32002R0472
L 075/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 472/2002 НА КОМИСИЯТА
от 12 март 2002 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 466/2001 за определяне на максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за определяне на процедури на Общността относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
след консултации с Научния комитет по храните (НКХ),
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 315/93 предвижда, че трябва да бъде фиксирано максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните, с цел да се защити общественото здраве.
(2)
Регламент (ЕО) № 466/2001 на Комисията (2), последно изменен с Регламент (ЕО) № 257/2002 (3), определя максимално допустимото съдържание на определени замърсители в храните, което да се прилага от 5 април 2002 г.
(3)
Някои държави-членки са приели или планират да приемат максимално допустимото съдържание на афлатоксини в подправките и максимално допустимото съдържание на охратоксин А в определени храни. С оглед на несъответствията между държавите-членки и произтичащата опасност от нарушаване на конкуренцията са необходими мерки на Общността, за да се гарантира единството на пазара, като същевременно се съблюдава принципът на пропорционалност.
(4)
Афлатоксините, по-специално афлатоксин В1, са генотоксични канцерогенни вещества. За вещества от този вид няма праг, под който да не се наблюдава вредно въздействие и следователно не може да бъде определен допустим дневен прием. Съвременното научно и техническо познание и подобренията в техниките на производство и съхранение не могат да предотвратят развитието на тези плесени и следователно няма възможност напълно да се премахне наличието на афлатоксини в подправките. Следователно трябва да бъдат фиксирани граници, които да са толкова ниски, колкото е разумно постижимо.
(5)
Резултатите от координирана програма за контрол, проведена от държавите-членки в съответствие с Препоръка 97/77/ЕО на Комисията от 8 януари 1997 г. относно координираната програма за официален контрол на храните за 1997 г. (4), станаха достъпни след като беше установено максимално допустимото съдържание на афлатоксини в други храни. Те показват, че няколко вида подправки съдържат високо ниво на афлатоксини. Следователно е уместно да се установят максимални граници за видовете подправки, които се използват в големи количества и сред които замърсяването е широко разпространено.
(6)
Максималните граници трябва да се преразгледат и, ако е необходимо, да се намалят преди 31 декември 2003 г., имайки предвид възможностите за намаляване на замърсяването с афлатоксини в подправките, чрез подобрения в методите за производство, събиране и складиране и напредъка на научното и техническо познание.
(7)
Охратоксин А е микотоксин, отделян от няколко гъбички (видовете Penicillium и Aspergillus). Той се среща обикновено в много растителни продукти като зърнени храни, зърна от кафе, какаови зърна и сушени плодове по целия свят. Той е открит в продукти като продуктите на базата на зърнени храни, кафе, вино, бира, подправки и гроздов сок, но също и в продукти от животински произход, а именно свински бъбреци. Изследванията за честотата и нивата на наличие на охратоксин А в пробите от храни и човешка кръв показват, че храните са често замърсени.
(8)
Охратоксин А е микотоксин с канцерогенни, нефротоксични, тератогенни, имунотоксични и възможни невротоксични свойства. Той е бил свързан с нефропатията при хората. Охратоксин А може да бъде с дълъг период на полуразпадане при хората.
(9)
Научният комитет по храните счете в становището си относно охратоксин А от 17 септември 1998 г., че би било благоразумно да се намали, доколкото е възможно, излагането на охратоксин А, като се следи за това излаганията да са близо до долната граница на обхвата на допустимия дневен прием от 1,2-14 ng/kg телесно тегло/ден, които са били оценени от други органи, например на под 5 ng/kg телесно тегло/ден.
(10)
С настоящото научно и техническо познание и въпреки подобренията в техниките на производство и съхранение, не е възможно да се предотврати изцяло развитието на тези плесени. Следователно охратоксин А не може да бъде напълно отстранен от храната. Следователно трябва да бъдат зададени граници, които да са толкова ниски, колкото е разумно постижимо.
(11)
Основните хранителни източници за приемането на охратоксин А са зърнените храни и зърнените продукти. Профилактиката е от основно значение, за да се избегне замърсяването, доколкото е възможно, и да се защити потребителят. Освен това е уместно да се установят максимални граници за зърнените храни и зърнените продукти до разумно достижимо ниво при условие че се прилагат профилактични действия, за да се избегне замърсяването на всички етапи от производствената и търговска верига.
(12)
Беше установено, че стафидите (Коринтски стафиди, Султански стафиди и други стафиди) са показали висока степен на замърсяване. Стафидите са значителен хранителен източник на охратоксин А за хора, които ги консумират в големи количества, по-специално, деца. Ако следователно е необходимо за момента да се установи граница до едно ниво, което да е технологично приемливо, то е наложително да се продължи подобряването на практиките, целящи да намалят замърсяването.
(13)
Наличието на охратоксин А е било също така наблюдавано в кафето, виното, бирата, гроздовия сок, какаото и в подправките. Трябва да бъдат предприети изследвания и проучване от страна на държавите-членки и заинтересованите страни (като например професионални организации), за да се определят различните фактори, включени в образуването на охратоксин А и да се определят превантивните мерки, които трябва да бъдат предприети за намаляване наличието на охратоксин А в тези храни. За тези продукти трябва да се направи всякакво усилие с оглед на проучването и превантивните мерки за намаляване, доколкото е възможно, на съдържанието на охратоксин А, до установяването на максимални граници въз основа на принципа ALARA„толкова ниски, колкото е разумно постижимо“. Ако не се направят усилия за намаляване съдържанието на охратоксин А за определени продукти, ще се наложи да се установи максимална граница за тези продукти, с цел да се защити общественото здраве, без да може да се оцени технологичната възможност.
(14)
Регламент (ЕО) № 466/2001 трябва следователно да бъде изменен.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 466/2001 се изменя, както следва:
1.
Член 4, параграф 2 се изменя, както следва:
а)
уводното изречение се заменя със следното:
„По отношение на афлатоксини и охратоксин А в продуктите, изброени в точки 2.1 и 2.2 на приложение I, то се забранява:“;
б)
в буква б) „и 2.1.3“ се заменя с „2.1.3, 2.1.4, 2.2.1 и 2.2.2“.
2.
В член 5 се добавя следният параграф 2а:
„2а. Комисията преразглежда максимално допустимото съдържание на афлатоксини, определено в точка 2.1.4 на раздел 2 от приложение I, най-късно до 31 декември 2003 г. и, ако е подходящо, ги понижава с цел да се вземе предвид напредъкът на научните и технологически познания.
Комисията преразглежда разпоредбите на точки 2.2.2 и 2.2.3 от раздел 2 на приложение I най-късно до 31 декември 2003 г. по отношение на максимално допустимото съдържание на охратоксин А в стафидите и с цел да се включи максимална граница за наличието на охратоксин А в суровото и печено кафе и кафени продукти, вино, бира, гроздов сок, какао и какаови продукти и подправки, вземайки предвид предприетите изследвания и приложените превантивни мерки за понижаване наличието на охратоксин А в тези продукти.
За тази цел държавите-членки и заинтересованите страни съобщават всяка година на Комисията резултатите от предприетите изследвания и напредъка по прилагането на превантивните мерки, за да се избегне замърсяване с охратоксин А.“
3.
Приложение I се изменя съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на десетия еден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 5 април 2002 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 12 март 2002 година.
Regulamento (CE) n.o 472/2002 da Comissão
de 12 de Março de 2002
que altera o Regulamento (CE) n.o 466/2001 que fixa os teores máximos de certos contaminantes presentes nos géneros alimentícios
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 315/93 do Conselho, de 8 de Fevereiro de 1993, que estabelece procedimentos comunitários para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios(1), e, nomeadamente, o n.o 3 do seu artigo 2.o,
Após consulta do Comité Científico da Alimentação Humana,
Considerando o seguinte:
(1) O Regulamento (CEE) n.o 315/93 prevê que, a fim de proteger a saúde pública, devem ser fixados teores máximos para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios.
(2) O Regulamento (CE) n.o 466/2001 da Comissão(2), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 257/2002(3), fixa teores máximos para certos contaminantes presentes nos géneros alimentícios que devem ser aplicados a partir de 5 de Abril de 2002.
(3) Alguns Estados-Membros adoptaram já ou têm prevista a adopção de teores máximos de aflatoxinas em especiarias e de teores máximos de ocratoxina A em determinados géneros alimentícios. Atendendo às disparidades entre os Estados-Membros e ao risco daí decorrente de distorções da concorrência, são necessárias medidas de âmbito comunitário para salvaguardar a unidade do mercado, no respeito do princípio da proporcionalidade.
(4) As aflatoxinas, nomeadamente a aflatoxina B1, são substâncias genotóxicas cancerígenas. No caso destas substâncias, não existe um limite abaixo do qual não sejam observados efeitos nocivos, pelo que não pode ser fixada uma dose diária admissível. O nível actual dos conhecimentos científicos e técnicos e os melhoramentos introduzidos nas técnicas de produção e armazenagem não impedem o desenvolvimento destes bolores, pelo que não é possível eliminar completamente a presença de aflatoxinas nas especiarias. Devem, portanto, ser fixados limites tão baixos quanto razoavelmente possível.
(5) Os resultados de um programa de controlo coordenado, realizado pelos Estados-Membros em conformidade com a Recomendação 97/77/CE da Comissão, de 8 de Janeiro de 1997, relativa a um programa coordenado de controlo oficial dos géneros alimentícios para 1997(4), ficaram disponíveis desde que foram fixados os teores máximos de aflatoxinas para outros géneros alimentícios. Eles revelam que várias espécies de especiarias contêm um elevado teor de aflatoxinas. É, portanto, conveniente fixar limites máximos para as espécies de especiarias que são utilizadas em grandes quantidades e cuja incidência de contaminação é elevada.
(6) Os limites máximos serão reapreciados e, se necessário, reduzidos antes de 31 de Dezembro de 2003, tendo em conta as possibilidades de redução da contaminação das especiarias pelas aflatoxinas, através de melhorias introduzidas nos métodos de produção, colheita e armazenagem, e a evolução dos conhecimentos científicos e tecnológicos.
(7) A ocratoxina A é uma micotoxina produzida por vários fungos (das espécies Penicillium e Aspergillus). Ocorre naturalmente em diversos produtos vegetais, como os cereais, o café em grão, o cacau e os frutos secos, em todo o mundo. Foi detectada em produtos à base de cereais, café, vinho, cerveja e sumo de uva, mas também em produtos de origem animal, como nos rins de porco. Os estudos da frequência de ocorrência e do teor de ocratoxina A em amostras de géneros alimentícios e de sangue humano revelam a contaminação frequente dos primeiros.
(8) A ocratoxina A é uma micotoxina com propriedades cancerígenas, nefrotóxicas, teratogénicas, imunotóxicas e, possivelmente, neurotóxicas. Tem sido relacionada com nefropatias humanas. Pensa-se que o tempo de meia-vida da ocratoxina A nos seres humanos seja longo.
(9) No seu parecer de 17 de Setembro de 1998 sobre a ocratoxina A, o Comité Científico da Alimentação Humana considerou prudente reduzir o mais possível a exposição à ocratoxina A, de forma a garantir que as exposições se situem perto do limite inferior da gama de doses diárias admissíveis de 1,2 a 14 ng/kg de massa corporal/dia, estimada por outros organismos, por exemplo, inferiores a 5 ng/kg de massa corporal/dia.
(10) Com o nível actual dos conhecimentos científicos e técnicos, e apesar dos melhoramentos introduzidos nas técnicas de produção e de armazenagem, não é possível impedir completamente o desenvolvimento destes bolores. Consequentemente, a ocratoxina A não pode ser inteiramente eliminada dos alimentos. Devem, portanto, ser fixados limites tão baixos quanto razoavelmente possível.
(11) Os principais contributos para a dose diária de ocratoxina A são dados pelos cereais e produtos à base de cereais. A prevenção é especialmente importante para evitar ao máximo as contaminações e proteger os consumidores. É também conveniente fixar como limites máximos para os cereais e os produtos à base de cereais valores que, em condições de razoabilidade, for possível atingir, desde que sejam aplicadas acções preventivas destinadas a evitar contaminações em todas as fases da cadeia de produção e de comercialização.
(12) Verificou-se que as uvas passas (uvas de corinto, uvas e sultanas) estavam altamente contaminadas. As uvas passas são uma importante fonte alimentar de ocratoxina A para as pessoas com elevados níveis de consumo, em especial as crianças. Embora seja, por conseguinte, adequado fixar, de momento, um limite a um nível que se possa alcançar tecnologicamente, é imperioso melhorar mais as práticas tendentes a reduzir a contaminação.
(13) A presença de ocratoxina A também foi detectada no café, no vinho, na cerveja, no sumo de uva, no cacau e nas especiarias. É necessário que os Estados-Membros e as partes interessadas (por exemplo, organizações profissionais) realizem estudos e investigação com vista à determinação dos diferentes factores envolvidos na formação de ocratoxina A bem como à determinação das medidas preventivas a tomar para reduzir a presença de ocratoxina A naqueles géneros alimentícios. Relativamente a estes produtos, devem ser envidados todos os esforços em matéria de investigação e de medidas preventivas destinadas a reduzir, tanto quanto possível, o teor de ocratoxina A, enquanto se aguarda a fixação de limites máximos com base no princípio "As Low As Reasonably Achievable" - tão baixo quanto razoavelmente possível (ALARA). Caso não se envidem esforços no sentido de reduzir o teor de ocratoxina A em certos produtos, será necessário fixar um limite máximo para estes produtos, de forma a proteger a saúde pública, sem se poder avaliar a sua viabilidade tecnológica.
(14) Consequentemente, o Regulamento (CE) n.o 466/2001 deve ser alterado em conformidade.
(15) As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer emitido pelo Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CE) n.o 466/2001 é alterado do seguinte modo:
1. O n.o 2 do artigo 4.o é alterado como segue:
a) A frase introdutória passa a ter a seguinte redacção: "No que diz respeito às aflatoxinas e à ocratoxina A em produtos mencionados nos pontos 2.1 e 2.2 do anexo I, é proibido:";
b) Na alínea b), "e 2.1.3." é substituído por "2.1.3, 2.1.4, 2.2.1 e 2.2.2.".
2. No artigo 5 o, é inserido um novo n.o 2A com a seguinte redacção: "2A. A Comissão irá analisar, o mais tardar até 31 de Dezembro de 2003, os limites máximos fixados para as aflatoxinas no ponto 2.1.4, da secção 2 do anexo I e, se necessário, reduzir esses limites a fim de ter em conta os progressos nos conhecimentos científicos e tecnológicos.
A Comissão reexaminará as disposições dos pontos 2.2.2 e 2.2.3 da secção 2 do anexo I, o mais tardar até 31 de Dezembro de 2003, no tocante aos limites máximos para a ocratoxina A nas uvas passas e tendo em vista a inclusão de um limite máximo para o teor de ocratoxina A no café verde e torrado e nos produtos derivados do café, no vinho, na cerveja, no sumo de uva, no cacau e produtos derivados do cacau e nas especiarias, atentos os estudos efectuados e as medidas preventivas postas em prática para reduzir a presença de ocratoxina A nestes produtos.
Para o efeito, os Estados-Membros e as partes interessadas devem comunicar anualmente à Comissão os resultados dos estudos efectuados e os progressos conseguidos na aplicação de medidas preventivas destinadas a evitar contaminações com ocratoxina A.".
3. O anexo I é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no décimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
É aplicável a partir de 5 de Abril de 2002.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 12 de Março de 2002.