдат обект на контрол на официалните отговорни органи, с цел да се провери тяхното съответствие с параграф 1, i), първо, второ или трето тире. Тези растения, растителни продукти или предмети включват дървесината под формата на дървен материал за заклинване, за кофраж, за разделяне на секции, за палети или за амбалаж, действително използван при транспорта на предмети от всякакъв характер.
Когато официалният отговорен орган упражни това правомощие, съответните растения, растителни продукти или предмети остават под контрола, посочен в параграф 1, докато не бъдат изпълнени съответните формалности, за да се стигне до заключението, в резултат на тези формалности и, доколкото може да бъде определено, че те отговарят на съответните изисквания, установени в настоящата директива или съгласно настоящата директива.
Разпоредбите за прилагане по отношение на вида информация и начина на предаването на информация, която вносителите или техните представители пред митницата трябва да предоставят на официалните отговорни органи относно растенията, растителните продукти или предмети, включително различните видове дървен материал, посочени в предходната алинея, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 13в, параграф 2, буква а), държавите-членки прилагат, в случай на риск от разпространение на вредителите, също и разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3 за растенията, растителните продукти и други предмети, които са получили едно от митническите направления съгласно член 4, параграф 15, букви б), в), г), д) на Митническия кодекс на Общността или съгласно митническите режими, посочени в член 4, параграф 16, букви б) и в) на този кодекс.
Член 13а
1.
а)
Формалностите, посочени в член 13, параграф 1, се състоят в обстойни проверки от страна на официалния отговорен орган, най-малко на:
i)
всяка пратка, за която е декларирано, съгласно митническите формалности, че се състои от или съдържа растения, растителни продукти или други предмети посочени в член 13, параграфи 1, 2 или 3, съгласно съответните условия; или
ii)
в случай на пратки, съставени от различни партиди, на всяка партида, за която е декларирано, съгласно митническите формалности, че се състои от или съдържа съответните растения, растителни продукти или други предмети.
б)
Проверките определят:
i)
дали пратката или партидата се придружава от изискваните сертификати, алтернативни документи или марки, посочени в член 13, параграф 1, ii) (проверки по документи);
ii)
дали, въз основа на пълна проверка или въз основа на проверката на една или няколко представителни извадки, пратката или партидата е съставена от или съдържа растения, растителни продукти и други предмети, декларирани в изискваните документи (проверки за идентичност); и
iii)
дали, въз основа на пълна проверка или въз основа на проверка на една или няколко представителни извадки, включително опаковката, и ако е целесъобразно, на транспортните средства, пратката, партидата или дървения материал за опаковката им, те отговарят на изискванията на настоящата директива, посочени в член 13, параграф 1, i) (фитосанитарни проверки) и дали се прилага член 16, параграф 2.
2. Проверките за идентичност и фитосанитарните проверки могат да се извършват с намалена честота, ако:
-
дейностите, свързани с инспекцията на растенията, растителните продукти или други предмети от пратката или партидата вече са извършени в третата страна на изпращане съгласно техническите договорености, посочени в член 13б, параграф 6, или
-
растенията, растителните продукти или други предмети, съставляващи пратката или партидата, са изброени в разпоредбите за прилагане, приети за тази цел съгласно параграф 5, буква б), или
-
растенията, растителните продукти или други предмети, съставляващи пратката или партидата, идват от трета страна, за която, съгласно общите международни фитосанитарни споразумения, сключени на принципа на взаимност между Общността и трета страна, или по силата на такива споразумения, е предвидена намалена честота за контрола за идентичност и за фитосанитарния контрол;
освен ако няма сериозна причина да се смята, че не са спазени изискванията, предвидени в настоящата директива.
Фитосанитарните проверки може също да се провеждат с намалена честота, ако има доказателства, събрани от Комисията и въз основа на придобития опит при предишен случай на въвеждане в Общността на такъв материал от същия произход, както е потвърдено от всички заинтересовани държави-членки и след консултация в комитета, посочен в член 18, които позволяват да се счита, че растенията, растителните продукти или други предмети в пратката или партидата отговарят на изискванията на настоящата директива, при условие че са изпълнени специфичните условия, посочени в разпоредбите за прилагане съгласно параграф 5, буква в).
3. Официалният „фитосанитарен сертификат“ или „фитосанитарният сертификат за реекспорт“, посочен в член 13, параграф 1, ii), се издава на поне на един от официалните езици на Общността и съгласно законите или подзаконовите актове на третата страна на износ или реекспорт, приети в съответствие с разпоредбите на МКЗР, независимо дали тя е или не е договаряща страна. Той е адресиран до „организациите за растителна защита на държавите-членки на Европейската общност“ посочени в член 1, параграф 4, първа алинея, последното изречение.
Сертификатът трябва да е съставен най-рано четиринадесет дни преди датата, на която растенията, растителните продукти или други предмети, до които той се отнася, са напуснали третата страна, в която той е издаден.
Независимо от формата му, той съдържа информацията, която се изисква в образеца, посочен в приложението към МКЗР.
Той се съставя по един от образците, определени от Комисията, съгласно параграф 4. Сертификатът се издава от оправомощените за тази цел органи съгласно законите и подзаконовите актове на съответната трета страна, които са декларирани, съгласно разпоредбите на МКЗР, на генералния директор на ФАО, или, когато става въпрос за трети страни, които не са страна по МКЗР, пред Комисията. Комисията информира държавите-членки за деларациите, които е получила.
4.
а)
Приемливите образци, посочени в различните версии на приложението към МКЗР, се определят съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2. Съгласно същата тази процедура, специални спецификации могат да бъдат определени за „фитосанитарните сертификати“ и „фитосанитарните сертификати за реекспорт“ за трети страни, които не са страни по МКЗР;
б)
Без да се засягат разпоредбите на член 15, параграф 4, сертификатите за растения, растителни продукти и други предмети, фигуриращи в списъка в приложение IV, част А, раздел I, или в част Б, трябва да посочват, в рубриката „Допълнителна декларация“ и при необходимост, кои особени изисквания от изброените в съответната рубрика на различните части на приложение IV са спазени. Това уточнение се дава чрез позоваване на съответната рубрика в приложение IV;
в)
За растенията, растителните продукти и другите предмети, към които се прилагат особени изисквания, определени в приложение IV, част А или част Б, официалният „фитосанитарен сертификат“, посочен в член 13, параграф 1, ii) трябва да бъде издаден в третата страна, от която произхождат растенията, растителните продукти или други предмети („страна на произход“);
г)
Все пак, когато съответните особени изисквания могат да бъдат изпълнени и на друго място освен на мястото на произход или когато нито едно особено изискване не се прилага, „фитосанитарният сертификат“ може да е издаден в третата страна, от която идват растенията, растителните продукти или други предмети (страна на изпращане).
5. Съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, могат да бъдат приети разпоредби за прилагане с цел:
а)
установяване на процедури за провеждане на фитосанитарните проверки, посочени в параграф 1, буква б), iii), и по-специално на минималния брой и минималния размер на извадките;
б)
изготвяне на списъци на растения, растителни продукти или други предмети, за които фитосанитарните проверки се извършват с намалена честота съгласно параграф 2, първа алинея, второ тире;
г)
определяне на специфични условия относно доказателствения материал, посочен в параграф 2, втора алинея, и на критериите относно вида и степента на намаляване на фитосанитарните проверки.
Комисията може да включи насоки по отношение на параграф 2 в препоръките, посочени в член 21, параграф 6.
Член 13б
1. Държавите-членки гарантират, че пратките или партидите, които идват от трета страна, но които, съгласно декларацията, съставена в рамките на митническите формалности, не се състоят от или съдържат растения, растителни продукти или други предмети, изброени в приложение V, част Б, са контролирани и от официалните отговорни органи, когато има сериозни причини да се счита, че има такива растения, растителни продукти или други предмети.
Държавите-членки гарантират, че когато митническа проверка покаже, че пратка или партида, която идва от трета страна се състои от или съдържа недекларирани растения, растителни продукти или други предмети, които са изброени в приложение V, част Б, митническата служба, извършваща проверката, информира незабавно официалния орган на нейната държава-членка, в рамките на сътрудничеството, посочено в член 13в, параграф 4.
Ако след проверката, осъществена от официалните отговорни органи, все още има съмнения относно идентичността на стоката, по-специално относно рода или вида на растенията или растителните продукти или техния произход, пратката се счита за съдържаща растения, растителни продукти или други предмети, изброени в приложение V, част Б.
2. При условие, че не съществува никакъв риск от разпространение на вредители в Общността:
а)
член 13, параграф 1 не се прилага при влизането в Общността на растения, растителни продукти или други предмети, които са придвижени от една точка до друга точка в Общността през територията на трета страна, без да има промяна в митническия им статут (вътрешен транзит);
б)
член 13, параграф 1 и член 4, параграф 1 не се прилагат при влизането в Общността на растения, растителни продукти или други предмети, които са придвижени от една точка до друга точка в една или две трети страни през територията на Общността съгласно съответните митнически режими и без промяна в митническия им статут.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 4 по отношение на приложение III и доколкото не съществува никакъв риск от разпространение на вредители в Общността, член 13, параграф 1 не се прилага при влизането в Общността на малки количества растения, растителни продукти, храни или храни за животни, доколкото част от състава им са растения или растителни продукти, когато те са предназначени да бъдат използвани от собственика или от получателя за непромишлени и нетърговски цели, или за консумация по време на транспорта.
Съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2 могат да бъдат приети подробни правила, за да се определят условията за прилагане на настоящата разпоредба, включително определянето на „малките количества“.
4. При определени условия член 13, параграф 1 не се прилага при влизане в Общността на растения, растителни продукти или други предмети, предназначени да бъдат използвани за опити, за научни цели или за дейности по селекцията на сортове. Тези условия се определят съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2.
5. Държава-членка може, доколкото не съществува риск от разпространение на вредители в Общността, да приеме дерогация, предвиждаща член 13, параграф 1 да не се прилага в определени особени случаи за растения, растителни продукти или други предмети, които се отглеждат, произвеждат или използват в граничната ѝ зона в непосредствена близост с трета страна и които са въведени в тази държава-членка, за да бъдат използвани в места в близост до граничната зона на нейна територия.
Когато приема дерогация от този тип, държавата-членка посочва съответното място и името на лицето, което ги използва. Тези данни, които редовно трябва да бъдат актуализирани, се предоставят на Комисията.
Растенията, растителните продукти и други предмети, които съставляват обекта на дерогация съгласно първа алинея, се придружават от документи, установяващи от кое място в съответната трета страна те произхождат.
6. Може да бъде договорено в технически споразумения, сключени между Комисията и компетентните органи на някои трети страни и одобрени съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2, дейностите, посочени в член 13, параграф 1, i) да могат също така да се извършват под ръководството на Комисията и съгласно съответните разпоредби на член 21 - в третата страна на изпращане, в сътрудничество с официалната организация за растителна защита на тази страна.
Член 13в
1.
а)
Формалностите, посочени в член 13а, параграф 1, инспекциите, предвидени в член 13б, параграф 1 и проверките за спазване на разпоредбите на член 4, по отношение на приложение III, се извършват, както е посочено в параграф 2, във връзка с формалностите, необходими за поставянето под митнически режим, посочен в член 13, параграф 1, или в член 13, параграф 4;
Те се провеждат съгласно разпоредбите на Международната конвенция за хармонизиране на граничния контрол на стоките, и по-специално на приложение 4 към нея, одобрено с Регламент (ЕИО) № 1262/84 на Съвета (***).
б)
Държавите-членки предвиждат, че вносителите, независимо дали са производители или не на растения, растителни продукти и други предмети, изброени в приложение V, част Б, трябва да бъдат вписани в официален регистър на държава-членка под официален регистрационен номер. Разпоредбите на член 6, параграф 5, трета и четвърта алинея, се прилагат съответно за тези вносители;
в)
Държавите-членки също предвиждат, че:
i)
вносителите или техните представители пред митницата на пратки, съставени от или съдържащи растения, растителни продукти или други предмети, фигуриращи в списъка в приложение V, част Б, посочват, поне в един от изискваните документи за поставянето под митнически режим, посочен в член 13, параграф 1 или в член 13, параграф 4, състава на пратката посредством следната информация:
-
позоваване на вида растения, растителни продукти или други предмети, като използват кода на номенклатурата на „интегрираната митническа тарифа на Европейските общности (ТАРИК)“,
-
надпис „Тази пратка съдържа продукти, предмет на фитосанитарните правила“ или всякакво алтернативно обозначение, договорено между митническата служба на входния пункт и официалния орган на входния пункт,
-
референтния/те номер/а на изискваните фитосанитарни документи,
-
официалния регистрационен номер на вносителя, посочен в буква б)
ii)
летищните власти, пристанищните власти, вносителите или други оператори, съгласно договореностите, постигнати между тях, уведомяват предварително, веднага щом узнаят за предстоящото пристигане на такива пратки, митническата служба на входния пункт и официалния орган на входния пункт.
Държавите-членки могат да прилагат тази разпоредба mutatis mutandis в случаите на сухоземен транспорт, по-специално когато пристигането се очаква извън обичайното работно време на съответния официалния орган или на друга служба, като е посочено в параграф 2.
2.
а)
„Проверките по документи“ и инспекциите, предвидени в член 13б, параграф 1, както и проверките за спазване на разпоредбите на член 4, по отношение на приложение III, трябва да се осъществяват от официалния орган на входния пункт или, ако официалният отговорен орган и митническите власти на тази държава-членка са съгласни, от митническата служба на входния пункт.
б)
„Проверките за идентичност“ и „фитосанитарните проверки“ трябва да се осъществяват, без да се засягат букви в) и г), от официалния орган на входния пункт във връзка с изискваните митнически формалности за поставяне под митнически режим, посочен в член 13, параграф 1 или в член 13, параграф 4, или на същото място като това на митническите формалности, в помещенията на официалния орган на входния пункт, или на всяко друго място, разположено в близост и посочено или одобрено от митническите власти и отговорния официален орган, което да е различно от местоназначението, посочено съгласно буква г).
в)
Въпреки това, при транзит на стоки, които не са от Общността, официалният орган на входния пункт може да реши, със съгласието на официалния орган или органи по местоназначение, „проверките за идентичност“ или „фитосанитарните проверки“ да бъдат осъществени, изцяло или частично, от официалния орган по местоназначение, в неговите помещения, или на всяко друго място, разположено наблизо и посочено или одобрено от митническите власти и отговорния официален орган, различно от местоназначението съгласно буква г). Когато липсва такова съгласие „проверките за идентичност“ или „фитосанитарните проверки“ се извършват от официалния орган на входния пункт на едно от двете места, посочени в буква б).
г)
Съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2, е възможно да се определят някои случаи или обстоятелства, при които „проверките за идентичност“ и „фитосанитарните проверки“ могат да се извършват на местоназначението, например на мястото на производство, одобрено от официалния орган и митническите власти, отговарящи за зоната, в която се намира местоназначението, вместо на другите отбелязани по-горе места, при условие че са предоставени гаранциите и специфичните документи относно транспорта на растения, растителни продукти и други предмети.
д)
В съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 2, се определят разпоредби за прилагане относно:
-
минималните условия за извършване на „фитосанитарни проверки“ посочени в букви б), в) и г),
-
гаранциите и специфичните документи, свързани с транспорта на растенията, растителните продукти и други предмети до местата, определени в букви в) и г), с цел да се избегне всякакъв риск от разпространяване на вредители по време на транспорта,
-
освен определянето на случаите, посочени в буква г), специфичните гаранции и минималните условия относно пригодността на местоназначението за складиране и условията за складиране.
е)
Във всички случаи „фитосанитарните проверки“ се разглеждат като неразделна част от формалностите, посочени в член 13, параграф 1.
3. Държавите-членки предвиждат, че съответният оригинал или електронната форма на сертификатите или алтернативни документи, различни от марките, посочени в член 13, параграф 1, ii), които се представят на официалния отговорен орган за „проверки по документи“ в съответствие с разпоредбите на член 13а, параграф 1, буква б), i) при инспекция се маркират с „виза“ от този орган заедно с името му и датата на представяне на документа.
Може да бъде създадена стандартизирана система съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2, за да се гарантира, че информацията, която се съдържа в сертификата, в случай на специфицирани растения, предназначени да бъдат засадени, ще бъде предадена на официалния отговорен орган на всяка държава-членка или на всяка от зоните, в които следва да бъдат изпратени или засадени растения от пратката.
4. Държавите-членки изпращат в писмена форма на Комисията и на другите държави-членки списъка на местата, определени като входни пунктове. Всяка промяна, внесена в този списък, също се изпраща незабавно в писмена форма.
Държавите-членки изготвят списък на местата, посочени в параграф 2, букви б) и в), както и на местата по местоназначение, посочени в параграф 2, буква г), за които те съответно отговарят. Комисията има достъп до тези списъци.
Всеки официален орган на входния пункт и всеки официален орган по местоназначение, които извършват проверки за идентичност и фитосанитарни проверки трябва да отговарят на някои минимални условия по отношение на инфраструктурата, персонала и оборудването.
Тези минимални условия се установяват в разпоредбите за прилагане, приети съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2.
Съгласно същата процедура се определят подробни правила относно:
а)
вида изисквани документи за поставянето под митнически режим, в които ще бъде посочена информацията, посочена в параграф 1, буква в), i);
б)
сътрудничеството между:
i)
официалния орган на входния пункт и официалния орган по местоназначението;
ii)
официалния орган на входния пункт и митническата служба на входния пункт;
iii)
официалния орган на местоназначението и митническата служба по местоназначението; и
iv)
официалния орган на входния пункт и митническата служба по местоназначението.
Тези правила включват образци на документите, които трябва да се използват в рамките на това сътрудничество, начина на предаване на тези документи, процедурите за обмен на информация между официалните органи и горепосочените служби, както и мерките, които трябва да бъдат взети с цел да се запази идентичността на партидите и пратките и да се предотврати всякакъв риск от разпространение на вредители по време на транспорта до приключване на необходимите митнически формалности.
5. Предвидена е в полза на държавите-членки финансова вноска от страна на Общността с цел укрепване на инспекционните инфраструктури, доколкото се отнася за фитосанитарни проверки, които се извършват съгласно параграф 2, буква б) или в).
Целта на тази вноска е подобряване в инспекционните пунктове, различни от тези на местоназначението, на оборудването и съоръженията, необходими за провеждане на инспекцията и проверката и когато е необходимо, прилагането на мерките, предвидени в параграф 7, над вече достигнатото ниво чрез спазване на минималните условия, установени в разпоредбите за прилагане съгласно параграф 2, буква д).
Комисията предлага предвиждането на достатъчно средства за тази цел в общия бюджет на Европейския съюз.
В границите, определени от наличните средства за тази цел, вноската на Общността покрива до 50 % от разходите, пряко свързани с подобряването на оборудването и съоръженията.
Подробните правила относно финансовата вноска на Общността се определят в регламент за прилагане, приет съгласно процедурата, предвидена в член 18, параграф 2.
Отпускането на финансовата вноска от Общността и нейният размер се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 2, с оглед на информацията и документите, предоставени от съответната държава-членка и ако е целесъобразно, с оглед на резултатите от проучванията, направени под ръководството на Комисията от експертите, посочени в член 21, както и в зависимост от наличните средства за тази цел.
6. Член 10, параграфи 1 и 3, се прилага mutatis mutandis за растенията, растителните продукти и други предмети, посочени в член 13, доколкото те фигурират в приложение V, част А и когато се счита, въз основа на формалностите, посочени в член 13, параграф 1, че предвидените в него условия са изпълнени.
7. Когато формалностите, посочени в член 13, параграф 1, не позволяват да се заключи, че предвидените в него условия са изпълнени, незабавно се взимат една или няколко от следните официални мерки:
а)
отказ за влизане в Общността на цялата пратка или част от нея;
б)
движение към местоназначение извън Общността под официален контрол и в съответствие със съответния митнически режим по време на движението на пратката в Общността;
в)
отстраняване на заразените/нападнати от вредители продукти от пратката;
г)
унищожаване;
д)
налагане на карантина, докато станат готови резултатите от проверките или от официалните изпитвания;
е)
по изключение и само при някои конкретни обстоятелства, подходящо третиране, когато компетентният официален орган прецени, че прилагането на третиране ще осигури спазването на условията и ще позволи да се отстрани рискът от разпространяване на вредители; мярката за съответно третиране може да бъде взета и за вредители, които не фигурират в приложение I или в приложение II.
Член 11, параграф 3, втора алинея се прилага mutatis mutandis.
В случай на отказ по буква а) или на движение към местоназначение извън Общността по буква б) или на отстраняване по буква в) държавите-членки предвиждат, че фитосанитарните сертификати или фитосанитарните сертификати за реекспорт и всякакъв друг документ, представен в момента, в който растенията, растителните продукти или други предмети са предоставени за въвеждане на територията им, се анулират от официалния отговорен орган. При анулиране на лицевата страна и на видно място във въпросните сертификати или документи се поставя червен печат с триъгълна форма с надпис „Анулиран сертификат“ или „Анулиран документ“ от съответния официален орган, заедно с името му и датата на отказа, датата на началото на придвижването към местоназначението извън Общността или тази на отстраняването. Този надпис е с главни букви и поне на един от официалните езици на Общността.
8. Без да се засягат уведомленията и информацията, които се изискват съгласно член 16, държавите-членки гарантират, че официалните отговорни органи информират организацията за растителна защита на третата страна на произход или на изпращане, както и Комисията, за всички случаи, в които са задържани растения, растителни продукти или други предмети, които идват от съответната трета страна, защото не отговарят на фитосанитарните изисквания, както и за причините за задържането, без да се засягат мерките, които държавата-членка може да вземе или е взела по отношение на задържаната пратка. Тази информация се предава в най-кратък срок, за да могат организациите за защита на растенията и при необходимост Комисията да проучат досието с оглед именно на това да вземат необходимите мерки, за да се предотвратят други инциденти, подобни на този. Съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2 може да бъде създадена стандартизирана информационна система.
Член 13г
1. Държавите-членки гарантират, че събирането на таксата („фитосанитарна такса“) покрива разходите, свързани с проверките по документи, проверките за идентичност и фитосанитарните проверки, предвидени в член 13а, параграф 1, осъществявани съгласно член 13. Размерът на таксата отразява:
а)
заплатите, включително социалните вноски, на инспекторите, участващи в посочените по-горе проверки;
б)
работното място, други съоръжения, инструменти и оборудване за тези инспектори;
в)
вземането на проби за визуална инспекция или лабораторен анализ;
г)
лабораторния анализ;
д)
административните дейности (включително експлоатационните разходи), необходими за ефективното провеждане на съответните проверки, които могат да включват разходите за обучението на инспекторите преди назначаването им и по време на работа.
2. Държавите-членки могат да определят нивото на фитосанитарната такса на базата на подробно изчисление на разходите съгласно параграф 1, или да прилагат стандартната такса, определена в приложение VIIIа.
Когато, съгласно член 13а, параграф 2, проверките за идентичност и фитосанитарните проверки се извършват с намалена честота за определена група растения, растителни продукти и други предмети,произхождащи от трета страна, държавите-членки прилагат намалена фитосанитарна такса пропорционално на всички пратки и партиди от тази група, независимо дали са били или не обект на инспектиране.
Съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2, могат да бъдат приети мерки за прилагане, с цел да се определи размерът на тази намалена фитосанитарна такса.
3. Когато фитосанитарната такса се определя от дадена държава-членка на базата на направените разходи от официалния отговорен орган на тази държава-членка, държавата-членка предава на Комисията отчети, в които се посочва начинът на изчисление на таксата в зависимост от елементите, изброени в параграф 1.
Всяка такса, наложена в съответствие с разпоредбите на първата алинея, не може да бъде по-висока от действителните разходи, направени от официалния отговорен орган на държавата-членка.
4. Не се разрешава пряко или непряко възстановяване на таксите, предвидени в настоящата директива. Възможното прилагане обаче от дадена държава-членка на стандартна такса, предвидена в приложение VIIIа, не се счита за непряко възстановяване.
5. Стандартната такса, предвидена в приложение VIIIа, се прилага без да се засягат допълнителните такси за покриване на допълнителни разходи, направени във връзка със специалните дейности, свързани с проверките, като непредвидени пътувания на инспекторите или периодите на чакане на инспекторите поради закъснение при пристигане на пратките, проверките, извършвани извън нормалното работно време, допълнителните проверки или лабораторни анализи в допълнение на тези, предвидени в член 13, с цел потвърждаване заключенията от проверките, специалните фитосанитарни мерки, които се изискват от законодателството на Общността съгласно член 15 или член 16, мерките, предприети по член 13в, параграф 7 или превода на изискваните документи.
6. Държавите-членки определят органите, оправомощени да събират фитосанитарната такса. Тя се заплаща от вносителя или неговите представители пред митницата.
7. Фитосанитарната такса заменя всички други разходи и такси, събирани в държавите-членки на национално, регионално или местно равнище за проверките, посочени в параграф 1.
Член 13д
Форматът на „фитосанитарните сертификати“ и на „фитосанитарните сертификати за реекспорт“, които се издават от държавите-членки съгласно МКЗР, съответства на стандартния образец, представен в приложение VII.
(***) ОВ L 126, 12.5.1984 г., стр. 1.“" 						
9.
Член 14, втора алинея, се изменя както следва:
а)
думите „член 17“ се заменят с думите „член 18, параграф 2“;
б)
в буква в), думите „по споразумение със съответната държава-членка“ се заменят с „в консултация със съответната държава-членка“;
в)
буква г) се заменя със следния текст:
„г)
всяко изменение на приложенията поради развитието на научно-техническите познания или, когато това е технически оправдано, с оглед отчитане съществуващия риск от зараза“;
г)
добавя се следната буква д):
„д)
изменения на приложение VIIIа“.
10.
Член 15 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, уводното изречение и първите две тирета от първа алинея се заменят със следния текст:
„1. Съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2, могат да бъдат предвидени следните дерогации:
-
от член 4, параграфи 1 и 2, по отношение на приложение III, част А и част Б, без да се засягат разпоредбите на член 4, параграф 5, както и от член 5, параграфи 1 и 2, и на член 13, параграф 1, i), трето тире по отношение на изискванията посочени в приложение IV, част А, раздел I и в приложение IV, част Б,
-
от член 13, параграф 1, ii), в случая на дървен материал, ако други документи или маркировки дават еквивалентни гаранции;“
б)
Параграфи 2 и 3 се заменят със следните параграфи 2, 3 и 4:
„2. Съгласно процедурите, посочени в параграф 1, първа алинея, фитосанитарните мерки, приети от трета страна за износа в Общността се признават като еквивалентни на фитосанитарните мерки, предвидени в настоящата директива, по-специално в приложение IV, ако въпросната трета страна може обективно да докаже пред Общността, че нейните мерки позволяват да се постигне съответното ниво на Общността на фитосанитарна защита и това да бъде потвърдено от заключенията, произтичащи от констатациите по повод на разумния достъп на експертите, посочени в член 21, за извършване на инспекция, анализи и други съответни процедури в съответната трета страна.
По искане на трета страна, Комисията започва консултации с цел сключване на двустранни или многостранни споразумения за признаване еквивалентността на дадени фитосанитарни мерки.
3. Решенията, предвиждащи дерогации съгласно параграф 1, първа алинея, или признаване на еквивалентност съгласно параграф 2, изискват спазването на условията, посочени в настоящата директива, да бъде официално установено писмено от страната износител за всеки отделен случай на употреба, и определят подробностите на официалната декларация, потвърждаваща спазването.
4. Решенията, посочени в параграф 3, определят дали или по какъв начин държави-членки информират останалите държави-членки и Комисията за всеки отделен случай или група случаи на използване.“
11.
Член 16 се изменя както следва:
а)
в първото изречение на първа алинея от параграф 1, думата „писмено“ се добавя между думите „уведомява“ и „Комисията“;
б)
в първото изречение на първа и трета алинея на параграф 2, думата „писмено“ се добавя между думите „уведомява“ и „Комисията“;
в)
в третото изречение на параграф 3, думите „на базата на анализ на риска от вредители или на предварителен анализ на риска от вредители в случаите, посочени в параграф 2“ се добавят след думите „могат да бъдат приети“, а думите „параграф 19“ се заменят с „член 18, параграф 2“;
г)
добавя се следният параграф 5:
„5. Ако Комисията не е информирана за мерките, приети съгласно параграфи 1 и 2 или ако тя счете тези мерки като недостатъчни, тя може, до заседанието на Постоянния фитосанитарен комитет, да вземе, въз основа на предварителен анализ на фитосанитарния риск, защитни мерки за унищожаване или, ако това е невъзможно, за възпрепятстване разпространението на съответния вредител. Тези мерки се представят на Постоянния фитосанитарен комитет в най-кратки срокове, за да бъдат потвърдени, изменени или анулирани съгласно процедурата, посочена в член 18, параграф 2“.
12.
Член 17 се заличава.
13.
Член 18 се заменя със следния текст:
„Член 18
1. Комисията се подпомага от Постоянния фитосанитарен комитет, създаден с Решение 76/894/ЕИО на Съвета (****), наричан по-долу „Комитетът“.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 на Решение 1999/468/ЕО, е определен на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
(****) ОВ L 340, 9.12.1976 г., стр. 25.“" 						
14.
Член 19 се заличава.
15.
Член 21 се изменя както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. Проверките, посочени в параграф 1, може да се провеждат по отношение на следните задачи:
-
мониторинг на проверките съгласно член 6,
-
извършване на официалните проверки съгласно член 12, параграф 3,
-
мониторинг или, в рамките на разпоредбите, установени в параграф 5, пета алинея, извършване в сътрудничество с държавите-членки на инспекциите съгласно член 13, параграф 1,
-
извършване или мониторинг на дейностите, определени в техническите договорености, посочени в член 13б, параграф 6,
-
извършване на проучванията, посочени в член 15, параграфи 1 и 2, и в член 16, параграф 3,
-
дейности по мониторинг, изисквани съгласно разпоредбите, определящи условията, при които някои вредители, растения, растителни продукти или други предмети могат да бъдат въведени или транспортирани в Общността или в някои защитени зони на Общността за опити и научни цели или за дейност по селекцията на сортове, посочени в член 3, параграф 9, член 4, параграф 5, член 5, параграф 5 и член 13б, параграф 4,
-
дейности по мониторинг, изисквани съобразно разрешенията, давани съгласно член 15, съобразно приетите от държавите-членки мерки съгласно член 16, параграфи 1 или 2, или мерките, приети съгласно член 16, параграфи 3 или 5,
-
подпомагане на Комисията по въпросите, посочени в параграф 6,
-
изпълнение на всяко друго задължение, възложено на експертите в подробните правила, посочени в параграф 7.“
б)
в параграф 5, втора алинея, след третото изречение се добавя следното изречение:
„Тази разпоредба не се прилага за разходите, произтичащи от представените по-долу видове искания по повод участието на въпросните експерти в инспекциите на вноса, провеждани от държавите-членки: лабораторни анализи и вземане на проби за визуална инспекция или лабораторен анализ, които вече са обхванати от таксата, посочена в член 13г“.
16.
В член 24, параграф 3 се добавя следната алинея:
„Сумите, които се възстановяват съгласно параграф 3, се определят според процедурата, посочена в член 18, параграф 2“.
17.
В членове 25 и 26, позоваването на „член 13, параграф 9“ се заменя с позоваване на „член 13в, параграф 5“.
18.
Приложение VII, част Б се изменя както следва:
а)
заглавието се заменя със следното заглавие:
„Б. Образец на фитосанитарен сертификат за реекспорт“;
б)
в клетка 2 на образеца на сертификат, изразът „ФИТОСАНИТАРЕН СЕРТИФИКАТ ЗА ПОСЛЕДВАЩА ЕКСПЕДИЦИЯ“ се заменя с „ФИТОСАНИТАРЕН СЕРТИФИКАТ ЗА РЕЕКСПОРТ“.
19.
Следното приложение VIIIа се добавя в директивата след приложение VIII:
„
ПРИЛОЖЕНИЕ VIIIа
Стандартната такса, посочена в член 13г, параграф 2, се определя на следните равнища:
(в EUR)
Наименование
Количество
Цена
а)
за проверки по документи
на пратка
7
б)
за проверки за идентичност
на пратка
-
до размерите на товара на камион, жп вагон или контейнер със сравним обем
7
-
над тези размери
14
в)
за санитарни проверки, съгласно следните правила:
-
издънки, млад посадъчен материал (с изключение на горски посадъчен материал) и кълнове, млад посадъчен материал от ягоди или зеленчуци
на пратка
-
до 10 000 бройки
17,5
-
за 1 000 допълнителни бройки
0,7
-
максимална цена
140
-
храсти, дървета (с изключение на отсечени новогодишни елхи), други дървесни растения от разсадник, включително горски посадъчен материал (с изключение на семената)
на пратка
-
до 1 000 бройки
17,5
-
за 100 допълнителни бройки
0,44
-
максимална цена
140
-
луковици, грудки коренища, клубени, предназначени за засаждане (с изключение на глави картофи)
на пратка
-
до 200 кг
17,5
-
за 10 допълнителни кг
0,16
-
максимална цена
140
-
семена, тъканни култури
на пратка
-
до 100 кг
17,5
-
за 10 допълнителни кг
0,175
-
максимална цена
140
-
други растения, предназначени за засаждане, неотбелязани другаде в настоящата таблица
на пратка
-
до 5 000 бройки
17,5
-
за 100 допълнителни бройки
0,18
-
максимална цена
140
-
рязан цвят
на пратка
-
до 20 000 бройки
17,5
-
за 1 000 допълнителни бройки
0,14
-
максимална цена
140
-
клони с листа, части от иглолистни (с изключение на отсечени новогодишни елхи)
на пратка
-
до 100 кг
17,5
-
за 100 допълнителни кг
1,75
-
максимална цена
140
-
отсечени новогодишни елхи
на пратка
-
до 1 000 бройки
17,5
-
за 100 допълнителни бройки
1,75
-
максимална цена
140
-
листа от растения като подправки, билки или листни зеленчуци
на пратка
-
до 100 кг
17,5
-
за 10 допълнителни кг
1,75
-
максимална цена
140
-
плодове, зеленчуци (с изключение на листните зеленчуци)
на пратка
-
до 25 000 кг
17,5
-
за 1 000 допълнителни кг
0,7
-
клубени от картофи
на партида
-
до 25 000 кг
52,5
-
за 25 000 допълнителни кг
52,5
-
дървесина (с изключение на кората)
На пратка
-
до 100 м3
17,5
-
на допълнителен м3
0,175
-
пръст и растителни среди, кори
на пратка
-
до 25 000 кг
17,5
-
за 1 000 допълнителни кг
0,7
-
максимална цена
140
-
зърнени култури
на пратка
-
до 25 000 кг
17,5
-
за 1 000 допълнителни кг
0,7
-
максимална цена
700
-
други растения или растителни продукти, предназначени за засаждане, неотбелязани другаде в настоящата таблица
на пратка
17,5
Когато една пратка не съдържа изключително продукти, съответстващи на описанието срещу дадено тире, частите от пратката, които се състоят от продукти, съответстващи на описанието срещу тирето (партида или партиди) се третират като отделни пратки
.“
20.
Когато във всяка друга разпоредба освен в тези, които са изменени в точки от 1 до 18, се прави позоваване на „процедурата, предвидена в член 17“ или на „в съответствие с процедурата, предвидена в член 18“, тези думи се заменят с „в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2“.
Член 2
Държавите-членки приемат и публикуват преди 1 януари 2005 г. разпоредбите, необходими за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2005 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 28 ноември 2002 година.
Directiva 2002/89/CE do Conselho
de 28 de Novembro de 2002
que altera a Directiva 2000/29/CE relativa às medidas de protecção contra a introdução na Comunidade de organismos prejudiciais aos vegetais e produtos vegetais e contra a sua propagação no interior da Comunidade
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 37.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu(2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social(3),
Considerando o seguinte:
(1) A Directiva 2000/29/CE do Conselho, de 8 de Maio de 2000, relativa às medidas de protecção contra a introdução na Comunidade de organismos prejudiciais aos vegetais e produtos vegetais e contra a sua propagação no interior da Comunidade(4), estabelece o regime fitossanitário da Comunidade que especifica as condições, procedimentos e formalidades fitossanitárias a que estão sujeitos os vegetais e produtos vegetais aquando da sua introdução ou da sua circulação na Comunidade.
(2) No que diz respeito aos procedimentos e formalidades fitossanitárias a que estão sujeitos os vegetais e produtos vegetais aquando da sua introdução na Comunidade, são necessários alguns esclarecimentos, bem como normas de execução adicionais em determinados domínios.
(3) Os procedimentos e formalidades fitossanitários devem ser cumpridos antes do desalfandegamento. Uma vez que as remessas de vegetais ou de produtos vegetais não são necessariamente sujeitas aos procedimentos e formalidades fitossanitários no mesmo Estado-Membro em que é feito o desalfandegamento, importa estabelecer um sistema de cooperação em matéria de comunicação e informação entre os organismos oficiais responsáveis e as autoridades aduaneiras.
(4) A fim de melhorar a protecção contra a introdução na Comunidade de organismos prejudiciais aos vegetais e produtos vegetais, os Estados-Membros devem intensificar os controlos exigidos. Esses controlos devem ser eficazes e efectuados de maneira harmonizada em toda a Comunidade.
(5) As taxas cobradas pelos controlos devem basear-se num cálculo transparente dos custos e ser, tanto quanto possível, uniformes em todos os Estados-Membros.
(6) À luz da experiência adquirida, outras disposições da Directiva 2000/29/CE devem ser completadas, clarificadas ou alteradas atendendo à evolução dos acontecimentos.
(7) Com a realização do mercado interno, deixaram de ser utilizados na comercialização intra-comunitária de vegetais e produtos vegetais os certificados fitossanitários estabelecidos pela Convenção Fitossanitária Internacional (CFI) da Organização das Nações Unidas para a Alimentação e a Agricultura (FAO). No entanto, é importante manter os certificados normalizados emitidos pelos Estados-Membros em conformidade com a CFI.
(8) Certas funções da "autoridade única" de cada Estado-Membro na coordenação e nos contactos inerentes à execução do regime fitossanitário da Comunidade exigem conhecimentos científicos e técnicos específicos. É necessário possibilitar, por conseguinte, a delegação de tarefas específicas noutros serviços.
(9) As disposições actuais relativas aos procedimentos de alteração dos anexos da Directiva 2000/29/CE pela Comissão e de aprovação de decisões derrogatórias incluem algumas condições processuais que deixaram de ser necessárias ou de se justificar. É igualmente necessário fundamentar as alterações aos anexos, de forma mais explícita, numa justificação técnica adequada do risco fitossanitário incorrido. O processo de adopção de medidas de emergência não prevê a possibilidade de adopção rápida de medidas provisórias, adequadas à gravidade da situação em certos casos específicos. As disposições relativas a estes três procedimentos devem, portanto, ser alteradas nesse sentido.
(10) É necessário ampliar a lista das tarefas relativamente às quais a Comissão pode organizar, sob a sua autoridade, controlos fitossanitários, de forma a ter em consideração o alargamento do âmbito das actividades fitossanitárias devido a novas práticas e experiências.
(11) É conveniente esclarecer certos aspectos do processo de reembolso da contribuição fitossanitária da Comunidade.
(12) Algumas disposições da Directiva 2000/29/CE (primeiro, segundo e quarto parágrafos do n.o 7 do artigo 3.o, bem como os artigos 7.o, 8.o e 9.o) foram substituídas por outras disposições, desde 1 de Junho de 1993, tendo-se tornado, por conseguinte, redundantes; as referidas disposições devem, portanto, ser revogadas.
(13) Nos termos do artigo 4.o do Acordo relativo à Aplicação de Medidas Sanitárias e Fitossanitárias (Acordo SPS), a Comunidade deve reconhecer, sob determinadas condições, a equivalência das medidas fitossanitárias de outras partes no referido acordo. É necessário especificar na Directiva 2000/29/CE os procedimentos a que está sujeito o reconhecimento no domínio da fitossanidade.
(14) As medidas necessárias à execução da Directiva 2000/29/CE serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão(5),
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
A Directiva 2000/29/CE é alterada do seguinte modo:
1. O artigo 1.o é alterado do seguinte modo:
a) No n.o 1 é aditada a seguinte alínea ao segundo parágrafo:
"d) O modelo dos 'certificados fitossanitários' e dos 'certificados fitossanitários de reexportação', ou o seu equivalente em suporte informático, emitidos pelos Estados-Membros ao abrigo da Convenção Fitossanitária Internacional (CFI).".
b) O n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:
"4. Os Estados-Membros devem assegurar uma cooperação estreita, rápida, directa e eficaz entre si próprios e a Comissão, em relação às questões abrangidas pela presente directiva. Para esse efeito, cada Estado-Membro deve criar ou designar uma autoridade única responsável, pelo menos, pela coordenação e pelos contactos respeitantes a essas questões. A organização oficial de protecção dos vegetais criada ao abrigo da CFI deve ser de preferência designada para esse efeito.
Os restantes Estados-Membros e a Comissão devem ser notificados dessa autoridade e quaisquer posteriores alterações.
De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, a autoridade única pode ser autorizada a atribuir a outro serviço, ou nele delegar, tarefas de coordenação ou de contacto, desde que se refiram a questões fitossanitárias bem definidas, abrangidas pela presente directiva.".
2. No artigo 2.o, o n.o 1 é alterado do seguinte modo:
a) A alínea a) é alterada do seguinte modo:
i) o primeiro parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
"'vegetais': as plantas vivas e partes vivas especificadas das mesmas, incluindo as sementes.",
ii) o segundo parágrafo é alterado do seguinte modo:
- após o sexto travessão é inserido o seguinte travessão:
"- folhas, folhagem,",
- o actual sétimo travessão passa a oitavo,
- é aditado o seguinte nono travessão:
"- pólen vivo,",
- é aditado o seguinte décimo travessão:
"- varas de enxertia, estacas, garfos,",
- é aditado o seguinte décimo primeiro travessão:
"- qualquer outra parte de planta que venha a ser especificada de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o";
b) A alínea e) passa a ter a seguinte redacção:
"e) 'organismos prejudiciais': qualquer espécie, estirpe ou biotipo de vegetal, animal ou agente patogénico nocivo aos vegetais ou produtos vegetais;";
c) Na alínea f), "artigo 18.o" é substituído por "n.o 2 do artigo 18.o";
d) A alínea g) é alterada do seguinte modo:
i) na subalínea i), os termos "os serviços" são substituídos por "as organizações",
ii) o quinto parágrafo passa a ter a seguinte redacção:"A autoridade única referida no n.o 4 do artigo 1.o deve notificar a Comissão dos organismos oficiais responsáveis do Estado-Membro em causa. A Comissão transmite essa informação aos restantes Estados-Membros;";
e) Na alínea h), no segundo período do terceiro parágrafo e no quinto parágrafo, entre, respectivamente, "notificada"/"notificados" e "à Comissão" devem inserir-se os termos "por escrito";
f) No primeiro parágrafo da alínea i), o primeiro travessão passa a ter a seguinte redacção:
"- ou por representantes da organização nacional oficial de protecção dos vegetais de um país terceiro ou sob a responsabilidade destes, por outros funcionários tecnicamente habilitados e devidamente autorizados pela referida organização nacional oficial de protecção dos vegetais, no caso de atestados ou medidas, relacionados com a emissão dos certificados fitossanitários e dos certificados fitossanitários de reexportação, ou dos respectivos equivalentes em suporte informático,";
g) São aditadas as seguintes alíneas:
"j) 'ponto de entrada': o local em que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos são introduzidos pela primeira vez no território aduaneiro da Comunidade: o aeroporto, no caso de transporte por via aérea, o porto no caso de transporte marítimo ou fluvial, a estação de caminhos-de-ferro no caso de transporte ferroviário, e o local em que se situa a estância aduaneira responsável pela zona em que é atravessada a fronteira terrestre comunitária, no caso de qualquer outro meio de transporte;
k) 'organismo oficial do ponto de entrada': o organismo oficial de um Estado-Membro, responsável pelo ponto de entrada;
l) 'organismo oficial de destino': o organismo oficial de um Estado-Membro, responsável pela zona em que está situada a 'estância aduaneira de destino';
m) 'estância aduaneira do ponto de entrada': o organismo do ponto de entrada tal como definido na alínea j) supra;
n) 'estância aduaneira de destino': a estância de destino na acepção do ponto 3 do artigo 340.oB do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão(6);
o) 'lote': um conjunto de unidades de um único produto, identificável pela sua homogeneidade de composição e origem, que constitui parte de uma remessa;
p) 'remessa': um volume de mercadorias abrangidas por um único documento para efeitos de formalidades aduaneiras ou outras, como por exemplo um único certificado fitossanitário ou um único documento alternativo ou marca; uma remessa pode ser constituída por um ou mais lotes;
q) 'destino aduaneiro': os destinos aduaneiros referidos no ponto 15 do artigo 4.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário, adiante designado 'Código Aduaneiro Comunitário'(7);
r) 'trânsito': a circulação de mercadorias sujeitas a fiscalização aduaneira de um ponto para outro do território aduaneiro da Comunidade, referida no artigo 91.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92.".
3. O artigo 3.o é alterado do seguinte modo:
a) O n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
"3. Os n.os 1 e 2 não se aplicam, segundo condições que podem ser determinadas de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, no caso de fraca contaminação de vegetais, com excepção dos que se destinem a ser plantados, por organismos prejudiciais enumerados na parte A do anexo I ou do anexo II, ou, no caso de tolerâncias adequadas estabelecidas para os organismos prejudiciais enumerados na secção II da parte A do anexo II, no que se refere aos vegetais para plantação, determinados previamente, de acordo com as autoridades que representam os Estados-Membros no domínio fitossanitário e com base numa análise pertinente do risco fitossanitário.";
b) O n.o 7 é substituído pelos n.os 7, 8 e 9 seguintes:
"7. De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser adoptadas disposições de execução para estabelecer condições para a introdução e a propagação nos Estados-Membros de:
a) Organismos suspeitos de serem prejudiciais para os vegetais ou produtos vegetais, mas que não constem dos anexos I e II;
b) Organismos enumerados no anexo II, mas que ocorram em vegetais ou produtos vegetais que não constem desse anexo, e que sejam suspeitos de serem prejudiciais para os vegetais ou produtos vegetais;
c) Organismos enumerados nos anexos I e II, que estejam em estado isolado e sejam considerados prejudiciais nesse estado para os vegetais ou produtos vegetais.
8. Segundo condições a definir de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, o n.o 1 e a alínea a) do n.o 5, o n.o 2 e a alínea b) do n.o 5, e o n.o 4, não se aplicam em relação a fins experimentais ou científicos e a trabalhos de selecção de variedades.
9. Depois de terem sido adoptadas as medidas previstas no n.o 7, esse número não se aplica, segundo condições a definir de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, em relação a fins experimentais ou científicos e a trabalhos de selecção de variedades.".
4. São revogados os artigos 7.o, 8.o e 9.o
5. O artigo 10.o é alterado do seguinte modo:
a) O n.o 1 é alterado do seguinte modo:
i) no primeiro parágrafo, é suprimido o trecho "deixando de ser emitidos os certificados fitossanitários referidos nos artigos 7.o ou 8.o",
ii) a seguir ao primeiro parágrafo é inserido o seguinte parágrafo:"No entanto, no caso das sementes referidas no n.o 4 do artigo 6.o, é desnecessário o passaporte fitossanitário desde que exista a garantia, de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, de que os documentos emitidos segundo as disposições comunitárias que regulam a comercialização de sementes oficialmente certificadas constituem prova de que satisfazem as exigências a que se refere no n.o 4 do artigo 6.o Nesse caso, os referidos documentos devem ser considerados, para todos os efeitos, como passaportes fitossanitários na acepção da alínea f) do n.o 1 do artigo 2.o".
b) No n.o 2, a expressão "e as sementes referidas no n.o 4 do artigo 6.o" é inserida no primeiro parágrafo, antes de "só podem circular" e no segundo parágrafo, antes de "só podem ser introduzidos".
6. No artigo 11.o é aditado o seguinte no fim do n.o 2:"e pode ser utilizado um passaporte fitossanitário.".
7. O artigo 12.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 12.o
1. Os Estados-Membros devem organizar controlos oficiais para garantir o cumprimento da presente directiva, em especial do n.o 2 do artigo 10.o; esses controlos devem ser efectuados de forma aleatória e sem qualquer discriminação quanto à origem dos vegetais, produtos vegetais e outros materiais, de acordo com as seguintes disposições:
- controlos ocasionais em qualquer momento e local onde circulem vegetais, produtos vegetais ou outros objectos,
- controlos ocasionais em instalações onde sejam cultivados, produzidos, armazenados ou postos à venda vegetais, produtos vegetais ou outros objectos, bem como nas instalações dos compradores,
- controlos ocasionais aquando de qualquer outro controlo documental, efectuado por razões não relacionadas com a fitossanidade.
Os controlos devem ser periódicos nas instalações inscritas num registo oficial nos termos do n.o 3 do artigo 10.o e da alínea b) do n.o 1 do artigo 13.oC, e podem ser periódicos nas instalações inscritas num registo oficial nos termos do n.o 6 do artigo 6.o
Os controlos devem ser selectivos se houver indícios que permitam supor que uma ou mais disposições da presente directiva não foram respeitadas.
2. Os compradores comerciais de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos devem conservar, enquanto utilizadores finais profissionalmente implicados na produção de vegetais, os respectivos passaportes fitossanitários durante, pelo menos, um ano e fazer-lhes referência nos seus registos.
Os inspectores devem ter acesso aos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos em todas as fases de produção e comercialização e podem proceder às investigações necessárias aos controlos oficiais em causa, incluindo as que se relacionem com passaportes fitossanitários e registos.
3. Os Estados-Membros podem ser assistidos pelos peritos referidos no artigo 21.o, na realização dos controlos oficiais.
4. Sempre que se prove, através dos controlos oficiais efectuados nos termos dos n.os 1 e 2, que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos representam um risco de propagação de organismos prejudiciais, devem aqueles ser objecto de medidas oficiais nos termos do n.o 3 do artigo 11.o
Sem prejuízo das notificações e informações exigidas no artigo 16.o, os Estados-Membros devem garantir, quando os referidos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos sejam provenientes de outro Estado-Membro, que a autoridade única do Estado-Membro de recepção informe imediatamente a autoridade única do Estado-Membro em questão e a Comissão das conclusões a que chegou e das medidas oficiais que tenciona tomar ou que tomou. Pode ser criado um sistema de informação normalizado, de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o".
8. O artigo 13.o é substituído pelos seguintes artigos 13.o, 13.oA, 13.oB, 13.oC, 13.oD e 13.oE:
"Artigo 13.o
1. Os Estados-Membros devem garantir, sem prejuízo:
- do disposto no n.o 3 do artigo 3.o e nos n.os 1, 2, 3, 4 e 5 do artigo 13.oB,
- das condições e requisitos específicos estabelecidos nas derrogações adoptadas nos termos do n.o 1 do artigo 15.o, nas medidas equivalentes adoptadas nos termos do n.o 2 do artigo 15.o ou nas medidas de emergência adoptadas nos termos do artigo 16.o, e
- dos acordos específicos celebrados nas matérias relacionadas com o presente artigo entre a Comunidade e um ou mais países terceiros,
que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos, enumerados na parte B do anexo V, provenientes de um país terceiro e introduzidos no território aduaneiro da Comunidade sejam sujeitos, desde a sua entrada, à fiscalização aduaneira prevista no n.o 1 do artigo 37.o do Código Aduaneiro Comunitário, bem como ao controlo dos organismos oficiais responsáveis. Os referidos vegetais, produtos vegetais e outros objectos só podem ser submetidos a um dos regimes aduaneiros nos termos das alíneas a), d), e), f) e g) do n.o 16 do artigo 4.o do Código Aduaneiro Comunitário, se as formalidades especificadas no artigo 13.oA tiverem sido cumpridas nos termos do n.o 2 do artigo 13.oC, tendo-se concluído, em resultado das referidas formalidades e tanto quanto possa ser determinado,
i) - que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos não estão contaminados por organismos prejudiciais enumerados na parte A do anexo I, e
- no caso dos vegetais ou produtos vegetais enumerados na parte A do anexo II, que não estão contaminados pelos organismos prejudiciais relevantes enumerado nesse anexo, e
- no caso dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte A do anexo IV, que cumprem as exigências particulares indicadas nesse anexo, ou, se aplicável, a opção declarada no certificado nos termos da alínea b) do n.o 4 do artigo 13.oA, e
ii) que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos são acompanhados do original do 'certificado fitossanitário' ou do 'certificado fitossanitário de reexportação' oficial exigido, emitido nos termos dos n.os 3 e 4 do artigo 13.oA ou, se for caso disso, que os originais ou outros documentos ou marcas especificados e autorizados nas disposições de execução acompanham ou estão anexos ou de qualquer outra forma associados ao material em causa.
Pode ser reconhecida a certificação informática, desde que sejam respeitadas as condições especificadas nas disposições de execução adoptadas para o efeito.
Podem também ser reconhecidas as cópias oficialmente certificadas, em casos excepcionais que serão especificados nas disposições de execução.
As disposições de execução referidas supra, na alínea ii), podem ser adoptadas de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o
2. No caso de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos destinados a uma zona protegida, o n.o 1 é aplicável em relação aos organismos prejudiciais e às exigências particulares enumeradas na parte B dos anexos I, II e IV, respectivamente, para essa zona protegida.
3. Os Estados-Membros devem prever que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos diferentes dos referidos nos n.os 1 ou 2, provenientes de um país terceiro e introduzidos no território aduaneiro da Comunidade, possam ser submetidos, desde a sua entrada, ao controlo dos organismos oficias responsáveis, no respeitante aos primeiro, segundo ou terceiro travessões da alínea i) do n.o 1. Estes vegetais, produtos vegetais ou outros objectos incluem a madeira sob a forma de cobros de porão, calços, paletes ou materiais de embalagem efectivamente utilizados no transporte de qualquer tipo de objectos.
Se o organismo oficial responsável utilizar essa faculdade, os referidos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos devem permanecer sob a fiscalização e o controlo referidos no n.o 1 até terem sido preenchidas as formalidades pertinentes, tendo-se concluído, em resultado das referidas formalidades e tanto quanto possa ser determinado, que respeitam as exigências pertinentes estabelecidas na presente directiva ou ao abrigo desta.
As disposições de execução relativas ao tipo de informação e aos meios de transmissão a fornecer pelos importadores ou seus despachantes, aos organismos oficiais responsáveis, relativamente aos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos, incluindo os vários tipos de madeira, tal como referido no primeiro parágrafo, devem ser adoptadas de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o
4. Sem prejuízo da alínea a) do n.o 2 do artigo 13.oC e quando haja um risco de propagação de organismos prejudiciais, os Estados-Membros devem aplicar também o disposto nos n.os 1, 2 e 3 aos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos abrangidos por um dos destinos aduaneiros previstos nas alíneas b), c), d), e) do n.o 15 do artigo 4.o do Código Aduaneiro Comunitário ou segundo os procedimentos aduaneiros previstos nas alíneas b) e c) do n.o 16 do artigo 4.o do referido código.
Artigo 13.oA
1. a) As formalidades referidas no n.o 1 do artigo 13.o devem consistir numa inspecção meticulosa pelos organismos oficiais responsáveis de, pelo menos:
i) cada uma das remessas que, de acordo com a respectiva declaração no âmbito das formalidades aduaneiras, seja constituída por, ou contenha vegetais, produtos vegetais ou outros objectos referidos nos n.os 1, 2 ou 3 do artigo 13.o nas respectivas condições, ou
ii) no caso de remessas compostas por vários lotes, cada um dos lotes que, de acordo com a respectiva declaração no âmbito das formalidades aduaneiras, seja constituído por, ou contenha os referidos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos;
b) A inspecção deve determinar se:
i) a remessa ou o lote está acompanhado dos certificados, documentos ou marcas exigidos nos termos da alínea ii) do n.o 1 do artigo 13.o (controlos documentais),
ii) na totalidade ou numa ou mais amostras representativas, a remessa ou o lote é constituído por, ou contém, os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos declarados nos documentos exigidos (controlos de identidade), e
iii) na totalidade ou numa ou mais amostras representativas, incluindo a embalagem e, se for caso disso, os veículos de transporte, a remessa ou o lote ou o respectivo material de embalagem de madeira cumprem os requisitos previstos na presente directiva, nos termos do n.o 1, alínea i), do artigo 13.o (controlos fitossanitários), e se o n.o 2 do artigo 16.o é ou não aplicável.
2. Os controlos de identidade e os controlos fitossanitários devem ser efectuados com frequência reduzida se:
- já tiverem sido efectuadas actividades de inspecção dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos da remessa ou lote no país terceiro expedidor, no âmbito de convénios técnicos referidos no n.o 6 do artigo 13.oB, ou
- os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos da remessa ou do lote forem mencionados nas disposições de execução adoptadas para o efeito nos termos da alínea c) do n.o 5, ou
- os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos da remessa ou do lote forem provenientes de um país terceiro em relação ao qual esteja prevista a frequência reduzida dos controlos de identidade e dos controlos fitossanitários em acordos fitossanitários internacionais globais celebrados entre a Comunidade e um ou mais países terceiros e baseados no princípio da reciprocidade de tratamento,
- a menos que existam sérios motivos para crer que não foram cumpridos os requisitos da presente directiva.
Os controlos fitossanitários também podem ser efectuados com frequência reduzida se existirem provas, coligidas pela Comissão e baseadas na experiência adquirida aquando de introduções anteriores na Comunidade de tais materiais com a mesma origem, corroboradas por todos os Estados-Membros interessados, e após consulta no seio do Comité a que se refere o artigo 18.o, de que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos da remessa ou do lote cumprem as exigências da presente directiva e desde que sejam respeitadas as condições específicas enunciadas em disposições de execução aprovadas para o efeito nos termos da alínea c) do n.o 5.
3. O 'certificado fitossanitário' ou o 'certificado fitossanitário de reexportação' oficial a que se refere a alínea ii) do n.o 1 do artigo 13.o deve ter sido emitido, pelo menos, numa das línguas oficiais da Comunidade e segundo as disposições legislativas ou regulamentares do país terceiro de exportação ou reexportação, adoptadas no respeito das disposições da CFI, quer se trate ou não de partes contratantes. O referido certificado deve ser dirigido às 'organizações de protecção dos vegetais dos Estados-Membros da Comunidade Europeia' a que se refere o último período do primeiro parágrafo do n.o 4 do artigo 1.o
O certificado não deve ser preenchido mais de 14 dias antes da data em que os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos a que se refere saírem do país terceiro em que é emitido.
O certificado deve conter as informações previstas nos modelos definidos no anexo da CFI, independentemente da forma de apresentação.
O modelo deve ser um dos determinados pela Comissão nos termos do n.o 4. O certificado é emitido pelos serviços autorizados para esse fim com base nas disposições legislativas ou regulamentares do país terceiro em questão comunicadas, nos termos da CFI, ao Director-Geral da FAO ou, no caso de países terceiros que não sejam partes na CFI, à Comissão, que deve informar os Estados-Membros das comunicações recebidas.
4. a) Os modelos aceites especificados nas diferentes versões do anexo da CFI devem ser determinados de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o Também podem ser, de acordo com o mesmo procedimento, definidas especificações diferentes para os 'certificados fitossanitários' e para os 'certificados fitossanitários de reexportação', no caso de países terceiros que não sejam partes na CFI;
b) Sem prejuízo do n.o 4 do artigo 15.o, no caso dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na secção I da parte A, ou na parte B do anexo IV, os certificados devem sempre que necessário, especificar na rubrica 'Declaração Adicional', quais as exigências que foram cumpridas de entre as exigências particulares indicadas como alternativas na posição correspondente das diferentes partes do anexo IV. Esta especificação deve ser dada mediante referência à posição relevante no anexo IV;
c) Em relação aos vegetais, produtos vegetais e outros materiais a que sejam aplicáveis os requisitos especiais da parte A ou da parte B do anexo IV, o 'certificado fitossanitário' oficial referido na alínea ii) do n.o 1 do artigo 13.o deve ser emitido no país terceiro de que são originários os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos ('país de origem');
d) Contudo, se os requisitos especiais pertinentes também puderem ser cumpridos noutros locais que não o de origem, ou quando não se apliquem requisitos especiais, o 'certificado fitossanitário' pode ser emitido no país terceiro de que provêm os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos ('país expedidor').
5. De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser adoptadas disposições de execução relativas:
a) À definição dos procedimentos de realização dos controlos fitossanitários referidos na subalínea iii) da alínea b) do n.o 1, incluindo o número e o tamanho mínimos das amostras;
b) Ao estabelecimento da lista dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos que devem ser submetidos a controlos fitossanitários com frequência reduzida nos termos do segundo travessão do primeiro parágrafo do n.o 2;
c) À definição das condições específicas relativas às provas referidas no segundo parágrafo do n.o 2, assim como dos critérios para o tipo e nível de redução dos controlos fitossanitários.
A Comissão pode incluir orientações em relação ao n.o 2 nas recomendações referidas no n.o 6 do artigo 21.o
Artigo 13.oB
1. Os Estados-Membros devem garantir que as remessas ou os lotes provenientes de países terceiros que, de acordo com a respectiva declaração no âmbito das formalidades aduaneiras, não sejam constituídos por vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte B do anexo V, ou não os contenham, sejam também submetidos a uma inspecção pelos organismos oficiais responsáveis sempre que haja sérios motivos para crer que esses vegetais, produtos vegetais ou outros objectos estejam presentes nas referidas remessas ou lotes.
Os Estados-Membros devem garantir que a estância aduaneira informe imediatamente o organismo oficial do seu Estado-Membro, no âmbito da cooperação referida no n.o 4 do artigo 13.oC, se o controlo aduaneiro revelar que as remessas ou os lotes provenientes de países terceiros são constituídos por vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte B do anexo V, ou os contêm.
Se, concluída a inspecção pelos organismos oficiais responsáveis, persistirem dúvidas quanto à identificação do produto de base, nomeadamente no que se refere ao género, à espécie ou à origem dos vegetais ou produtos vegetais, considera-se que a remessa contém vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte B do anexo V.
2. Desde que não haja riscos de propagação de organismos prejudiciais na Comunidade:
a) O n.o 1 do artigo 13.o não é aplicável à entrada, na Comunidade, de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos que sejam transportados de um ponto para outro da Comunidade, passando pelo território de um país terceiro sem alteração do seu estatuto aduaneiro (trânsito interno);
b) O n.o 1 do artigo 13.o e o n.o 1 do artigo 4.o não são aplicáveis à entrada, na Comunidade, de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos que sejam transportados de um ponto para outro no interior de um ou dois países terceiros, passando pelo território da Comunidade ao abrigo de procedimentos aduaneiros adequados sem alteração do seu estatuto aduaneiro.
3. Sem prejuízo do disposto no artigo 4.o em relação ao anexo III, e desde que não haja riscos de propagação de organismos prejudiciais na Comunidade, não é necessário aplicar o n.o 1 do artigo 13.o à entrada, na Comunidade, de pequenas quantidades de vegetais ou produtos vegetais, géneros alimentícios ou alimentos para animais, na medida em que estejam relacionados com vegetais ou produtos vegetais, quando destinados a serem utilizados pelo proprietário ou destinatário para fins não industriais e não comerciais ou para consumo durante o transporte.
De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser adoptadas normas de execução que especifiquem as condições de implementação da presente disposição, nomeadamente a definição de 'pequenas quantidades'.
4. Em condições específicas, o n.o 1 do artigo 13.o não é aplicável à entrada, na Comunidade, de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos para fins experimentais ou científicos e para trabalhos de selecção de variedades. As condições específicas são determinadas de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o
5. Desde que não haja riscos de propagação de organismos prejudiciais na Comunidade, qualquer Estado-Membro pode adoptar uma derrogação que disponha que o n.o 1 do artigo 13.o não é aplicável, em casos específicos, a vegetais, produtos vegetais ou outros objectos cultivados, produzidos ou utilizados na sua zona fronteiriça imediatamente contígua a um país terceiro e introduzidos nesse Estado-Membro para nele serem transformados em instalações próximas, na zona fronteiriça do seu território.
Ao conceder essa derrogação, o Estado-Membro em questão deve indicar as instalações e o nome do transformador. Essas informações, que devem ser actualizadas regularmente, devem ser postas à disposição da Comissão.
Os vegetais, produtos vegetais ou outros objectos sujeitos a uma derrogação ao abrigo do primeiro parágrafo devem ser acompanhados de documentos comprovativos do local do país terceiro de onde são originários.
6. No âmbito de convénios técnicos celebrados entre a Comissão e os organismos competentes de determinados países terceiros e aprovados de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, pode determinar-se que as actividades referidas na alínea i) do n.o 1 do artigo 13.o possam igualmente ser efectuadas sob a autoridade da Comissão, e segundo as disposições adequadas do artigo 21.o, no país terceiro expedidor, em cooperação com o organismo oficial de protecção dos vegetais desse país.
Artigo 13.oC
1. a) As formalidades especificadas no n.o 1 do artigo 13.oA, as inspecções previstas no n.o 1 do artigo 13.oB e os controlos da observância do disposto no artigo 4.o relativamente ao anexo III são, conforme especificado no n.o 2, efectuados em ligação com as formalidades exigidas para a submissão a um regime aduaneiro nos termos dos n.os 1 ou 4 do artigo 13.o
Essas formalidades devem ser cumpridas nos termos da Convenção Internacional sobre a Harmonização dos Controlos de Mercadorias nas Fronteiras, nomeadamente do seu anexo 4, aprovada pelo Regulamento (CEE) n.o 1262/84 do Conselho(8).
b) Os Estados-Membros devem prever que os importadores, sejam ou não produtores de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte B do anexo V estejam inscritos num registo oficial de um Estado-Membro sob um número de registo oficial. O disposto no terceiro e quarto parágrafos do n.o 5 do artigo 6.o é, por conseguinte, aplicável aos referidos importadores.
c) Os Estados-Membros devem igualmente prever que:
i) os importadores, ou os seus despachantes, de remessas constituídas por, ou que contenham, vegetais, produtos vegetais ou outros objectos enumerados na parte B do anexo V, devam referir tal facto pelo menos num dos documentos exigidos para a submissão a um regime aduaneiro nos termos dos n.os 1 ou 4 do artigo 13.o, através das seguintes informações:
- referência ao tipo de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos, utilizando o código da Pauta Integrada das Comunidades Europeias (TARIC),
- declaração nos seguintes moldes: 'Esta remessa contém produtos importantes em termos fitossanitários', ou qualquer outra marca alternativa equivalente, acordada entre a estância aduaneira de entrada e o organismo oficial do ponto de entrada,
- número ou números de referência do ou dos documentos fitossanitários exigidos,
- número de registo oficial do importador, conforme referido supra, na alínea b);
ii) as autoridades aeroportuárias ou portuárias, ou ainda os importadores ou os operadores, conforme tiverem acordado entre si, avisem com antecedência a estância aduaneira de entrada e o organismo oficial do ponto de entrada da chegada iminente de tais remessas, logo que dela tiverem conhecimento.
Os Estados-Membros podem aplicar a presente disposição, mutatis mutandis, ao transporte terrestre, especialmente nos casos em que a chegada esteja prevista fora das horas de expediente do organismo oficial responsável ou de outro organismo competente na acepção do n.o 2.
2. a) Os 'controlos documentais', assim como as inspecções previstas no n.o 1 do artigo 13.oB e os controlos da observância do disposto no artigo 4.o em relação ao anexo III, devem ser efectuados pelo organismo oficial do ponto de entrada ou, de comum acordo com o organismo oficial responsável e as autoridades aduaneiras do referido Estado-Membro, pela estância aduaneira de entrada;
b) Sem prejuízo do disposto infra, nas alíneas c) e d), os 'controlos de identidade' e os 'controlos fitossanitários' devem ser efectuados pelo organismo oficial do ponto de entrada em ligação com as formalidades aduaneiras exigidas para a submissão a um regime aduaneiro nos termos dos n.os 1 ou 4 do artigo 13.o, nas mesmas instalações que estas últimas ou nas instalações do organismo oficial do ponto de entrada ou em qualquer outro local próximo e designado ou aprovado pelas autoridades aduaneiras e pelo organismo oficial responsável, que não seja o local de destino a que se refere a alínea d);
c) Todavia, em caso de trânsito de bens não comunitários, o organismo oficial do ponto de entrada pode decidir, de comum acordo com o ou os organismos oficiais de destino, que os 'controlos de identidade' ou os 'controlos fitossanitários' sejam total ou parcialmente efectuados pelo organismo oficial de destino, nas suas instalações ou em qualquer outro local próximo e designado ou aprovado pelas autoridades aduaneiras e pelo organismo oficial responsável, que não seja o local de destino a que se refere a alínea d). Na falta de acordo, a totalidade do 'controlo de identidade' ou do 'controlo fitossanitário' deve ser efectuada pelo organismo oficial do ponto de entrada num dos locais referidos supra, na alínea b);
d) De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser determinados os casos ou circunstâncias em que os 'controlos de identidade' e os 'controlos fitossanitários' podem ser efectuados no local de destino, por exemplo, numa instalação de produção aprovada pelo organismo oficial e pelas autoridades aduaneiras responsáveis pela zona onde está situado o local de destino, em vez dos locais referidos anteriormente, desde que existam garantias específicas e documentos relativos ao transporte de vegetais, produtos vegetais ou outros objectos;
e) De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, devem ser adoptadas disposições de execução em relação:
- às condições mínimas obrigatórias para a realização dos 'controlos fitossanitários' referidos supra, nas alíneas b), c) e d),
- às garantias específicas e aos documentos relativos ao transporte dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos para os locais referidos supra, nas alíneas c) e d), a fim de assegurar que não há qualquer risco de propagação de organismos prejudiciais durante o transporte,
- juntamente com a determinação dos casos referidos supra, na alínea d), às garantias específicas e condições mínimas relativas à adequação do local de destino em termos de armazenagem e às condições desta;
f) Em todos os casos, os 'controlos fitossanitários' são considerados parte integrante das formalidades referidas no n.o 1 do artigo 13.o
3. Os Estados-Membros devem determinar que o original ou a forma electrónica dos certificados ou dos documentos alternativos que não sejam marcas a que se refere a alínea ii) do n.o 1 do artigo 13.o, apresentados ao organismo oficial responsável para 'controlo documental' nos termos da subalínea i) da alínea b) do n.o 1 do artigo 13.oA, após inspecção, seja objecto de um visto daquele organismo, acompanhado da sua designação e da data de apresentação do documento.
De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, pode ser criado um sistema normalizado para garantir que as informações constantes do certificado, no que se refere aos vegetais para plantação, sejam enviadas ao organismo oficial de cada Estado-Membro ou zona a que se destinam ou onde serão plantados os vegetais da remessa.
4. Os Estados-Membros devem transmitir por escrito, à Comissão e aos outros Estados-Membros, a lista dos locais designados como pontos de entrada. Todas as alterações a essa lista devem também ser transmitidas por escrito.
Os Estados-Membros devem elaborar uma lista de locais a que se referem as alíneas b) e c) do n.o 2 e dos locais de destino assinalados na alínea d) do n.o 2 sob a sua responsabilidade. Essas listas devem ser postas à disposição da Comissão.
Os organismos oficiais do ponto de entrada e os organismos oficiais de destino que efectuem controlos de identidade ou fitossanitários devem satisfazer determinadas condições mínimas em matéria de infra-estruturas, pessoal e equipamento.
De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, estas condições mínimas devem ser determinadas por disposições de execução.
De acordo com o mesmo procedimento, devem ser estabelecidas normas de execução relativas:
a) Ao tipo de documentos exigidos para a submissão a um regime aduaneiro, de que constarão as informações especificadas na subalínea i) da alínea c) do n.o 1;
b) À cooperação entre:
i) o organismo oficial do ponto de entrada e o organismo oficial de destino,
ii) o organismo oficial do ponto de entrada e a estância aduaneira de entrada,
iii) o organismo oficial de destino e a estância aduaneira de destino, e
iv) o organismo oficial do ponto de entrada e a estância aduaneira de destino.
Essas normas devem incluir os modelos dos documentos a utilizar no âmbito da mesma cooperação, os meios de transmissão desses documentos, os procedimentos de troca de informações entre os organismos e serviços oficiais acima referidos, bem como as medidas a tomar para preservar a identidade dos lotes e remessas e para prevenir o risco de propagação de organismos prejudiciais, nomeadamente durante o transporte, até ao cumprimento das formalidades aduaneiras exigidas.
5. Deve ser concedida aos Estados-Membros uma contribuição financeira da Comunidade, a fim de reforçar as infra-estruturas de inspecção, na medida em que estejam relacionadas com os controlos fitossanitários efectuados nos termos das alíneas b) ou c) do n.o 2.
Esta contribuição destina-se à melhoria do equipamento e das instalações necessários nos postos de inspecção, exceptuando nos postos do local de destino, para as actividades de inspecção e análise e, se for caso disso, para as medidas previstas no n.o 7, para além do nível já alcançado através do cumprimento das condições mínimas estabelecidas nas disposições de execução previstas na alínea e) do n.o 2.
Para o efeito, a Comissão deve propor a inscrição das dotações adequadas no Orçamento Geral da União Europeia.
Dentro dos limites impostos pelas dotações disponíveis para o efeito, a contribuição da Comunidade deve cobrir até 50 % das despesas directamente relacionadas com a melhoria do equipamento e das instalações.
As normas de execução relativas à contribuição financeira da Comunidade devem ser estabelecidas através de um regulamento de execução aprovado de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o
A atribuição da contribuição financeira da Comunidade e o respectivo montante devem ser decididos de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, atendendo às informações e aos documentos fornecidos pelo Estado-Membro em causa e, se for caso disso, aos resultados das investigações efectuadas sob a autoridade da Comissão pelos peritos referidos no artigo 21.o, e ainda em função das dotações disponíveis para o efeito.
6. O disposto nos n.os 1 e 3 do artigo 10.o é aplicável mutatis mutandis aos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos referidos no artigo 13.o, na medida em que constem da parte A do anexo V e sempre que as formalidades a que se refere o n.o 1 do artigo 13.o demonstrem que estão preenchidas as condições nele previstas.
7. Se as formalidades a que se refere o n.o 1 do artigo 13.o não permitirem concluir que se encontram preenchidas as condições nele previstas, serão imediatamente tomadas uma ou várias das seguintes medidas oficiais:
a) Recusa de entrada na Comunidade da totalidade ou parte da remessa;
b) Envio, sob supervisão oficial, segundo as formalidades aduaneiras adequadas, durante o seu transporte dentro da Comunidade, para um destino fora da Comunidade;
c) Retirada dos produtos infectados/infestados da remessa;
d) Destruição;
e) Imposição de quarentena até serem conhecidos os resultados dos exames ou testes oficiais;
f) Excepcionalmente e apenas em circunstâncias específicas, tratamento adequado se o organismo oficial responsável do Estado-Membro considerar que, em consequência do tratamento, as condições passarão a estar preenchidas e será evitado o risco de propagação de organismos prejudiciais; a medida de tratamento adequado pode também ser tomada relativamente a organismos prejudiciais não enumerados no anexo I nem no anexo II.
O segundo parágrafo do n.o 3 do artigo 11.o é aplicável mutatis mutandis.
Em caso de recusa, na acepção da alínea a), ou de envio para um destino fora da Comunidade, na acepção da alínea b), ou de retirada, na acepção da alínea c), os Estados-Membros devem determinar o cancelamento, pelo organismo oficial responsável, dos certificados fitossanitários ou dos certificados fitossanitários de reexportação e de quaisquer outros documentos apresentados aquando do pedido de introdução dos vegetais, produtos vegetais ou outros objectos no seu território. Se forem cancelados, os certificados ou documentos em causa devem ostentar na frente e em lugar de destaque um carimbo triangular vermelho, com a menção 'certificado cancelado' ou 'documento cancelado' do referido organismo responsável, juntamente com a sua designação e a data da recusa, do início do envio para um destino fora da Comunidade, ou da retirada. A menção deve ser escrita em maiúsculas em, pelo menos, uma das línguas oficiais da Comunidade.
8. Sem prejuízo das notificações e informações exigidas nos termos do artigo 16.o, os Estados-Membros devem garantir que os organismos oficiais responsáveis informem a organização de protecção dos vegetais do país terceiro de origem ou do país terceiro expedidor e a Comissão de todos os casos em que vegetais, produtos vegetais ou outros objectos provenientes do país terceiro em causa tenham sido interceptados por não satisfazerem as exigências fitossanitárias, bem como os motivos da intercepção, sem prejuízo das medidas que o Estado-Membro possa tomar, ou tenha tomado, em relação à remessa interceptada. A informação é comunicada o mais rapidamente possível, de modo a que as organizações de protecção dos vegetais envolvidas e, se for caso disso, também a Comissão, possam analisar a situação tendo em vista, nomeadamente, a adopção das medidas necessárias para evitar que casos análogos se reproduzam. Pode ser criado um sistema de informação normalizado de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o
Artigo 13.oD
1. Os Estados-Membros devem garantir a cobrança de taxas ('taxa fitossanitária') para cobrir os custos dos controlos documentais, dos controlos de identidade e dos controlos fitossanitários previstos no n.o 1 do artigo 13.oA e efectuados nos termos do artigo 13.o O nível da taxa deve reflectir:
a) Os vencimentos, incluindo a segurança social, dos inspectores que intervêm nos controlos acima referidos;
b) Os escritórios e outras instalações, bem como os instrumentos e equipamento necessários aos referidos inspectores;
c) A amostragem para inspecção visual ou para análise laboratorial;
d) A análise laboratorial;
e) As actividades administrativas (incluindo as despesas de funcionamento) necessárias para a realização eficaz dos controlos em questão, que podem incluir os custos de formação prévia e em serviço dos inspectores.
2. Os Estados-Membros podem fixar o nível da taxa fitossanitária com base num cálculo pormenorizado dos custos efectuado nos termos do n.o 1 ou aplicar a taxa uniforme especificada no anexo VIII-A.
Quando, nos termos do n.o 2 do artigo 13.oA e em relação a um determinado grupo de plantas, produtos vegetais e outros objectos originários de países terceiros sujeitos a controlo fitossanitário, os controlos de identidade e os controlos fitossanitários estiverem a ser efectuados com uma frequência reduzida, os Estados-Membros devem cobrar uma taxa fitossanitária proporcionalmente reduzida sobre todas as remessas e lotes do grupo, sujeitos ou não a inspecção.
De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser adoptadas medidas de execução para especificar o nível desta taxa fitossanitária reduzida.
3. Sempre que um Estado-Membro fixe a taxa fitossanitária com base nos custos incorridos pelo organismo oficial responsável, enviará à Comissão um relatório especificando o método de cálculo da taxa atendendo aos elementos enumerados no n.o 1.
Qualquer taxa imposta nos termos do primeiro parágrafo não pode ser superior ao custo real do serviço suportado pelo organismo oficial responsável do Estado-Membro.
4. Não é autorizado qualquer reembolso directo ou indirecto das taxas previstas na presente directiva. No entanto, a eventual aplicação por um Estado-Membro da taxa uniforme especificada no anexo VIII-A não pode ser considerada como reembolso indirecto.
5. A taxa uniforme especificada no anexo VIII-A aplica-se sem prejuízo de suplementos destinados a cobrir os custos adicionais de actividades especiais ligadas aos controlos, como viagens excepcionais dos inspectores ou períodos de espera devidos a atrasos na chegada de remessas, controlos efectuados fora das horas de expediente, controlos e análises laboratoriais necessários para além dos previstos no artigo 13.o para confirmação das conclusões dos controlos, medidas fitossanitárias especiais exigidas ao abrigo de actos comunitários baseados nos artigos 15.o e 16.o, medidas tomadas por força do n.o 7 do artigo 13.oC, ou ainda tradução de documentos exigidos.
6. Os Estados-Membros designam as autoridades habilitadas a cobrar a taxa fitossanitária. O pagamento da taxa incumbe ao importador ou ao seu despachante.
7. A taxa fitossanitária substitui todos os outros encargos ou taxas cobrados nos Estados-Membros a nível nacional, regional ou local para a realização e atestação dos controlos referidos no n.o 1.
Artigo 13.oE
O formato dos 'certificados fitossanitários' e dos 'certificados fitossanitários de reexportação' emitidos pelos Estados-Membros ao abrigo da CFI deve respeitar o modelo normalizado constante do anexo VII.".
9. No artigo 14.o, o segundo parágrafo é alterado do seguinte modo:
a) A referência ao "artigo 17.o" é substituída pela referência ao "n.o 2 do artigo 18.o";
b) Na alínea c), a expressão "de acordo com o Estado-Membro em causa" é substituída por "em consulta com o Estado-Membro em causa";
c) A alínea d) passa a ter a seguinte redacção:
"d) Qualquer alteração dos anexos exigida pela evolução dos conhecimentos científicos ou técnicos ou justificada do ponto de vista técnico, adequada ao risco fitossanitário incorrido;";
d) É aditada a seguinte alínea e):
"e) Qualquer alteração ao anexo VIII-A.".
10. O artigo 15.o é alterado do seguinte modo:
a) No n.o 1, o proémio e os dois primeiros travessões do primeiro parágrafo passam a ter a seguinte redacção:
"1. De acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o, podem ser previstas derrogações:
- dos n.os 1 e 2 do artigo 4.o, em relação às partes A e B do anexo III, sem prejuízo do disposto no n.o 5 do mesmo artigo, bem como dos n.os 1 e 2 do artigo 5.o e do terceiro travessão da alínea i) do n.o 1 do artigo 13.o relativamente às exigências referidas na secção I da parte A, e na parte B do anexo IV,
- da alínea ii) do n.o 1 do artigo 13.o, para as madeiras, se forem fornecidas garantias equivalentes através de outra documentação ou marcação.";
b) Os n.os 2 e 3 são substituídos pelos n.os 2, 3 e 4 seguintes:
"2. De acordo com o procedimento previsto no primeiro parágrafo do n.o 1, as medidas fitossanitárias adoptadas por um país terceiro em relação às exportações para a Comunidade são reconhecidas como equivalentes às previstas na presente directiva, em especial as especificadas no anexo IV, se esse país terceiro demonstrar objectivamente à Comunidade que as respectivas medidas garantem o nível de protecção fitossanitária adequado para a Comunidade e se tal for confirmado pelas conclusões de averiguações para as quais tenha sido concedido aos peritos a que se refere o artigo 21.o um acesso razoável para efeitos de inspecção, análise ou outros procedimentos pertinentes, no país terceiro em causa.
A pedido de um país terceiro, a Comissão procederá a consultas a fim de celebrar acordos bilaterais ou multilaterais de reconhecimento da equivalência de medidas fitossanitárias específicas.
3. As decisões derrogatórias, nos termos do primeiro parágrafo do n.o 1, ou de reconhecimento de equivalência, nos termos do n.o 2, devem exigir que o cumprimento das condições estabelecidas nos referidos números tenha sido verificado oficialmente e por escrito pelo país de exportação em cada caso de utilização, e determinar o conteúdo da declaração oficial de confirmação do cumprimento.
4. As decisões referidas no n.o 3 devem especificar se os Estados-Membros devem informar os outros Estados-Membros e a Comissão de cada caso de utilização ou de grupos de casos de utilização, e de que forma a informação deve ser dada.".
11. O artigo 16.o é alterado do seguinte modo:
a) No n.o 1, no primeiro período do primeiro parágrafo, entre "imediatamente" e "a Comissão", são inseridos os termos "por escrito".
b) No n.o 2, no primeiro período do primeiro e do terceiro parágrafos, entre "imediatamente" e "a Comissão", são inseridos os termos "por escrito".
c) No n.o 3, no terceiro período, a seguir a "medidas necessárias" é inserido "baseadas numa análise do risco fitossanitário, ou numa análise preliminar do risco fitossanitário, para os casos referidos no n.o 2" e a referência ao "artigo 19.o" deve ser substituída pela referência ao "n.o 2 do artigo 18.o"
d) É aditado o seguinte n.o 5:
"5. Se não tiver sido informada das medidas tomadas nos termos dos n.os 1 ou 2 ou se considerar que estas não são adequadas, a Comissão pode, enquanto se aguarda a reunião do Comité Fitossanitário Permanente, tomar medidas de protecção provisórias baseadas numa análise preliminar do risco fitossanitário, para erradicar ou, se isso não for possível, impedir a propagação do organismo prejudicial em causa. Essas medidas devem ser submetidas ao Comité Fitossanitário Permanente o mais rapidamente possível com vista à sua confirmação, alteração ou supressão de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o".
12. É revogado o artigo 17.o
13. O artigo 18.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 18.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité Fitossanitário Permanente, instituído pela Decisão 76/894/CEE do Conselho(9), a seguir designado por 'comité'.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE.
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
3. O comité aprovará o seu regulamento interno.".
14. É revogado o artigo 19.o
15. O artigo 21.o é alterado do seguinte modo:
a) O n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
"3. Os controlos previstos no n.o 1 podem ser efectuados em relação às seguintes tarefas:
- verificar os exames referidos no artigo 6.o,
- efectuar os controlos oficiais nos termos do n.o 3 do artigo 12.o,
- verificar ou, no âmbito do disposto no quinto parágrafo do n.o 5, efectuar, em cooperação com os Estados-Membros, as inspecções nos termos do n.o 1 do artigo 13.o,
- exercer ou verificar as actividades especificadas nos acordos técnicos referidos no n.o 7 do artigo 13.o,
- proceder aos inquéritos e investigações referidos nos n.os 1 e 2 do artigo 15.o e no n.o 3 do artigo 16.o,
- verificar as actividades exigidas no âmbito das disposições que definem as condições em que podem ser introduzidos ou circular na Comunidade, ou em certas zonas protegidas desta, determinados organismos prejudiciais, vegetais, produtos vegetais ou outros materiais, para fins experimentais ou científicos ou para trabalhos de selecção de variedades referidos no n.o 9 do artigo 3.o, no n.o 5 do artigo 4.o, no n.o 5 do artigo 5.o e no n.o 4 do artigo 13.oB,
- verificar as actividades exigidas no âmbito de autorizações concedidas nos termos do artigo 15.o, de medidas tomadas pelos Estados-Membros nos termos dos n.os 1 ou 2 do artigo 16.o ou de medidas adoptadas nos termos dos n.os 3 ou 5 do artigo 16.o,
- assistir a Comissão nas tarefas referidas no n.o 6,
- assegurar qualquer outra missão que possa ser confiada aos peritos nas normas de execução referidas no n.o 7.";
b) No n.o 5, é aditado o seguinte período no fim do segundo parágrafo:"A presente disposição não é aplicável às despesas decorrentes dos seguintes pedidos apresentados por ocasião da participação dos referidos peritos nas inspecções à importação efectuadas pelo Estado-Membro: análise laboratorial e amostragem para inspecção visual ou para análise laboratorial e já cobertas pelas taxas referidas no artigo 13.oD.".
16. No artigo 24.o é aditado o seguinte parágrafo ao n.o 3:"Os montantes a reembolsar ao abrigo do n.o 3 são fixados de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o".
17. Nos artigos 25.o e 26.o, a referência ao "n.o 9 do artigo 13.o" é substituída pela referência ao "n.o 5 do artigo 13.oC.".
18. A parte B do anexo VII é alterada do seguinte modo:
a) O título passa a ter a seguinte redacção:
"B. Modelo de certificado fitossanitário de reexportação";
b) Na casa 2 do modelo de certificado, a expressão "CERTIFICADO FITOSSANITÁRIO PARA A REEXPEDIÇÃO" é substituída por "CERTIFICADO FITOSSANITÁRIO DE REEXPORTAÇÃO".
19. A seguir ao anexo VIII é inserido o seguinte anexo VIII-A:
"ANEXO VIII-A
A taxa uniforme referida no n.o 2 do artigo 13.oD é fixada nos seguintes níveis:
POSIÇÃO NUMA TABELA
Quando uma remessa não seja exclusivamente constituída por produtos correspondentes à descrição constante do travessão pertinente, as partes da remessa constituídas por produtos correspondentes à descrição constante do travessão pertinente (lote ou lotes) serão tratadas como uma remessa distinta.".
20. Em todas as disposições não alteradas supra, nos pontos 1 a 18, a referência ao "procedimento previsto no artigo 17.o" ou ao "procedimento previsto no artigo 18.o" é substituída pela referência ao "procedimento previsto no n.o 2 do artigo 18.o".
Artigo 2.o
Os Estados-Membros devem aprovar e publicar, antes de 1 de Janeiro de 2005, as disposições necessárias para dar cumprimento à presente directiva e informar imediatamente a Comissão desse facto.
Os Estados-Membros devem aplicar essas disposições a partir de 1 de Janeiro de 2005.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser dela acompanhadas aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão aprovadas pelos Estados-Membros.
Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que aprovarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 3.o
A presente directiva entra em vigor na data da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 4.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 28 de Novembro de 2002.