31979L1072
L 331/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ОСМА ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 6 декември 1979 година
за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката
(79/1072/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност,
като взе предвид Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот - обща система за данък добавена стойност (единна основа за оценка) (1), и по-специално член 17, параграф 4 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (4),
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО Съветът следва да приеме правила на Общността за установяване на нормативния режим по възстановяване на данък добавена стойност, посочен в параграф 3 от посочения член, на данъчно облагани лица, които не са установени на територията на страната,
като има предвид, че е необходим правилник за гарантиране на исковете на лица, установени извън територията на една държава-членка, за данъци, които са им начислени при доставка на стоки или услуги в друга държава-членка, или които са платени за внесени стоки в тази държава-членка, като по този начин се избегне двойното данъчно облагане,
като има предвид, че съществуват несъответствия и различия в действащите споразумения между държавите-членки, които водят в някои случаи до отклоняване на търговски потоци и нарушаване правилата на свободната конкуренция, и следователно следва да се отстранят,
като има предвид, че въвеждането на правилник на Общността в тази насока ще доведе до постепенен напредък към ефективна либерализация на движението на хора, стоки и услуги, като по този начин се подпомогне процесът на икономическа интеграция,
като има предвид, че правилникът не може да води до различно третиране на данъчните лица според държавата-членка, на чиято територия са установени,
като има предвид, че някои форми на укриване или избягване на данъци следва да бъдат предотвратени,
като има предвид, че съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО държавите-членки могат да откажат възстановяването или да наложат допълнителни условия в случаите на данъчно облагани лица, които не са установени в митническата територия на Общността; като има предвид, че следва да се предприемат стъпки, които да не допускат такива данъчно облагаеми лица да се ползват от условия, по-благоприятни от тези, предвидени за данъчно облагаемите лица в Общността,
като има предвид, че първоначално могат да се приемат само режимите на Общността, предвидени в настоящата директива; като има предвид, че тези режими предвиждат, в частност, оповестяване на решенията във връзка с възстановяването да става в рамките на шест месеца от датата на подаване на заявление за възстановяване; като има предвид, че възстановяването следва да се извърши в същия срок; като има предвид, че с оглед даване на възможност на Италианската република да реорганизира сегашната си действаща система и да въведе системата на Общността, като в срок една година след крайната дата, определена за прилагане на тези режими, цитираната държава-членка получава право да известява за решенията на компетентните ѝ органи по заявления, подадени от данъчно облагаеми лица, които не са установени на нейна територия, и да направи съответното възстановяване в срок от девет месеца,
като има предвид, че е необходимо да се приемат нови договорености от Съвета, за да се допълни системата на Общността; като има предвид, че до влизане на тези договорености в сила държавите-членки възстановяват данъка върху стоки и услуги, които не са включени в настоящата директива, в съответствие с договореностите, които приемат съгласно член 17, параграф 4 от Директива 77/388/ЕИО,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
За целите на настоящата директива „данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната“ означава лице, посочено в член 4, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО, което по време на периода, посочен в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение, не е разполагало в тази страна нито със седалище за икономическа дейност, нито с регистрирана фирма, която да извършва стопански сделки, нито, когато не съществува такова установено седалище или фирма, с жилище или постоянен адрес и което през същият срок не е предоставяло в тази страна стоки или услуги, с изключение на:
a)
транспортни услуги и спомагателните им услуги, освободени по реда на член 14, параграф 1, i), член 15 или член 16, параграф 1, букви Б, В и Г от Директива 77/388/ЕИО;
б)
услуги, предоставени по ред, според който данъкът се заплаща само от лицето, което ги е получило, съгласно член 21, параграф 1, буква б) от Директива 77/388/ЕИО.
Член 2
Всяка държава-членка възстановява на всяко данъчно облагаемо лице, което не е установено на територията на страната, но е установено в друга държава-членка, и при условията, определени в настоящата директива, сумата на данък добавена стойност, начислена му с оглед услуги или движимо имущество, предоставени му от други данъчно облагаеми лица на територията на страната или наложен му във връзка с внос на стоки в тази страна, и доколкото тези стоки или услуги се използват за целите на сделки, посочени в член 17, параграф 3, букви a) и б) от Директива 77/388/ЕИО, и разпоредбите за услуги, посочени в член 1, буква б).
Член 3
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, следва да:
a)
представи на компетентните органи, упоменати в член 9, първи параграф, заявление съгласно образеца, съдържащ се в приложение А, като приложи оригиналите на фактурите или вносните документи. Държавите-членки предоставят на заявителя пояснителни бележки, като съдържанието им като минимум отговаря на информацията, посочена в приложение В;
б)
представи доказателство във формата на удостоверение, издадено от официалните органи на държавата, където е установено, което да удостоверява, че е данъчно облагаемо лице в съответната държава за целите на данък добавена стойност. Когато компетентните органи, посочени в член 9, разполагат вече с такова доказателство, данъчно облагаемото лице не е длъжно да представя нови доказателства в срок една година от датата на издаване на първото удостоверение от официалните органи на държавата, където е установено. Държавите-членки не издават удостоверения на данъчно облагаеми лица, ползващи право на освобождаване от данъка по реда на член 24, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО;
в)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение;
г)
предприеме допълнително изплащане на сума, събрана погрешно.
Член 4
За да получи право на възстановяване на сумите по данък добавена стойност, данъчно облагаемо лице, отговарящо на условията по член 2, което не предлага стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви a) и б), следва да:
a)
отговаря на изискванията, установени в член 3, букви a), б) и г);
б)
удостовери с писмена декларация, че не е предоставяло стоки или услуги на територията на страната, различни от услугите, посочени в член 1, букви а) и б), за периода, упоменат в член 7, параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение.
Член 5
За целите на настоящата директива стоки и услуги, за които може да се възстановява данък добавена стойност, следва да отговарят на условията, определени в член 17 от Директива 77/388/ЕИО, такива каквито се прилагат в държавата-членка на възстановяването.
Настоящата директива не се прилага за доставки на стоки, които може да са или са освободени по реда на член 15, точка 2 от Директива 77/388/ЕИО.
Член 6
Държавите-членки не могат да налагат на данъчно облагаемите лица, посочени в член 2, каквото и да е допълнително задължение освен посочените в членове 3 и 4, с изключение на задължение да предоставят при определени случаи необходимата информация, за да определят доколко е обосновано заявлението за възстановяване на данък добавена стойност.
Член 7
1. Предвиденото по реда на членове 3 и 4 заявление за възстановяване на данък добавена стойност се отнася до фактурирани покупки на стоки или услуги или за внос, направен за срок не по-кратък от три месеца и не по-дълъг от една календарна година. Заявленията могат да се отнасят за период, по-кратък от три месеца, когато това е оставащата част от календарната година. Тези заявления могат да се отнасят за фактури или документи по внос, които не са включени в предходни заявления, но се отнасят до сделки, извършени през същата календарна година. Заявленията се подават до компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, до шест месеца след изтичане на календарната година, през която е наложен данъкът.
Когато заявлението се отнася за срок, по-кратък от календарна година, но не по-кратък от три месеца, сумата, по която се подава заявлението, не може да е по-малка от равностойността на 200 европейски разчетни единици в национална валута; когато заявлението се отнася за срок една година или за остатък от календарната година, сумата не може да е по-малка от равностойността на 25 европейски разчетни единици в национална валута.
2. Използваната европейска разчетна единица е определена във Финансовия регламент от 21 декември 1977 (5) според курса, определен ѝ от 1 януари на годината, през която е насрочен периодът за възстановяване, посочен в параграф 1, първа алинея, първо и второ изречение. Държавите-членки могат да закръглят до 10 % нагоре или надолу сумите, получени от преобразуването в национална валута.
3. Компетентните органи, посочени в член 9, първи параграф, подпечатват всяка една фактура и/или документ по внос, за да предотвратят използването им в последващо заявление, и ги връщат на заявителя в срок до един месец.
4. Решенията по подадени заявления за възстановяване се вземат в срок до шест месеца от датата, на която съответното заявление, придружено от всички изисквани по реда на настоящата директива документи за проверка основанието на заявлението, е подадено пред компетентните органи, упоменати в параграф 3. Възстановяването на средствата става преди изтичане на гореспоменатия период по желание от страна на заявителя съответно или в държавата-членка, която възстановява, или в тази, където е установен. В последния случай банковите такси по превода се заплащат от заявителя.
Основанията за отхвърляне на заявление се декларират. По реда, определен от компетентните органи във въпросната държавата-членка за искове по възстановяване на данъчни вземания на лица, установени в тази държава, отказът може да бъде обжалван пред съответните органи за целта.
5. При възстановяване на данъчни суми чрез измама или по някакъв друг незаконен начин компетентните органи, упоменати в параграф 3, пристъпват пряко към събиране на грешно изплатените суми и съответни наложени наказания, като спазват процедурата в съответната държава-членка, при това без да нарушават разпоредбите, отнасящи се до взаимопомощ при възстановяване на данък добавена стойност.
При подадени с измама заявления, които не подлежат на административни наказания съобразно националното законодателство, въпросната държава-членка може да откаже в рамките на срок от максимум две години от датата на подаване на въпросното заявление да възстановява суми на цитираното данъчно задължено лице. Когато се налага административно наказание глоба, но сумата по нея не е изплатена, въпросната държава-членка може да преустанови всякакво възстановяване на дължащото данъчно облагаемо лице, докато не изплати глобата си.
Член 8
За данъчно облагаеми лица, които не са установени на територията на Общността, държавите-членки могат да откажат възстановяване или да наложат специални условия.
Не се допуска възстановяване на данък добавена стойност при условия, по-благоприятни от тези, прилагани за данъчно облагаеми лица, установени в Общността.
Член 9
Държавите-членки известяват по надлежния ред до кои компетентни органи се подават заявленията, посочени в член 3, буква а) и член 4, буква а).
Удостоверенията, посочени в член 3, буква б) и в член 4, буква а), доказващи, че въпросното лице е данъчно облагаемо лице, спазват образеца, посочен в приложение Б.
Член 10
Не по-късно от 1 януари 1981 г. държавите-членки приемат разпоредбите, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Директивата се прилага само за заявления за възстановяване, отнасящи се до данък добавена стойност, начислен върху фактурирани покупки на стоки или услуги или внос, направен от тази дата.
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. От своя страна Комисията известява останалите държави-членки за приетото законодателство.
Член 11
Като дерогация от разпоредбите на член 7, параграф 4 Италианската република има право от 1 януари 1982 г. да удължи срока, посочен в настоящия параграф, от шест на девет месеца.
Член 12
В тригодишен срок след датата, посочена в член 10, и след проведени консултации с държавите-членки Комисията представя доклад пред Съвета по прилагане на настоящата директива, и по-специално на членове 3, 4 и 7 от нея.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 6 декември 1979 година.
OITAVA DIRECTIVA DO CONSELHO
de 6 de Dezembro de 1979
relativa à harmonização das legislações dos Estados-membros respeitantes aos impostos sobre o volume de negócios - Regras sobre o reembolso do imposto sobre o valor acrescentado aos sujeitos passivos não estabelecidos no território do país
( 79/1072/CEE )
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS ,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia ,
Tendo em conta a Sexta Directiva 77/388/CEE do Conselho , de 17 de Maio de 1977 , relativa à harmonização das legislações dos Estados-membros respeitantes aos impostos sobre o volume de negócios - sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado ; matéria colectável uniforme (1) e , nomeadamente , o n º 4 do artigo 17 º ,
Tendo em conta a proposta da Comissão (2) ,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (3) ,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (4) ,
Considerando que , nos termos do n º 4 do artigo 17 º da Directiva 77/388/CEE , o Conselho adoptará as regras comunitárias de execução em matéria de reembolso do imposto sobre o valor acrescentado , referido no n º 3 do mesmo artigo , a favor dos sujeitos passivos não estabelecidos no território do país ;
Considerando que é necessário evitar que um sujeito passivo estabelecido no território de um Estado-membro suporte definitivamente o imposto que lhe foi facturado noutro Estado-membro relativamente a entregas de bens ou a prestações de serviços , ou que foi pago em relação a importações nesse outro Estado-membro , ficando desse modo sujeito a dupla tributação ;
Considerando conveniente pôr termo às divergências entre as disposições actualmente em vigor nos Estados-membros e que estão por vezes na origem de desvios de tráfego e de distorções de concorrência ;
Considerando que uma regulamentação comunitária sobre a matéria constitui um progresso no sentido da liberalização efectiva da circulação das pessoas , dos bens e dos serviços , contribuindo desse modo para completar o processo de integração económica ;
Considerando que a referida regulamentação não deve ter como consequência a sujeição dos sujeitos passivos a um tratamento diferente , consoante o Estado-membro em que se encontrem estabelecidos ;
Considerando que convém evitar certas formas de fraude ou de evasão fiscal ;
Considerando que , nos termos do n º 4 do artigo 17 º da Directiva 77/388/CEE , os Estados-membros podem recusar o reembolso ou submetê-lo a condições adicionais , no que diz respeito aos sujeitos passivos não estabelecidos no território da Comunidade ; considerando que é desejável , no entanto , evitar que os referidos sujeitos passivos beneficiem de reembolsos em condições mais favoráveis do que as previstas em relação aos sujeitos passivos comunitários ;
Considerando que , numa primeira fase , convém apenas adoptar as regras comunitárias de execução contidas na presente directiva ; que essas regras prevêem , designadamente , que as decisões respeitantes a pedidos de reembolso devem ser notificadas no prazo de seis meses a contar da data da sua apresentação e que os reembolsos devem ser efectuados dentro do mesmo prazo ; que , durante o período de um ano a contar da última data prevista para a aplicação das referidas regras , convém autorizar a República Italiana a notificar as decisões a tomar pelos seus serviços competentes quanto aos pedidos apresentados por sujeitos passivos não estabelecidos no seu território e a efectuar os reembolsos respectivos no prazo de nove meses , de modo a permitir que este Estado-membro reorganize o sistema actualmente em prática , tendo em vista a aplicação do regime comunitário ;
Considerando que devem ser adoptadas pelo Conselho novas regras a fim de completar este regime comunitário , e que até à entrada em vigor destas últimas regras os Estados-membros reembolsarão o imposto que incide sobre as operações não incluídas na presente directiva , de acordo com as regras por eles adoptadas nos termos do n º 4 do artigo 17 º da Directiva 77/388/CEE ,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA :
Artigo 1 º
Para efeitos do disposto na presente directiva , entende-se por sujeito passivo não estabelecido no território do país o sujeito passivo referido no n º 1 do artigo 4 º da Directiva 77/388/CEE que , durante o período referido no n º 1 , primeiro parágrafo , primeira e segunda frases , do artigo 7 º , não tinha nesse país nem a sede da sua actividade económica nem um estabelecimento estável a partir do qual fossem efectuadas as operações , nem , na falta de sede ou de estabelecimento estável , o seu domicílio ou a sua residência habitual e que , durante esse mesmo período , não tenha efectuado qualquer entrega de bens ou prestações de serviços que se considere ter sido realizada nesse país , com excepção :
a ) Das prestações de serviços de transporte e das prestações acessórias dessas prestações isentas por força do n º 1 , alínea i ) , do artigo 14 º , do artigo 15 º ou do n º 1 , B ) , C ) e D ) , do artigo 16 º da Directiva 77/388/CEE ;
b ) Das prestações de serviços nos casos em que o imposto é devido unicamente pelo destinatário , nos termos do n º 1 , alínea b ) do artigo 21 º da Directiva 77/388/CEE .
Artigo 2 º
Cada um dos Estados-membros reembolsará o sujeito passivo não estabelecido no território do país , mas estabelecido noutro Estado-membro , nos termos a seguir indicados , do imposto sobre o valor acrescentado que tenha incidido sobre as prestações de serviços ou as entregas de bens móveis que lhe tenham sido efectuadas no território do país por outros sujeitos passivos , ou que tenha incidido sobre a importação de bens no país , desde que esses bens e serviços sejam utilizados para os fins das operações referidas no n º 3 , alíneas a ) e b ) , do artigo 17 º da Directiva 77/388/CEE ou das prestações de serviços referidas na alínea b ) do artigo 1 º .
Artigo 3 º
Para beneficiar do reembolso , o sujeito passivo referido no artigo 2 º que não tenha efectuado qualquer entrega de bens ou prestação de serviços que se considere ter sido realizada no território do país deve :
a ) Apresentar no serviço competente referido no primeiro parágrafo do artigo 9 º um requerimento em conformidade com o modelo constante do Anexo A , ao qual serão apensos os originais das facturas ou dos documentos de importação . Os Estados-membros porão à disposição dos requerentes uma nota explicativa que deve incluir sempre os elementos informativos mínimos referidos no Anexo C ;
b ) Justificar , mediante um certificado emitido pela administração do Estado onde se encontra estabelecido , a sua sujeição ao imposto sobre o valor acrescentado nesse Estado . Todavia , quando o serviço competente referido no primeiro parágrafo do artigo 9 º se encontre já de posse da referida justificação , o sujeito passivo não será obrigado a apresentar uma nova justificação durante o período de um ano a contar da data da emissão do primeiro certificado pela administração do Estado onde se encontra estabelecido . Os Estados-membros não emitirão certificados relativamente aos sujeitos passivos que beneficiem de isenção do imposto por força do n º 2 do artigo 24 º da Directiva 77/388/CEE ;
c ) Certificar , mediante declaração por escrito , que não efectuou qualquer entrega de bens ou prestação de serviços que se considere ter sido realizada no território do país durante o período referido no n º 1 , primeiro parágrafo , primeira e segunda frases , do artigo 7 º ;
d ) Comprometer-se a restituir toda e qualquer quantia recebida indevidamente .
Artigo 4 º
Para beneficiar do reembolso , o sujeito passivo referido no artigo 2 º que não tenha efectuado no território do país qualquer entrega de bens ou prestação de serviços que se considere ter sido realizada no território do país , diferente das prestação de serviços referidas nas alíneas a ) e b ) do artigo 1 º , deve :
a ) Cumprir as obrigações referidas nas alíneas a ) , b ) e d ) do artigo 3 º ;
b ) Certificar , mediante declaração por escrito , que não efectuou , durante o período referido no n º 1 , primeiro parágrafo , primeira e segunda frases , do artigo 7 º , qualquer entrega de bens ou prestação de serviços que se considere ter sido realizada no território do país , diferente das prestação de serviços referidas nas alíneas a ) e b ) do artigo 1 º .
Artigo 5 º
Para efeitos do disposto na presente directiva , o direito ao reembolso do imposto será determinado nos termos do artigo 17 º da Directiva 77/388/CEE , tal como é aplicado no Estado-membro que efectua o reembolso .
A presente directiva não se aplicará às entregas de bens isentas ou que possam ficar isentas por força do n º 2 do artigo 15 º da Directiva 77/388/CEE .
Artigo 6 º
Os Estados-membros não podem impor aos sujeitos passivos referidos no artigo 2 º , para além das obrigações previstas nos artigos 3 º e 4 º , qualquer outra obrigação que não seja a de prestarem , em casos especiais , as informações necessárias para apreciar o fundamento do pedido de reembolso .
Artigo 7 º
1 . O pedido de reembolso previsto nos artigos 3 º e 4 º deve referir-se à aquisição de bens ou de serviços facturados ou a importações efectuadas durante um período não inferior a três meses nem superior a um ano civil . Esse pedido pode , no entanto , referir-se a um período inferior a três meses quando tal período representar o remanescente de um ano civil . Os pedidos podem igualmente referir-se a facturas ou a documentos de importação que não tenham sido objecto de pedidos anteriores e que digam respeito a operações efectuadas durante o ano civil em causa . O pedido deve ser apresentado ao serviço competente referido no primeiro parágrafo do artigo 9 º o mais tardar no prazo de seis meses após o termo do ano civil durante o qual o imposto se tornou exigível .
No caso de o pedido se referir a um período inferior a um ano civil , mas igual ou superior a três meses , o montante a que diz respeito não deve ser inferior ao equivalente em moeda nacional a 200 unidades de conta europeias ; se o período em causa corresponder a um ano civil ou ao remanescente de um ano civil , o montante não deve ser inferior ao equivalente em moeda nacional a 25 unidades de conta europeias .
2 . A unidade de conta europeia utilizada é a definida pelo Regulamento Financeiro de 21 de Dezembro de 1977 (5) , determinada em 1 de Janeiro do ano a que se refere o período indicado no n º 1 , primeiro parágrafo , primeira e segunda frases . Os Estados-membros podem arredondar até 10 % , por excesso ou por defeito , os montantes resultantes desta conversão em moeda nacional .
3 . O serviço competente referido no primeiro parágrafo do artigo 9 º aporá um visto em cada factura ou documento de importação a fim de que estes não possam voltar a ser utilizados para efeitos de pedidos de reembolso , restituindo-os no prazo de um mês .
4 . As decisões respeitantes aos pedidos de reembolso devem ser notificadas no prazo de seis meses a contar da data em que os pedidos , acompanhados de todos os documentos exigidos pela presente directiva para a respectiva instrução , são apresentados no serviço competente referido no n º 3 . O reembolso deve ser efectuado antes do termo do prazo fixado , a pedido do requerente , quer no Estado-membro de reembolso quer no Estado em que o requerente se encontra estabelecido . Neste último caso , os encargos bancários do envio serão suportados pelo requerente .
As decisões de rejeição devem ser fundamentadas . Podem ser objecto de recurso junto das autoridades competentes do Estado-membro em causa , segundo os termos e nos prazos previstos para as reclamações relativas aos reembolsos solicitados pelos sujeitos passivos estabelecidos nesse Estado .
5 . No caso de o reembolso ter sido obtido de forma fraudulenta ou de qualquer outra forma irregular , o serviço competente referido no n º 3 procederá directamente à cobrança das importâncias indevidamente recebidas , bem como das eventuais multas , de acordo com o procedimento aplicável no Estado-membro em causa , sem prejuízo das disposições relativas à assistência mútua em matéria de cobrança do imposto sobre o valor acrescentado .
No caso de pedido de reembolso fraudulento que , nos termos da legislação nacional , não possa ser objecto de multa , o Estado-membro em causa pode recusar qualquer outro reembolso ao sujeito passivo em questão durante um período máximo de dois anos a contar da data da apresentação do requerimento fraudulento . No caso de pedido de reembolso fraudulento em que tenha sido imposta uma multa e esta não tenha sido paga , o Estado-membro em causa pode suspender qualquer outro reembolso ao sujeito passivo até ao pagamento da multa .
Artigo 8 º
No que diz respeito aos sujeitos passivos não estabelecidos no território da Comunidade , cada um dos Estados-membros pode excluí-los do reembolso ou subordinar o reembolso a condições especiais .
O reembolso não pode ser concedido em condições mais favoráveis do que as aplicáveis aos sujeitos passivos da Comunidade .
Artigo 9 º
Os Estados-membros darão a conhecer , pelos meios adequados , qual o serviço competente para receber os pedidos referidos na alínea a ) do artigo 3 º e na alínea a ) do artigo 4 º .
Os certificados referidos na alínea b ) do artigo 3 º e na alínea a ) do artigo 4 º respeitantes à qualidade do sujeito passivo , devem estar em conformidade com o modelo constante do Anexo B .
Artigo 10 º
Os Estados-membros porão em vigor as disposições necessárias para darem cumprimento à presente directiva o mais tardar em 1 de Janeiro de 1981 . A presente directiva diz respeito apenas aos pedidos de reembolso relativos ao imposto sobre o valor acrescentado que incide sobre as aquisições de bens ou prestações de serviços facturadas ou sobre as importações efectuadas a partir dessa data .
Os Estados-membros comprometem-se a comunicar à Comissão as disposições essenciais de direito nacional que venham a adoptar no domínio abrangido pela presente directiva . A Comissão informará desse facto os outros Estados-membros .
Artigo 11 º
Em derrogação do disposto no n º 4 do artigo 1 º , a República Italiana pode , até 1 de Janeiro de 1982 , alargar o prazo referido nesse número de seis para nove meses .
Artigo 12 º
Após consulta dos outros Estados-membros , a Comissão apresentará ao Conselho , no prazo de três anos a contar da data referida no artigo 10 º , um relatório sobre a aplicação da presente directiva , designadamente dos seus artigos 3 º , 4 º e 7 º .
Artigo 13 º
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva .
Feito em Bruxelas em 6 de Dezembro de 1979 .