РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1182/2007 НА СЪВЕТА
от 26 септември 2007 година
за определяне на специфични правила по отношение на секторa на плoдoвете и зеленчуците и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взе предвид становището на Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Настоящият режим в сектор плодове и зеленчуци е определен в Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (2), Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (3) и Регламент (ЕО) № 2202/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно въвеждането на режим за помощ от Общността за производители на определени цитрусови плодове (4).
(2)
В светлината на опита е необходимо да се промени режимът за плодовете и зеленчуците, за да се постигнат следните цели: подобряване на конкурентоспособността и пазарната ориентация на сектора за постигане на устойчиво производство, което е конкурентоспособно както на вътрешния, така и на външния пазар, намаляване на колебанията в дохода на производителите в резултат на кризи на пазара, увеличаване на консумацията на плодове и зеленчуци в Общността и продължаване на усилията, положени от сектора за поддържане и опазване на околната среда.
(3)
Тъй като тези цели, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки поради общия характер на пазара на плодове и зеленчуци и поради необходимостта от по-нататъшни общи действия те могат да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище, Общността може да предприеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(4)
Комисията представи отделно предложение за регламент на Съвета относно установяване на обща организация на земеделските пазари, което би могло първоначално да включи някои разпоредби от хоризонтален характер, които да обхващат сектор плодове и зеленчуци и да се отнасят до набор от други земеделски продукти, а именно тези, подлежащи на управителен комитет. Уместно е тези разпоредби да се оставят в Регламенти (ЕО) № 2200/96 и (ЕО) № 2201/96. Въпреки това тези разпоредби следва да бъдат осъвременени, опростени и рационализирани с цел лесното им включване в регламента относно установяване на обща организация на земеделските пазари.
(5)
По отношение на други разпоредби, специфични за сектор плодове и зеленчуци, обхватът на промените в настоящия режим прави необходимо включването им в отделен регламент с цел по-голяма яснота. В случаите, когато тези разпоредби са до известна степен от хоризонтален характер и се прилагат и за други земеделски продукти, като тези относно стандартите за предлагане на пазара и търговията с трети страни, те също трябва да бъдат осъвременени и опростени, за да се позволи лесното им включване в регламент на Съвета относно установяване на обща организация на земеделските пазари на по-късна дата. Този регламент не следва да отменя или да изменя съществуващи правни инструменти от хоризонтален характер освен в случаите, когато те са остарели или са станали излишни, или поради самото им естество не следва да бъдат разглеждани на равнище Съвет.
(6)
В обхвата на настоящия регламент следва да влязат продукти, които попадат в приложното поле на общите организации на пазарите на плодове и зеленчуци и на преработени плодове и зеленчуци. Въпреки това разпоредбите за организациите на производители и междубраншовите организации и споразумения се прилагат само към продукти, обхванати от общата организация на пазара на плодове и зеленчуци, и това разграничение следва да бъде запазено. Наред с това обхватът на общата организация на пазара на плодове и зеленчуци следва да бъде разширен и в него да бъдат включени някои растения за кулинарни цели с цел да могат да се възползват от режима. Мащерката и шафранът понастоящем са обхванати от Регламент (ЕИО) № 827/68 на Съвета от 28 юни 1968 г. относно общата организация на пазарите на някои продукти, изброени в приложение II от Договора (5), и поради това следва да бъдат извадени оттам.
(7)
Стандартите за предлагане на пазара, по-специално тези, свързани с определение, качество, категоризиране, размер, опаковка, амбалаж, съхранение, транспорт, търговски вид, предлагане на пазара и етикетиране, следва да се прилагат по отношение на някои продукти с цел доставяне на пазара на продукти с еднородно и задоволително качество. Освен това може да е необходимо приемането на специални мерки, особено съвременни методи за анализ и други мерки за определяне на характеристиките на съответните стандарти, с цел да се избегнат злоупотреби по отношение на качеството и автентичността на продуктите, представяни на потребителите, и значителните смущения на пазарите, които те могат да предизвикат.
(8)
Понастоящем, Директива 2001/112/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно соковете от плодове и някои сходни продукти, предназначени за консумация от човека (6), и Директива 2001/113/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно плодови конфитюри, желета и мармалади и подсладено пюре от кестени, предназначени за консумация от човека (7), определят специални разпоредби по отношение на производството, състава и етикетирането на тези продукти. Тези правила, обаче, не са напълно осъвременени и не отчитат развитието на съответните международни стандарти, и поради това следва да бъдат изменени, за да стане възможно тяхното осъвременяване.
(9)
Производството и предлагането на пазара на плодове и зеленчуци следва да бъдат изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техники на обработване, управление на отпадъчни материали и изхвърляне на продукти, изтеглени от пазара, особено по отношение съхранение на качеството на водата, запазване на биологичното разнообразие и опазване на селските райони.
(10)
Организациите на производители са основни действащи субекти в режима на плодове и зеленчуци и на своето равнище осигуряват децентрализираното му управление. С оглед на все по-голямото концентриране на търсенето групирането на доставките чрез тези организации продължава да бъде икономическа потребност с цел укрепване на позициите на производителите на пазара. Такова групиране следва да бъде осъществено доброволно и да докаже своята полезност посредством обхвата и ефикасността на услугите, които организациите на производители предлагат на своите членове. Тъй като организациите на производители работят изключително в интересите на своите членове, те следва да се разглеждат като действащи в името на и от страна на своите членове по въпросите от икономически характер.
(11)
Опитът показва, че организациите на производители са подходящо средство за групиране на доставките. Въпреки това, разпределението на организации на производители в различните държави-членки е неравномерно. С цел по-нататъшно подобряване на привлекателността на организациите на производители следва да бъде предвидена разпоредба за по-голяма гъвкавост във функционирането им, където е възможно. Тази гъвкавост следва да се отнася по-специално до набора от продукти на дадена организация на производители, степента на позволени преки продажби, прилагането на правилата спрямо производители, които не са членове, както и разрешаването на асоциации на организации на производители да осъществяват която и да е от дейностите на своите членове и разрешаването на изнасяне на дейности, включително към дъщерни предприятия, което и в двата случая подлежи на необходимите условия.
(12)
Една организация на производители не следва да бъде призната от съответната държава-членка за способна да допринася за постигането на целите на общата организация на пазара, ако нейният устав не налага определени изисквания на нея и на нейните членове. Създаването и правилното функциониране на операционни фондове изискват организациите на производители да отговарят за цялостното производство на плодове и зеленчуци на своите членове.
(13)
На групите производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно и желаят да получат статут на организации на производители в съответствие с настоящия регламент, следва да се даде преходен период, през който те могат да получават национална и общностна финансова подкрепа в замяна на изпълнението на определени ангажименти от съответната група производители.
(14)
С цел да се предостави по-голяма отговорност на организациите на производители по отношение на собствените им финансови решения и за насочване на обществените средства, които са им предоставени, към изпълнение на бъдещи изисквания, е необходимо да се определят условия за използването на тези средства. Подходящо решение е съвместното финансиране на операционни фондове, създадени от организации на производители. В някои специални случаи следва да бъде разрешена допълнителна сфера за финансиране. С цел да се осигури контрол върху разходите на Общността следва да се определи горна граница на помощта, отпускана на организации на производители, които създават операционни фондове
(15)
В региони, в които организацията на производството е слаба, следва да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи. За държави-членки, които са особено изостанали по отношение на структурите, тези допълнителни помощи следва да се възстановяват от Общността.
(16)
С цел опростяване и намаляване на разходите по схемата би било полезно, по възможност, процедурите и правилата за допустимост на разходите по операционните фондове да се уеднаквят с тези на програмите за развитие на селските райони, като бъде позволено на държавите-членки да установят национална стратегия за операционни програми.
(17)
За още по-голям ефект от организациите и асоциациите на производители и за осигуряване на желаната стабилност на пазара на държавите-членки следва да се разреши при определени условия да разширят обхвата на правилата с цел включване на производители от техния район, които не са членове, по-специално на правилата за производство, предлагане на пазара и опазване на околната среда, приети от организацията или асоциацията за членове му от съответния район. При представяне на подходяща обосновка някои разходи, възникнали от това разширяване на обхвата на правилата, следва да бъдат покрити от съответните производители, предмет на разширяването, тъй като именно те ще се възползват от него. Производителите на биологични продукти следва обаче да не бъдат предмет на това разширяване на обхвата на правилата без съгласието на значителна част от тези производители. Необходимо е разрешаването на бързо разширяване на обхвата на правилата за предотвратяване и управление на кризи с цел своевременното справяне с кризи.
(18)
Няколко разнородни схеми за помощ за някои плодове и зеленчуци са посочени в регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96. Броят и разнообразието на тези схеми ги правят трудни за управление. Тъй като са насочени към някои плодове и зеленчуци, те не могат да вземат изцяло предвид местните условия на производство и не обхващат всички плодове и зеленчуци. Следователно е уместно да се търси друго средство за подкрепа на производителите на плодове и зеленчуци.
(19)
Освен това, схемите за помощи за плодове и зеленчуци не са изцяло включени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г. относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (8). Това доведе до известни усложнения и липса на гъвкавост при управлението на тази схема.
(20)
С цел установяване на по-целенасочена, но и гъвкава система за подпомагане на сектор плодове и зеленчуци, и опростяване, е уместно съществуващите схеми за помощ да се премахнат и плодовете и зеленчуци да бъдат включени изцяло в схемата, установена от Регламент (ЕО) № 1782/2003. За тази цел е необходимо да се гарантира, че земеделските производители, които произвеждат плодове и зеленчуци през посочения период, отговарят на изискванията на схемата за единно плащане. Следва да се гарантира също, че държавите-членки ще определят референтни суми и хектари, които отговарят на условията за подпомагане в рамките на схемата за единно плащане въз основа на представителен период, подходящ за пазара на отделните плодове и зеленчуци, и на подходящи цели и критерии за недопускане на дискриминация. Площите, засадени с плодове и зеленчуци, включително трайни плодови и зеленчукови култури, както и разсадниците следва да отговарят на изискванията на схемата за единно плащане. Националните тавани следва да бъдат изменени съответно. С цел да се предостави време на съответните сектори да се адаптират към включването им в схемата за единно плащане, следва да бъдат предвидени преходни периоди. По-специално, следва да бъдат предвидени отделени от производството вноски за плодове и зеленчуци, както и временни, обвързани с производството, помощи за площи, засети с определени продукти, предназначени за преработка, които са отговаряли на условията по съществуващите до този момент схеми, както и за ягоди и малини. За последните продукти може да се предостави национална помощ, която да се добави към помощта от Общността. Следва също да се предвиди приемане от страна на Комисията на подробни правила за прилагане и необходими преходни мерки по отношение на тези правила.
(21)
Производството на плодове и зеленчуци е непредсказуемо, а продуктите са малотрайни. Евентуален излишък на пазара, дори да не е прекалено голям, може да предизвика сериозни пазарни смущения. Бяха установени схеми за изтегляния от пазара, но те се оказаха трудни за управление. Следва да бъдат въведени редица допълнителни мерки за управление на кризи, които да се прилагат по най-лесния възможен начин. Включването на всички тези мерки в операционните програми на организациите на производители изглежда най-добрият подход при тези обстоятелства и следва също така да направи организациите на производители по-привлекателни за производителите. Същевременно, с цел да се позволи обхватът на мерките за управление на кризи да включи и производители, които не са членове на организациите на производители, на държавите-членки следва да се разреши да предоставят в рамките на преходен период държавна помощ в тези случаи. Тази помощ, обаче, следва да бъде по-малка от получаваната от членовете на организациите на производители с цел членството в тези организации да стане привлекателно. Функционирането на тази държавна помощ следва да се преразгледа в края на преходния период.
(22)
Включването на картофите за консумация в схемата, установена в Регламент (ЕО) № 1782/2003, означава, че с цел да се гарантира правилното функциониране на единния пазар въз основа на общи цени, разпоредбите на Договора, които регламентират държавната помощ, следва да се прилагат и за картофите за консумация, което подлежи на преходен период, за да се позволи адаптирането на сектора.
(23)
Регламент (ЕО) № 2826/2000 на Съвета от 19 декември 2000 г. относно действията за информиране и насърчаване, свързани със селскостопанските продукти на вътрешния пазар (9) предвижда принос на Общността до 50 % за някои действия за насърчаване. За насърчаване на консумацията на плодове и зеленчуци сред децата в учебните заведения този процент следва да бъде увеличен за поощряване на консумацията на плодове и зеленчуци в този случай.
(24)
Междубраншовите организации, създадени по инициатива на индивидуални или вече групирани оператори, могат, при положение, че включват значителна част от членовете на отделните браншове, свързани със сектор плодове и зеленчуци, да допринесат за възприемане на ориентирано към пазарните реалности поведение и за улесняване на търговски подход, който ще подобри отчетността на производствения процес, по-специално по отношение на организацията на производството, представянето на продуктите и предлагането им на пазара. Тъй като работата на тези организации може като цяло да подпомогне постигането на целите, предвидени в член 33 от Договора, и по-специално на целите, залегнали в настоящия регламент, следва, след определяне на съответните форми на действие, да бъде възможно предоставянето на специално признаване на тези организации, които представят доказателства за достатъчна представителност и осъществяват практически действия по отношение на горепосочените цели. Разпоредбите за разширяване на обхвата на правилата, приети от организациите на производители и техните асоциации, и за поделяне на разходите, възникнали в резултат на това разширяване, следва, поради сходството на поставените цели, да се отнасят и за междубраншовите организации.
(25)
Създаването на единен пазар на Общността предвижда въвеждането на търговска система по външните граници на Общността. Тази търговска система следва да включва вносни мита и по принцип да стабилизира пазара на Общността. Търговската система следва да се основава на поетите задължения съгласно Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори.
(26)
Прилагането на система за входни цени за плодове и зеленчуци налага приемането на разпоредби, които да отчитат международните ангажименти на Общността.
(27)
Контролът на обема на търговия със селскостопански продукти с трети страни може по отношение на някои продукти да наложи въвеждането на лицензионни системи за внос и износ, включително внасянето на гаранция, за да се гарантира, че транзакциите, за които са издадени тези лицензии, в действителност са били осъществени. Комисията следва да бъде упълномощена да въведе лицензионни системи по отношение на такива продукти.
(28)
С цел да се предотврати или противодейства на неблагоприятно влияние върху пазара на Общността, което може да е резултат от внос на някои селскостопански продукти, вносът на такива продукти следва да се обвърже с плащане на допълнително мито, ако са изпълнени някои условия.
(29)
Уместно е при определени условия на Комисията да се предостави правото да открива и управлява тарифни квоти, произтичащи от международни споразумения, сключени в съответствие с Договора, или от други актове на Съвета.
(30)
Митническата система позволява премахването на всички други мерки за защита по външните граници на Общността. При извънредни обстоятелства вътрешният пазар и митническият механизъм могат да се окажат неподходящи. В такива случаи, за да не бъде оставен пазарът на Общността без защита срещу смущенията, които могат да възникнат, Общността следва да е в състояние незабавно да вземе всички необходими мерки. Тези мерки следва да са в съответствие с международните ангажименти на Общността.
(31)
За да се гарантира правилното функциониране на тези търговски мерки, следва да се предвиди регулиране или, когато ситуацията на пазара го изисква, забрана за използване на режим „Активно усъвършенстване“ или „Пасивно усъвършенстване“.
(32)
С цел да се запази правната база за възстановявания за износ на захар, вложена в някои преработени продукти от плодове и зеленчуци, за които са представени доказателства съгласно член 16, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 2201/96, който подлежи на отмяна, списъкът с въпросните продукти следва да бъде добавен към поместения в приложение VII към Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 г. относно общата организация на пазарите в сектор захар (10).
(33)
Директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006 следва следователно да бъдат съответно изменени.
(34)
Тъй като общите пазари на селскостопански продукти се развиват непрекъснато, държавите-членки и Комисията следва взаимно да се информират за съответните развития.
(35)
Правилното функциониране на единния пазар на основата на общи цени би било изложено на риск от отпускането на национални помощи. Ето защо разпоредбите на Договора относно държавните помощи следва, като общо правило, да се прилагат за продуктите, включени в настоящия регламент. Същевременно следва да се предвиди отпускането на еднократна държавна помощ за сектора на преработката на домати в Италия и Испания, с цел да се подпомогне неговата адаптация към разпоредбите на настоящия регламент.
(36)
Разходите на държавите-членки в резултат на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент, следва да се финансират от Общността в съответствие с Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Cъветa от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (11).
(37)
Режимът на плодове и зеленчуци предвижда съобразяването на някои задължения. С цел да се гарантира съответствие с тези задължения, е необходим контрол и налагане на санкции в случай на неспазване на тези задължения. Ето защо следва Комисията да има правомощието да установява съответните правила, включително тези, които се отнасят до възстановяването на недължими плащания и до задълженията за отчитане на държавите-членки. При новия режим специалното звено от инспектори в сектор плодове и зеленчуци вече няма да бъде необходимо и може да бъде премахнато.
(38)
Схемата за помощ, установена с Регламент (ЕО) № 2202/96, ще бъде премахната. Този регламент вече губи своя смисъл и поради това следва да бъде отменен.
(39)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (12).
(40)
С цел опростяване, отделните комитети по пресни плодове и зеленчуци и по преработени плодове и зеленчуци следва да бъдат премахнати и заменени с един комитет по плодове и зеленчуци, който да бъде създаден с Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета.
(41)
Преминаването от съществуващите разпоредби към тези, предвидени в настоящия регламент, може да доведе до трудности, чието решение не е предвидено в настоящия регламент. За да се справи с тези трудности, Комисията следва да бъде в състояние да приеме преходни мерки. Наред с това, следва да се предвиди продължаване на признаването на организациите на производители и асоциациите на организации на производители, които са били признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, и евентуалното продължаване на операционните програми, одобрени съгласно този регламент, като се предвидят подобни разпоредби и за групите производители, признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 и техните планове за признаване.
(42)
Настоящият регламент следва, като общо правило, да се прилага от 1 януари 2008 г. Въпреки това, с цел да се предотврати прекъсване на схемите за помощи за продукти от преработени плодове и зеленчуци и цитрусови плодове по средата на пазарната година, следва да се разреши тези схеми за помощи да се прилагат до края на 2007/2008 пазарна година,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват
Настоящият регламент определя специфични правила, приложими за продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96.
Въпреки това дялове III и IV от настоящия регламент се прилагат единствено по отношение на продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка.
Член 43 се прилага за картофи, пресни или охладени, с код по КН 0701.
ДЯЛ II
КЛАСИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
Член 2
Стандарти за предлагане на пазара
1. Продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, могат да бъдат предлагани на пазара единствено при положение, че са здрави и в задоволително пазарно качество, и е отбелязана страната на произход.
2. Комисията може да включи разпоредба за стандартите за предлагане на пазара за един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96.
3. При това Комисията взема предвид препоръките за стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН).
4. Стандартите за предлагане на пазара, посочени в параграфи 1 и 2:
а)
се прилагат на всички етапи от предлагането на пазара, включително внос и износ, освен при наличие на други разпоредби на Комисията;
б)
се определят при отчитане по-специално на специфичните качества на продуктите, необходимостта да се гарантират условия за безпроблемно предлагане на тези продукти на пазара, както и интересите на потребителите да получат достатъчна и прозрачна информация за продукта, по-специално по отношение на страната на произход, класа, а, при необходимост, и разновидността (или търговския тип) на продукта;
в)
могат по-специално да се отнасят до качеството, определяне на класове, размера, опаковката, амбалажа, съхранението, транспорта, представянето, предлагането на пазара и етикетирането.
5. Държателят на продуктите, обхванати от приетите стандарти за качество, няма право да излага подобни продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя или предлага на пазара по какъвто и да било друг начин в рамките на Общността, освен в съответствие с тези стандарти. Държателят на продуктите носи отговорност за спазването на това съответствие.
6. Без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията в съответствие с член 42, държавите-членки правят избирателни проверки, въз основа на анализ на риска, дали тези продукти съответстват на стандартите за предлагане на пазара. Тези проверки се осъществяват приоритетно преди транспортирането от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят. За продукти от трети страни проверките се осъществяват преди освобождаването на тези продукти за свободно движение.
7. До приемането на нови стандарти за предлагане на пазара продължават да се прилагат стандартите за предлагане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 и Регламент (ЕО) № 2201/96.
ДЯЛ III
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Член 3
Изисквания
1. За целите на настоящия регламент „организация на производители“ означава юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, което изпълнява следните изисквания:
а)
създадено е по инициатива на земеделски производители по смисъла на член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, които произвеждат един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка;
б)
има за цел насърчаването на екологични практики на култивиране, производствени технологии и управление на отпадъците, по-специално насочени към съхранение на качеството на водата, почвите и ландшафта, както и опазване или увеличаване на биологичното разнообразие;
в)
има една или повече от следните цели:
i)
гарантиране, че производството се планира и адаптира в съответствие с търсенето, особено по отношение на качеството и количеството;
ii)
концентриране на доставките и пускане на пазара на продукцията на неговите членове;
iii)
оптимизиране на производствените разходи и стабилизиране на цените на производителите;
г)
уставът му предвижда специфичните изисквания, посочени в параграф 2; както и
д)
признато е от съответната държава-членка съгласно член 4.
2. Уставът на организацията на производители изисква от производителите, които са нейни членове, по-специално:
а)
да прилагат приетите от организацията на производители правила, свързани с отчитането на произведената продукция, със самото производство, с търговията и с опазването на околната среда;
б)
да принадлежат само към една организация на производители по отношение на производството на дадено стопанство на който и да е продукт, посочен в параграф 1, буква а);
в)
да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производители;
г)
да предоставят информацията, искана от организацията на производители за статистически цели, по-специално информация за засети площи, произведени количества, добиви и директни продажби;
д)
да заплащат предвидените в устава на организацията парични вноски за създаване и попълване на операционния фонд, предвиден в член 8.
3. Независимо от разпоредбите на параграф 2, буква в), в случаите, в които организацията на производители е дала своето разрешение и не е налице нарушение на правилата и условията, установени от организацията на производители, производителите, които са членове, могат:
а)
да продават не повече от определен процент от своята продукция пряко на своите стопанства или извън тях на потребители за техни лични нужди, като тези проценти се определят от държавите-членки на ниво, не по-ниско от 10 %;
б)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо предлаганите на пазара от собствената им организация количества;
в)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики обичайно не се включват в търговската дейност на съответната организация.
4. Уставът на организацията на производители предвижда също така:
а)
процедури за определяне, приемане и изменение на правилата, посочени в параграф 2;
б)
задължение на членовете да заплащат финансови вноски, необходими за финансирането на организацията на производители;
в)
правила, които позволяват на производителите да контролират по демократичен начин своята организация и вземаните от нея решения;
г)
санкции за нарушаване на задълженията, залегнали в устава, по-специално неплащане на финансови вноски, или за нарушаване на правилата, приети от организацията на производители;
д)
правила за приемане на нови членове, по-специално минимален срок за членство;
е)
счетоводни и бюджетни правила, необходими за работата на организацията.
5. Организациите на производители се разглеждат като действащи в името на и от страна на своите членове по въпросите от икономически характер.
Член 4
Признаване
1. Държавите-членки признават като организации на производители за целите на настоящия регламент всички юридически лица или ясно обособени части от юридически лица, които кандидатстват за такова признаване, при условие че:
а)
изпълняват изискванията, посочени в член 3, и предоставят нужните доказателства за това;
б)
имат минимален брой членове и обхващат минимален обем или стойност от предлагана на пазара продукция, които следва да бъдат определени от държавите-членки, и представят нужните доказателства за това;
в)
налице са достатъчнo данни, че могат да осъществяват дейността си по подходящ начин, както с течение на времето, така и по отношение на ефективността и концентрацията на доставките, като за постигането на тази цел държавите-членки могат да решат кои от продуктите или групите продукти, посочени в член 3, параграф 1, буква а), следва да бъдат обхванати от организацията на производители;
г)
дават реална възможност на членовете си да получават техническа помощ за използване на екологични практики на култивиране;
д)
при необходимост предоставят на членовете си техническите средства за събирането, съхранението, опаковането и предлагането на пазара на продукцията им;
е)
гарантират правилното търговско и счетоводно управление на своята дейност; както и
ж)
не заемат господстващо положение на даден пазар, освен когато това е необходимо за изпълнение на целите на член 33 от Договора.
2. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да признаят съответната организация на производители в срок от три месеца от подаване на заявление, придружено от всички необходими документи;
б)
извършват редовни проверки, за да удостоверят, че организациите на производители спазват изискванията на този дял, при неспазване или нередности, свързани с разпоредбите на настоящия регламент, налагат санкции на тези организации и при необходимост решават да лишат съответната организация от признаване;
в)
веднъж годишно нотифицират Комисията за всяко решение за предоставяне, отказване или оттегляне на признаването.
Член 5
Асоциации на организации на производители
Асоциация на организации на производители се образува по инициатива на признати организации на производители и може да осъществява всяка от дейностите на организация на производители, посочени в настоящия регламент. За тази цел държавите-членки могат да признаят, при поискване, асоциация на организации на производители, когато:
а)
държавата-членка счита, че асоциацията е способна ефективно на осъществява тези дейности; както и
б)
асоциацията не заема господстващо положение на даден пазар, освен когато това е необходимо за изпълнение на целите на член 33 от Договора.
Член 3, параграф 5 се прилага mutatis mutandis към действия на асоциации на организации на производители.
Член 6
Изнасяне на дейности
Държавите-членки могат да разрешат призната организация на производители или признатa асоциация на организации на производители да изнесат някоя от своите дейности, включително към дъщерни предприятия, при условие че те предоставят на държавата-членка достатъчни доказателства, че това е подходящ начин да се постигнат целите на съответната организация на производители или асоциация на организации на производители.
Член 7
Групи производители
1. За целите на настоящия регламент „група производители“ е всяко юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, създадено по инициатива на земеделски производители по смисъла на член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, които произвеждат един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и/или на такива продукти, предназначени единствено за преработка, с оглед на признаването му за организация на производители;
На групи производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно, или се намират в най-отдалечените региони на Общността, посочени в член 299, параграф 2 от Договора, или в малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Cъветa (13), може да бъде даден преходен период, през който да изпълнят условията за признаване, посочени в член 4.
За тази цел, групите производители представят на съответната държава-членка поетапен план за признаване, чието приемане поставя началото на посочения във втора алинея петгодишен период и представлява предварително признаване. Преходният период е не по-дълъг от пет години.
2. Преди да приемат плана за признаване, държавите-членки информират Комисията за своите намерения и свързаните с тях вероятни финансови последици.
3. По време на преходния период държавите-членки могат да предоставят на групите производители, посочени в параграф 1:
а)
помощ за насърчаване на тяхното учредяване и улесняване на административната им дейност;
б)
помощ, предоставяна директно или посредством кредитни институции, предназначена да покрие част от инвестициите, необходими за получаването на признаване и изложени в плана за признаване, посочен в трета алинея от параграф 1.
4. Помощта, посочена в параграф 3 се възстановява от Общността в съответствие с правилата, приети съгласно член 42, буква б), ii).
5. Помощта, посочена в параграф 3, буква а), се определя за всяка група производители въз основа на продукцията, предлагана на пазара от нея, и възлиза, за първата, втората, третата, четвъртата и петата година, на:
а)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % и 4 % съответно от стойността на предлаганата на пазара продукция в случая на групи производители в държави-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно, и
б)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % и 2 % съответно от стойността на предлаганата на пазара продукция в случая на групи производители в най-отдалечените региони на Общността, посочени в член 299, параграф 2 от Договора, или в малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006.
Тези проценти могат да бъдат намалени във връзка със стойността на предлаганата на пазара продукция, която превишава даден праг. На помощта, дължима за дадена година на група производители, може да бъде наложена горна граница.
ГЛАВА II
Операционни фондове и операционни програми
Член 8
Операционни фондове
1. Организациите на производители могат да създадат операционен фонд. Фондът се финансира от:
а)
финансовите вноски на членовете или от самата организация на производители;
б)
финансова помощ от Общността, която може да бъде предоставена на организации на производители.
2. Операционните фондове се използват за финансиране на операционни програми, одобрени от държавите-членки в съответствие с член 13.
Член 9
Операционни програми
1. Операционните програми съдържат две или повече от целите, посочени в член 3, параграф 1, буква в), или от следните цели:
а)
планиране на производството;
б)
подобряване на качеството на продуктите;
в)
увеличаване на търговската стойност на продуктите;
г)
насърчаване на продуктите, независимо дали са в пресен или преработен вид;
д)
екологични мерки и методи на производство, които опазват околната среда, включително биологично земеделие;
е)
предотвратяване и управление на кризи.
2. Предотвратяването и управлението на кризи е свързано с избягване на и справяне с кризи на пазарите на плодове и зеленчуци и в този контекст обхваща:
а)
изтегляния от пазара;
б)
бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране;
в)
насърчаване и комуникация;
г)
мерки за обучение;
д)
застраховане на реколтата;
е)
подкрепа за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове.
Предотвратяването и управлението на кризи, включително изплащането на главници и лихви, посочени в трета алинея, не съставляват повече от една трета от разходите по операционната програма.
С цел да финансират предотвратяването и управлението на кризи, организациите на производители могат да изтеглят заеми при търговски условия. В този случай изплащането на главниците и лихвите по тези заеми може да формира част от операционната програма и по този начин може да отговаря на условията за финансова помощ от Общността по член 10. Всяко конкретно действие по предотвратяването и управлението на кризи се финансира или чрез тези заеми, или пряко, но не и по двата начина едновременно.
3. Държавите-членки гарантират, че:
а)
операционните програми включват две или повече екологични действия, или
б)
поне 10 % от разходите по операционните програми покриват екологични действия.
Екологичните действия спазват изискванията на плащанията за агроекология, установени в първа алинея от член 39, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Cъвета от 20 септември 2005 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (14).
Когато поне 80 % от производителите, които са членове на организация на производители, подлежат на поемане на един или повече идентични агроекологични ангажименти по тази разпоредба, всеки един от тези ангажименти се счита за екологично действие, посочено в буква а) от първа алинея.
Подкрепата за екологичните действия, посочени в първа алинея, покрива допълнителните разходи и пропуснатите приходи в резултат на това действие.
4. Параграф 3 се прилага в България и Румъния от 1 януари 2011 г.
5. Инвестиции, които увеличават натиска върху околната среда, се разрешават само в случаите, когато съществуват ефективни предпазни средства за защита на околната среда от този натиск.
Член 10
Финансова помощ от Общността
1. Финансовата помощ от Общността е равна на размера на реално платените финансови вноски, посочени в член 8, параграф 1, буква а), и е ограничена до 50 % от реално направените разходи.
2. Финансовата помощ от Общността е ограничена до 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция на всяка организация на производители.
Същевременно, този процент може да бъде повишен до 4,6 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, при условие че количеството, които превишава тези 4,1 % от стойността на предлаганата на пазара продукция, се използва единствено за предотвратяване и управление на кризи.
3. По искане от страна на организация на производители процентът, предвиден в параграф 1, се определя на 60 %, когато операционната програма или част от операционната програма изпълнява поне едно от следните условия:
а)
представена е от няколко организации на производители в Общността, работещи в различни държави-членки по транснационални схеми;
б)
представена е от една или повече организации на производители, участващи в схеми, управлявани на междубраншова основа;
в)
обхваща единствено специфична подкрепа за производството на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91 на Съвета (15);
г)
представена е от организация на производители в една от държавите-членки, които са се присъединили към Общността на 1 май 2004 г. или по-късно, и включва мерки, чието изпълнение е до края на 2013 г.;
д)
представлява първата програма, представена от призната организация на производители, която се е сляла с друга призната организация на производители;
е)
представлява първата програма, представена от призната асоциация на организации на производители;
ж)
представена е от организации на производители в държави-членки, в които организациите на производители предлагат на пазара по-малко от 20 % от продукцията на плодове и зеленчуци;
з)
представена е от организация на производители в някой от най-отдалечените региони на Общността;
и)
обхваща единствено специфична помощ за действия, които насърчават консумацията на плодове и зеленчуци и са насочени към децата в учебните заведения.
4. Процентът, предвиден в параграф 1, се определя на 100 % в случай на изтегляния на плодове и зеленчуци от пазара, които не надхвърлят 5 % от количеството на предлаганата на пазара продукция на всяка организация на производители, и след изтеглянето са реализирани чрез:
а)
безплатно разпространение на благотворителни организации и фондации, които са одобрени за целта от държавите-членки, за да бъдат използвани в тяхната дейност за подпомагане на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното законодателство, по-специално тъй като тези лица не разполагат с необходимите средства за прехрана;
б)
безплатно разпространение в наказателни институции, училища и обществено-образователни институции и детски ваканционни лагери, както и на болници и старчески домове, определени от държавите-членки, които предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения.
Член 11
Национална финансова помощ
1. В регионите на държавите-членки, където степента на организираност на производителите е особено ниска, държавите-членки могат да получат от Комисията, след надлежно обосновано искане, разрешение да изплатят на организациите на производители национална финансова помощ, равна на не повече от 80 % от финансовите вноски, посочени в член 8, параграф 1, буква а). Тази помощ е в допълнение към операционния фонд.
В региони на държавите-членки, където по-малко от 15 % от продукцията от плодове и зеленчуци се предлага на пазара от организации на производители и чието производство на плодове и зеленчуци представлява най-малко 15 % от тяхната обща селскостопанска продукция, помощта, посочена в първа алинея, може да бъде възстановена от Общността по искане на съответната държава-членка.
2. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат за националната финансова помощ, която е разрешена от Комисията съгласно параграф 1.
Член 12
Национална рамка и национална стратегия за операционни програми
1. Държавите-членки създават национална рамка за определяне на общите условия, свързани с действията, посочени в член 9, параграф 3. Тази рамка предвижда по-специално тези действия да изпълняват съответните изисквания на Регламент (ЕО) № 1698/2005, включително изискванията за допълняемост, съгласуваност и съответствие както са изложени в член 5 от този регламент.
Държавите-членки представят предложената от тях рамка на Комисията, която може да изиска внасянето на изменения в рамките на три месеца, ако счете, че предложението не дава възможност за постигане на целите, заложени в член 174 от Договора и в Шестата програма за действие на Общността за околната среда (16) Инвестициите в отделни стопанства, подкрепени от операционни програми, също спазват тези цели.
2. Държавите-членки създават национална стратегия за устойчиви операционни програми за пазара на плодове и зеленчуци. Стратегията предвижда следните елементи:
а)
анализ на положението по отношение на силните и слабите страни и потенциала за развитие;
б)
обосноваване на избраните приоритети;
в)
цели на операционните програми и инструменти, показатели за постигнатите резултати;
г)
оценка на операционните програми;
д)
задължения за отчитане на организациите на производители.
Стратегията трябва да включва също така националната рамка, посочена в параграф 1.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат в държави-членки, в които няма признати организации на производители.
Член 13
Одобрение на операционни програми
1. Проектите за операционни програми се представят на компетентните национални власти, които ги одобряват или отхвърлят, или изискват внасянето на изменения в съответствие с разпоредбите на настоящата глава.
2. Организациите на производители информират държавата-членка за очаквания размер на операционния фонд за всяка година, като го обосновават със съответните аргументи въз основа на прогнозите в операционната програма, разходите за настоящата година и евентуално за предходни години, а, при необходимост, и въз основа на очакваните количества продукция за следващата година.
3. Държавата-членка уведомява организацията на производители или асоциацията на организации на производители за очаквания размер на финансовата помощ от Общността в съответствие с границите, установени в член 10.
4. Плащанията, свързани с финансовата помощ от Общността, се извършват въз основа на направените разходи във връзка със схемите, обхванати от операционната програма. По отношение на същите схеми могат да се извършват авансови плащания, като за това се изисква представяне на гаранция или обезпечение.
5. Организацията на производители уведомява държавата-членка за окончателния размер на разходите за предходната година, придружен от необходимите подкрепящи документи, което ѝ дава възможност да получи остатъка от финансовата помощ от Общността.
6. Операционните програми и тяхното финансиране от производители и организации на производители, от една страна, и от фондове на Общността, от друга страна, са с минимална продължителност от три години и максимална продължителност от пет години.
ГЛАВА III
Разширяване на обхвата на правилата спрямо производители от икономическа област
Член 14
Разширяване на обхвата на правилата
1. В случаите, когато по отношение на даден продукт дадена организация на производители, работеща в определена икономическа област, е смятана за представителна за производството и за производителите в тази област, съответната държава-членка може, по искане на организацията на производители, да направи следните правила задължителни за производителите в областта, които не членуват в организацията:
а)
правилата, посочени в член 3, параграф 2, буква а);
б)
правилата, необходими за прилагането на мерките, посочени в член 9, параграф 2, буква в).
Първа алинея се прилага, при условие че тези правила:
а)
са били в сила в продължение на поне една пазарна година;
б)
са включени в подробния списък в приложение I;
в)
са задължителни за срок, не по-дълъг от три пазарни години.
Същевременно, условието, посочено в буква а) от втора алинея, не се прилага, ако съответните правила са изброените в точки 1, 3 и 5 на приложение I. В този случай разширяването на обхвата на правилата не може да се прилага за повече от една пазарна година.
2. За целите на настоящата глава „икономическа област“ означава географска зона, съставена от граничещи или съседни райони на производство, в които условията за производство и предлагане на пазара са еднородни.
Държавите-членки нотифицират до Комисията списък на икономическите области.
В срок от един месец след нотификацията Комисията одобрява списъка или, след консултации със съответната държава-членка, взема решение относно измененията в него, които държавата-членка трябва да направи. Комисията прави одобрения списък публично достъпен чрез методите, които смята за уместни.
3. Организация на производители се смята за представителна по смисъла на параграф 1, ако нейните членове представляват поне 50 % от общия брой на производителите в икономическата област, в която тя работи, и ако обхваща поне 60 % от производството в тази област. Без да се засяга параграф 5, при изчислението на тези проценти не се вземат предвид производителите или продукцията на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91.
4. Правилата, които се обявяват за задължителни за всички производители в определена икономическа област:
а)
не причиняват щети на други производители в съответната държава-членка или в Общността;
б)
не се прилагат, освен ако не ги обхващат изрично, за продукти, предназначени за преработка по силата на договор, подписан преди началото на пазарната година, с изключение на посочените в член 3, параграф 2, буква а) правила за отчитане на производството;
в)
не влизат в противоречие с действащите национални правила, както и с тези на Общността.
5. Правилата не може да станат задължителни за производителите на биологични продукти, обхванати от Регламент (ЕИО) № 2092/91, освен ако такава мярка не е била договорена от най-малко 50 % от тези производители в икономическата област, в която работи организацията на производители, и тази организация обхваща най-малко 60 % от това производство в областта.
Член 15
Нотифициране
Държавите-членки нотифицират незабавно Комисията за правилата, които са обявили за задължителни за всички производители в определена икономическа област съгласно член 14, параграф 1. Комисията прави одобрения списък публично достъпен чрез методите, които смята за уместни.
Член 16
Отмяна
Комисията решава, че държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, прието от същата държава-членка съгласно член 14, параграф 1:
а)
ако установи, че съответното разширяване на обхвата на правилата спрямо други производители не допуска конкуренция в значителна част от вътрешния пазар или застрашава свободната търговия или целите на член 33 от Договора;
б)
ако установи, че член 81, параграф 1 от Договора е приложим за правилата, чийто обхват се разширява за други производители. Решението на Комисията по отношение на тези правила се прилага единствено от датата на това установяване;
в)
ако след проверки установи, че не са съобразени изискванията на настоящата глава.
Член 17
Финансови вноски на производители, които не са членове
Когато се прилага член 14, параграф 1, съответната държава-членка може да реши, след внимателно разглеждане на представените документи, че производителите, които не са членове на организацията, дължат на организацията част от плащаните от членуващите производители финансови вноски, доколкото тези средства се използват за покриване на:
а)
административните разходи, произтичащи от прилагане на правилата, посочени в член 14, параграф 1;
б)
разходите, свързани с изследователска дейност, пазарни проучвания и насърчаване на продажбите, предприети от организацията или асоциацията, от които имат изгода всички производители в съответната област.
Член 18
Разширяване на обхвата на правилата на асоциации на организации на производители
За целите на настоящата глава, всяко посочване на организации на производители се тълкува и като посочване на признати асоциации на организации на производители.
ГЛАВА IV
Доклад
Член 19
Доклад
Най-късно до 31 декември 2013 г. Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета доклад за прилагането на настоящия дял по отношение на организациите на производители, операционните фондове и операционните програми.
ДЯЛ IV
МЕЖДУБРАНШОВИ ОРГАНИЗАЦИИ И СПОРАЗУМЕНИЯ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Член 20
Изисквания
За целите на настоящия регламент изразът „междубраншови организации“ означава юридически лица, които:
а)
са съставени от представители на икономически дейности, свързани с производството и/или търговията, и/или преработката на продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96;
б)
са създадени по инициатива на всички или на няколко от организациите или асоциациите, които ги съставляват;
в)
извършват две или повече от следните дейности в един или повече региони на Общността, като отчитат интересите на потребителите:
i)
подобряват познаването и прозрачността на производството и пазара;
ii)
помагат за по-добро координиране на търговията на плодове и зеленчуци, особено посредством научна дейност и пазарни проучвания;
iii)
разработват стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността;
iv)
използват по-пълно потенциала на произведените плодове и зеленчуци;
v)
предоставят необходимата информация и извършват научни изследвания за адаптиране на производството към продукти, които съответстват в по-голяма степен на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, особено по отношение на качеството на продукта и опазването на околната среда;
vi)
търсят начини за ограничаване на използването на фитосанитарни продукти и други материали, като по този начин гарантират качеството на продукта и опазването на почвите и водите;
vii)
развиват методи и средства за подобряване на качеството на продукта;
viii)
използват и защитават потенциала на биологичното земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
ix)
насърчават интегрираното производство или други екологични производствени методи;
(x)
определят правила, свързани с посочените в точки 2 и 3 на приложение I правила за производство и търговия, които са по-строги от тези на Общността или от националните правила;
г)
са признати от съответната държава-членка при условията, установени в член 21.
Член 21
Признаване
1. Ако структурите на съответната държава-членка разрешават това, държавите-членки могат да признаят за междубраншови организации по смисъла на настоящия регламент всички създадени на тяхна територия организации, които са представили подходящо заявление, при условие че:
а)
организациите извършват своята дейност в един или повече региони на съответната държава-членка;
б)
представляват значителен дял от производството и/или търговията, и/или преработката на плодове и зеленчуци и продукти от преработени плодове и зеленчуци във въпросния регион или региони, като, ако действат в повече от един регион, могат да докажат минимално равнище на представителност във всеки регион за всеки един от браншовете, които те включват;
в)
извършват две или повече от дейностите, посочени в член 20, буква в);
г)
самите те не участват в производството или преработката, или предлагането на пазара на плодове и зеленчуци или на продукти от преработени плодове и зеленчуци;
д)
не участват в нито едно от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, посочени в член 22, параграф 4.
2. Преди да признаят междубраншовите организации, държавите-членки нотифицират Комисията относно кандидатстващите за признаване организации, като предоставят цялата необходима информация за тяхната представителност и различните им дейности заедно с цялата останала информация, необходима за изготвяне на оценка.
Комисията може да оспори признаването в срок от два месеца след нотифицирането.
3. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да предоставят признаване в рамките на три месеца от подаване на заявлението и всички съответни документи в негова подкрепа;
б)
извършват редовни проверки, за да удостоверят, че междубраншовите организации спазват реда и условията за признаване, при неспазване или нередности, свързани с разпоредбите на настоящия регламент, налагат санкции на тези организации и при необходимост решават да оттеглят даденото от тях признаване;
в)
оттеглят признаването, ако:
i)
установените в настоящата глава изисквания и условия за признаване вече не се изпълняват;
ii)
междубраншовата организация участва в някое от споразуменията, решенията и съгласуваните действия, посочени в член 22, параграф 3, без да се засягат другите санкции, които могат да бъдат наложени съгласно националното законодателство;
iii)
междубраншовата организация не изпълни задължението за уведомяване, посочено в член 22, параграф 2;
г)
в срок от два месеца нотифицират Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказ или оттегляне на признаване.
4. Редът, условията и честотата, при които държавите-членки докладват на Комисията за дейностите на междубраншовите организации, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
След извършени проверки Комисията може да поиска от държава-членка да оттегли признаването.
5. Признаването представлява разрешение за осъществяване на дейностите, изброени в член 20, буква в), съобразено с условията на настоящия регламент.
6. Комисията предоставя публичен достъп до списъка на признатите междубраншови организации чрез методите, които смята за уместни, като посочва икономическата сфера или областта на техните дейности, и дейностите, извършвани по смисъла на член 23. Оттеглянията на признаване също са публично достъпни.
ГЛАВА II
Правила за конкуренция
Член 22
Прилагане на правилата за конкуренция
1. Независимо от разпоредбите на член 1 от Регламент (ЕО) № 1184/2006 на Съвета (17), член 81, параграф 1 от Договора не се прилага към споразуменията, решенията и съгласуваните практики на признатите междубраншови организации, свързани с изпълнение на дейностите, посочени в член 20, буква в) от настоящия регламент.
2. Параграф 1 се прилага само при условие, че:
а)
Комисията е нотифицирана за споразуменията, решенията и съгласуваните практики;
б)
в срок от два месеца след получаване на цялата информация Комисията не е установила, че съответните споразумения, решения и съгласувани практики са несъвместими с правилата на Общността.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да влизат в сила преди изтичането на срока, посочен в параграф 2, буква б).
4. Следните споразумения, решения и съгласувани практики се обявяват за несъвместими с правилата на Общността при всички случаи:
а)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да доведат до разделяне под каквато и да е форма на пазарите в Общността;
б)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да засегнат стабилното функциониране на организацията на пазара;
в)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да предизвикат изкривяване на конкуренцията и не са от съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, които се преследват с дейността на междубраншовите организации;
г)
споразумения, решения и съгласувани практики, които водят до определяне на цени, без да се засягат извършваните от междубраншовите организации дейности при прилагане на специални разпоредби от правила на Общността;
д)
споразумения, решения и съгласувани практики, които могат да породят дискриминация или да премахнат конкуренцията по отношение на значителен дял от съответните продукти.
5. Ако след изтичане на двумесечния срок, посочен в параграф 2, буква б), Комисията установи, че не са изпълнени условията за прилагане на параграф 1, тя взема решение, по силата на което член 81, параграф 1 от Договора се прилага към въпросното споразумение, решение или съгласувана практика.
Това решение на Комисията не се прилага преди датата на неговото съобщаване на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация не е дала невярна информация или е злоупотребила с предвиденото в параграф 1 освобождаване.
6. В случай на многогодишни споразумения, уведомяването за първата година е валидно и за следващите години на споразумението. Същевременно, в този случай Комисията може, по собствена инициатива или по искане на друга държава-членка, да констатира несъвместимост по всяко време.
ГЛАВА III
Разширяване на обхвата на правилата
Член 23
Разширяване на обхвата на правилата
1. В случай че междубраншова организация, работеща в конкретен регион или региони на държава-членка, се счита за представителна по отношение на производството или търговията, или преработката на даден продукт, съответната държава-членка може, по искане на тази междубраншова организация, да обяви някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на въпросната организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, работещи във въпросния регион или региони и които не членуват в организацията, независимо дали става въпрос за физически лица или групи.
2. Междубраншова организация се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако тя представлява поне две трети от производството или търговията, или преработката на съответния продукт или продукти в съответния регион или региони на дадена държава-членка. Ако заявлението за разширяване на обхвата на правилата спрямо други оператори обхваща повече от един регион, междубраншовата организация трябва да докаже минимално равнище на представителност за всеки един от браншовете, които обхваща, във всеки един от съответните региони.
3. Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)
имат една от следните цели:
i)
предоставяне на сведения за производството и пазарите;
ii)
приемане на по-строги правила за производство от тези на Общността или от националните правила;
iii)
изготвяне на стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността;
iv)
приемане на правила за предлагането на пазара;
v)
приемане на правила за опазване на околната среда;
vi)
предприемане на мерки за насърчаване и използване на потенциала на продуктите;
vii)
предприемане на мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
б)
са били в сила в продължение на поне една пазарна година,
в)
могат да бъдат обявени за задължителни за не повече от три пазарни години;
г)
не причиняват никаква вреда на останалите оператори в съответната държава-членка или в Общността.
Същевременно, условието, посочено в буква б) от първа алинея, не се прилага, ако съответните правила са изброените в точки 1, 3 и 5 от приложение I. В този случай разширяването на обхвата на правилата не може да се прилага за повече от една пазарна година.
4. Правилата, предвидени в параграф 3, буква а), ii), iv) и v), не трябва да бъдат различни от посочените в приложение I. Правилата, посочени в параграф 3, буква а), ii), не се прилагат за продукти, произведени извън конкретния регион или региони, отбелязани в параграф 1.
Член 24
Нотифициране и отмяна
1. Държавите-членки незабавно нотифицират Комисията за правилата, които са обявили за задължителни за всички оператори в един или повече конкретни региони съгласно член 23, параграф 1. Комисията прави тези правила публично достъпни чрез методите, които смята за уместни.
2. Преди тези правила да станат публично достъпни, Комисията информира комитета, създаден съгласно член 46, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2200/96, за всяко уведомяване относно разширяването на обхвата на междубраншовите споразумения.
3. Комисията решава, че държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, което тази държава-членка е приела, в случаите, посочени в член 16.
Член 25
Финансови вноски на оператори, които не са членове
В случаите, в които обхватът на правилата за един или повече продукти е разширен, и когато една или повече от дейностите, посочени в член 23, параграф 3, буква a), се извършват от призната междубраншова организация и са от общ икономически интерес за тези лица, чиято дейност е свързана с един или повече от съответните продукти, държавата-членка, признала организацията, може да вземе решение физически лица или групи, които не членуват в организацията, но имат изгода от тези дейности, да плащат на организацията наложените на членовете финансови вноски в пълен или частичен размер дотолкова, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходите, направени пряко в резултат на упражняването на въпросните дейности.
ДЯЛ V
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 26
Общи принципи
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в разпоредбите, приети съгласно него, в търговията с трети страни се забранява следното:
а)
налагането на каквато и да е такса, имаща равностоен на мито ефект;
б)
налагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, които имат равностоен ефект.
Член 27
Комбинирана номенклатура
Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се прилагат за тарифната класификация на продуктите, обхванати от настоящия дял. Тарифната номенклатура, произтичаща от прилагането на настоящия регламент, се включва в Общата митническа тарифа.
ГЛАВА II
Внос
Раздел I
Лицензии зa внос
Член 28
Избирателни системи за лицензии зa внос
Комисията може да реши, че при внос в Общността на един или няколко продукта, които попадат в обхвата на настоящия регламент, трябва да се представи лицензия зa внос.
Член 29
Издаване на лицензии
Лицензиитe зa внос се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо от мястото му на установяване в Общността, освен ако не е предвидено друго в регламент на Съвета или в друг акт на Съвета, и без да се засягат мерките, взети за приложението на настоящата глава.
Член 30
Валидност
Лицензиитe зa внос са валидни в цялата Общност.
Член 31
Гаранция
1. Освен в случаите, когато е предвидено друго в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, лицензиите се издават срещу представена гаранция, че продуктите се внасят по време на срока на валидност на лицензията.
2. Освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа в пълен размер или частично, ако вносът не бъде осъществен или се осъществи само частично в срока на валидност на лиценза.
Член 32
Правила за прилагане
Подробните правила за прилагане на настоящия раздел, включително срокът на валидност на лицензиите и размерът на гаранцията, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Раздел II
Вносни мита и система на входни цени
Член 33
Вносни мита
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, ставката на вносното мито в Общата митническа тарифа се прилага за продукти, които попадат в обсега на настоящия регламент.
Член 34
Система на входни цени
1. Ако прилагането на митническата ставка от Общата митническа тарифа зависи от входната цена на внасяната партида, достоверността на тази цена се проверява, като се използва фиксирана стойност на вноса, изчислена от Комисията по продукти и по произход въз основа на среднопретеглена цена за съответния продукт на представителни вносни пазари на държавите-членки или, при необходимост, на други пазари.
Въпреки това може да бъдат приети конкретни разпоредби за проверка на входните цени на продуктите, внасяни предимно за преработка, в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
2. Когато декларираната входна цена на въпросната партида е по-висока от фиксираната стойност на вноса, увеличена с маржа, определен в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, който не може да надхвърля фиксираната стойност на вноса с повече от 10 %, се изисква внасяне на гаранция, равна на вносното мито, определено на базата на фиксираната стойност на вноса.
3. Когато входната цена на въпросната партида не е декларирана по време на митническото освобождаване, прилаганата митническа ставка по Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност на вноса или се изчислява посредством прилагане на съответните разпоредби от митническото законодателство при условия, които се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
4. Подробните правила за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Член 35
Допълнителни вносни мита
1. Допълнително вносно мито се прилага със ставката на митото, установена в членове 33 и 34, при внос на един или повече продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент, с цел да се предотврати или противодейства на неблагоприятния ефект върху пазара на Общността, който можe да бъдe предизвикан от този внос, ако:
а)
вносът е направен на цена под равнището, което Общността е съобщила на Световната търговска организация („критична цена“); или
б)
обемът на вноса през някоя година превишава определено ниво („критичен обем“).
Критичният обем се определя въз основа на възможностите за достъп до пазара, определени като внос, като процент от съответното вътрешно потребление през предходните три години.
2. Допълнителни вносни мита не се налагат, когато е малко вероятно вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато ефектът от тях би бил несъразмерен с поставената цел.
3. За целите на параграф 1, буква а) вносните цени се определят въз основа на вносните цени CIF на съответната партида.
Вносните цени CIF се проверяват въз основа на представителните цени за продукта на световния пазар или на пазара на внос на Общността за този продукт.
4. Подробните правила за прилагане на параграфи 1, 2 и 3 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96. Тези подробни правила по-специално уточняват:
а)
продуктите, за които се прилагат допълнителни вносни мита;
б)
другите критерии, необходими за осигуряване на прилагането на параграф 1 от този член.
Раздел III
Управление на квотите за внос
Член 36
Тарифни квоти
1. Тарифните квоти за внос на продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент в резултат на споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, или в резултат на друг акт на Съвета, се откриват и управляват от Комисията съгласно подробни правила, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
2. Тарифните квоти се управляват по начин, който предотвратява дискриминация между засегнатите оператори чрез прилагане на един от следните методи или комбинация от тях, или чрез друг подходящ метод:
а)
метод, основан на хронологичния ред на внасяне на заявленията (принципът „пръв пристигнал, пръв обслужен“);
б)
метод на пропорционално разпределение на заявените количества след внасяне на заявленията (използване на „метода на едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на отчитане на традиционни търговски модели (използване на „метода традиционни/новопристигнали“).
3. Когато е уместно, приетият метод на управление взема под внимание изискванията за доставки на пазара на Общността и необходимостта от запазване на равновесието на този пазар.
Член 37
Откриване на тарифни квоти
Комисията, в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, предвижда годишни тарифни квоти, при необходимост подходящо разпределени през годината, и определя метода на управление, който да бъде използван.
Подробните правила за прилагане на настоящия раздел се приемат в съответствие със същата процедура, по-специално по отношение на:
а)
гаранциите за естеството, източника и произхода на продукта;
б)
признаването на документа, използван за проверка на гаранциите, посочени в буква а);
в)
условията, при които се издават лицензии зa внос, и техния срок на валидност.
Раздел IV
Предпазни мерки и режим „Активно усъвършенстване“
Член 38
Предпазни мерки
1. Предпазни мерки срещу внос в Общността се предприемат от Комисията при условията на параграф 3 от настоящия член в съответствие с регламенти (ЕО) № 519/94 (18) и (ЕО) № 3285/94 (19) на Съвета.
2. Освен ако не е предвидено друго съгласно друг акт на Съвета, предпазните мерки срещу внос в Общността, предвидени в международни споразумения, сключени в съответствие с член 300 от Договора, се предприемат от Комисията в съответствие с параграф 3 от настоящия член.
3. Мерките, посочени в параграфи 1 и 2, могат се предприемат от Комисията по искане на държава-членка или по нейна собствена инициатива. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Решенията, взети от Комисията съгласно параграфи 1 и 2, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни от датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните решения в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
4. Когато Комисията прецени, че предпазните мерки, предприети в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да бъдат отменени или изменени, тя процедира, както следва:
а)
ако мярката е била постановена от Съвета, Комисията предлага на Съвета тя да бъде отменена или изменена. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство;
б)
във всички останали случаи предпазните мерки се отменят или изменят от Комисията.
Член 39
Временно преустановяване на режим „Активно усъвършенстване“
1. Ако са настъпили смущения на пазара на Общността или такива смущения са вероятни поради режим „Активно усъвършенстване“, Комисията може временно да преустанови по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, изцяло или частично използването на режим „Активно усъвършенстване“ за продуктите, които попадат в обхвата на настоящия регламент. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Мерките, предприети от Комисията в съответствие с първа алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на общата организация на пазара на продукти, обхванати от настоящия регламент, използването на режим „Активно усъвършенстване“ по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, установена в член 37, параграф 2 от Договора.
ГЛАВА III
Износ
Раздел I
Лицензии зa износ
Член 40
Избирателни системи за лицензии зa износ
1. Комисията може да реши, че при износ от Общността на продукти, попадащи в обхвата на настоящия регламент, трябва да се представи лицензия за изнoc.
2. Членове 29, 30 и 31 се прилагат mutatis mutandis.
3. Подробните правила за прилагане на параграфи 1 и 2, включително срокът на валидност на лицензиите и размерът на гаранцията, се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.
Раздел II
Временно преустановяване на режим „Пасивно усъвършенстване“
Член 41
Временно преустановяване на режим „Пасивно усъвършенстване“
1. Ако са настъпили смущения на пазара на Общността или такива смущения са вероятни поради режим „Пасивно усъвършенстване“, Комисията може временно да преустанови по искане на държава-членка или по своя собствена инициатива, изцяло или частично използването на режим „Пасивно усъвършенстване“ за продуктите, които попадат в обхвата на настоящия регламент. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от пет работни дни след получаването на искането.
Държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които влизат в сила незабавно.
Мерките, предприети от Комисията съгласно първа алинея, могат да бъдат отнесени до Съвета от всяка държава-членка в срок от пет работни дни след датата на уведомяването. Съветът се събира незабавно. Той може с квалифицирано мнозинство да измени или отмени въпросните мерки в срок от един месец от датата, на която те са били отнесени до Съвета.
2. В степента, необходима за правилното функциониране на общата организация на пазара на продукти, обхванати от настоящия регламент, използването на режим пасивно усъвършенстване по отношение на продуктите, посочени в параграф 1, може да бъде изцяло или частично забранено от Съвета в съответствие с процедурата, установена в член 37, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VI
РАЗПОРЕДБИ ЗА ПРИЛАГАНЕ, ИЗМЕНЯЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
Разпоредби за прилагане
Член 42
Подробни правила за прилагане
Подробните правила за прилагане на настоящия регламент могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96. Тези правила могат да включват по-специално:
а)
правила за прилагане на дял II, които могат по-специално да включват:
i)
продуктите, предоставени за стандартизация, и разпоредбата за стандартите за предлагане на пазара, посочени в член 2, по-специално с цел да се определи какво представлява продукт, който е здрав и в задоволително пазарно качество;
ii)
правила относно проверки на спазването на стандартите, по-специално относно последователното им прилагане в държавите-членки;
iii)
правила относно дерогации и освобождавания от прилагането на стандартите за предлагане на пазара;
iv)
правила относно представянето, предлагането на пазара и етикетирането;
v)
правила за прилагане на стандартите за предлагане на пазара на продукти, внасяни в Общността, и продукти, изнасяни от Общността;
б)
правила за прилагане на дял III, включително:
i)
такива относно транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители, включително административна помощ от съответните компетентни власти в случай на транснационално коопериране;
ii)
такива относно финансирането на мерките, посочени в член 7; включително за праговете и горните граници за помощта и степента на съфинансиране на тази помощ от страна на Общността;
iii)
дела и подробни правила относно финансовото възстановяване на мерките, посочени в член 11, параграф 1;
iv)
такива относно инвестициите в отделни стопанства;
v)
датите за съобщенията и нотификациите, посочени в член 13;
vi)
разпоредба за частични плащания на финансовата помощ от общността, посочена в член 13;
в)
правила за прилагане на дял IV;
г)
правила относно административния и физически контрол, който държавите-членки трябва да извършват по отношение на спазване на задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
д)
система за прилагане на административни наказания, когато е установено неспазване на някое от задълженията, произтичащи от прилагането на настоящия регламент. Административните наказания се степенуват в зависимост от сериозността, степента, постоянството и повторяемостта на установеното неспазване;
е)
правила относно възстановяването на неправомерно изплатени суми, произтичащи от прилагането на настоящия регламент;
ж)
правилата относно отчета на проведените проверки, както и за резултатите от тях;
з)
правила за прилагане на дял V, включително мерките, изрично посочени в този дял;
и)
правила за определяне на това каква информация е необходима за целите на прилагане на член 44, както и правила относно неговата форма, съдържание, синхронизиране и срокове и относно разпоредбите за предаване и предоставяне на информация и документи;
й)
мерки, необходими за улесняване на преминаването от мерките, предвидени в регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96, към тези в настоящия регламент, включително тези за прилагането на член 55.
ГЛАВА II
Изменения, отмяна и заключителни разпоредби
Член 43
Държавни помощи
Освен в случаите, когато е предвидено друго от настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството на и търговията с продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96, продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96 и картофите, пресни или охладени, с код по КН 0701.
Чрез дерогация от първа алинея:
а)
Държавите-членки могат да продължат да плащат държавни помощи по всички съществуващи схеми по отношение на производството на и търговията с картофи, пресни и охладени, с код по КН 0701 до 31 декември 2011 г.
б)
Испания и Италия могат да плащат по време на пазарната 2007/2008 година държавна помощ в размер до 15 милиона еуро с цел да подкрепят адаптацията на сектора за преработка на домати към разпоредбите, изложени в настоящия регламент.
в)
Държавите-членки могат да плащат държавна помощ до 31 декември 2010 г. при следните условия:
i)
държавната помощ се плаща само на производители на плодове и зеленчуци, които не са членове на призната организация на производители, но подпишат договор с призната организация на производители, чрез който приемат да прилагат мерките за предотвратяване и управление на кризи на съответната организация на производители;
ii)
размерът на държавната помощ, плащана на тези производители, не надхвърля 75 % от помощта от Общността, получавана от членовете на съответната организация на производители; както и
iii)
съответната държава-членка представи доклад на Комисията най-късно до 31 декември 2010 г. за ефикасността и ефективността от държавната помощ, по-специално като анализира до каква степен тя е подпомогнала организацията на сектора. Комисията разглежда доклада и решава дали да отправи подходящи предложения.
Член 44
Комуникации
Държавите-членки и Комисията взаимно си предоставят необходимата информация за прилагане на настоящия регламент, за мониторинг и анализ на пазара и за спазване на международните задължения относно продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Член 45
Разходи
Разходите по силата на настоящия регламент се смятат за интервенционни мерки за регулиране на земеделските пазари, както е посочено в член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета.
Член 46
Изменения на Регламент (ЕО) № 827/68
В приложението към Регламент (ЕО) № 827/68 код по КН 0910 се заменя със следното:
„ex 0910
Джинджифил, куркума, дафинови листа, къри и други подправки с изключение на мащерка и шафран“
Член 47
Изменения на Регламент (ЕО) № 2200/96
С настоящото Регламент (ЕО) № 2200/96 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 2 таблицата се заменя със следното:
„Код по КН
Описание
0702 00 00
Домати, пресни или охладени
0703
Лук, шалот, чесън, праз и други лукови зеленчуци, пресни или охладени
0704
Зеле, карфиол, алабаш, къдраво зеле и подобни годни за консумация зеленчуци от вида Вrassica, пресни или охладени
0705
Марули (Lactuca sativa) и цикория (Cichorium spp.), пресни или охладени
0706
Моркови, репи, салатно цвекло, козя брада, целина с едри глави, репички и подобни кореноплодни, годни за консумация, пресни или охладени
0707 00
Краставици и корнишони, пресни или охладени
0708
Бобови зеленчуци, със или без шушулките, пресни или охладени
ex 0709
Други зеленчуци, пресни или охладени, с изключение на зеленчуците от подпозиции 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 и 0709 90 60
ex 0802
Други черупкови плодове, пресни или сушени, със или без черупките им или обелени, с изключение на орехи от арека (или бетел) и от кола в рамките на подпозиция 0802 90 20
0803 00 11
Пресни хлебни банани
ex 0803 00 90
Сушени хлебни банани
0804 20 10
Смокини, пресни
0804 30 00
Ананаси
0804 40 00
Авокадо
0804 50 00
Гуаяви, манго и мангустани
0805
Цитрусови плодове, пресни или сушени
0806 10 10
Прясно трапезно грозде
0807
Пъпеши (в това число и дини) и папая, пресни
0808
Ябълки, круши и дюли, пресни
0809
Кайсии, череши, праскови (включително праскови без мъх), сливи и трънки, пресни
0810
Други плодове, пресни
0813 50 31
0813 50 39
Смеси, изключително от черупкови плодове с кодове по КН 0801 и 0802
0910 20
Шафран
ex 0910 99
Мащерка, прясна или охладена
ex 1211 90 85
Босилек, маточина, мента, origanum vulgare (див риган), розмарин, градински чай, пресни или охладени
1212 99 30
Рожкови“
2.
Заличават се дялове I, II, III, IV, V и VI, членове 43 и 44, членове 47-57 и приложения I-V;
3.
Член 46 се заменя, както следва:
„Член 46
1. Комисията се подпомага от Управителен комитет по плодове и зеленчуци (наричан по-дoлy „комитетa“).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.“
Член 48
Изменения на Регламент (ЕО) № 2201/96
С настоящото Регламент (ЕО) № 2201/96 се изменя, както следва:
1.
Параграф 3 от член 1 се заменя, както следва:
„3. Пазарните години за продуктите, посочени в параграф 2, се фиксират, при необходимост, в съответствие с процедурата, установена в член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96.“;
2.
Заличават се дялове I и II, членове 23-32 и приложения I-III.
Член 49
Изменения на Регламент (ЕО) № 2826/2000
С настоящото Регламент (ЕО) № 2826/2000 се изменя, както следва:
1.
В член 5, параграф 3 се добавя следната алинея:
„Във връзка с популяризирането на пресните плодове и зеленчуци се поставя специално ударение върху популяризирането им сред децата в учебните заведения.“
2.
В член 9, параграф 2 се добавя следната алинея:
„Процентът, посочен в първа алинея, е 60 % в случаите на популяризиране на плодове и зеленчуци, насочено само към децата в учебните заведения.“
Член 50
Изменение на Директива 2001/112/ЕО
Към член 7 от Директива 2001/112/ЕО се добавя следното тире:
„-
при необходимост, привеждане на настоящата директива в съответствие с развитието на имащите отношение международни стандарти.“
Член 51
Изменение на Директива 2001/113/ЕО
Към член 5 от Директива 2001/113/ЕО се добавя следното тире:
„-
при необходимост, привеждане на настоящата директива в съответствие с развитието на имащите отношение международни стандарти.“
Член 52
Изменения на Регламент (ЕО) № 1782/2003
С настоящото Регламент (ЕО) № 1782/2003 се изменя, както следва:
1.
В член 33, параграф 1, буква а) се заменя със следния текст:
„а)
предоставя им се плащане през референтния период, посочен в член 38, поне по една от схемите за помощи, посочени в приложение VI, или, за маслиново масло, през пазарните години, посочени във втора алинея от член 37, параграф 1, или, за захарно цвекло, тръстика и цикория, ако са получили пазарна подкрепа за представителния период, посочен в буква К от приложение VII, или, за банани, ако са получили компенсация за загуба на доход през представителния период, посочен в буква Л от приложение VII, или, за плодове и зеленчуци, картофи за консумация или разсадници, ако са били производители на плодове и зеленчуци, картофи за консумация или разсадници през референтния период, прилаган от държавите-членки за тези продукти съгласно буква М от приложение VII;“.
2.
Към член 37, параграф 1 се добавя следната алинея:
„За плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, референтното количество се изчислява и коригира в съответствие с буква М от приложение VII.“
3.
В член 40, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Ако целият референтен период е бил засегнат от непреодолима сила или извънредни обстоятелства, държавата-членка изчислява референтното количество въз основа на периода от 1997 г. до 1999 г.
За захарно цвекло, тръстика и цикория референтното количество се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди представителния период, избран в съответствие с буква К от приложение VII. За банани то се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди представителния период, избран в съответствие с буква Л от приложение VII. За плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, то се изчислява въз основа на най-близката пазарна година преди референтния период, избран в съответствие с буква М от приложение VII. В тези случаи параграф 1 се прилага mutatis mutandis.“
4.
В член 42, параграф 8, се добавя следната алинея:
„Същевременно, при прилагане на параграф 5, държавите-членки могат да решат, за 2007 г., неизползваните права за плащания, съответстващи на равностоен брой хектари, обявени от земеделски производител и използвани за картофи за консумация или за плодове и зеленчуци, да не се връщат в националния резерв“.
5.
В член 43, параграф 2, буква а) се заменя със следния текст:
„а)
за помощи за нишесте от картофи, сухи фуражи, семена, маслинени насаждения и тютюн, изброени в приложение VII, броят на хектарите, за чиято продукция е била дадена помощ през референтния период, както е изчислено в букви Б, Г, Е, З и И от приложение VII;
aa)
за захарно цвекло, тръстика и цикория броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с точка 4 от буква К от приложение VII;
aб)
за банани броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с буква Л от приложение VII;
aв)
за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници, броят на хектарите, както е изчислено в съответствие с буква М от приложение VII;“.
6.
В член 44, параграф 2, първа алинея се заменя със следния текст:
„„Хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ означава също така едно от следните:
а)
площи, които са засадени с хмел или са обект на задължение за временна почивка;
б)
площи, засадени с маслинови дръвчета;
в)
площи, засадени с банани;
г)
площи с трайни плодови и зеленчукови култури;
д)
разсадници.“
7.
Към член 45 се добавя следният параграф 3:
„3. Същевременно, за 2007 г., в държавите-членки, които не са се възползвали от възможността по член 71 и не се възползват от възможността съгласно втора алинея от член 51, неизползваните права за плащания, съответстващи на равностоен брой хектари, обявени от земеделски производител и използвани за картофи за консумация или за плодове и зеленчуци, не се връщат в националния резерв.“
8.
Член 51 се заменя със следния текст:
„Член 51
Използване на земя за селскостопански цели
Земеделските производители могат да използват парцелите, декларирани в съответствие с член 44, параграф 3, за всякаква селскостопанска дейност с изключение на отглеждане на трайни култури. Въпреки това земеделските производители могат да използват парцелите за следните трайни култури:
а)
хмел,
б)
маслинови дръвчета,
в)
банани,
г)
трайни плодови и зеленчукови култури;
д)
разсадници.
Чрез дерогация от първа алинея, държавите-членки могат да вземат решение не по-късно от 1 ноември 2007 г., съгласно което до дата, която предстои да бъде определена от държавата-членка, но не по късна от 31 декември 2010 г., парцелите в един или повече региони на държавата-членка, могат да продължат да не се използват за:
а)
производството на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96. В този случай обаче държавите-членки могат да разрешат отглеждането на вторични култури върху отговарящите на условията площи за срок, не по-дълъг от три месеца, чиято продължителност започва всяка година на 15 август; същевременно, при искане от държава-членка, тази дата се променя в съответствие с процедурата, установена в член 144, параграф 2 за региони, в които обикновено зърнените култури се прибират по-рано поради климатични причини; и/или
б)
производството на картофи за консумация; и/или
в)
разсадници.“
9.
В член 60, параграф 8 се заменя със следния текст:
„8. Когато държава-членка реши да използва дерогацията съгласно втора алинея от член 51, тя може също така да реши до 1 ноември 2007 г. да приложи параграфи 1-7 от настоящия член за същия период. Параграфи 1-7 от настоящия член не се прилагат в други случаи.“
10.
Към член 63, параграф 3 се добавя следната алинея:
„По отношение на включването на плащанията за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници в схемата за единно плащане държавите-членки могат да решат до 1 април 2008 г. да приложат дерогацията, предвидена в първа алинея.“
11.
Първите две алинеи от член 64, параграф 2 се заменят със следното:
„2. В зависимост от избора, направен от всяка държава-членка, Комисията фиксира, в съответствие с процедурата, установена в член 144, параграф 2, таван за всяко от преките плащания, посочени съответно в членове 66 до 69.
Този таван се равнява на дела на всеки вид пряко плащане в националния таван, посочен в член 41, умножен по процента на намалениe, прилаган от държавите-членки, в съответствие с членове 66 до 69.
Сборът от фиксирани тавани се приспада от националния таван, посочен в член 41, в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2.“
12.
В член 65, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. За права за плащания, които следва да се разпределят на земеделските производители, след евентуални намалявания съгласно член 41, делът от референтното количество, който произтича от всяко от посочените преки плащания, съответно съгласно членове 66 до 69, се намалява с процента, фиксиран от държавите-членки в рамките на границата, определена в членове 66 до 69, а за преките плащания, посочени в член 68б, в рамките на срока, определен от държавите-членки в съответствие с този член.“
13.
След член 68а се добавя следният член:
„Член 68б
Преходни плащания за плодове и зеленчуци
1. Държавите-членки могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат до 31 декември 2011 г. до 50 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващ на домати, които са били доставени за преработка и са отговаряли на условията по схемата за помощи, установена в Регламент (ЕО) № 2201/96.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се отпуска на земеделски производители, които произвеждат домати съгласно условията, предвидени в глава 10ж от дял IV.
2. Държавите-членки могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат:
а)
до 31 декември 2010 г. до 100 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващи на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт наcтоящия пapaгpaф, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96; както и
б)
от 1 януари 2011 г. до 31 декември 2012 г. до 75 % от дела от националните тавани, посочени в член 41, съответстващ на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт наcтоящия пapaгpaф, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се предоставя на земеделски производители, които произвеждат един или повече видове от плодовете и зеленчуците, които се доставят за преработка и са отговаряли на условията по схемите за помощи, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96, определени от съответните държави-членки, при условията, предвидени в глава 10ж от дял IV:
а)
смокини, пресни;
б)
цитрусови плодове, пресни;
в)
трапезно грозде;
г)
круши;
д)
праскови и праскови без мъх; както и
е)
някои сортове сливи, получени от сорта „d'Ente“.
3. Делът от националните тавани, посочен в параграф 1, съответстващ на доматите, е както следва:
Държава-членка
Сума
(в милиони еуро за календарна година)
България
5,394
Чешка република
0,414
Гърция
35,733
Испания
56,233
Франция
8,033
Италия
183,967
Кипър
0,274
Малта
0,932
Унгария
4,512
Румъния
1,738
Полша
6,715
Португалия
33,333
Словакия
1,018
4. Делът от националните тавани, посочен в параграф 2, съответстващ на плодови и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, е както следва:
Държава-членка
Сума
(в милиони еуро за календарна година)
България
0,851
Чешка република
0,063
Гърция
153,833
Испания
110,633
Франция
44,033
Италия
131,700
Кипър
За 2008 г.: 4,793
За 2009 г.: 4,856
За 2010 г.: 4,919
За 2011 г.: 4,982
За 2012 г.: 5,045
Унгария
0,244
Румъния
0,025
Португалия
2,900
Словакия
0,007“
14.
Член 71ж се заличава.
15.
Към член 71к, параграф 2, се добавя следната алинея:
„Въпреки това, по отношение на включването на плащанията за плодове и зеленчуци в схемата за единно плащане, новите държави-членки могат да решат до 1 април 2008 г. или до 1 август на годината, предхождаща първата година на прилагане на схемата за единно плащане, да приложат дерогацията, предвидена в първа алинея.“
16.
Следните глави се добавят към дял IV след глава 10е:
„ГЛАВА 10ж
ПРЕХОДНИ ПЛАЩАНИЯ ЗА ПЛОДОВЕ И ЗЕЛЕНЧИЦИ
Член 110у
Преходни помощи за площи
1. В случай на прилагане на член 68б, параграф 1 или член 143бв, параграф 1 по време на срока, посочен в тези разпоредби, може да бъде предоставена преходна помощ за площи, при условията, установени в настоящата глава, на земеделски производители, които произвеждат сортове домати, определени от държавите-членки и доставяни за преработка.
2. В случай на прилагане на член 68б, параграф 2 или член 143бв, параграф 2 по време на срока, посочен в тези разпоредби, може да бъде предоставена преходна помощ за площи, при условията, установени в настоящата глава, на земеделски производители, които произвеждат някои продукти от плодове и зеленчуци, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2, определени от държавите-членки и доставяни за преработка.
Член 110ф
Размер на помощта и допустимост
1. Държавите-членки определят помощта за хектар, върху който се отглеждат домати и всеки от продуктите от плодове и зеленчуци, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2, въз основа на обективни и недопускащи дискриминация критерии.
2. Общият размер на плащанията в никакъв случай не превишава тавана, фиксиран в съответствие с член 64, параграф 2 или член 143бв.
3. Помощта се предоставя единствено по отношение на площи, чиято продукция се включва в договор за преработка в един от продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/1996.
4. Държавите-членки могат да обвържат предоставянето на помощ от Общността с допълнителни обективни и недопускащи дискриминация критерии, включително поставяне на условието земеделските производители да членуват в организация на производители или група производители, признати съответно съгласно членове 4 или 7 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 нa Cъвeтa от 26 септември 2007 г. относно специалните правила по отношение на сектор плодове и зеленчуци (20).
5. Държавите-членки нотифицират Комисията за решението си да приложат член 68б или член 143бв, за количеството, задържано съгласно член 68б или член 143бв, и за критериите, посочени в параграф 1, не по късно от 1 ноември 2007 г.
ГЛАВА 10з
ПРЕХОДНИ ПЛАЩАНИЯ ЗА МЕКИ ПЛОДОВЕ
Член 110х
Плащания за меки плодове
1. Преходни помощи за площи се прилагат по време на периода, който приключва на 31 декември 2012 г., по отношение на ягодите с код по КН 0810 10 00 и малините с код по КН 0810 20 10, които се доставят за преработка.
2. Помощта се предоставя единствено по отношение на площи, чиято продукция се включва в договор за преработка в един от продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/1996.
3. Изплащаната помощ от Общността се определя на 230 EUR/ha.
4. Държавите-членки могат да плащат национална помощ в допълнение към помощта от Общността. Общият размер на помощта от Общността и националната помощ не превишава 400 EUR/ha.
5. Помощта се плаща единствено по отношение на максимални национално гарантирани площи, които се разпределят между държавите-членки, както следва:
Държава-членка
Национални гарантирани площи
(в хектари)
България
2 400
Унгария
1 700
Латвия
400
Литва
600
Полша
48 000
Ако площите, които отговарят на условията в дадена държава-членка и за дадена година, превишават максималните национални гарантирани площи, размерът на помощта, посочен в параграф 3, се намалява пропорционално на размера на площите, който превишава максималните национално гарантирани площи.
6. Членове 143а и 143в не се прилагат към преходните плащания за меки плодове.
17.
Член 143б, параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Новите държави-членки могат да решат не по-късно от датата на присъединяването си да заменят преките плащания, с изключение на помощта за енергийни култури, установена в глава 5 от дял IV, и на преходните плащания за меки плодове, установени в глава 10з от дял IV, за срока на прилагане, посочен в параграф 9, с единно плащане на площ, което се изчислява в съответствие с параграф 2.“
18.
В член 143б, параграф 3, третото тире се заменя със следния текст:
„-
се коригира, като се използва съответният процент, определен в член 143а, за постепенното въвеждане на преки плащания, с изключение на наличните количества в съответствие с точка 2 от буква К от приложение VII или в съответствие с разликата между тези количества и действително приложените такива, както се посочва в член 143ба, параграф 4, и с изключение на количествата, съответстващи на сектор плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 3 и 4 от член 68б, или в съответствие с разликата между тези количества и действително приложените такива, както се посочва в членове 143бб, параграф 4 и 143бв, параграф 3.“
19.
След член 143ба се добавя следният текст:
„Член 143бб
Отделни плащания за плодове и зеленчуци
1. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат схемата за единно плащане на площ, могат да решат до 1 ноември 2007 г. да предоставят отделно плащане за плодове и зеленчуци на земеделски производители, които отговарят на условията по схемата за единно плащане на площ. То се предоставя въз основа на обективни и недопускащи дискриминация критерии като тези, установени в първия параграф от буква М от приложение VII, и по отношение на представителния период, установен в този параграф.
2. Отделното плащане за плодове и зеленчуци се предоставя в рамките на границите за дела от националния таван, посочен в член 71в, който съответства на плодове и зеленчуци.
3. Чрез дерогация от параграф 2, всяка нова държава-членка може да реши до 1 ноември 2007 г. въз основа на обективни критерии да приложи за отделното плащане за плодове и зеленчуци по-нисък таван от установения в този параграф.
4. Наличните средства за предоставяне на отделното плащане за плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 1, 2 и 3 не се включват в ежегодния финансов пакет, посочен в член 143б, параграф 3.
5. Членове 143а и 143в не се прилагат към отделните плащания за плодове и зеленчуци.
6. В случаите на действително или очаквано наследяване, отделното плащане за плодове и зеленчуци се предоставя на земеделския производител, който е наследил стопанството, при условие че този производител отговаря на условията по схемата за единно плащане на площ.
Член 143бв
Преходни плащания за плодове и зеленчуци
1. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат единни плащания на площ, могат да решат до 1 ноември 2007 г. да задържат до 31 декември 2011 г. до 50 % от дела от националните тавани, посочен в член 41 и съответстващ на доматите с код по КН 0702 00 00.
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се отпуска на земеделски производители, които произвеждат домати съгласно условията, предвидени в глава 10ж от дял IV.
2. Чрез дерогация от член 143б, новите държави-членки, които прилагат схемата за единни плащания на площ, решават до 1 ноември 2007 г. да задържат:
а)
до 31 декември 2010 г., до 100 % от дела от националните тавани, посочен в член 71в и съответстващ на плодовите и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт член 68б, пapaгpaф 2;
б)
от 1 януари 2011 г. до 31 декември 2012 г., до 75 % от дела от националните тавани, посочен в член 71в и съответстващ на плодовите и зеленчукови култури, различни от едногодишните култури, изброени в трета алинея oт член 68б, пapaгpaф 2;
В този случай и в рамките на ограничението на тавана, фиксиран в съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2, съответната държава-членка отпуска на земеделските производители допълнително плащане на ежегоден принцип.
Допълнителното плащане се предоставя на земеделски производители, които произвеждат един или повече от продуктите от плодове и зеленчуци, определени от съответната държава-членка, изброени в трета алинея от член 68б, параграф 2.
3. Наличните средства за предоставяне на преходното плащане за плодове и зеленчуци в съответствие с параграфи 1 и 2 не се включват в ежегодния финансов пакет, посочен в член 143б, параграф 3.
4. Членове 143а и 143в не се прилагат към преходното плащане за плодове и зеленчуци.“
20.
В член 145, след буква гв) се добавя следната буква:
„гг)
подробни правила за прилагане по отношение на включването на помощ за плодове и зеленчуци, картофи за консумация и разсадници в схемата за единно плащане и по отношение на плащанията, посочени в глава 10ж и глава 10з.“
21.
Член 155 се заменя от следния текст:
„Член 155
Други преходни правила
В съответствие с процедурата, посочена в член 144, параграф 2 от настоящия регламент, могат да бъдат приети по-нататъшни мерки, необходими за улесняване на преминаването от разпоредбите, предвидени в регламентите, посочени в членове 152 и 153, и в регламенти (ЕИО) № 404/93, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2202/96 и (ЕО) № 1260/2001, към тези на настоящия регламент, по-специално тези, свързани с прилагането на членове 4 и 5 и на приложението към Регламент (ЕО) № 1259/1999, и на член 6 от Регламент (ЕО) № 1251/1999, и преминаването от разпоредбите, свързани с плановете за подобряване, предвидени в Регламент (ЕИО) № 1035/72, към тези, посочени в членове от 83 до 87 от настоящия регламент. Регламентите и членовете, посочени в членове 152 и 153, продължават да се прилагат за целите на установяването на референтните количества, посочени в приложение VII.“;
22.
Приложенията се изменят в съответствие с приложение II към настоящия регламент.
Член 53
Изменения на Регламент (ЕО) № 318/2006
Регламент (ЕО) № 318/2006 се изменя, както следва:
1.
В параграфи 1, 2 и 4 от член 32, думите „или приложение VIII“ се добавят след „приложение VII“.
2.
Следното приложение се добавя след приложение VII:
„ ПРИЛОЖЕНИЕ VIII
Продукти от преработени плодове и зеленчуци
Продуктите, изброени в член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (21).
“
Член 54
Отмяна
Регламент (EО) № 2202/96 се отменя.
Член 55
Преходни разпоредби
1. Схемите за помощ, установени в регламенти (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 2202/96 и премахнати с настоящия регламент, остават приложими за всеки от съответните продукти за пазарната година за този продукт, която приключва през 2008 г.
2. Организации на производители и асоциации на организации на производители, които вече са били признати съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96 преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, продължават да бъдат признавани съгласно настоящия регламент. При необходимост, те се адаптират към изискванията на настоящия регламент до 31 декември 2010 г.
3. По искане на организация на производители, операционните програми, одобрени съгласно Регламент № 2200/96 преди датата на влизане в сила на настоящия регламент:
а)
могат да продължат действието си до своя край, или
б)
да бъдат променени, за да отговорят на изискванията на настоящия регламент, или
в)
да бъдат заменени от нови операционни програми, одобрени съгласно настоящия регламент.
Букви д) и е) от член 10, параграф 3 се прилагат към операционните програми, които са били подадени през 2007 г., но все още не са получили одобрение към датата на прилагане на настоящия регламент, но които отговарят на критериите по тези букви.
4. Групи производители, на които е било предоставено предварително признаване съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, продължават да се ползват от това предварително признаване съгласно настоящия регламент. Планове за признаване, които са били одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, продължават да се ползват от това предварително признаване съгласно настоящия регламент. Въпреки това, при необходимост плановете се изменят, за да позволят на групата производители да изпълни критериите за признаване като организация на производители, установени в член 4 от настоящия регламент. По отношение на групи производители в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или след това, размерът на помощта, определен в член 7, параграф 4, буква а), се прилага към планове за признаване от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
5. Договорите, посочени в член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2202/96, които обхващат повече от една пазарна година от схемата за помощи за преработка на цитрусови плодове, които имат отношение към пазарната година с начало 1 октомври 2008 г. или следващи пазарни години, могат, със съгласието на двете страни, да бъдат изменени или прекратени, с цел да бъде отчетена отмяната на този регламент и последващото от нея премахване на помощта. При такова изменение или прекратяване на двете страни не се налагат санкции съгласно този регламент или неговите правила за прилагане.
6. Когато държава-членка се възползва от преходната разпоредба по член 68б или член 143бв от Регламент (ЕО) № 1782/2003, правилата, приети съгласно член 6 от Регламент (ЕО) № 2201/96 или член 6 от Регламент (ЕО) № 2202/96 относно минималните характеристики на суровината, доставена за преработка, и минималните изисквания за качество на готовите продукти остават в сила по отношение на суровината, добита на нейна територия.
Член 56
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 26 септември 2007 гoдинa.
REGULAMENTO (CE) N. o 1182/2007 DO CONSELHO
de 26 de Setembro de 2007
que estabelece regras específicas aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas, que altera as Directivas 2001/112/CE e 2001/113/CE e os Regulamentos (CEE) n.o 827/68, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2826/2000, (CE) n.o 1782/2003 e (CE) n.o 318/2006 e revoga o Regulamento (CE) n.o 2202/96
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente os artigos 36.o e 37.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões,
Considerando o seguinte:
(1)
O sector das frutas e produtos hortícolas é actualmente regido pelo Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas (2), pelo Regulamento (CE) n.o 2201/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas (3) e pelo Regulamento (CE) n.o 2202/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que institui um regime de ajuda aos produtores de determinados citrinos (4).
(2)
À luz da experiência adquirida, é necessário alterar o regime aplicável ao sector das frutas e produtos hortícolas, tendo em vista alcançar os seguintes objectivos: melhoria da competitividade e da orientação de mercado do sector, de modo a contribuir para uma produção sustentável que seja competitiva nos mercados interno e externo; redução das oscilações do rendimento dos produtores provocadas por crises do mercado; aumento do consumo de frutas e produtos hortícolas na Comunidade; continuação dos esforços envidados pelo sector para a conservação e protecção do ambiente.
(3)
Atendendo a que tais objectivos não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros devido à natureza comum do mercado das frutas e produtos hortícolas e podem, pois, devido à necessidade de tomar novas medidas em comum, ser mais bem alcançados a nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir aqueles objectivos.
(4)
A Comissão apresentou uma proposta separada de regulamento do Conselho que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas, que poderia integrar, desde já, determinadas disposições de carácter horizontal aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas e a vários outros produtos agrícolas, em especial as relativas ao comité de gestão. É conveniente manter essas disposições nos Regulamentos (CE) n.o 2200/96 e (CE) n.o 2201/96. Porém, tais disposições deverão ser actualizadas, simplificadas e racionalizadas, de modo a facilitar a sua incorporação no regulamento que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas.
(5)
No tocante a outras disposições específicas do sector das frutas e produtos hortícolas, a amplitude das alterações ao regime vigente torna necessária, por razões de clareza, a integração de todas essas disposições num regulamento separado. As disposições que, em certa medida, também sejam de carácter horizontal e se apliquem a vários outros produtos agrícolas, como as relativas às normas de comercialização e ao comércio com países terceiros, deverão igualmente ser actualizadas e simplificadas, de modo a facilitar a sua incorporação ulterior no regulamento acima referido, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas. O presente regulamento não deverá, pois, revogar ou alterar instrumentos de carácter horizontal já existentes, a não ser que se tenham tornado obsoletos ou redundantes ou que não devam, pela sua própria natureza, ser tratados ao nível do Conselho.
(6)
O presente regulamento deverá incidir nos produtos abrangidos pelas organizações comuns de mercado nos sectores das frutas e produtos hortícolas e dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas. Todavia, as disposições relativas às organizações de produtores e às organizações e acordos interprofissionais só se aplicam aos produtos abrangidos pela organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas, distinção que deve manter-se. O âmbito de aplicação da organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas deverá ainda ser alargado a determinadas ervas aromáticas, para que estas possam beneficiar do seu regime. O tomilho e o açafrão são actualmente abrangidos pelo âmbito de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 827/68 do Conselho, de 28 de Junho de 1968, que estabelece a organização comum de mercado para certos produtos enumerados no anexo II do Tratado (5), do qual deverão ser retirados.
(7)
Para que o mercado possa ser abastecido de produtos de qualidade uniforme e satisfatória, deverão ser aplicadas a certos produtos normas de comercialização, especialmente no que se refere à definição, qualidade, classificação em categorias, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, comercialização e rotulagem. Além disso, pode haver necessidade de adoptar medidas especiais, em particular métodos de análise actualizados e outras medidas para a determinação das características das normas em causa, a fim de evitar os abusos em matéria de qualidade e autenticidade dos produtos apresentados aos consumidores e as perturbações significativas dos mercados a que tais abusos podem dar origem.
(8)
Actualmente, a Directiva 2001/112/CE do Conselho, de 20 de Dezembro de 2001, relativa aos sumos de frutos e a determinados produtos similares destinados à alimentação humana (6), e a Directiva 2001/113/CE do Conselho, de 20 de Dezembro de 2001, relativa aos doces e geleias de frutos, citrinadas e creme de castanha destinados à alimentação humana (7), estabelecem disposições específicas no que respeita à produção, composição e rotulagem desses produtos. Tais normas não estão, no entanto, completamente actualizadas face à evolução das normas internacionais pertinentes, pelo que deverão ser alteradas para permitir essa actualização.
(9)
A produção e comercialização de frutas e produtos hortícolas deverá ter plenamente em conta as preocupações de carácter ambiental, nomeadamente ao nível das práticas de cultivo, da gestão dos resíduos e do destino a dar aos produtos retirados do mercado, nomeadamente no que respeita à protecção da qualidade das águas e à preservação da biodiversidade e da paisagem.
(10)
As organizações de produtores são os actores de base do regime do sector das frutas e produtos hortícolas, cujo funcionamento descentralizado asseguram ao seu nível. Perante uma procura cada vez mais concentrada, o agrupamento da oferta em tais organizações continua a ser uma necessidade económica para reforçar a posição dos produtores no mercado. Esse agrupamento deverá realizar-se numa base voluntária e provar a sua utilidade pela amplitude e eficácia dos serviços prestados pelas organizações de produtores aos seus membros. Uma vez que actuam exclusivamente no interesse dos seus membros, as organizações de produtores deverão ser consideradas como actuando em nome e por conta dos seus membros em matéria económica.
(11)
A experiência mostra que as organizações de produtores são a via correcta para o agrupamento da oferta. Todavia, o grau de constituição de organizações de produtores tem variado de Estado-Membro para Estado-Membro. A fim de tornar essas organizações mais atractivas, deverão ser previstas disposições para tornar o seu funcionamento mais flexível, tanto quanto possível. Essa flexibilização deverá incidir, em especial, na gama de produtos das organizações de produtores, nas vendas directas permitidas e na extensão aos não membros das regras aplicáveis, bem como na possibilidade de as associações de organizações de produtores levarem a cabo quaisquer das actividades dos seus membros e na possibilidade de externalização das actividades, incluindo para entidades subsidiárias, sob reserva, em ambos os casos, das condições necessárias.
(12)
Uma organização de produtores só deverá ser reconhecida pelo Estado-Membro de que dependa apta a contribuir para a realização dos objectivos da organização comum de mercado se os seus estatutos impuserem determinadas condições à própria organização e aos seus membros. A constituição e o bom funcionamento dos fundos operacionais exigem, em geral, a tomada a cargo, pelas organizações de produtores, de toda a produção de frutas e produtos hortícolas em causa dos seus membros.
(13)
Os agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data que pretendam adquirir o estatuto de organização de produtores, em conformidade com o presente regulamento, deverão poder beneficiar, desde que assumam e respeitem determinados compromissos, de um período transitório durante o qual lhes possa ser concedido apoio financeiro nacional e comunitário.
(14)
Em especial, para responsabilizar as organizações de produtores pelas suas decisões financeiras, e para orientar a afectação dos recursos públicos que lhes forem atribuídos em função de uma perspectiva de futuro, deverão ser estabelecidas as condições de utilização desses recursos. O co-financiamento dos fundos operacionais constituídos pelas organizações de produtores constitui uma solução adequada. Em determinados casos, as possibilidades de financiamento deverão poder ser alargadas. Para controlar a despesa comunitária, deverá ser estabelecido um limite máximo para a assistência concedida às organizações de produtores que constituam fundos operacionais.
(15)
Nas regiões onde a organização da produção seja fraca, deverá ser permitida a concessão de contribuições financeiras complementares a nível nacional. No caso dos Estados-Membros especialmente desfavorecidos a nível estrutural, essas contribuições deverão poder ser reembolsadas pela Comunidade.
(16)
Para simplificar e reduzir os custos do regime poderá ser útil alinhar, tanto quanto possível, os procedimentos e regras de elegibilidade das despesas no âmbito dos fundos operacionais pelos aplicáveis aos programas de desenvolvimento rural, exigindo que os Estados-Membros estabeleçam estratégias nacionais para os programas operacionais.
(17)
Para reforçar ainda mais a acção das organizações de produtores e das suas associações e para assegurar ao mercado toda a estabilidade desejável, os Estados-Membros deverão ser autorizados a tornar extensíveis aos produtores não membros de uma região, em determinadas condições, as regras, nomeadamente de produção, comercialização e protecção ambiental, adoptadas para os respectivos membros pela organização ou associação da região em causa. Mediante justificação apropriada, certas despesas decorrentes dessa extensão das regras deverão poder ser imputadas aos produtores em causa, visto que estes beneficiarão dos efeitos da extensão. A extensão das regras não deverá, porém, ser aplicável aos produtores de produtos biológicos, salvo se um número substancial desses produtores a isso der o seu acordo. É necessário permitir a rápida extensão dessas regras para efeitos de medidas de prevenção e gestão de crises destinadas a resolver rapidamente as situações de crise.
(18)
Os Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 estabeleceram uma diversidade de regimes de ajuda heterogéneos no sector das frutas e produtos hortícolas. O número e diversidade desses regimes tornou a sua administração complexa. Embora tenham sido previstos para frutas e produtos hortícolas específicos, esses regimes não foram capazes de ter completamente em conta as condições de produção regionais nem abrangeram todas as frutas e produtos hortícolas. Importa, portanto, dispor de um instrumento diferente para apoiar os produtores de frutas e produtos hortícolas.
(19)
Por outro lado, os regimes de ajuda no sector das frutas e produtos hortícolas não foram completamente integrados no Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (8). Essa situação tornou a gestão dos referidos regimes algo rígida e complexa.
(20)
Para que os apoios ao sector das frutas e produtos hortícolas sejam mais orientados e o sistema seja flexível, e numa perspectiva de simplificação, é, portanto, conveniente abolir os regimes de ajuda existentes e incluir plenamente as frutas e produtos hortícolas no sistema instituído pelo Regulamento (CE) n.o 1782/2003. Para o efeito, é necessário estabelecer que os agricultores que produziram frutas ou produtos hortícolas no período de referência sejam elegíveis para o regime de pagamento único. Deverá igualmente prever-se o estabelecimento, pelos Estados-Membros, dos montantes de referência e dos hectares elegíveis para a aplicação do regime de pagamento único, com base num período representativo que se adeqúe ao mercado de cada fruta ou produto hortícola e em critérios objectivos e não discriminatórios apropriados. As superfícies cultivadas com frutas ou produtos hortícolas, incluindo as culturas frutícolas ou hortícolas permanentes e os viveiros, deverão ser elegíveis para o regime de pagamento único. Os limites máximos nacionais deverão ser alterados em conformidade. Para que os sectores em causa disponham de tempo para se adaptem à sua integração no regime de pagamento único deverão ser previstos períodos transitórios. Em especial, deverão ser previstos pagamentos dissociados para as frutas e produtos hortícolas e ajudas temporárias associadas por superfície para certos produtos destinados à transformação que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda em vigor, bem como para os morangos e framboesas. Em relação a estes últimos produtos, poderá também ser concedido um pagamento nacional complementar à ajuda comunitária. Dever-se-á igualmente estabelecer que a Comissão aprovará as regras de execução e as medidas de transição necessárias em relação ao acima exposto.
(21)
As produções frutícola e hortícola são imprevisíveis e os produtos são perecíveis. A existência de excedentes, mesmo que não sejam muito grandes, pode perturbar significativamente o mercado. Foram postos em prática alguns regimes de retirada do mercado, mas a sua gestão revelou-se algo complexa. Deverão ser introduzidas algumas medidas adicionais de gestão de crises, cuja aplicação seja o mais simples possível. A integração de todas essas medidas nos programas operacionais das organizações de produtores afigura-se a melhor abordagem nestas circunstâncias e deverá igualmente tornar as organizações de produtores mais atractivas para os produtores. Todavia, a fim de permitir que as medidas de gestão de crises sejam alargadas aos não membros das organizações de produtores, os Estados-Membros deverão ser autorizados, durante um período transitório, a conceder, nesses casos, uma ajuda estatal. No entanto, essa ajuda deverá ser inferior à recebida pelos membros das organizações de produtores, a fim de tornar atractiva a adesão a essas organizações. O funcionamento dessa ajuda estatal deverá ser revisto no final do período transitório.
(22)
A integração das batatas de conservação no regime estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 1782/2003 implica que, a fim de salvaguardar o bom funcionamento de um mercado único assente em preços comuns, as disposições do Tratado relativas às ajudas estatais se apliquem igualmente às batatas de conservação, sob reserva de um período transitório que permita a adaptação do sector.
(23)
O Regulamento (CE) n.o 2826/2000 do Conselho, de 19 de Dezembro de 2000, relativo a acções de informação e promoção a favor dos produtos agrícolas no mercado interno (9) prevê um máximo de 50 % para a participação comunitária em certas acções de promoção. Para promover o consumo de frutas e produtos hortícolas entre as crianças nos estabelecimentos de ensino, essa percentagem deverá ser aumentada neste caso.
(24)
As organizações interprofissionais constituídas por iniciativa de operadores individuais ou já agrupados que representem uma parte significativa das diversas categorias profissionais do sector das frutas e produtos hortícolas contribuem para que seja dada maior atenção às realidades do mercado e facilitam práticas comerciais que melhoram o conhecimento da produção, em especial no que respeita à organização da produção e à apresentação e comercialização dos produtos. Uma vez que as actividades dessas organizações são susceptíveis de contribuir, em geral, para a realização dos objectivos do artigo 33.o do Tratado e, em especial, para a realização dos objectivos do presente regulamento, uma vez definidos os tipos de acções em causa, deverão poder ser especificamente reconhecidas as organizações que apresentem prova de representatividade suficiente e realizem acções concretas tendo em vista aqueles objectivos. As disposições relativas à extensão das regras adoptadas pelas organizações e associações de produtores e à partilha das despesas decorrentes dessa extensão deverão, dada a similitude dos objectivos prosseguidos, aplicar-se igualmente às organizações interprofissionais.
(25)
A criação de um mercado único comunitário implica a introdução de um regime comercial nas fronteiras externas da Comunidade. Esse regime comercial deverá incluir direitos de importação e, em princípio, deverá estabilizar o mercado comunitário. O regime comercial deverá basear-se nos compromissos assumidos no quadro das negociações comerciais multilaterais do Uruguay Round.
(26)
A aplicação do regime de preços de entrada ao sector das frutas e produtos hortícolas requer a aprovação de disposições específicas para ter em conta os compromissos internacionais da Comunidade.
(27)
O acompanhamento dos volumes de comércio de produtos agrícolas com países terceiros pode, no caso de certos produtos, implicar a introdução de sistemas de certificados de importação e de exportação, incluindo a constituição de uma garantia destinada a assegurar que as operações para as quais os certificados foram emitidos são, de facto, realizadas. Deverá, portanto, ser conferida à Comissão competência para introduzir sistemas de certificados no caso desses produtos.
(28)
Para evitar ou contrariar os seus eventuais efeitos prejudiciais no mercado comunitário, a importação de determinados produtos agrícolas deverá ficar sujeita ao pagamento de um direito adicional, se estiverem reunidas certas condições.
(29)
Em determinadas condições, é necessário conferir à Comissão o poder de abrir e gerir contingentes pautais resultantes de acordos internacionais celebrados em conformidade com o Tratado ou de outros actos do Conselho.
(30)
O regime de direitos aduaneiros permite renunciar a qualquer outra medida de protecção nas fronteiras externas da Comunidade. O mecanismo do mercado interno e dos direitos aduaneiros poderá, em circunstâncias excepcionais, revelar-se inadequado. Para não deixar, nesses casos, o mercado comunitário sem defesa contra as perturbações que daí possam resultar, a Comunidade deverá poder tomar sem demora todas as medidas necessárias. Essas medidas deverão ser conformes com os compromissos internacionais da Comunidade.
(31)
Para assegurar o correcto funcionamento do regime comercial acima descrito, deverão ser previstas disposições destinadas a regulamentar o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo ou passivo ou, se a situação do mercado o exigir, a proibir o recurso a esse regime.
(32)
Para que se continue a dispor de uma base jurídica para as restituições à exportação no caso do açúcar incorporado em determinados produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas, tal como previsto na alínea b) do n.o 1 do artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96, a lista dos produtos em causa deverá ser aditada à lista constante do anexo VII do Regulamento (CE) n.o 318/2006 do Conselho, de 20 de Fevereiro de 2006, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar (10).
(33)
As Directivas 2001/112/CE e 2001/113/CE e os Regulamentos (CEE) n.o 827/68, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2826/2000, (CE) n.o 1782/2003 e (CE) n.o 318/2006 deverão, por conseguinte, ser alterados em conformidade.
(34)
Uma vez que os mercados comuns dos produtos agrícolas estão em constante evolução, os Estados-Membros e a Comissão deverão manter-se mutuamente informados das mudanças importantes.
(35)
O bom funcionamento de um mercado único assente num sistema de preços comuns ficaria comprometido pela concessão de ajudas nacionais. Por conseguinte, as disposições do Tratado relativas às ajudas estatais deverão, regra geral, ser aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento. Todavia, deverá ser prevista uma ajuda estatal única para o sector da transformação de tomate em Itália e em Espanha, para apoiar a adaptação desse sector ao presente regulamento.
(36)
As despesas suportadas pelos Estados-Membros em virtude das obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento devem ser financiadas pela Comunidade em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de Junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (11).
(37)
O regime do sector das frutas e produtos hortícolas prevê o respeito de determinadas obrigações. Para garantir o cumprimento das mesmas, é necessário prever controlos, bem como a aplicação de sanções em caso de incumprimento das obrigações em causa. Deverá, pois, ser conferida à Comissão competência para aprovar as regras correspondentes, incluindo as relativas à recuperação dos pagamentos indevidos e às obrigações de notificação dos Estados-Membros. O corpo de controladores específicos para o mercado das frutas e produtos hortícolas deixará de ser necessário no novo regime e deverá, portanto, ser abolido.
(38)
O regime de ajuda instituído pelo Regulamento (CE) n.o 2202/96 vai ser abolido. Esse regulamento deixará, portanto, de ter objecto, pelo que deverá ser revogado.
(39)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (12).
(40)
Por razões de simplificação, o comité das frutas e produtos hortícolas frescos e o comité dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas deverão ser abolidos e substituídos por um comité único para frutas e produtos hortícolas, a instituir no quadro do Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho.
(41)
A mudança das disposições actuais para as disposições previstas no presente regulamento poderá causar dificuldades que não são tratadas no presente regulamento. Para fazer face a essas dificuldades, a Comissão deverá poder aprovar medidas de transição. Além disso, deverão ser previstas disposições para que as organizações de produtores e as associações de organizações de produtores reconhecidas ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuem a ser reconhecidas e para que os programas operacionais aprovados ao abrigo desse regulamento possam ser prosseguidos. Deverão ainda ser previstas disposições análogas para os agrupamentos de produtores reconhecidos ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e para os respectivos planos de reconhecimento.
(42)
O presente regulamento deverá, em regra geral, ser aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008. Todavia, para evitar a interrupção dos regimes de ajuda aplicáveis aos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas e aos citrinos no decurso de uma campanha de comercialização, esses regimes deverão poder continuar a vigorar até ao final da campanha de comercialização de 2007/2008,
APROVOU O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSIÇÕES PRELIMINARES
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
O presente regulamento estabelece regras específicas aplicáveis aos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
Todavia, os títulos III e IV só são aplicáveis aos produtos enumerados na lista prevista no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou aos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação.
O artigo 43.o é também aplicável às batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701.
TÍTULO II
CLASSIFICAÇÃO DOS PRODUTOS
Artigo 2.o
Normas de comercialização
1. Os produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 que se destinem a ser vendidos no estado fresco ao consumidor só podem ser comercializados se forem de qualidade sã, leal e comercial e se o país de origem for indicado.
2. A Comissão pode prever o estabelecimento de normas de comercialização para um ou mais dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
3. Para tal, a Comissão deve ter em conta as normas e recomendações adoptadas pela Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas (UNECE).
4. As normas de comercialização a que se referem os n.os 1 e 2:
a)
São aplicáveis em todos os estádios da comercialização, incluindo a importação e a exportação, salvo disposição em contrário por parte da Comissão;
b)
São estabelecidas tendo em conta, designadamente, as especificidades dos produtos em causa, a necessidade de assegurar as condições de um escoamento harmonioso desses produtos no mercado e o interesse dos consumidores em receberem uma informação adequada e transparente sobre os produtos, no que se refere, em especial, ao respectivo país de origem, categoria e, se for caso disso, variedade (ou tipo comercial);
c)
Podem, nomeadamente, incidir na qualidade, classificação em categorias, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, comercialização e rotulagem.
5. O detentor dos produtos abrangidos pelas normas de comercialização adoptadas só pode expor, pôr à venda, vender, entregar ou comercializar esses produtos de qualquer outra forma na Comunidade, se estiverem em conformidade com as referidas normas. Cabe ao detentor dos produtos garantir essa conformidade.
6. Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas que possam ser aprovadas pela Comissão nos termos do artigo 42.o, os Estados-Membros controlam selectivamente, com base numa análise dos riscos, a conformidade dos produtos com essas normas de comercialização. Esses controlos devem centrar-se nos estádios anteriores à saída das zonas de produção, no momento do acondicionamento ou do carregamento dos produtos. Para os produtos provenientes de países terceiros, os controlos são efectuados antes da introdução em livre prática.
7. Na pendência da adopção de novas normas de comercialização, continuam a ser aplicáveis as normas de comercialização estabelecidas em aplicação do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
TÍTULO III
ORGANIZAÇÕES DE PRODUTORES
CAPÍTULO I
Requisitos e reconhecimento
Artigo 3.o
Requisitos
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «organização de produtores» qualquer pessoa colectiva ou parte claramente definida de uma pessoa colectiva que satisfaça os seguintes requisitos:
a)
Ser constituída por iniciativa de agricultores, na acepção da alínea a) do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, que cultivem um ou mais dos produtos enumerados na lista do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou dos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação;
b)
Ter por objectivo o recurso a práticas de cultivo, técnicas de produção e práticas de gestão dos resíduos respeitadoras do ambiente, nomeadamente para proteger a qualidade das águas, do solo e da paisagem e para preservar ou fomentar a biodiversidade;
c)
Ter um ou mais dos seguintes objectivos:
i)
Assegurar a programação da produção e a adaptação desta à procura, nomeadamente em termos de qualidade e de quantidade,
ii)
Concentrar a oferta e colocar no mercado a produção dos membros,
iii)
Optimizar os custos de produção e estabilizar os preços na produção;
d)
Possuir estatutos que prevejam os requisitos específicos definidos no n.o 2; e
e)
Ter sido reconhecida pelo Estado-Membro em causa, em conformidade com o artigo 4.o
2. Os estatutos de uma organização de produtores devem obrigar os produtores membros, nomeadamente, a:
a)
Aplicar as regras adoptadas pela organização de produtores no que respeita ao conhecimento da produção, à produção, à comercialização e à protecção do ambiente;
b)
Apenas ser membros, no que respeita à produção de qualquer dos produtos referidos na alínea a) do n.o 1 em determinada exploração, de uma única organização de produtores;
c)
Comercializar por intermédio da organização de produtores a totalidade da sua produção em causa;
d)
Fornecer as informações solicitadas pela organização de produtores para fins estatísticos, nomeadamente sobre as superfícies cultivadas, as quantidades colhidas, os rendimentos e as vendas directas;
e)
Pagar as contribuições financeiras previstas pelos estatutos para a constituição e o aprovisionamento do fundo operacional previsto no artigo 8.o
3. Não obstante a alínea c) do n.o 2, se a organização de produtores o autorizar e desde que sejam respeitados os termos e condições por ela definidos, os produtores membros podem:
a)
Vender directamente nas suas explorações e/ou fora das suas explorações ao consumidor, para utilização pessoal, uma parte da sua produção e/ou dos seus produtos não superior a uma percentagem fixada pelos Estados-Membros que não pode ser inferior a 10 %;
b)
Comercializar, eles próprios ou por intermédio de outra organização de produtores, designada pela sua própria organização, quantidades de produtos que representem um volume marginal em relação ao volume de produção comercializável por esta última organização;
c)
Comercializar, eles próprios ou por intermédio de outra organização de produtores, designada pela sua própria organização, produtos que, pelas suas características, não sejam normalmente abrangidos pelas actividades comerciais da organização de produtores em causa.
4. Os estatutos de uma organização de produtores devem contemplar igualmente:
a)
As modalidades de determinação, adopção e alteração das regras referidas no n.o 2;
b)
A imposição aos membros de contribuições financeiras necessárias para o financiamento da organização de produtores;
c)
Regras que assegurem aos produtores membros o controlo, de forma democrática, da sua organização e das decisões desta;
d)
Sanções pela violação das obrigações estatutárias, nomeadamente o não pagamento das contribuições financeiras, ou das regras estabelecidas pela organização de produtores;
e)
Regras relativas à admissão de novos membros, nomeadamente um período mínimo de adesão;
f)
As regras contabilísticas e orçamentais necessárias para o funcionamento da organização.
5. Considera-se que as organizações de produtores actuam em nome e por conta dos seus membros em matéria económica.
Artigo 4.o
Reconhecimento
1. Os Estados-Membros devem reconhecer as organizações de produtores, na acepção do n.o 1 do artigo 3.o, que o solicitem, desde que estas:
a)
Satisfaçam os requisitos do artigo 3.o e apresentem os comprovativos correspondentes;
b)
Reúnam um número mínimo de membros e representem um volume ou valor mínimo de produção comercializável, a fixar pelos Estados-Membros, e apresentem os comprovativos correspondentes;
c)
Ofereçam garantias suficientes de que são capazes de desenvolver as suas actividades adequadamente em termos de duração e em termos de eficácia e de concentração da oferta; para tal, os Estados-Membros podem decidir quais os produtos ou grupos de produtos referidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 3.o a abranger pela organização de produtores;
d)
Permitam efectivamente que os seus membros recebam assistência técnica na aplicação de práticas de cultivo respeitadoras do ambiente;
e)
Coloquem efectivamente à disposição dos seus membros os meios técnicos de que estes necessitem para a colheita, armazenagem, embalagem e comercialização dos seus produtos;
f)
Assegurem uma gestão comercial e contabilística adequada das suas actividades; e
g)
Não detenham uma posição dominante num determinado mercado, a não ser que seja necessário para a prossecução dos objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado.
2. Os Estados-Membros:
a)
Decidem da concessão do reconhecimento a uma organização de produtores no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido, acompanhado de todos os comprovativos pertinentes;
b)
Verificam periodicamente se as organizações de produtores respeitam as disposições do presente título, impõem as sanções aplicáveis a essas organizações em caso de incumprimento das disposições do presente regulamento ou de irregularidades nesse âmbito e, se necessário, decidem a retirada do reconhecimento;
c)
Notificam à Comissão, uma vez por ano, todas as decisões de concessão, recusa ou retirada de reconhecimentos.
Artigo 5.o
Associações de organizações de produtores
As associações de organizações de produtores são constituídas por iniciativa de organizações de produtores reconhecidas e podem exercer qualquer das actividades de uma organização de produtores. Para tal, os Estados-Membros podem reconhecer, mediante pedido, uma associação de organizações de produtores quando:
a)
O Estado-Membro em causa considere que a associação é capaz de exercer eficazmente as actividades em questão; e
b)
A associação não detenha uma posição dominante num determinado mercado, a não ser que seja necessário para a prossecução dos objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado.
O n.o 5 do artigo 3.o aplica-se, mutatis mutandis, às acções das associações de organizações de produtores.
Artigo 6.o
Externalização
Os Estados-Membros podem autorizar uma organização de produtores reconhecida, ou uma associação de organizações de produtores reconhecida, a externalizar qualquer das suas actividades, inclusive para entidades subsidiárias, desde que forneça ao Estado-Membro em causa provas suficientes de que essa é uma solução adequada para alcançar os objectivos da organização de produtores ou da associação de organizações de produtores em causa.
Artigo 7.o
Agrupamentos de produtores
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «agrupamento de produtores» qualquer pessoa colectiva, ou parte claramente definida de uma pessoa colectiva, constituída por iniciativa de agricultores, na acepção da alínea a) do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, que cultivem um ou mais dos produtos enumerados na lista prevista no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou dos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação, tendo em vista ser reconhecida como organização de produtores.
Os agrupamentos de produtores dos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data, ou das regiões ultraperiféricas da Comunidade referidas no n.o 2 do artigo 299.o do Tratado, ou das ilhas menores do mar Egeu referidas no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1405/2006 (13), podem beneficiar de um período transitório para satisfazerem as condições de reconhecimento definidas no artigo 4.o
Para o efeito, esses agrupamentos de produtores apresentam ao Estado-Membro em causa um plano de reconhecimento escalonado, cuja aceitação dá início à contagem do período transitório referido no segundo parágrafo e constitui um pré-reconhecimento. O período transitório não pode ter duração superior a cinco anos.
2. Antes de aceitar o plano de reconhecimento, o Estado-Membro em causa informa a Comissão das suas intenções e das prováveis consequências financeiras das mesmas.
3. Durante o período transitório, os Estados-Membros podem conceder aos agrupamentos de produtores:
a)
Ajudas destinadas a incentivar a sua constituição e a facilitar o seu funcionamento administrativo;
b)
Ajudas, directamente ou por intermédio de instituições de crédito, destinadas a cobrir uma parte dos investimentos necessários para o reconhecimento e constantes do plano de reconhecimento referido no terceiro parágrafo do n.o 1.
4. As ajudas referidas no n.o 3 são reembolsadas pela Comunidade em conformidade com as regras aprovadas nos termos da subalínea ii) da alínea b) do artigo 42.o
5. Para cada agrupamento de produtores, as ajudas referidas na alínea a) do n.o 3 são calculadas em função da sua produção comercializada e elevam-se, durante o primeiro, segundo, terceiro, quarto e quinto anos, a:
a)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % e 4 %, respectivamente, do valor da produção comercializada no caso de agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data; e
b)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % e 2 %, respectivamente, do valor da produção comercializada, no caso de agrupamentos de produtores nas regiões ultraperiféricas da Comunidade referidas no n.o 2 do artigo 299.o do Tratado ou nas ilhas menores do mar Egeu referidas no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1405/2006.
Estas percentagens podem ser reduzidas quando o valor da produção comercializada exceda determinado limiar. Pode ser aplicado um limite máximo à ajuda devida em cada ano a um agrupamento de produtores.
CAPÍTULO II
Fundos operacionais e programas operacionais
Artigo 8.o
Fundos operacionais
1. As organizações de produtores podem constituir fundos operacionais. Esses fundos são financiados:
a)
Pelas contribuições financeiras dos membros ou da própria organização de produtores;
b)
Pela assistência financeira comunitária que pode ser concedida às organizações de produtores.
2. Os fundos operacionais são utilizados exclusivamente para financiar os programas operacionais aprovados pelos Estados-Membros em conformidade com o artigo 13.o
Artigo 9.o
Programas operacionais
1. Os programas operacionais têm dois ou mais dos objectivos referidos na alínea c) do n.o 1 do artigo 3.o ou dos seguintes objectivos:
a)
Planeamento da produção;
b)
Melhoramento da qualidade dos produtos;
c)
Desenvolvimento da valorização comercial dos produtos;
d)
Promoção dos produtos, quer no estado fresco quer transformados;
e)
Medidas ambientais e métodos de produção respeitadores do ambiente, incluindo a agricultura biológica;
f)
Prevenção e gestão de crises.
2. A prevenção e gestão de crises consiste em evitar e resolver as crises nos mercados das frutas e produtos hortícolas e abrange, neste contexto:
a)
As retiradas do mercado;
b)
A colheita em verde ou a não colheita de frutas e produtos hortícolas;
c)
A promoção e a comunicação;
d)
Medidas de formação;
e)
Seguros de colheita;
f)
A participação nas despesas administrativas da constituição de fundos mutualistas.
As medidas de prevenção e gestão de crises, nomeadamente qualquer reembolso do capital e dos juros tal como referido no terceiro parágrafo, não devem representar mais de um terço das despesas no âmbito do programa operacional.
Para financiar as medidas de prevenção e gestão de crises, as organizações de produtores podem contrair empréstimos em condições comerciais. Nesse caso, o reembolso do capital e dos juros relativos aos empréstimos pode inscrever-se no quadro do programa operacional, podendo assim ser elegível para assistência financeira comunitária ao abrigo do artigo 10.o As acções específicas efectuadas no âmbito da prevenção e gestão de crises são financiadas através de tais empréstimos ou directamente, mas não de ambos os modos.
3. Os Estados-Membros devem estabelecer que:
a)
Os programas operacionais incluam duas ou mais acções ambientais, ou
b)
Pelo menos 10 % das despesas no âmbito dos programas operacionais digam respeito a acções ambientais.
As acções ambientais respeitam os requisitos relativos aos pagamentos agro-ambientais previstos no primeiro parágrafo do n.o 3 do artigo 39.o do Regulamento (CE) n.o 1698/2005 do Conselho, de 20 de Setembro de 2005, relativo ao apoio ao desenvolvimento rural pelo Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (FEADER) (14).
Quando pelo menos 80 % dos produtores membros de uma organização de produtores estejam sujeitos a um ou mais compromissos agro-ambientais idênticos no âmbito da referida disposição, cada um desses compromissos conta como uma acção ambiental, na acepção da alínea a) do primeiro parágrafo.
O apoio às acções ambientais a que se refere o primeiro parágrafo cobre os custos adicionais e as perdas de rendimento decorrentes dessas acções.
4. O n.o 3 só é aplicável na Bulgária e na Roménia a partir de 1 de Janeiro de 2011.
5. Os investimentos que aumentem a pressão exercida sobre o ambiente só são autorizados se forem tomadas medidas eficazes de protecção do ambiente contra esse tipo de pressões.
Artigo 10.o
Assistência financeira comunitária
1. A assistência financeira comunitária é igual ao montante das contribuições financeiras referidas na alínea a) do n.o 1 do artigo 8.o efectivamente pagas e é limitada a 50 % do montante real das despesas.
2. O valor máximo da assistência financeira comunitária é de 4,1 % do valor da produção comercializada de cada organização de produtores.
Todavia, essa percentagem pode ser aumentada para 4,6 % do valor da produção comercializada desde que o montante que ultrapasse 4,1 % do valor da produção comercializada seja utilizado exclusivamente para medidas de prevenção e gestão de crises.
3. A pedido de uma organização de produtores, a percentagem referida no n.o 1 é de 60 % no caso de um programa operacional ou de uma parte de um programa operacional que satisfaça, pelo menos, uma das seguintes condições:
a)
Ser apresentado por várias organizações de produtores da Comunidade que participam em acções transnacionais em diversos Estados-Membros;
b)
Ser apresentado por uma ou mais organizações de produtores que participam em acções de carácter interprofissional;
c)
Abranger apenas apoios específicos à produção de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91 do Conselho, de 24 de Junho de 1991, relativo ao modo de produção biológico de produtos agrícolas e à sua indicação nos produtos agrícolas e nos géneros alimentícios (15);
d)
Ser apresentado por uma organização de produtores de um dos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data e dizer respeito a medidas cujo termo não seja posterior ao final de 2013;
e)
Ser o primeiro a ser apresentado por uma organização de produtores reconhecida que se fundiu com outra organização de produtores reconhecida;
f)
Ser o primeiro a ser apresentado por uma associação de organizações de produtores reconhecida;
g)
Ser apresentado por organizações de produtores de Estados-Membros nos quais menos de 20 % da produção de frutas e produtos hortícolas é comercializada por organizações de produtores;
h)
Ser apresentado por uma organização de produtores de uma região ultraperiférica da Comunidade;
i)
Abranger apenas apoios específicos a acções destinadas a promover o consumo de frutas e produtos hortícolas junto das crianças nos estabelecimentos de ensino.
4. A percentagem referida no n.o 1 é de 100 % no caso das retiradas de frutas ou produtos hortícolas do mercado que não excedam 5 % do volume da produção comercializada por cada organização de produtores e que sejam escoadas:
a)
Por distribuição gratuita a fundações e organizações caritativas, aprovadas para o efeito pelos Estados-Membros, para as actividades de assistência das mesmas a pessoas cujo direito a assistência pública, nomeadamente por insuficiência dos meios de subsistência necessários, seja reconhecido pela legislação nacional;
b)
Por distribuição gratuita a instituições penitenciárias, escolas e outras instituições de ensino público, colónias de férias infantis, hospitais e lares de idosos, designados pelos Estados-Membros, que tomam as medidas necessárias para que as quantidades distribuídas a este título acresçam às normalmente adquiridas pelos estabelecimentos em causa.
Artigo 11.o
Assistência financeira nacional
1. Nas regiões dos Estados-Membros onde o grau de organização dos produtores seja especialmente baixo, os Estados-Membros podem ser autorizados pela Comissão, mediante pedido devidamente justificado, a pagar às organizações de produtores, a título de assistência financeira nacional, um montante não superior a 80 % das contribuições financeiras referidas na alínea a) do n.o 1 do artigo 8.o Tal montante acresce ao fundo operacional.
No caso das regiões dos Estados-Membros onde menos de 15 % do valor da produção de frutas e produtos hortícolas seja comercializada por organizações de produtores e cuja produção de frutas e produtos hortícolas represente, pelo menos, 15 % da produção agrícola total da região, a assistência referida no primeiro parágrafo pode ser reembolsada pela Comunidade, a pedido do Estado-Membro em causa.
2. Os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado não se aplicam à assistência financeira nacional autorizada ao abrigo do n.o 1.
Artigo 12.o
Quadro nacional e estratégia nacional para os programas operacionais
1. Os Estados-Membros estabelecem um quadro nacional para a elaboração das condições gerais a que devem subordinar-se as acções referidas no n.o 3 do artigo 9.o Esse quadro estabelece, nomeadamente, que tais acções devem satisfazer os requisitos pertinentes do Regulamento (CE) n.o 1698/2005, incluindo os relativos à complementaridade, coerência e conformidade, previstos no artigo 5.o desse regulamento.
Os Estados-Membros transmitem o quadro proposto à Comissão, que pode solicitar a alteração do mesmo no prazo de três meses, se verificar que a proposta não permite atingir os objectivos fixados pelo artigo 174.o do Tratado e pelo sexto programa comunitário de acção em matéria de ambiente (16). Os investimentos em explorações individuais apoiados por programas operacionais também têm de respeitar esses objectivos.
2. Os Estados-Membros definem uma estratégia nacional de sustentabilidade para os programas operacionais no sector das frutas e produtos hortícolas. Essa estratégia contempla os seguintes elementos:
a)
Uma análise da situação em termos de pontos fortes e fracos e do potencial de desenvolvimento;
b)
A justificação das prioridades definidas;
c)
Os objectivos e instrumentos dos programas operacionais, bem como indicadores de desempenho;
d)
A avaliação dos programas operacionais;
e)
A comunicação obrigatória de determinadas informações por parte das organizações de produtores.
A estratégia nacional integra igualmente o quadro nacional referido no n.o 1.
3. Os n.os 1 e 2 não se aplicam aos Estados-Membros que não têm organizações de produtores reconhecidas.
Artigo 13.o
Aprovação dos programas operacionais
1. Os projectos de programas operacionais são apresentados às autoridades nacionais competentes, que os aprovam ou recusam ou que pedem a sua alteração em conformidade com as disposições do presente capítulo.
2. As organizações de produtores comunicam ao Estado-Membro respectivo o montante previsional do fundo operacional para cada ano e apresentam uma justificação adequada para o mesmo, baseada nas previsões do programa operacional, nas despesas do ano em curso e, eventualmente, dos anos anteriores, assim como, se necessário, em estimativas de quantidade de produção para o ano seguinte.
3. O Estado-Membro em causa notifica à organização de produtores ou à associação de organizações de produtores o montante previsional da assistência financeira comunitária, dentro dos limites fixados no artigo 10.o
4. Os pagamentos a título de assistência financeira comunitária são efectuados em função das despesas realizadas para as acções abrangidas pelo programa operacional. Mediante constituição de garantia ou caução, podem ser efectuados adiantamentos a título dessas acções.
5. A organização de produtores notifica ao Estado-Membro em causa o montante definitivo das despesas do ano anterior, acompanhado dos documentos comprovativos necessários, para poder receber o saldo da assistência financeira comunitária.
6. Os programas operacionais e o seu financiamento pelos produtores e pelas organizações de produtores, por um lado, e por fundos comunitários, por outro, têm uma duração mínima de três anos e máxima de cinco anos.
CAPÍTULO III
Extensão das regras aos produtores de uma circunscrição económica
Artigo 14.o
Extensão das regras
1. Se uma organização de produtores que opere numa determinada circunscrição económica for considerada, relativamente a um produto específico, representativa da produção e dos produtores dessa circunscrição, o Estado-Membro em causa pode, a pedido da organização de produtores, tornar obrigatórias, para os produtores estabelecidos nessa circunscrição económica que não sejam membros da organização de produtores, as seguintes regras:
a)
As regras referidas na alínea a) do n.o 2 do artigo 3.o;
b)
As regras necessárias à execução das medidas referidas na alínea c) do n.o 2 do artigo 9.o;
O primeiro parágrafo aplica-se se essas regras:
a)
Estiverem em vigor há pelo menos uma campanha de comercialização;
b)
Constarem da lista exaustiva do anexo I;
c)
Não forem tornadas obrigatórias por mais de três campanhas de comercialização.
Todavia, a condição referida na alínea a) do segundo parágrafo não se aplica se as regras em causa forem as enumeradas nos pontos 1, 3 e 5 do anexo I. Nesse caso, a extensão das regras não pode aplicar-se por mais de uma campanha de comercialização.
2. Para efeitos do presente capítulo, entende-se por «circunscrição económica» uma zona geográfica constituída por regiões de produção limítrofes ou vizinhas em que as condições de produção e comercialização são homogéneas.
Os Estados-Membros notificam à Comissão uma lista das circunscrições económicas.
No prazo de um mês a contar dessa notificação, a Comissão aprova a lista ou, após consulta do Estado-Membro em causa, toma uma decisão sobre as alterações a efectuar por este último à lista. A Comissão coloca a lista aprovada à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
3. Considera-se que uma organização de produtores é representativa, na acepção do n.o 1, se congregar pelo menos 50 % dos produtores da circunscrição económica na qual opera e abranger pelo menos 60 % do volume de produção dessa circunscrição. Sem prejuízo do n.o 5, no cálculo dessas percentagens não são tomados em conta os produtores nem a produção de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91.
4. As regras tornadas obrigatórias para todos os produtores de uma determinada circunscrição económica:
a)
Não podem prejudicar os demais produtores do Estado-Membro em causa ou da Comunidade;
b)
Não são aplicáveis, a não ser que os abranjam explicitamente, aos produtos entregues para transformação no âmbito de contratos assinados antes do início da campanha de comercialização, com excepção das regras de conhecimento da produção referidas na alínea a) do n.o 2 do artigo 3.o;
c)
Não podem ser incompatíveis com as regras comunitárias e nacionais em vigor.
5. As regras não podem ser tornadas obrigatórias para os produtores de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91 excepto se essa medida tiver o acordo de pelo menos 50 % desses produtores na circunscrição económica em que a organização de produtores opera e se essa organização abranger pelo menos 60 % dessa produção nessa circunscrição.
Artigo 15.o
Notificação
Os Estados-Membros notificam sem demora à Comissão as regras que tenham tornado obrigatórias para todos os produtores de uma determinada circunscrição económica em conformidade com o n.o 1 do artigo 14.o A Comissão coloca essas regras à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
Artigo 16.o
Revogação
A Comissão decide que um Estado-Membro deve revogar uma extensão de regras por ele decidida em conformidade com o n.o 1 do artigo 14.o sempre que:
a)
Constate que a extensão em causa a outros produtores exclui a concorrência numa parte substancial do mercado interno ou prejudica a liberdade comercial, ou que são postos em perigo os objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado;
b)
Constate que o n.o 1 do artigo 81.o do Tratado é aplicável às regras estendidas a outros produtores. A decisão da Comissão sobre essas regras aplica-se apenas a partir da data de tal constatação;
c)
Das verificações que efectue conclua que o presente capítulo não foi respeitado.
Artigo 17.o
Contribuições financeiras de produtores não membros
Sempre que seja aplicado o n.o 1 do artigo 14.o, o Estado-Membro em causa pode decidir, mediante análise dos elementos apresentados, que os produtores não membros devem pagar à organização de produtores a parte da contribuição financeira paga pelos produtores membros que se destine a cobrir:
a)
As despesas administrativas resultantes da aplicação das regras referidas no n.o 1 do artigo 14.o;
b)
As despesas com acções de investigação, estudos de mercado e promoções de vendas realizados pela organização ou associação em benefício de todos os produtores da circunscrição.
Artigo 18.o
Extensão das regras às associações de organizações de produtores
Para efeitos do presente capítulo, as referências às organizações de produtores são também entendidas como referências às associações de organizações de produtores reconhecidas.
CAPÍTULO IV
Relatório
Artigo 19.o
Relatório
A Comissão apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho, até 31 de Dezembro de 2013, um relatório sobre a aplicação do presente título no que se refere às organizações de produtores, aos fundos operacionais e aos programas operacionais.
TÍTULO IV
ORGANIZAÇÕES E ACORDOS INTERPROFISSIONAIS
CAPÍTULO I
Requisitos e reconhecimento
Artigo 20.o
Requisitos
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «organização interprofissional» qualquer pessoa colectiva:
a)
Que congregue representantes das actividades económicas ligadas à produção e/ou ao comércio e/ou à transformação dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96;
b)
Constituída por iniciativa de todas ou algumas das organizações ou associações que a compõem;
c)
Que realize, numa ou mais regiões da Comunidade, duas ou mais das actividades a seguir enunciadas, tendo em conta os interesses dos consumidores:
i)
Melhoramento do conhecimento e da transparência da produção e do mercado,
ii)
Contribuição para uma melhor coordenação da colocação das frutas e produtos hortícolas no mercado, nomeadamente através de pesquisas ou de estudos de mercado,
iii)
Elaboração de contratos-tipo compatíveis com as regras comunitárias,
iv)
Maior valorização do potencial das frutas e produtos hortícolas produzidos,
v)
Obtenção da informação e realização das pesquisas necessárias à orientação da produção para produtos mais adaptados às exigências do mercado e ao gosto e expectativas dos consumidores, nomeadamente no tocante à qualidade dos produtos e à protecção do ambiente,
vi)
Procura de métodos que permitam limitar a utilização de produtos fitossanitários e de outros factores de produção e garantir a qualidade dos produtos e a preservação dos solos e das águas,
vii)
Desenvolvimento de métodos e instrumentos que permitam melhorar a qualidade dos produtos,
viii)
Valorização do potencial e protecção da agricultura biológica e das denominações de origem, marcas de qualidade e indicações geográficas,
ix)
Promoção da produção integrada ou de outros métodos de produção respeitadores do ambiente,
x)
Definição, no respeitante às regras de produção e de comercialização referidas nos pontos 2 e 3 do anexo I, de regras mais estritas do que as regras comunitárias ou nacionais;
d)
Que tenha sido reconhecida pelo Estado-Membro em causa em conformidade com o artigo 21.o
Artigo 21.o
Reconhecimento
1. Caso as estruturas do Estado-Membro o justifiquem, um Estado-Membro pode reconhecer como organização interprofissional todas as organizações estabelecidas no seu território que o solicitem mediante um pedido adequado, desde que a organização em causa:
a)
Exerça a sua actividade numa ou em mais regiões do Estado-Membro em causa;
b)
Represente uma parte significativa da produção e/ou do comércio e/ou da transformação de frutas e produtos hortícolas e de produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas da região ou regiões em causa e, se tiver âmbito inter-regional, comprove ter um mínimo de representatividade, em relação a cada um dos ramos associados, em cada uma das regiões abrangidas;
c)
Exerça duas ou mais das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o;
d)
Não participe, ela própria, na produção, transformação ou comercialização de frutas ou produtos hortícolas ou de produtos transformados à base de frutas ou produtos hortícolas;
e)
Não participe em nenhum dos acordos, decisões ou práticas concertadas a que se refere o n.o 4 do artigo 22.o
2. Antes do reconhecimento, os Estados-Membros notificam a Comissão das organizações interprofissionais que tenham apresentado pedidos de reconhecimento, fazendo acompanhar essa notificação de todas as informações pertinentes sobre a representatividade e as diferentes actividades das mesmas, bem como de todos os outros elementos de apreciação necessários.
A Comissão pode opor-se ao reconhecimento, no prazo de dois meses a contar da data da notificação dessas informações.
3. Os Estados-Membros:
a)
Decidem da concessão do reconhecimento no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido, acompanhado de todos os documentos comprovativos pertinentes;
b)
Verificam periodicamente se as organizações interprofissionais respeitam os termos e condições do reconhecimento, impõem as sanções aplicáveis a essas organizações em caso de incumprimento das disposições do presente regulamento ou de irregularidades nesse âmbito e, se necessário, decidem a retirada do reconhecimento;
c)
Retiram o reconhecimento nos seguintes casos:
i)
Se os requisitos e condições do reconhecimento estabelecidos no presente capítulo deixarem de estar satisfeitos,
ii)
Se a organização interprofissional participar em algum dos acordos, decisões ou práticas concertadas referidos no n.o 3 do artigo 22.o, sem prejuízo de outras sanções a serem impostas em aplicação da legislação nacional,
iii)
Se a organização interprofissional não cumprir a obrigação de notificação referida no n.o 2 do artigo 22.o;
d)
Notificam à Comissão, no prazo de dois meses, todas as decisões de concessão, recusa ou retirada de reconhecimentos.
4. Os termos e condições em que os Estados-Membros devem informar a Comissão das actividades das organizações interprofissionais e a frequência com que o devem fazer são aprovados nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Em face dos resultados de verificações efectuadas, a Comissão pode solicitar a um Estado-Membro que retire um reconhecimento.
5. O reconhecimento confere autorização para a realização das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o, de acordo com as restantes disposições do presente regulamento.
6. A Comissão coloca uma lista das organizações interprofissionais reconhecidas à disposição do público pelos métodos que considere apropriados, indicando a circunscrição económica ou a zona em que essas organizações desenvolvem as suas actividades, bem como as acções realizadas em conformidade com o artigo 23.o As retiradas de reconhecimentos são igualmente colocadas à disposição do público.
CAPÍTULO II
Regras de concorrência
Artigo 22.o
Aplicação das regras de concorrência
1. Não obstante o artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1184/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006 , relativo à aplicação de determinadas regras de concorrência à produção e ao comércio de produtos agrícolas (17), o n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não é aplicável aos acordos, decisões e práticas concertadas das organizações interprofissionais reconhecidas que tenham por objecto a realização das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o do presente regulamento.
2. O n.o 1 só é aplicável:
a)
Se os acordos, decisões e práticas concertadas tiverem sido notificados à Comissão;
b)
Se, no prazo de dois meses a contar da notificação de todos os elementos de apreciação necessários, a Comissão não tiver declarado a incompatibilidade desses acordos, decisões ou práticas concertadas com as regras comunitárias.
3. Os acordos, decisões e práticas concertadas não podem produzir efeitos antes do termo do prazo referido na alínea b) do n.o 2.
4. São sempre considerados incompatíveis com as regras comunitárias os seguintes acordos, decisões e práticas concertadas:
a)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam dar origem a qualquer forma de compartimentação de mercados na Comunidade;
b)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam prejudicar o bom funcionamento da organização de mercado;
c)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam criar distorções de concorrência que não sejam indispensáveis para alcançar os objectivos da política agrícola comum prosseguidos pela actividade da organização interprofissional;
d)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que conduzam à fixação de preços, sem prejuízo das actividades realizadas pelas organizações interprofissionais em aplicação de regras comunitárias específicas;
e)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam criar discriminações ou eliminar a concorrência relativamente a uma parte substancial dos produtos em causa.
5. Se, após o termo do prazo de dois meses referido na alínea b) do n.o 2, a Comissão verificar que as condições de aplicação do n.o 1 não estão preenchidas, aprova uma decisão que determine a aplicabilidade do n.o 1 do artigo 81.o do Tratado ao acordo, decisão ou prática concertada em causa.
Essa decisão da Comissão não é aplicável antes do dia da sua notificação à organização interprofissional em causa, excepto se esta tiver transmitido informações incorrectas ou utilizado abusivamente a isenção prevista no n.o 1.
6. No caso dos acordos plurianuais, a notificação referente ao primeiro ano é válida para os anos seguintes do acordo. Todavia, nessa eventualidade, a Comissão, por iniciativa própria ou a pedido de outro Estado-Membro, pode, a qualquer momento, emitir uma declaração de incompatibilidade.
CAPÍTULO III
Extensão das regras
Artigo 23.o
Extensão das regras
1. Se uma organização interprofissional que opere numa ou mais regiões determinadas de um Estado-Membro for considerada representativa da produção, do comércio ou da transformação de um dado produto, o Estado-Membro em causa pode, a pedido dessa organização interprofissional, tornar certos acordos, decisões ou práticas concertadas adoptados no âmbito da mesma organização obrigatórios, por um período limitado, para os operadores individuais ou os agrupamentos não membros da organização que operem na região ou regiões em causa.
2. Uma organização interprofissional é considerada representativa, na acepção do n.o 1, se congregar pelo menos dois terços da produção, do comércio ou da transformação do produto ou produtos em causa na região ou regiões em questão do Estado-Membro. Se o pedido de extensão das suas regras a outros operadores abranger várias regiões, a organização interprofissional deve comprovar que tem um mínimo de representatividade, em relação a cada um dos ramos associados, em cada uma das regiões abrangidas.
3. As regras cuja extensão a outros operadores pode ser pedida:
a)
Devem ter um dos seguintes objectivos:
i)
Conhecimento da produção e do mercado,
ii)
Regras de produção mais estritas do que o estabelecido nas regras comunitárias ou nacionais,
iii)
Elaboração de contratos-tipo compatíveis com as regras comunitárias,
iv)
Regras de comercialização,
v)
Regras de protecção do ambiente,
vi)
Medidas de promoção e valorização do potencial dos produtos,
vii)
Medidas de protecção da agricultura biológica e das denominações de origem, marcas de qualidade e indicações geográficas;
b)
Devem estar em vigor há pelo menos uma campanha de comercialização;
c)
Não podem ser tornadas obrigatórias por mais de três campanhas de comercialização;
d)
Não podem prejudicar os demais operadores do Estado-Membro em causa ou da Comunidade;
Todavia, a condição referida na alínea b) do primeiro parágrafo não se aplica se as regras em causa forem as enumeradas nos pontos 1, 3 e 5 do anexo I. Nesse caso, a extensão das regras não pode aplicar-se por mais de uma campanha de comercialização.
4. As regras referidas nas subalíneas ii), a) iv) e a) v) da alíneas a) do n.o 3 não podem diferir das estabelecidas no anexo I. As regras referidas na subalínea ii) da alínea a) do n.o 3 não se aplicam a produtos produzidos fora da região ou regiões determinadas a que se refere o n.o 1.
Artigo 24.o
Notificação e revogação
1. Os Estados-Membros notificam sem demora à Comissão as regras que tenham tornado obrigatórias para todos os operadores de uma ou mais regiões em conformidade com o n.o 1 do artigo 23.o A Comissão coloca essas regras à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
2. Antes de as regras serem colocadas à disposição do público, a Comissão informa o comité estabelecido pelo n.o 1 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 das eventuais notificações da extensão de acordos interprofissionais.
3. Nos casos referidos no artigo 16.o, a Comissão decide que o Estado-Membro deve revogar a extensão das regras por ele decidida.
Artigo 25.o
Contribuições financeiras de não membros
Em caso de extensão de regras para um ou mais produtos, e sempre que uma ou mais actividades referidas na alínea a) do n.o 3 do artigo 23.o levadas a cabo por uma organização interprofissional reconhecida apresentem interesse económico geral para as pessoas cujas actividades estejam relacionadas com um ou mais dos produtos em causa, o Estado-Membro que concedeu o reconhecimento pode decidir que os operadores individuais ou os agrupamentos não membros da organização interprofissional que beneficiem das referidas actividades paguem à organização um montante igual à totalidade ou a parte das contribuições financeiras pagas pelos membros desta última, na medida em que essas contribuições se destinem a cobrir despesas directamente resultantes das actividades em questão.
TÍTULO V
COMÉRCIO COM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO I
Disposições gerais
Artigo 26.o
Princípios gerais
Salvo disposição em contrário do presente regulamento ou aprovada em aplicação do mesmo, é proibido, no comércio com países terceiros:
a)
Impor qualquer encargo de efeito equivalente ao de um direito aduaneiro;
b)
Aplicar qualquer restrição quantitativa ou medida de efeito equivalente.
Artigo 27.o
Nomenclatura combinada
As regras gerais para a interpretação da Nomenclatura Combinada e as disposições especiais de aplicação da mesma são aplicáveis à classificação pautal dos produtos abrangidos pelo presente título. A nomenclatura pautal resultante da aplicação do presente regulamento é integrada na pauta aduaneira comum.
CAPÍTULO II
Importações
Secção I
Certificados de importação
Artigo 28.o
Sistemas opcionais de certificado de importação
A Comissão pode submeter as importações para a Comunidade de um ou mais produtos abrangidos pelo presente regulamento à apresentação de um certificado de importação.
Artigo 29.o
Emissão de certificados
Os Estados-Membros emitem os certificados de importação para qualquer interessado, independentemente do local da Comunidade em que este se encontre estabelecido, salvo disposto em contrário pelo Conselho, e sem prejuízo das medidas tomadas em aplicação do presente capítulo.
Artigo 30.o
Validade
Os certificados de importação são válidos em toda a Comunidade.
Artigo 31.o
Garantia
1. Salvo disposição em contrário prevista nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, a emissão de certificados fica subordinada à constituição de uma garantia que assegure que os produtos são importados durante o prazo de validade do certificado.
2. Salvo em casos de força maior, a garantia é executada, no todo ou em parte, se a importação não for realizada dentro do prazo de validade do certificado, ou se apenas o for parcialmente.
Artigo 32.o
Regras de execução
As regras de execução da presente secção, incluindo os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia, são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Secção II
Direitos de importação e regime de preços de entrada
Artigo 33.o
Direitos de importação
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, as taxas dos direitos de importação da Pauta Aduaneira Comum são aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
Artigo 34.o
Regime de preços de entrada
1. Se a aplicação da taxa de direitos da pauta aduaneira comum depender do preço de entrada da remessa importada, a autenticidade desse preço é verificada recorrendo a um valor forfetário de importação, calculado pela Comissão, por produto e origem, com base na média ponderada dos preços do produto em causa em mercados de importação representativos dos Estados-Membros ou, se for caso disso, noutros mercados.
Todavia, podem ser aprovadas, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, disposições específicas para a verificação do preço de entrada dos produtos importados essencialmente para transformação.
2. Se o preço de entrada declarado da remessa em questão for superior ao valor forfetário de importação, acrescido de uma margem fixada nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, que não pode exceder o valor forfetário em mais de 10 %, é exigida a constituição de uma garantia, de montante igual ao direito de importação determinado com base no valor forfetário de importação.
3. Se o preço de entrada da remessa em questão não for declarado por ocasião do desalfandegamento, a taxa de direitos da pauta aduaneira comum a aplicar depende do valor forfetário de importação ou é determinada por aplicação, em condições a definir nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, das disposições pertinentes da legislação aduaneira.
4. As regras de execução do presente artigo são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Artigo 35.o
Direitos de importação adicionais
1. A importação, à taxa de direito prevista nos artigos 33.o e 34.o, de um ou vários produtos abrangidos pelo presente regulamento fica sujeita ao pagamento de um direito de importação adicional, a fim de evitar ou neutralizar os efeitos prejudiciais para o mercado comunitário que possam advir dessas importações, se:
a)
As importações forem efectuadas a um preço inferior ao nível notificado pela Comunidade à Organização Mundial do Comércio («preço de desencadeamento»); ou
b)
O volume das importações exceder em qualquer ano um determinado nível («volume de desencadeamento»).
O volume de desencadeamento baseia-se nas oportunidades de acesso ao mercado, definidas como a percentagem das importações do consumo interno correspondente durante os três anos anteriores.
2. Não são impostos direitos de importação adicionais se for improvável que as importações perturbem o mercado comunitário ou se os efeitos forem desproporcionados em relação ao objectivo pretendido.
3. Para efeitos da alínea a) do n.o 1, os preços de importação são determinados com base nos preços de importação CIF da remessa em causa.
Os preços de importação CIF são confrontados com os preços representativos do produto em causa no mercado mundial ou no mercado comunitário de importação do produto.
4. As regras de execução do presente artigo são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96. Essas regras especificam, designadamente:
a)
Os produtos a que são aplicáveis direitos de importação adicionais;
b)
Os outros critérios necessários para assegurar a aplicação no n.o 1.
Secção III
Gestão dos contingentes de importação
Artigo 36.o
Contingentes pautais
1. Os contingentes pautais a aplicar à importação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado ou de outros actos do Conselho, são abertos e geridos pela Comissão com base em regras de execução aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
2. Os contingentes pautais são geridos de modo a evitar qualquer discriminação entre os operadores em causa, aplicando um dos métodos a seguir indicados, uma combinação dos mesmos ou outro método adequado:
a)
Método baseado na ordem cronológica de apresentação dos pedidos (segundo o princípio do «primeiro a chegar, primeiro a ser servido»);
b)
Método baseado numa repartição proporcional às quantidades solicitadas aquando da apresentação dos pedidos (método da «análise simultânea»);
c)
Método baseado na tomada em consideração das correntes comerciais tradicionais (método dos «operadores tradicionais/novos operadores»).
3. O método de gestão adoptado tem na devida conta, se for caso disso, as necessidades de abastecimento do mercado comunitário e a necessidade de salvaguardar o equilíbrio desse mesmo mercado.
Artigo 37.o
Abertura de contingentes pautais
A Comissão prevê, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, os contingentes pautais anuais, se necessário de acordo com um escalonamento adequado durante o ano, e determina o método de gestão a aplicar.
As regras de execução da presente secção são aprovadas pelo mesmo procedimento, designadamente no que se refere:
a)
Às garantias relativas à natureza, proveniência e origem do produto;
b)
Ao reconhecimento do documento utilizado para verificar as garantias referidas na alínea a);
c)
Às condições de emissão e ao prazo de validade dos certificados de importação.
Secção IV
Medidas de salvaguarda e aperfeiçoamento activo
Artigo 38.o
Medidas de salvaguarda
1. A Comissão adopta medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade, sob reserva do n.o 3 do presente artigo, nos termos dos Regulamentos (CE) n.o 519/94 do Conselho, de 7 de Março de 1994, relativo ao regime comum aplicável às importações de certos países terceiros (18) e (CE) n.o 3285/94 do Conselho, de 22 de Dezembro de 1994, relativo ao regime comum aplicável às importações (19).
2. Salvo disposto em contrário pelo Conselho, as medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade previstas em acordos internacionais celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado são adoptadas pela Comissão nos termos do n.o 3 do presente artigo.
3. As medidas de salvaguarda referidas nos n.os 1 e 2 podem ser adoptadas pela Comissão a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros serão notificados dessas medidas de salvaguarda, que são imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as decisões tomadas pela Comissão nos termos dos n.os 1 e 2, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as decisões em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
4. Sempre que a Comissão considere que uma medida de salvaguarda adoptada nos termos dos n.os 1 ou 2 deve ser revogada ou alterada, procede do seguinte modo:
a)
Se a medida tiver sido aprovada pelo Conselho, a Comissão propõe ao Conselho que revogue ou altere essa medida. O Conselho delibera por maioria qualificada;
b)
Em todos os outros casos, as medidas comunitárias de salvaguarda são revogadas ou alteradas pela Comissão.
Artigo 39.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento activo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou estiver susceptível de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para produtos abrangidos pelo presente regulamento. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros são notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reúne-se sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da organização comum do mercado para os produtos abrangidos pelo presente regulamento, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo relativamente a esses produtos pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
CAPÍTULO III
Exportações
Secção I
Certificados de exportação
Artigo 40.o
Sistemas opcionais de certificado de exportação
1. A Comissão pode decidir submeter as exportações da Comunidade de produtos abrangidos pelo presente regulamento à apresentação de um certificado de exportação.
2. Os artigos 29.o, 30.o e 31.o são aplicáveis mutatis mutandis.
3. As regras de execução do presente artigo, incluindo os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia, são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Secção II
Suspensão do aperfeiçoamento passivo
Artigo 41.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento passivo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou estiver susceptível de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para produtos abrangidos pelo presente regulamento. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros são notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da organização comum do mercado para produtos abrangidos pelo presente regulamento, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo relativamente a esses produtos pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
TÍTULO VI
DISPOSIÇÕES DE EXECUÇÃO, DE ALTERAÇÃO E FINAIS
CAPÍTULO I
Disposições de execução
Artigo 42.o
Regras de execução
As regras de execução do presente regulamento são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96. Essas regras podem incluir, em especial:
a)
Regras de execução do título II, incluindo:
i)
Os produtos sujeitos a normalização e as disposições relativas às normas de comercialização a que se refere o artigo 2.o, em especial para definir o que se entende por produto «de qualidade sã, leal e comercial»,
ii)
Regras sobre os controlos de conformidade, nomeadamente sobre a sua aplicação coerente nos Estados-Membros,
iii)
Regras sobre as derrogações e isenções da aplicação das normas de comercialização,
iv)
Regras sobre a apresentação, comercialização e rotulagem,
v)
Regras sobre a aplicação das normas de comercialização a produtos importados para a Comunidade e a produtos exportados da Comunidade;
b)
Regras de execução do título III, incluindo:
i)
Regras sobre as organizações de produtores transnacionais e as associações transnacionais de organizações de produtores, nomeadamente sobre a assistência administrativa a prestar pelas autoridades competentes em caso de cooperação transnacional,
ii)
Regras sobre o financiamento das medidas referidas no artigo 7.o, nomeadamente sobre os limiares e os limites máximos da ajuda e sobre o grau de co-financiamento comunitário da ajuda,
iii)
A proporção do reembolso da assistência a que se refere o n.o 1 do artigo 11.o e as regras de execução desse reembolso,
iv)
Regras sobre os investimentos em explorações individuais,
v)
As datas relativas às comunicações e notificações referidas no artigo 13.o,
vi)
Disposições para os pagamentos parciais da assistência financeira comunitária referida no artigo 13.o;
c)
Regras de execução do título IV;
d)
Regras relativas aos controlos administrativos e físicos efectuados pelos Estados-Membros sobre o cumprimento de obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento;
e)
Um sistema para a aplicação de sanções administrativas em caso de incumprimento de qualquer obrigação decorrente da aplicação do presente regulamento. As sanções administrativas são estabelecidas em função da gravidade, extensão, permanência e recorrência do incumprimento constatado;
f)
Regras relativas à recuperação de pagamentos indevidos resultantes da aplicação do presente regulamento;
g)
Regras relativas à comunicação das operações de controlo realizadas, bem como dos seus resultados;
h)
Regras de execução do título V, incluindo as medidas especificamente referidas no mesmo;
i)
Regras para a determinação das informações necessárias para a aplicação do artigo 44.o, bem como regras relativas à forma, teor, periodicidade e datas-limite das mesmas e ao regime de transmissão ou disponibilização das informações e dos documentos;
j)
Medidas necessárias para facilitar a transição dos dispositivos dos Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 para os estabelecidas pelo presente regulamento, incluindo as relativas à execução do artigo 55.o deste último.
CAPÍTULO II
Alterações, revogação e disposições finais
Artigo 43.o
Ajudas estatais
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96, e às batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701.
Em derrogação do primeiro parágrafo:
a)
Os Estados-Membros podem continuar a conceder ajudas estatais ao abrigo de quaisquer regimes em vigor em relação à produção e ao comércio de batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701 até 31 de Dezembro de 2011.
b)
Durante a campanha de comercialização de 2007/2008, a Espanha e a Itália podem conceder uma ajuda estatal de um montante máximo de 15 milhões de EUR, a fim de apoiar a adaptação do sector da transformação de tomate às disposições estabelecidas no presente regulamento;
c)
Até 31 de Dezembro de 2010, os Estados-Membros podem conceder uma ajuda estatal sob as seguintes condições:
i)
A ajuda estatal deve ser paga exclusivamente aos produtores de frutas e produtos hortícolas que não sejam membros duma organização de produtores reconhecida e que tenham assinado um contrato com uma organização de produtores reconhecida nos termos do qual aceitem aplicar as medidas de prevenção e gestão de crises da organização de produtores em causa,
ii)
O montante da ajuda estatal paga a esses produtores não deve ser superior a 75 % do apoio comunitário recebido pelos membros da organização de produtores em causa, e
iii)
Até 31 de Dezembro de 2010, o Estado-Membro em causa deve apresentar um relatório à Comissão sobre a eficácia e a eficiência da ajuda estatal, no qual deve analisar, em especial, até que ponto essa ajuda terá apoiado a organização do sector. A Comissão examina o relatório e decide da apresentação de eventuais propostas adequadas.
Artigo 44.o
Comunicações
Os Estados-Membros e a Comissão facultam-se mutuamente as informações necessárias para a aplicação do presente regulamento, para a vigilância e análise do mercado e para dar cumprimento às obrigações internacionais relativas aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
Artigo 45.o
Despesas
As despesas no âmbito do presente regulamento são consideradas intervenções destinadas à regularização dos mercados agrícolas, na acepção da alínea b) do n.o 1 do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005.
Artigo 46.o
Alteração do Regulamento (CEE) n.o 827/68
No anexo do Regulamento (CEE) n.o 827/68, a entrada relativa ao código NC 0901 passa a ter a seguinte redacção:
«ex 0910
Gengibre, curcuma, louro, caril e outras especiarias, excluindo o tomilho e o açafrão».
Artigo 47.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2200/96
O Regulamento (CE) n.o 2200/96 é alterado do seguinte modo:
1.
No n.o 2 do artigo 1.o, o quadro passa a ter a seguinte redacção:
«Código NC
Designação das mercadorias
0702 00 00
Tomates, frescos ou refrigerados
0703
Cebolas, chalotas, alhos, alhos-porros e outros produtos hortícolas aliáceos, frescos ou refrigerados
0704
Couves, couve-flor, repolho ou couve frisada, couve-rábano e produtos comestíveis semelhantes do género Brassica, frescos ou refrigerados
0705
Alface (Lactuca sativa) e chicórias (Cichorium spp.), frescas ou refrigeradas
0706
Cenouras, nabos, beterrabas para salada, cercefi, aipo-rábano, rabanetes e raízes comestíveis semelhantes, frescos ou refrigerados
0707 00
Pepinos e pepininhos (cornichões), frescos ou refrigerados
0708
Legumes de vagem, com ou sem vagem, frescos ou refrigerados
ex 0709
Outros produtos hortícolas, frescos ou refrigerados, excluindo os produtos hortícolas das subposições 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 e 0709 90 60
ex 0802
Outras frutas de casca rija, frescas ou secas, mesmo sem casca ou peladas, com excepção das nozes de areca (ou de bétel) e das nozes de cola da subposição 0802 90 20
0803 00 11
Plátanos, frescos
ex 0803 00 90
Plátanos, secos
0804 20 10
Figos, frescos
0804 30 00
Ananases (abacaxis)
0804 40 00
Abacates
080 50 00
Goiabas, mangas e mangostões
0805
Citrinos, frescos ou secos
0806 10 10
Uvas, frescas, de mesa
0807
Melões, melancias e papaias (mamões), frescos
0808
Maçãs, peras e marmelos, frescos
0809
Damascos, cerejas, pêssegos (incluindo as nectarinas), ameixas e abrunhos, frescos
0810
Outras frutas frescas
0813 50 31
0813 50 39
Misturas constituídas exclusivamente por frutas de casca rija dos códigos NC 0801 e 0802
0910 20
Açafrão
ex 0910 99
Tomilho, fresco ou refrigerado
ex 1211 90 85
Manjericão, melissa, hortelã, origanum vulgare (orégão/manjerona silvestre), alecrim, salva, frescos ou refrigerados
1212 99 30
Alfarroba».
2.
São suprimidos os títulos I, a VI, os artigos 43.o e 44.o, os artigos 47.o a 57.o e os anexos I a V.
3.
O artigo 46.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 46.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité de Gestão das Frutas e Produtos Hortícolas (a seguir designado “Comité”).
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE.
O prazo previsto no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.».
Artigo 48.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2201/96
O Regulamento (CE) n.o 2201/96 é alterado do seguinte modo:
1.
No artigo 1.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. As campanhas de comercialização dos produtos referidos no n.o 2 são fixadas, se necessário, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.».
2.
São suprimidos os títulos I e II, os artigos 23.o a 32.o e os anexos I a III.
Artigo 49.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2826/2000
O Regulamento (CE) n.o 2826/2000 é alterado do seguinte modo:
1.
Ao n.o 3 do artigo 5.o é aditado o seguinte parágrafo:
«No caso das frutas e produtos hortícolas frescos, é dada especial atenção à promoção dirigida às crianças nos estabelecimentos de ensino.».
2.
Ao n.o 2 do artigo 9.o é aditado o seguinte parágrafo:
«No caso da promoção de frutas e produtos hortícolas dirigida às crianças nos estabelecimentos de ensino, a percentagem referida no primeiro parágrafo é de 60 %.».
Artigo 50.o
Alteração da Directiva 2001/112/CE
Ao artigo 7.o da Directiva 2001/112/CE é aditado o seguinte travessão:
«-
quando necessário, harmonização da presente directiva com as normas internacionais pertinentes, em função da evolução destas últimas.».
Artigo 51.o
Alteração da Directiva 2001/113/CE
Ao artigo 5.o da Directiva 2001/113/CE é aditado o seguinte travessão:
«-
quando necessário, harmonização da presente directiva com as normas internacionais pertinentes, em função da evolução destas últimas.».
Artigo 52.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 1782/2003
O Regulamento (CE) n.o 1782/2003 é alterado do seguinte modo:
1.
No n.o 1 do artigo 33.o, a alínea a) passa a ter a seguinte redacção:
«a)
Lhes tiver sido concedido um pagamento no período de referência a que se refere o artigo 38.o, a título de, pelo menos, um dos regimes de apoio referidos no anexo VI ou, no caso do azeite, nas campanhas de comercialização referidas no segundo parágrafo do n.o 1 do artigo 37.o, ou, no caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar e chicória, se tiverem beneficiado de apoio ao mercado no período representativo referido no ponto K do anexo VII ou, no caso das bananas, se tiverem beneficiado de compensação por perda de receitas no período representativo referido no ponto L do anexo VII ou, no caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, se tiverem sido produtores de frutas e produtos hortícolas, de batatas de conservação ou de viveiros no período representativo aplicado pelos Estados-Membros a esses produtos, nos termos do ponto M do anexo VII;».
2.
Ao n.o 1 do artigo 37.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Para as frutas e produtos hortícolas, as batatas de conservação e os viveiros, o montante de referência é calculado e ajustado nos termos do ponto M do anexo VII.».
3.
No artigo 40.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. Se todo o período de referência tiver sido afectado pelo caso de força maior ou pelas circunstâncias excepcionais, o Estado-Membro deve calcular o montante de referência com base no período de 1997 a 1999.
No caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar ou chicória, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto K do anexo VII. No caso das bananas, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto L do anexo VII. No caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto M do anexo VII. Nesses casos, aplica-se, mutatis mutandis, o disposto no n.o 1.».
4.
Ao n.o 8 do artigo 42.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, em caso de aplicação do n.o 5, os Estados-Membros podem decidir que, relativamente a 2007, os direitos de pagamentos não utilizados correspondentes a um número equivalente de hectares declarados pelo agricultor e utilizados para batatas de conservação ou frutas e produtos hortícolas não revertem para a reserva nacional.».
5.
No n.o 2 do artigo 43.o, a alínea a) passa a ter a seguinte redacção:
«a)
No caso das ajudas à fécula de batata, às forragens secas, às sementes, aos olivais e ao tabaco enumeradas no anexo VII, o número de hectares cuja produção tenha beneficiado de ajudas no período de referência, calculado nos termos dos pontos B, D, F, H e I do anexo VII;
a-A)
No caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar ou chicória, o número de hectares calculado nos termos do n.o 4 do ponto K do anexo VII;
a-B)
No caso das bananas, o número de hectares calculado nos termos do ponto L do anexo VII;
a-C)
No caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, o número de hectares calculado nos termos do ponto M do anexo VII;».
6.
No n.o 2 do artigo 44.o, o segundo parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
«Por “hectare elegível” entendem-se também:
a)
As superfícies plantadas com lúpulo ou sujeitas a uma obrigação de colocação em pousio temporário;
b)
As superfícies de olival;
c)
As superfícies plantadas com bananas;
d)
As superfícies com culturas permanentes de frutas e produtos hortícolas;
e)
Os viveiros.».
7.
Ao artigo 45.o é aditado o seguinte número:
«3. Todavia, relativamente a 2007, nos Estados-Membros que não recorreram à possibilidade prevista no artigo 71.o e que não estão a fazer uso da possibilidade prevista no segundo parágrafo do artigo 51.o, os direitos de pagamentos não utilizados correspondentes a um número equivalente de hectares declarados pelo agricultor e utilizados para batatas de conservação ou para frutas e produtos hortícolas não revertem para a reserva nacional.».
8.
O artigo 51.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 51.o
Utilização agrícola das terras
Os agricultores podem utilizar as parcelas declaradas nos termos do n.o 3 do artigo 44.o para qualquer actividade agrícola, excepto para culturas permanentes. Os agricultores podem, no entanto, utilizar as parcelas para as seguintes culturas:
a)
Lúpulo,
b)
Oliveiras,
c)
Bananas,
d)
Culturas permanentes de frutas e produtos hortícolas,
e)
Viveiros.
Em derrogação do primeiro parágrafo, os Estados-Membros podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, que até uma data a fixar pelo Estado-Membro em causa mas não posterior a 31 de Dezembro de 2010, as parcelas situadas numa ou mais regiões desse Estado-Membro podem continuar a não ser utilizadas para:
a)
A produção de um ou mais dos produtos referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96. No entanto, neste caso, os Estados-Membros podem decidir autorizar o cultivo de culturas intercalares nos hectares elegíveis durante um período máximo de três meses por ano, com início em 15 de Agosto; todavia, a pedido de um Estado-Membro, essa data pode ser alterada nos termos do n.o 2 do artigo 144.o para as regiões em que os cereais são geralmente colhidos mais cedo por razões climáticas; e/ou
b)
A produção de batatas de conservação; e/ou
c)
Viveiros.».
9.
O n.o 8 do artigo 60.o passa a ter a seguinte redacção:
«8. Sempre que um Estado-Membro decidir recorrer à derrogação prevista no segundo parágrafo do artigo 51.o, pode também decidir, até 1 de Novembro de 2007, aplicar, durante o mesmo período, os n.os 1 a 7 do presente artigo. Os n.os 1 a 7 do presente artigo não são aplicáveis em nenhum outro caso.».
10.
Ao n.o 3 do artigo 63.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, relativamente à inclusão da componente dos pagamentos relativos às frutas e produtos hortícolas, às batatas de conservação e aos viveiros no regime de pagamento único, os Estados-Membros podem decidir, até 1 de Abril de 2008, aplicar a derrogação prevista no primeiro parágrafo.».
11.
O n.o 2 do artigo 64.o passa a ter a seguinte redacção:
«2. Em função da opção efectuada por cada Estado-Membro, a Comissão fixa, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, um limite máximo para cada um dos pagamentos directos referidos nos artigos 66.o a 69.o
Esse limite máximo é igual à componente da cada tipo de pagamento directo nos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o, após multiplicação pelas percentagens de redução aplicadas pelos Estados-Membros em conformidade com os artigos 66.o a 69.o
O montante total dos limites máximos fixados é deduzido dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o».
12.
O n.o 1 do artigo 65.o passa a ter a seguinte redacção:
«1. No que respeita aos direitos a atribuir aos agricultores, após eventuais reduções nos termos do artigo 41.o, a componente do montante de referência resultante de cada um dos pagamentos directos referidos nos artigos 66.o a 69.o, é reduzida numa percentagem a fixar pelos Estados-Membros dentro do limite estabelecido nesses artigos e, no caso dos pagamentos directos referidos no artigo 68.o-B, no período fixado pelos Estados-Membros em conformidade com esse artigo.».
13.
Após o artigo 68.o-A, é inserido o seguinte artigo:
«Artigo 68.o-B
Pagamentos transitórios para as frutas e produtos hortícolas
1. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros podem decidir reter, até 31 de Dezembro de 2011, até 50 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a certos tipos de tomate entregues para transformação que eram elegíveis ao abrigo do regime de ajuda estabelecido no Regulamento (CE) n.o 2201/96.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem esse tomate nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV.
2. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros podem decidir reter:
a)
Até 31 de Dezembro de 2010, até 100 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a determinadas culturas de frutas e produtos hortícolas que não as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do presente ponto, entregues para transformação e que eram elegíveis, ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96; e
b)
Entre 1 de Janeiro de 2011 e 31 de Dezembro de 2012, até 75 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a determinadas culturas de frutas e produtos hortícolas, que não as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do presente ponto, entregues para transformação e que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem uma ou mais das frutas e produtos hortícolas a seguir enumerados, entregues para transformação e que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96, conforme determinado pelo Estado-Membro em causa, nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV:
a)
Figos frescos,
b)
Citrinos frescos,
c)
Uvas de mesa,
d)
Peras,
e)
Pêssegos e nectarinas, e
f)
Certos tipos de ameixa derivados das ameixas de “Ente”.
3. A componente dos limites máximos nacionais referidos no n.o 1 correspondente ao tomate é a seguinte:
Estado-Membro
Montante
(milhões de EUR por ano civil)
Bulgária
5,394
República Checa
0,414
Grécia
35,733
Espanha
56,233
França
8,033
Itália
183,967
Chipre
0,274
Malta
0,932
Hungria
4,512
Roménia
1,738
Polónia
6,715
Portugal
33,333
Eslováquia
1,018
4. A componente dos limites máximos nacionais referidos no n.o 2 correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam culturas anuais é a seguinte:
Estado-Membro
Montante
(milhões de EUR por ano civil)
Bulgária
0,851
República Checa
0,063
Grécia
153,833
Espanha
110,633
França
44,033
Itália
131,700
Chipre
Em 2008: 4,793
Em 2009: 4,856
Em 2010: 4,919
Em 2011: 4,982
Em 2012: 5,045
Hungria
0,244
Roménia
0,025
Portugal
2,400
Eslováquia
0,007».
14.
O artigo 71.o-G é suprimido;
15.
Ao n.o 2 do artigo 71.o-K é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, relativamente à inclusão da componente dos pagamentos relativos às frutas e produtos hortícolas no regime de pagamento único, os novos Estados-Membros podem decidir, até 1 de Abril de 2008 ou até ao dia 1 de Agosto do ano anterior ao primeiro ano de aplicação do regime de pagamento único, aplicar a derrogação prevista no primeiro parágrafo.».
16.
No título IV, após o capítulo 10-F são aditados os seguintes capítulos:
«CAPÍTULO 10-G
PAGAMENTOS TRANSITÓRIOS PARA AS FRUTAS E PRODUTOS HORTÍCOLAS
Artigo 110.o-T
Ajudas transitórias por superfície
1. Em caso de aplicação do n.o 1 do artigo 68.o-B ou do n.o 1 do artigo 143.o-BC durante o período referido nessas disposições, pode ser concedida uma ajuda transitória por superfície, nas condições estabelecidas no presente capítulo, aos agricultores que produzem certos tipos de tomate, tal como determinado pelos Estados-Membros, entregues para transformação.
2. Em caso de aplicação do n.o 2 do artigo 68.o-B ou do n.o 2 do artigo 143.o-BC durante o período referido nessas disposições, pode ser concedida uma ajuda transitória por superfície, nas condições estabelecidas no presente capítulo, aos agricultores que produzem certas frutas e produtos hortícolas enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B, tal como determinado pelos Estados-Membros, entregues para transformação.
Artigo 110.o-U
Montante da ajuda e elegibilidade
1. Os Estados-Membros fixam a ajuda por hectare cultivado com tomate e com cada uma das frutas e produtos hortícolas enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B, com base em critérios objectivos e não discriminatórios.
2. O montante total dos pagamentos não deve em caso algum exceder o limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o ou do artigo 143.o-BC.
3. A ajuda só é concedida em relação às superfícies cuja produção se encontra abrangida por um contrato de transformação num dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/1996.
4. Os Estados-Membros podem fazer depender a concessão da ajuda comunitária de novos critérios objectivos e não discriminatórios, nomeadamente sujeitá-la à condição de os agricultores serem membros de uma organização de produtores ou de um agrupamento de produtores reconhecidos, respectivamente, ao abrigo do artigo 4.o ou do artigo 7.o do Regulamento (CE) n.o 1182/2007 do Conselho, de 26 de Setembro de 2007, que estabelece regras específicas aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas (20).
5. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros notificam a Comissão da sua decisão de aplicar o artigo 68.o-B ou o artigo 143.o-BC, do montante retido ao abrigo desses artigos e dos critérios a que se refere o n.o 1 do presente artigo.
CAPÍTULO 10-H
PAGAMENTO TRANSITÓRIO PARA OS FRUTOS DE BAGAS
Artigo 110.o-V
Pagamento para os frutos de bagas
1. É aplicável uma ajuda transitória por superfície durante o período que termina em 31 de Dezembro de 2012 no que respeita aos morangos do código NC 0810 10 00 e às framboesas do código NC 0810 20 10 entregues para transformação.
2. A ajuda só é concedida em relação às superfícies cuja produção se encontra abrangida por um contrato de transformação num dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/1996.
3. A ajuda comunitária paga é de 230 EUR por hectare e por ano.
4. Os Estados-Membros podem conceder uma ajuda nacional em complemento da ajuda comunitária. O montante total da ajuda comunitária e da ajuda nacional pagas não deve exceder 400 EUR por hectare por ano.
5. A ajuda só é paga em relação às superfícies máximas garantidas nacionais atribuídas aos Estados-Membros a seguir indicadas:
Estado-Membro
Superfície garantida nacional
(hectares)
Bulgária
2 400
Hungria
1 700
Letónia
400
Lituânia
600
Polónia
48 000
Se a superfície elegível num dado Estado-Membro e num determinado ano exceder a superfície máxima garantida nacional, o montante da ajuda referido no n.o 3 será reduzido proporcionalmente ao excedente da superfície máxima garantida nacional.
6. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não são aplicáveis ao pagamento transitório para os frutos de bagas.
17.
O n.o 1 do artigo 143.o-B passa a ter a seguinte redacção:
«1. O mais tardar à data da adesão, os novos Estados-Membros podem decidir substituir, durante o período de aplicação referido no n.o 9, os pagamentos directos, com excepção da ajuda às culturas energéticas estabelecida no capítulo 5 do título IV e do pagamento transitório para os frutos de bagas estabelecido no capítulo 10-H do título IV, por um pagamento único por superfície, que será calculado em conformidade com o n.o 2.».
18.
No n.o 3 do artigo 143.o-B, o terceiro travessão passa a ter a seguinte redacção:
«-
ajustado utilizando a percentagem pertinente fixada no artigo 143.o-A para a introdução gradual dos pagamentos directos, salvo para os montantes disponíveis em conformidade com o n.o 2 do ponto K do anexo VII ou de harmonia com o diferencial entre esses montantes e os efectivamente aplicados nos termos referidos no n.o 4 do artigo 143.o-BA, e salvo para os montantes correspondentes ao sector das frutas e produtos hortícolas, em conformidade com os n.os 3 e 4 do artigo 68.o-B ou de harmonia com o diferencial entre esses montantes e os efectivamente aplicados nos termos referidos no n.o 4 do artigo 143.o-BB e no n.o 3 do artigo 143.o-BC.».
19.
Após o artigo 143.o-BA são inseridos os seguintes artigos:
«Artigo 143.o-BB
Pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas
1. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, conceder um pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas aos agricultores elegíveis nos termos do regime de pagamento único por superfície. Esse pagamento é concedido com base em critérios objectivos e não discriminatórios, como os estabelecidos no primeiro parágrafo do ponto M do anexo VII e em relação a um período representativo, tal como estabelecido nesse parágrafo.
2. O pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas é concedido dentro dos limites da componente do limite máximo nacional referido no artigo 71.o-C correspondente às frutas e produtos hortícolas.
3. Em derrogação do n.o 2, cada novo Estado-Membro interessado pode decidir, até 1 de Novembro de 2007, com base em critérios objectivos, aplicar ao pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas um limite máximo inferior ao estabelecido nesse parágrafo.
4. As verbas disponibilizadas para a concessão do pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas em conformidade com os n.os 1, 2 e 3 não são incluídas no envelope financeiro anual referido no n.o 3 do artigo 143.o-B.
5. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não se aplicam ao pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas.
6. Em caso de herança ou de herança antecipada, o pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas é concedido ao agricultor que tenha herdado a exploração, desde que seja elegível nos termos do regime de pagamento único por superfície.
Artigo 143.o-BC
Pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas
1. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, reter até 31 de Dezembro de 2011 até 50 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente ao tomate do código NC 0702 00 00.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar será concedido aos agricultores que produzem tomate nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV.
2. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, reter:
a)
Até 31 de Dezembro de 2010, até 100 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 71.o-C correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
b)
Entre 1 de Janeiro de 2011 e 31 de Dezembro de 2012, até 75 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 71.o-C correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem uma ou mais das frutas e produtos hortícolas, conforme determinado pelo Estado-Membro em causa, enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
3. As verbas disponibilizadas para a concessão do pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas em conformidade com os n.os 1 e 2 não são incluídas no envelope financeiro anual referido no n.o 3 do artigo 143.o-B.
4. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não se aplicam ao pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas.».
20.
No artigo 145.o, após a alínea d-C), é inserida a seguinte alínea:
«d-D)
Regras de execução relativas à inclusão do apoio às frutas e produtos hortícolas, às batatas de conservação e aos viveiros no regime de pagamento único e regras relativas aos pagamentos referidos no capítulo 10-G e no capítulo 10-H do título IV.».
21.
O artigo 155.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 155.o
Outras regras de transição
Podem ser adoptadas, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, outras medidas necessárias para facilitar a transição das disposições previstas nos regulamentos referidos nos artigos 152.o e 153.o e nos Regulamentos (CEE) n.o 404/93, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2202/96 e (CE) n.o 1260/2001 para as previstas no presente regulamento, nomeadamente as relativas à aplicação dos artigos 4.o e 5.o e do anexo do Regulamento (CE) n.o 1259/1999 e do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1251/1999, bem como das disposições relativas aos planos de melhoramento previstos no Regulamento (CEE) n.o 1035/72 para as referidas nos artigos 83.o a 87.o do presente regulamento. Os regulamentos e artigos referidos nos artigos 152.o e 153.o continuam a ser aplicáveis para efeitos do estabelecimento dos montantes de referência referidos no anexo VII.».
22.
Os anexos são alterados nos termos do anexo II do presente regulamento.
Artigo 53.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 318/2006
O Regulamento (CE) n.o 318/2006 é alterado do seguinte modo:
1.
Nos n.os 1, 2 e 4 do artigo 32.o, a expressão «ou do anexo VIII» é inserida após «anexo VII»;
2.
Após o anexo VII é aditado o seguinte anexo:
«ANEXO VIII
Produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas
Os produtos enumerados na alínea b) do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas (21).
Artigo 54.o
Revogação
É revogado o Regulamento (CE) n.o 2202/96.
Artigo 55.o
Disposições transitórias
1. Os regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 e abolidos pelo presente regulamento mantêm-se aplicáveis aos produtos a que dizem respeito na campanha de comercialização com termo em 2008 de cada produto em causa.
2. As organizações de produtores e as associações de organizações de produtores já reconhecidas ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 antes da data de entrada em vigor do presente regulamento continuam a ser reconhecidas ao abrigo do presente regulamento. Se for caso disso, procedem a adaptações aos requisitos do presente regulamento até 31 de Dezembro de 2010.
3. A pedido de uma organização de produtores, um programa operacional aprovado ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 antes da data de aplicação do presente regulamento pode:
a)
Continuar a vigorar até ao seu termo; ou
b)
Ser modificado a fim de cumprir os requisitos do presente regulamento; ou
c)
Ser substituído por um novo programa operacional aprovado ao abrigo do presente regulamento.
As alíneas e) e f) do n.o 3 do artigo 10.o são aplicáveis aos programas operacionais apresentados em 2007 mas ainda não aprovados na data de aplicação do presente regulamento, na condição de cumprirem os critérios estabelecidos nessas alíneas.
4. Os agrupamentos de produtores aos quais tenha sido concedido um pré-reconhecimento ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuam a beneficiar do mesmo ao abrigo do presente regulamento. Os planos de reconhecimento aprovados ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuam a beneficiar dessa aceitação ao abrigo do presente regulamento. Todavia, os planos serão modificados, se necessário, de modo a permitir que o agrupamento de produtores fique em condições de satisfazer os critérios fixados no artigo 4.o do presente regulamento para o reconhecimento como organização de produtores. No que respeita a tais agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data, os montantes de ajuda previstos na alínea a) do n.o 4 do artigo 7.o aplicam-se aos planos de reconhecimento a partir da data de aplicação do presente regulamento.
5. Os contratos referidos no n.o 2 do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 2202/96 que abranjam mais de uma campanha de comercialização do regime de ajuda à transformação de citrinos e digam respeito à campanha de comercialização iniciada em 1 de Outubro de 2008 ou a campanhas de comercialização subsequentes podem, mediante acordo de ambas as partes no contrato, ser alterados ou rescindidos para ter em conta a revogação desse regulamento e a consequente eliminação da ajuda. Tal alteração ou rescisão não pode resultar na aplicação de sanções às partes em causa a título do referido regulamento ou das respectivas regras de execução.
6. Sempre que um Estado-Membro recorrer à disposição transitória prevista no artigo 68.o-B ou no artigo 143.o-BC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, as regras aprovadas nos termos do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96 ou do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 2202/96 relativas às características mínimas da matéria-prima entregue para transformação e às exigências mínimas de qualidade dos produtos acabados mantêm-se aplicáveis em relação à matéria-prima colhida no território desse Estado-Membro.
Artigo 56.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor vinte dias após a sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 26 de Setembro de 2007.