РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юни 2009 година
относно схемата за консолидиране на задълженията в големи размери на земеделските кооперации и на земеделските стопанства, прилагана в област Lazio (Италия) на основание на Регионален закон № 52/1994 и рефинансирана по член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 година
(нотифицирано под номер C(2009) 4525)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2010/27/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, по-специално член 88, параграф 2, алинея първа,
като покани заинтересованите страни да представят становища съгласно посочения член,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 11 септември 2001 г., регистрирано на 13 септември 2001 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията текста на член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 г., който изменя член 2 от Регионален закон № 52 от 31 октомври 1994 г., съгласно член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(2)
С писмо от 19 април 2002 г., регистрирано на 22 април 2002 г. Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията допълнителната информация, поискана от италианските органи във връзка с посочените разпоредби с писмо от 9 ноември 2001 г.
(3)
След като проучиха тази информация, с писмо от 17 юни 2002 г. службите на Комисията поискаха от италианските органи да съобщят допълнителна информация в рамките на следващите четири седмици.
(4)
Тъй като не получиха никакъв отговор в срока, определен в писмото от 17 юни 2002 г., службите на Комисията с ново писмо от 19 август 2003 г. отправиха настоятелна молба за вече поисканата информация.
(5)
С писмо от 23 октомври 2003 г., регистрирано на 29 октомври 2003 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията допълнителната информация, поискана от италианските органи в писмото от 17 юни 2002 г.
(6)
С писмо от 11 декември 2003 г. Комисията уведоми Италия за своето решение да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Регионален закон № 10 от 10 май 2001 г. (наричан по-долу „Закон № 10/01“), както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01) в рамките на схемата на помощите, които трябва да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член (1).
(7)
Решението на Комисията да започне процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията покани заинтересованите страни да представят становищата си по въпроса.
(8)
Комисията не получи никакви становища от страна на заинтересованите страни. Италианските органи все пак се срещнаха със службите на Комисията, за да внесат уточнения на становищата, формулирани от тях в резултат на започването на процедурата, предвидена от член 88, параграф 2 от Договора за ЕО.
(9)
Със съобщение по електронната поща от 3 април 2009 г. Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз предаде на Комисията писмо от италианските органи, което обобщава обсъждането, станало по време на срещата, спомената в предходния параграф.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
Член 257 от Закон № 10/01 предвижда допълнителен бюджетен кредит в размер от 400 милиона италиански лири (206 583 EUR) под формата на лихвена субсидия за петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задълженията в големи размери на земеделските кооперации и консорциуми от земеделски кооперации и на земеделските стопанства, по смисъла на Регионален закон № 52 от 31 октомври 1994 г. (наричан по-долу „Закон № 52/94“), изменен със Закон № 13 от 29 април 1996 г. (наричан по-долу „Закон № 13/96“). Той изменя също така член 2 от Закон № 52/94, като разширява възможността за ползване на помощите, предвидени в последния, до задълженията в големи размери, съществуващи към 31 декември 2000 г. На последно място, той включва клауза, според която предвидените помощи може да бъдат осъществени само след публикуването в Официален бюлетин на област Лацио (Bollettino ufficiale della Regione Lazio) на положителния резултат от проверката, извършена от Комисията по смисъла на членове 87 и 88 от Договора за ЕО.
(11)
Закон № 52/94, който е правното основание на консолидирането, предвиждаше следното:
а)
помощ за кооперациите и консорциумите от кооперации под формата на помощ за изплащане на лихвите по петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задълженията в големи размери, произтичащи от финансирания, които не се ползваха от публични средства (член 1, параграф 1);
б)
помощ за земеделските стопанства под формата на помощ за изплащане на лихвите по петнадесетгодишните заеми за консолидирането на задължения в големи размери, произтичащи от вече осъществени инвестиции (член 1, параграф 2);
в)
помощ под формата на субсидии за кооперациите и консорциумите от кооперации при сливане или присъединяване към друга кооперативна организация до 50 % от задълженията, вписани в баланса на кооперациите или на посочените консорциуми, за уреждане на въпросните задължения (член 4);
г)
под „задължения в големи размери“ се разбираха задълженията, произтичащи от краткосрочни, средносрочни и дългосрочни банкови финансирания, придобити без държавни помощи, съществуващи към датата на влизане в сила на закона.
(12)
Комисията започна процедурата по разследване, установена в член 88 (бивш член 93), параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на помощите, предвидени от въпросния закон (3), защото не беше уверена, че те съответстват на критериите, на които на времето се беше основавала за своя анализ.
(13)
Съгласно тези критерии Комисията смяташе този вид субсидия за оперативни помощи, които по принцип можеше да се считат за съвместими с общия пазар само ако бяха изпълнени следните три условия:
а)
посочените помощи трябваше да се отнасят до задължения в големи размери, произтичащи от заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
общата сума на помощите, евентуално предоставени по времето, когато заемът е бил сключен, и на въпросните помощи не можеше да превишава процента, допускан по принцип от Комисията, тоест:
-
за инвестициите в първичния селскостопански сектор: 35 % или 75 % в районите в неблагоприятно положение по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета (4);
-
за инвестициите в сектора на преработката или на търговията със селскостопански продукти: 55 % (или 75 % в районите по Цел 1) за проектите, съответстващи на отрасловите програми или на една от целите от член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета (5), и 35 % (или 50 % в районите по Цел 1) за другите проекти, които не са били изключени въз основа на критериите за подбор съгласно точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията (6) (или към Решение 94/173/ЕО на Комисията (7);
в)
въпросните помощи можеха да бъдат отпускани единствено в резултат на изменения на лихвените проценти за новите сключени заеми, за да се държи сметка за измененията на лихвените разходи (сумата на помощите трябваше в такъв случай да е по-малка или равна на разходите, предизвикани от това изменение) или трябваше да се отнасят до земеделски стопанства, които предлагат гаранции за рентабилност, по-специално в случая, в който икономическите задължения, произтичащи от съществуващите заеми, бяха такива, че да нанесат вреда на стопанствата или да ги доведат до фалит.
(14)
В резултат на започването на процедурата италианските органи измениха Закон № 52/94 със Закон № 13/96, въз основа на което Комисията можа да прекрати посочената процедура, като декларира за съвместими с общия пазар помощите, както са изменени от посочения закон (8).
(15)
Измененията, внесени в схемата от Закон № 13/96, са следните:
а)
финансовата помощ в размер до 50 % от задълженията, вписани в баланса на кооперациите при сливане или присъединяване, беше отменена;
б)
финансовите помощи за консолидирането на задълженията в големи размери на кооперациите и консорциумите от кооперации (член 1, параграф 1 от Закон № 52/94), както и помощите за стопанствата (член 1, параграф 2), може да бъдат предоставени само за консолидирането на задълженията, произтичащи от осъществяването на инвестиции;
в)
посочените помощи могат да касаят само една част от инвестицията (дял), съответстваща на 80 % за кооперациите и на 65 % за земеделските стопанства;
г)
помощите трябва да бъдат предоставяни в рамките на процентите, допускани по принцип от Комисията, като обща сума на евентуално предоставените помощи, когато заемът е бил сключен, и на въпросните помощи, тоест: 35 % (75 % в районите в неблагоприятно положение съгласно Директива 75/268/ЕИО) за инвестициите в първичния селскостопански сектор и 55 % за инвестициите в сектора на преработката или търговията със селскостопански продукти;
д)
въпросните помощи могат да се отнасят само до земеделски стопанства или кооперации, които предлагат гаранции за рентабилност, по-специално в случая, в който икономическите задължения, произтичащи от съществуващите заеми, са такива, че да нанесат вреда на стопанствата или да ги доведат до фалит.
(16)
Схемата за помощи, одобрена, като се държи сметка за тези изменения, остана неизменена, докато Комисията взе решение да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01.
III. ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 88, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДОГОВОРА ЗА ЕО
(17)
Комисията започна процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01, както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01) в рамките на схемата на помощите, които е трябвало да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член, тъй като се съмняваше в съвместимостта на въпросните помощи с общия пазар, по-специално във връзка със следното:
а)
бюджетният кредит, предвиден в член 257 от Закон № 10/01, трябваше да служи за финансиране на схема за помощи за консолидирането на задълженията в големи размери на земеделските стопанства и на кооперациите, одобрена от Комисията през 1996 г. въз основа на специални условия по оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднения, които можеше да бъдат използвани в селскостопанския сектор вместо разпоредбите на Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1994 г. (9) (наричани по-долу „Насоки от 1994 г.“), както изрично е предвидено в последните;
б)
Насоки от 1994 г. бяха заменени с Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1997 г. (по-долу наричани „Насоки от 1997 г.“) (10), които установиха нови условия, приложими за селскостопанския сектор; схемата трябваше да бъде адаптирана към тези нови условия, считано от 1 януари 1998 г.; във всички случаи, никое от наличните сведения не позволяваше да се определи осъществяването на адаптирането;
в)
Насоки от 1997 г. на свой ред бяха заменени с Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение от 1999 г. (по-долу наричани „Насоки от 1999 г.“), към които въпросната схема трябваше да бъде адаптирана по същия начин;
г)
никое от наличните сведения не позволяваше да се установи, че въпросната схема е адаптирана към условията на Насоки от 1999 г.;
д)
в този контекст съвместимостта с общия пазар на помощите, предоставени между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения Закон № 10/01), както и на начините за използване на бюджета, предвиден от член 257 от Закон № 10/01, изглеждаше съмнителна.
IV. СТАНОВИЩА НА ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ
(18)
С писмо от 2 юли 2004 г., регистрирано на 7 юли 2004 г., Постоянното представителство на Италия към Европейския съюз съобщи на Комисията становищата, формулирани от италианските органи в резултат на започването на процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора по отношение на разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01, както и на помощите, отпуснати между 1 януари 1998 г. и 20 май 2001 г. (дата на влизане в сила на посочения регионален закон) в рамките на схемата за помощи, които трябваше да бъдат рефинансирани от бюджета, предвиден в посочения член.
(19)
В това писмо италианските органи съобщават преди всичко за оттеглянето на нотификацията на член 257 от Закон № 10/01, както и за започването на процедурата за неговото отменяне, като уточняват, че нито са взети мерки за приложение, нито са отпускани помощи въз основа на посочения член.
(20)
Италианските органи подчертават също така че - в писмото за одобряване на Закон № 52/94 - Комисията декларира, че разглежданите помощи отговарят на критериите, приложими към тях, и следователно могат да се ползват от дерогацията съгласно член 92 (станал член 87, параграф 3, буква в) от Договора, доколкото са мерки, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, без да изменят търговията до степен, която противоречи на общия интерес; Комисията не се позовава на насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(21)
Според тях, както става ясно от кореспонденцията с Комисията от 1994 до 1996 г., е очевидно, че целта на Закон № 52/94 е да се предотврати земеделските предприятия, в момента на осъществяването на инвестициите, да се изправят пред лихвени проценти, по-високи в сравнение с пазарните, в резултат на колебанието в лихвените разходи, което щеше да ги постави в затруднение. Област Lazio, освен това, винаги е гарантирала, че ще проверява рентабилността на предприятията бенефициери, по-специално въз основа на оздравителните планове, които последните бяха длъжни да представят съгласно Закон № 52/94 и неговите изменения.
(22)
В този контекст италианските органи считат, че помощите, предвидени в Закон № 52/94, може да се ползват от дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
(23)
В писмото от 2 юли 2004 г. италианските органи питаха също така дали - в случай на проверка, от гледна точка на оздравяването и преструктурирането на предприятията в затруднение, на помощите, отпуснати през периода 1998-2000 г. (11) за заеми, съществуващи към 5 декември 1994 г. - не би било възможно да се приложи точка 2.5 от Насоки от 1997 г., съгласно които „… насоките също така не засягат приложението на схемите за помощ, разрешени с цели, различни от оздравяването или преструктурирането, като например регионалното развитие [и] развитието на МСП“, като се вземе под внимание, че предвидените от Закон № 52/94 мерки са били одобрени, тъй като са мерки, предназначени да улеснят развитието на някои дейности или на някои икономически региони, без да се изменя търговията до степен, която противоречи на общия интерес.
(24)
Накрая, в отговор на изложеното в точка 29 от писмото от 11 декември 2003 г. (вж. бележка под линия 1), в която Комисията молеше италианските органи да ѝ предадат редица регионални решения, както и извлечения от всички финансови закони, приети след 1 януари 1998 г., за да ѝ позволят да определи точната сума на бюджетните кредити, предназначени всяка година за финансирането на въпросната схема, италианските органи уточниха, че:
а)
единственото финансиране, предвидено за Закон № 52/94, е финансирането, предвидено в самия закон и отразено в регионалния бюджет от 1995 г. (12);
б)
задълженията по разходите са конкретизирани едва през 1996 г., след като законът е одобрен от Комисията;
в)
след това, интервенциите в полза на предприятията, отговарящи на условията по Закон № 52/94, са финансирани посредством средства, които са се освободили благодарение на спестяванията, произтичащи от намаляването на лихвените проценти и от строгото прилагане на закона, без да има нужда да се прибягва до допълнителни бюджетни средства;
г)
интервенцията на област Lazio в полза на земеделските стопанства се е отнасяла само до банковите кредити, свързани с реализацията на инвестиции и съществуващи към 5 декември 1994 г., като се напомня, че през 1994 г., както и през предходните години, Италия има един от най-високите лихвени проценти сред държавите от Съюза.
(25)
В писмото, предадено на Комисията на 3 април 2009 г., италианските органи уточниха, че всички молби за помощ в рамките на схемата са подадени преди 1 януари 1998 г.
V. ОЦЕНКА
(26)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО с общия пазар са несъвместими, доколкото засягат търговията между държавите-членки, помощите, предоставени от държавите или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, които чрез поставяне в по-благоприятно положение на някои предприятия или на производството на някои стоки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията.
(27)
Разглежданата мярка съответства на това определение, доколкото поставя в по-благоприятно положение определени предприятия (онези, които трябва да посрещнат задължения в големи размери в селскостопанския сектор) и може да засегне търговията, като се вземе под внимание положението, което Италия заема в сектора на селскостопанското производство (например през 2006 г. Италия е била на трето място по производство на телешко и говеждо месо и на първо място по производство на домати в Съюза).
(28)
Все пак, в случаите, предвидени от член 87, параграфи 1 и 3 от Договора за ЕО, някои мерки може да се считат, по изключение, съвместими с общия пазар.
(29)
В конкретния случай, като се вземе предвид естеството на разглежданата схема, единствената дерогация, на която може да се направи позоваване, е съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора, предвиждащ, че може да се считат за съвместими с общия пазар помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или икономически региони, стига да не изменят условията на търговията до степен, която противоречи на общия интерес.
(30)
Преди да разгледа приложимостта на тази дерогация, Комисията отбелязва, че - в писмо от 2 юли 2004 г. след започването на процедурата, установена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО - италианските органи са посочили, че е започната процедура за отмяна на член 257 от Закон № 10/01 и че не са отпускани никакви помощи съгласно разпоредбите на този член. С телекс от 20 септември 2005 г. службите на Комисията поискаха от италианските органи да предоставят доказателство за отменянето на член 257 от Закон № 10/01.
(31)
Службите на Комисията получиха отговор на посочения телекс с писмо от 16 юли 2008 г., което потвърждава отмяната - с член 27, параграф 2 от Регионален закон № 4 от 28 април 2006 г. - на спорните разпоредби в член 257 от Закон № 10/01, чието приложение, във всички случаи, е блокирано още от започването на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО. Освен това италианските органи обявиха оттеглянето на нотификацията на цитирания член 257 в писмото си от 2 юли 2004 г.
(32)
Предвид тези обстоятелства Комисията няма основание да продължава своите разследвания относно разпоредбите на член 257 от Закон № 10/01 и може да прекрати процедурата по разследване.
(33)
Що се отнася до приложимостта на дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора по отношение на помощите, предоставени между 1 януари 1998 г. и 31 декември 2000 г. (вж. бележка под линия 11), службите на Комисията отбелязват, че италианските органи - в становищата, предоставени след започването на процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора, и по време на проведената след това среща - уточниха, че въпросните интервенции са финансирани изключително от сумите, записани в бюджета на схема C 43/95, одобрена от Комисията (вж. съображение 24). Освен това от писмото на италианските органи, предадено на 3 април 2009 г., се стига до заключението, че всички молби за помощ са подадени преди 1 януари 1998 г. (вж. съображение 25).
(34)
Тъй като от посочените уточнения става ясно, че сумите, използвани през периода 1998-2000 г., вече са предмет на решение на Комисията и че не са подадени молби след датата, от която всяка нова молба е трябвало да бъде адаптирана към новите разпоредби по въпросите на помощите за оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение (вж. съображение 17), Комисията няма вече основание да се произнася отново, от гледна точка на посочените разпоредби, относно приложимостта на дерогацията съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО по отношение на помощите, предоставени през периода 1998-2000 г., които фактически съставляват продължението на финансиранията, произтичащи от молби за помощ, подадени преди 1 януари 1998 г. и отговарящи на условията съгласно съображение 15, одобрени вече от нея (вж. съображение 14). Следователно и процедурата, започната по отношение интервенциите, осъществени през периода 1998-2000 г., също може да бъде прекратена,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, започната с писмо от 11 декември 2003 г. (13) по отношение на посочената схема, се прекратява като лишена от основание, тъй като Италия оттегли нотификацията на 2 юли 2004 г. и не даде ход на проекта за помощ.
Член 2
Процедурата съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, започната по отношение на помощите, отпуснати от Италия (област Lazio) през периода 1998-2000 г., в рамките на схемата, основаваща се на разпоредбите на Закон № 52/94, изменен със Закон № 13/96, се прекратява като лишена от основание.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юни 2009 година.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 17 de Junho de 2009
relativa ao regime de consolidação das dívidas onerosas das cooperativas e explorações agrícolas aplicado na região do Lazio (Itália) a título da lei regional n.o 52/1994 e refinanciado ao abrigo do artigo 257.o da lei regional n.o 10, de 10 de Maio de 2001
[notificada com o número C(2009) 4525]
(Apenas faz fé o texto em língua italiana)
(2010/27/CE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 88.o, n.o 2, primeiro parágrafo,
Tendo convidado as partes interessadas a apresentarem comentários em conformidade com o referido artigo,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Por ofício de 11 de Setembro de 2001, registado em 13 de Setembro de 2001, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia comunicou à Comissão, em conformidade com o artigo 88.o, n.o 3, do Tratado CE, o texto do artigo 257.o da lei regional n.o 10, de 10 de Maio de 2001, que altera o artigo 2.o da lei regional n.o 52, de 31 de Outubro de 1994.
(2)
Por ofício de 19 de Abril de 2002, registado em 22 de Abril de 2002, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia, por ofício de 9 de Novembro de 2001, comunicou à Comissão as informações complementares sobre as referidas disposições pedidas às autoridades italianas.
(3)
Após exame dessas informações, os serviços da Comissão, por ofício de 17 de Junho de 2002, solicitaram às autoridades italianas novas informações, concedendo-lhes um prazo de quatro semanas para o fazer.
(4)
Não tendo recebido qualquer resposta no prazo estipulado no ofício de 17 de Junho de 2002, os serviços da Comissão voltaram a solicitar às autoridades italianas, por ofício de 19 de Agosto de 2003, as informações já pedidas.
(5)
Por ofício de 23 de Outubro de 2003, registado em 29 de Outubro de 2003, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia comunicou à Comissão as informações complementares pedidas às autoridades italianas no ofício de 17 de Junho de 2002.
(6)
Por ofício de 11 de Dezembro de 2003, a Comissão informou a Itália da sua decisão de dar início ao procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE no respeitante às disposições do artigo 257.o da lei regional n.o 10, de 10 de Maio de 2001 (a seguir designada «lei n.o 10/01») e aos auxílios concedidos entre 1 de Janeiro de 1998 e 20 de Maio de 2001 (data da entrada em vigor da referida lei n.o 10/01) no âmbito do regime de auxílios que deviam ser refinanciados através da dotação orçamental prevista no mesmo artigo (1).
(7)
A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (2). A Comissão convidou os interessados a apresentarem-lhe as suas observações sobre as medidas em causa.
(8)
A Comissão não recebeu quaisquer observações das partes interessadas. Todavia, as autoridades italianas reuniram-se com os serviços da Comissão, a fim de lhes fornecerem precisões sobre as observações por estes formuladas após o início do procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE.
(9)
Por correio electrónico de 3 de Abril de 2009, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia transmitiu à Comissão um ofício das autoridades italianas que sintetiza as discussões que tiveram lugar durante a reunião referida no número anterior.
II. DESCRIÇÃO
(10)
O artigo 257.o da lei n.o 10/01 prevê uma dotação adicional de 400 milhões de ITL (206 583 EUR) sob forma de bonificação de juros sobre empréstimos com uma duração de 15 anos destinados a consolidar as dívidas onerosas das cooperativas agrícolas e seus consórcios e das explorações agrícolas, nos termos da lei regional n.o 52, de 31 de Outubro de 1994 (a seguir designada «lei n.o 52/94»), alterada pela lei n.o 13 de 29 de Abril de 1996 (a seguir designada «lei n.o 13/96»). Altera igualmente o artigo 2.o da lei n.o 52/94, tornando o benefício dos auxílios nela previstos extensivo às dívidas onerosas existentes em 31 de Dezembro de 2000. Inclui ainda uma cláusula segundo a qual os auxílios previstos só podem ser concedidos após publicação, no Bollettino ufficiale no della Regione Lazio, do parecer positivo da Comissão na sequência do exame a título dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE.
(11)
A lei n.o 52/94, que constitui a base jurídica da consolidação, previa o seguinte:
a)
Um auxílio às cooperativas e seus consórcios sob a forma de bonificação da taxa de juros sobre empréstimos com uma duração de 15 anos, para a consolidação de dívidas onerosas resultantes de empréstimos não cobertos por subvenções públicas (artigo 1.o, n.o 1);
b)
Um auxílio às explorações agrícolas sob a forma de uma bonificação da taxa de juros sobre empréstimos com uma duração de 15 anos, para a consolidação de dívidas onerosas resultantes de investimentos já efectuados (artigo 1.o, n.o 2);
c)
Um auxílio sob a forma de subsídios às cooperativas e seus consórcios, em caso de fusão ou absorção por outro organismo cooperativo, até 50 % dos elementos do passivo das cooperativas ou consórcios acima referidos, a fim de liquidar o passivo em causa (artigo 4.o);
d)
Consideraram-se dívidas onerosas as resultantes de financiamentos bancários a curto, médio e longo prazo obtidos sem auxílio estatal, existentes na data de entrada em vigor da lei.
(12)
A Comissão deu início ao procedimento de investigação ao abrigo do artigo 88.o (anteriormente artigo 93.o), n.o 2, do Tratado CE em relação aos auxílios previstos pela lei em questão (3), dado ter dúvidas quanto à conformidade de tais auxílios com os critérios em que, na altura, a Comissão baseava a sua análise.
(13)
De acordo com esses critérios, a Comissão considerava este tipo de subsídios como auxílios ao funcionamento, os quais, em princípio, só podiam ser considerados compatíveis com o mercado comum se as seguintes três condições fossem satisfeitas:
a)
Os auxílios deveriam dizer respeito a dívidas onerosas resultantes de empréstimos contraídos para financiar investimentos já efectuados;
b)
O montante cumulado de quaisquer auxílios concedidos quando o empréstimo foi concedido e dos auxílios em causa não podia exceder a percentagem geralmente autorizada pela Comissão, a saber:
-
para os investimentos no sector primário agrícola: 35 % ou 75 % nas zonas desfavorecidas na acepção da Directiva 75/268/CEE do Conselho (4);
-
para os investimentos no sector da transformação e comercialização dos produtos agrícolas: 55 % (ou 75 % nas regiões do objectivo n.o 1) para os projectos conformes aos programas sectoriais ou que cumpram um dos objectivos do artigo 1.o do Regulamento (CEE) n.o 866/90 do Conselho (5) e 35 % (ou 50 % nas regiões do objectivo n.o 1) para os outros projectos não excluídos com base nos critérios de selecção referidos no ponto 2 do anexo da Decisão 90/342/CEE da Comissão (6) (ou da Decisão 94/173/CEE da Comissão (7);
c)
Os auxílios em questão deviam ser consecutivos a reajustamentos das taxas dos novos empréstimos efectuados para ter em conta as variações do custo do dinheiro (nesse caso, o montante dos auxílios devia ser inferior ou igual às despesas geradas por tais reajustamentos) ou deviam dizer respeito a explorações agrícolas que oferecessem garantias de viabilidade, particularmente se os encargos financeiros resultantes dos empréstimos existentes forem susceptíveis de prejudicar as explorações agrícolas ou de as levar à falência.
(14)
Após o início do procedimento, as autoridades italianas alteraram a lei n.o 52/94 através da lei n.o 13/96, com base na qual a Comissão pôde encerrar o referido procedimento, declarando os auxílios, conforme alterados por essa lei, compatíveis com o mercado comum (8).
(15)
As alterações introduzidas no regime pela lei n.o 13/96 foram as seguintes:
a)
Foi suprimido o auxílio de até 50 % dos passivos inscritos no balanço das cooperativas em caso de fusão ou de absorção;
b)
Os auxílios à consolidação das dívidas onerosas de cooperativas e seus consórcios (artigo 1.o, n.o 1, da lei n.o 52/94) e os auxílios às explorações (artigo 1.o, n.o 2) passaram a ser concedidos unicamente para consolidar dívidas resultantes da realização de investimentos;
c)
Os auxílios acima referidos só podem incidir numa parte (quota) do investimento, a saber, 80 % no caso das cooperativas e 65 % no caso das explorações agrícolas;
d)
Os auxílios devem ser concedidos dentro dos limites das taxas geralmente autorizadas pela Comissão, em termos de montante cumulado de quaisquer auxílios concedidos quando o empréstimo foi concedido e dos auxílios em questão, ou seja, 35 % (75 % nas zonas desfavorecidas na acepção da Directiva 75/268/CEE) para os investimentos no sector primário agrícola e 55 % para os investimentos no sector da transformação e comercialização dos produtos agrícolas;
e)
Os auxílios em questão só podem dizer respeito a explorações agrícolas ou a cooperativas que apresentem garantias de viabilidade, particularmente se os encargos financeiros resultantes dos empréstimos existentes forem susceptíveis de prejudicar as explorações ou de as levar à falência.
(16)
O regime de auxílios, que foi aprovado à luz destas alterações, permaneceu inalterado até a Comissão decidir dar início ao procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE no respeitante às disposições do artigo 257.o da lei n.o 10/01.
III. INÍCIO DO PROCEDIMENTO PREVISTO NO ARTIGO 88.o, N.o 2, DO TRATADO CE
(17)
A Comissão deu início ao procedimento previsto pelo artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE no respeitante às disposições do artigo 257.o da lei n.o 10/01 e aos auxílios concedidos entre 1 de Janeiro de 1998 e 20 de Maio de 2001 (data da entrada em vigor da lei n.o 10/01) no âmbito do regime de auxílios que devem ser refinanciados pela dotação financeira prevista por esse artigo, dado que tinha dúvidas quanto à compatibilidade do auxílio em causa com o mercado comum, especialmente no que diz respeito aos seguintes aspectos:
a)
A dotação prevista no artigo 257.o da lei n.o 10/01 devia permitir financiar um regime de auxílios à consolidação das dívidas onerosas das explorações agrícolas e das cooperativas, aprovado pela Comissão em 1996 com base em condições especiais em matéria de emergência e reestruturação de empresas em dificuldade que podiam aplicar-se ao sector agrícola em vez das disposições das Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação concedidos a empresas em dificuldade de 1994 (9) (a seguir designadas «Orientações de 1994»), como o previam expressamente estas últimas;
b)
As Orientações de 1994 foram substituídas pelas orientações comunitárias de 1997 relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação concedidos a empresas em dificuldade (10) (a seguir designadas «Orientações de 1997»), que estabeleceram novas condições aplicáveis ao sector agrícola; o regime deveria ter sido adaptado às novas condições aplicáveis ao sector agrícola a partir de 1 de Janeiro de 1998, mas nenhuma informação disponível permitia verificar se a adaptação foi efectuada;
c)
As Orientações de 1997 foram, por sua vez, substituídas pelas orientações comunitárias de 1999 relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação concedidos a empresas em dificuldade (a seguir designadas «Orientações de 1999»), às quais o regime em questão deveria igualmente ter sido adaptado;
d)
Nenhuma das informações disponíveis permitia verificar se o regime em causa tinha sido adaptado às condições das Orientações de 1999;
e)
Neste contexto, a compatibilidade com o mercado comum dos auxílios concedidos entre 1 de Janeiro de 1998 e 20 de Maio de 2001 (data de entrada em vigor de lei n.o 10/01) e o modo de utilização da dotação prevista pelo artigo 257.o de lei n.o 10/01 afiguravam-se duvidosos.
IV. OBSERVAÇÕES DAS AUTORIDADES ITALIANAS
(18)
Por ofício de 2 de Julho de 2004, registado em 7 de Julho de 2004, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia enviou à Comissão as observações das autoridades italianas na sequência da abertura do procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado no respeitante às disposições do artigo 257.o da lei n.o 10/01 e aos auxílios concedidos entre 1 de Janeiro de 1998 e 20 de Maio de 2001 (data de entrada em vigor dessa lei regional) no âmbito do regime de auxílios que deviam ser refinanciados através da dotação financeira prevista por esse artigo.
(19)
Nesse ofício, as autoridades italianas anunciaram, em primeiro lugar, a retirada da notificação do artigo 257.o da lei n.o 10/01, bem como o início do procedimento para a sua revogação, precisando que não tinha sido adoptada qualquer medida de aplicação nem concedido qualquer auxílio ao abrigo desse artigo.
(20)
As autoridades italianas sublinharam igualmente que, no ofício de aprovação da lei n.o 52/94, a Comissão indica que os auxílios em questão cumpriam os critérios aplicáveis, podendo pois beneficiar da derrogação prevista no artigo 92.o (agora artigo 87.o), n.o 3, alínea c), do Tratado CE, enquanto medidas destinadas a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira a contrariar o interesse comum, sem fazer referência às orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação concedidos a empresas em dificuldade.
(21)
Na opinião das autoridades italianas, conforme se depreende da correspondência mantida com a Comissão entre 1994 e 1996, é evidente que o objectivo da lei n.o 52/94 era evitar que as explorações agrícolas, ao efectuar investimentos, tivessem que fazer face a taxas de juro muito mais elevadas do que as taxas do mercado, em consequência de flutuações no custo do dinheiro, o que as colocaria em dificuldade. Além disso, a região do Lazio sempre garantiu que verificaria a viabilidade das explorações beneficiárias, nomeadamente com base nos planos de recuperação que estas últimas foram instadas a apresentar nos termos de lei n.o 52/94 e suas alterações.
(22)
Neste contexto, as autoridades italianas estimaram que os auxílios ao abrigo da lei n.o 52/1994 podiam beneficiar da derrogação prevista no artigo 87.o, n.o 3, alínea c), do Tratado CE.
(23)
No ofício de 2 de Julho de 2004, as autoridades italianas perguntaram igualmente se, no caso de exame, do ponto de vista da emergência e reestruturação de empresas em dificuldade, dos auxílios concedidos entre 1998 e 2000 (11) para empréstimos existentes em 5 de Dezembro de 1994, seria possível aplicar o ponto 2.5 das Orientações de 1997, de acordo com o qual «as orientações também não prejudicam a aplicação dos regimes de auxílio autorizados para outros fins que não operações de emergência ou de reestruturação de empresas, como, por exemplo, para efeitos de desenvolvimento regional, desenvolvimento das PME […]», dado que as medidas previstas pela lei n.o 52/1994 foram aprovadas enquanto medidas destinadas a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas, sem alterar as condições das trocas comerciais de maneira a contrariar o interesse comum.
(24)
Por último, em resposta ao ponto 29 do ofício de 11 de Dezembro de 2003 (ver nota de rodapé 1), no qual a Comissão solicitava às autoridades italianas o envio de uma série de decisões regionais e de extractos de todas as leis de finança adoptadas desde 1 de Janeiro de 1998, a fim de poder determinar o valor exacto das dotações afectadas cada ano para financiar o regime em questão, as autoridades italianas precisaram que:
a)
O único financiamento que tinha sido previsto pela lei n.o 52/94 era o previsto na própria lei e reproduzido no orçamento regional de 1995 (12);
b)
As despesas autorizadas só foram concretizadas em 1996, depois de a lei ter sido aprovada pela Comissão;
c)
Posteriormente, as intervenções a favor das empresas que satisfaziam as condições de elegibilidade definidas na lei n.o 52/94 foram financiadas através de fundos libertados graças a poupanças resultantes da redução das taxas de juro e da aplicação rigorosa da lei, sem ter sido necessário recorrer a dotações orçamentais suplementares;
d)
A intervenção da região do Lazio a favor das explorações agrícolas incidia unicamente nos créditos bancários ligados à realização de investimentos e existentes em 5 de Dezembro de 1994, tendo em conta que, em 1994, como nos anos anteriores, a Itália teve uma das taxas de juro mais elevadas entre os Estados-Membros da União.
(25)
No ofício enviado à Comissão em 3 de Abril de 2009, as autoridades italianas precisaram que todos os pedidos de auxílio no âmbito do regime foram apresentados antes de 1 de Janeiro de 1998.
V. APRECIAÇÃO
(26)
Nos termos do artigo 87.o, n.o 1, do Tratado, «são incompatíveis com o mercado comum, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções».
(27)
A medida em questão corresponde a esta definição, dado que favorece certas empresas (as que devem fazer face a dívidas onerosas no sector agrícola) e pode afectar as trocas comerciais, dada a posição da Itália no sector da produção agrícola (a título de exemplo, em 2006 a Itália era o terceiro produtor de carne de bovino e o principal produtor de tomate na União).
(28)
No entanto, nos casos previstos no artigo 87.o, n.os 2 e 3, do Tratado CE, essas medidas podem, a título de derrogação, ser consideradas compatíveis com o mercado comum.
(29)
No presente caso, dado o tipo de regime em questão, a única derrogação que poderia ser invocada é a estabelecida no artigo 87.o, n.o 3, alínea c), do Tratado CE, de acordo com a qual os auxílios podem ser considerados compatíveis com o mercado comum se se destinarem a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas, sem alterar as condições das trocas comerciais de maneira a contrariar o interesse comum.
(30)
Antes de examinar a aplicabilidade dessa derrogação, a Comissão assinala que, no seu ofício de 2 de Julho de 2004, posterior ao início do procedimento a que se refere o artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE, as autoridades italianas indicaram que tinha sido iniciado o procedimento de revogação do artigo 257.o da lei n.o 10/01 e que nenhum auxílio fora concedido com base nesse artigo. Por telex com data de 20 de Setembro de 2005, os serviços da Comissão solicitaram às autoridades italianas a apresentação da prova da revogação do artigo 257.o da lei n.o 10/01.
(31)
Os serviços da Comissão receberam uma resposta a esse telex por ofício de 16 de Julho de 2008 que confirmava a revogação, pelo artigo 27.o, n.o 2 da lei regional n.o 4, de 28 de Abril de 2006, das disposições litigiosas contidas no artigo 257.o da lei n.o 10/01, cuja aplicação tinha, de qualquer modo, sido bloqueada desde o início do procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE. Além disso, as autoridades italianas anunciavam a retirada da notificação do referido artigo 257.o no seu ofício de 2 de Julho de 2004.
(32)
Tendo em conta estes elementos, a Comissão não tem motivos para continuar as suas investigações sobre as disposições do artigo 257.o da lei n.o 10/01 e pode encerrar o procedimento de exame.
(33)
No que diz respeito à aplicabilidade da derrogação prevista no artigo 87.o, n.o 3, alínea c), do Tratado CE em relação aos auxílios concedidos entre 1 de Janeiro de 1998 e 31 de Dezembro de 2000 (ver nota de rodapé 11), os serviços da Comissão assinalam que as autoridades italianas, nas observações que apresentaram na sequência da abertura do procedimento previsto no artigo 88.o, n.o 2, do Tratado e durante a reunião subsequente, precisaram que os auxílios em causa foram financiados exclusivamente através dos montantes inscritos no orçamento do regime C 43/95, que foi aprovado pela Comissão (ver considerando 24). Além disso, do ofício das autoridades italianas de 3 de Abril de 2009 depreende-se igualmente que todos os pedidos de auxílio foram apresentados antes de 1 de Janeiro de 1998 (ver considerando 25).
(34)
Dado que estas precisões provam que os montantes utilizados entre 1998 e 2000 já foram objecto de uma decisão da Comissão e que nenhum pedido foi apresentado após a data a partir da qual qualquer novo pedido de auxílio teria de estar em conformidade com as novas disposições em matéria de auxílios de emergência e à reestruturação concedidos a empresas em dificuldade (ver considerando 17), a Comissão deixou de ter motivo para se pronunciar de novo, à luz das disposições acima referidas, sobre a aplicabilidade da derrogação prevista no artigo 87.o, n.o 3, alínea c), do Tratado CE no respeitante aos auxílios concedidos entre 1998 e 2000, que, na prática, dão continuação aos financiamentos resultantes dos pedidos de auxílio apresentados antes de 1 de Janeiro de 1998 e conformes com o considerando 15, já aprovados pela Comissão (ver considerando 14). Por conseguinte, o procedimento iniciado em relação aos auxílios concedidos entre 1998 e 2000 pode igualmente ser encerrado,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
O procedimento a que se refere o artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE, iniciado mediante ofício de 11 de Dezembro de 2003 (13) no respeitante ao regime anteriormente mencionado, é encerrado por se ter tornado redundante, já que a Itália retirou a notificação em 2 de Julho de 2004 e não prosseguiu o projecto de auxílios.
Artigo 2.o
O procedimento a que se refere o artigo 88.o, n.o 2, do Tratado CE, respeitante aos auxíios concedidos pela Itália (região do Lazio) entre 1998 e 2000 no âmbito do regime baseado nas disposições de lei n.o 52/94, alterada pela lei n.o 13/96, é encerrado por se ter tornado redundante.
Artigo 3.o
A República Italiana é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 17 de Junho de 2009.