31994L0056
L 319/14
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 94/56/ЕО НА СЪВЕТА
от 21 ноември 1994 година
относно определяне на основните принципи при разследването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189 в от Договора (3),
като има предвид, че в областта на гражданското въздухоплаване в Европа би следвало да се поддържа висока степен на безопасност и следва да се полагат всички усилия за намаляване броя на произшествията и инцидентите;
като има предвид, че бързото провеждане на технически разследвания на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване подобрява въздушната безопасност, като способства за предотвратяване на настъпването на такива произшествия и инциденти;
като има предвид, че би следвало да се вземе под внимание Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, подписана на 7 декември 1944 г. в Чикаго, която предвижда прилагането на необходимите мерки за гарантиране на безопасната експлоатация на въздухоплавателните средства; като има предвид, че следва да се вземе под особено внимание приложение 13 към същата конвенция, в което се определят препоръчителните международни стандарти и практики за разследване на произшествия с въздухоплавателни средства;
като има предвид, че съгласно международните стандарти в приложение 13 отговорността за извършване на разследване на произшествия е на държавата, в която е настъпило произшествието;
като има предвид, че ако в случай на сериозни инциденти не е извършено разследване от държавата, в която е настъпил инцидентът, такова разследване следва да се проведе от държавата на регистрация;
като има предвид, че разследването на сериозни инциденти би следвало да се извършва по подобен начин на разследването на произшествия;
като има предвид, че обхватът на разследванията трябва да зависи от изводите, които могат да се извлекат от тях за подобряване на безопасността;
като има предвид, че въздушната безопасност изисква разследванията да се извършват във възможно най-кратки срокове;
като има предвид, че разследващите би следвало да могат безпрепятствено да изпълняват своите задачи;
като има предвид, че държавите-членки, в съответствие с действащото законодателство по отношение на правомощията на органите, които отговарят за съдебното следствие, и по целесъобразност, в тясно сътрудничество с тези органи, трябва да гарантират, че лицата, които отговарят за техническото разследване, могат да изпълняват задачите си при възможно най-добрите условия;
като има предвид, че разследването на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване би следвало да се извършва от или под контрола на независим орган или организация, за да се избягват конфликти на интереси и всякакви евентуални усложнения относно причините за настъпване на разследваните събития;
като има предвид, че органът или организацията би следвало да бъдат подходящо оборудвани и задачите им биха могли да включват превантивни дейности;
като има предвид, че държавите-членки би следвало да предприемат мерки за гарантиране при необходимост на взаимопомощ при провеждането на разследвания;
като има предвид, че държава-членка би следвало да може да делегира задачата за провеждане на разследване на друга държава-членка;
като има предвид, че с оглед предотвратяването на произшествия е важно обществеността да се информира във възможно най-кратки срокове за заключенията от разследванията на произшествия;
като има предвид, че при разпространяване на заключенията от разследването на инциденти би следвало да се има предвид техният особен характер;
като има предвид, че държавите-членки би следвало надлежно да вземат под внимание препоръките за безопасност, произтичащи от разследването на произшествия и инциденти;
като има предвид, че единствената цел на техническото разследване е да се извлекат изводи, които биха могли да предотвратят бъдещи произшествия и инциденти, поради което анализът на събитието, заключенията и препоръките за безопасност, нямат за цел определянето на вина или отговорност,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
Целта на настоящата директива е да се подобри въздушната безопасност чрез улесняване на бързото провеждане на разследвания, чиято единствена цел е предотвратяването на бъдещи произшествия и инциденти.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за разследванията на произшествия и инциденти в гражданското въздухоплаване, които са настъпили на територията на Общността, като се вземат под внимание международните задължения на държавите-членки.
2. Настоящата директива се прилага и извън територията на Общността за:
i)
разследванията на произшествия с въздухоплавателни средства, които са регистрирани в държава-членка, когато такива разследвания не се извършват от друга държава;
ii)
разследванията на сериозни инциденти с въздухоплавателни средства, които са регистрирани в държава-членка или които се експлоатират от предприятие, установено в държава-членка, когато такива разследвания не се извършват от друга държава.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„произшествие“ означава събитие, свързано с експлоатацията на въздухоплавателно средство, което настъпва в промеждутъка от времето, когато лице се качи на борда на въздухоплавателното средство с намерение да лети и времето, когато всички такива лица са напуснали борда на въздухоплавателното средство, при което:
1.
има смъртоносно или тежко ранено лице вследствие на:
-
това, че се е намирало във въздухоплавателното средство, или
-
пряк контакт с която и да е част на въздухоплавателното средство, включително отделили се от въздухоплавателното средство части, или
-
пряко излагане на силната въздушна струя от реактивните двигатели,
освен когато се касае за наранявания в резултат на естествени причини, самонаранявания или наранявания, нанесени от друго лице, или когато нараняванията са нанесени на пътници без билети, които се крият извън зоните, които обикновено са на разположение за пътниците и екипажа; или
2.
въздухоплавателното средство претърпи повреда или конструктивна неизправност, които:
-
оказват неблагоприятно въздействие върху здравината на конструкцията, експлоатационните или летателни характеристики на въздухоплавателното средство, и
-
обичайно биха изисквали сериозен ремонт или замяна на повредения компонент,
освен отказ или повреда на двигател, когато повредата се ограничава в двигателя, неговия кожух или спомагателни агрегати, или ограничени повреди във въздушните винтове, краищата на крилата, антените, гумите, спирачните устройства, обтекателите, малки вдлъбнатини или прободни отвори в обшивката на въздухоплавателното средство;
3.
въздухоплавателното средство е изчезнало или достъпът до него е напълно невъзможен;
б)
„сериозно нараняване“ означава нараняване, което е претърпяно от лице по време на произшествие, и което:
1.
изисква хоспитализация за повече от 48 часа, които започват да текат в срок от седем дни от датата на получаване на телесната повреда; или
2.
е довела до счупване на кост (с изключение на прости счупвания на пръсти на ръцете и на краката или на носа); или
3.
е свързана с разкъсвания на тъкани, предизвикващи силно кръвотечение, повреди на нерви, мускули или сухожилия; или
4.
е свързана с нараняване на който и да е вътрешен орган; или
5.
е свързана с изгаряния втора или трета степен, или каквото и да е изгаряне на повече от 5 % повърхността на тялото; или
6.
е свързана с потвърден факт на въздействие на вредни(инфекциозни) вещества или на поразяваща радиация;
в)
„смъртоносно нараняване“ означава нараняване, което е претърпяно от лице по време на произшествие и което води до неговата/нейната смърт в срок от 30 дни от датата на произшествието;
г)
„причини“ означава действия, бездействия, събития или условия, или комбинация от тях, които са довели до настъпването на произшествия и инциденти;
д)
„разследване“ означава процес, който се провежда с цел предотвратяване на, произшествия и инциденти, който включва събиране и анализ на информация, подготовка на заключения, включително установяване на причината/ите, и по целесъобразност изработване на препоръки за безопасност;
е)
„отговарящ за разследването“ означава лице, на което въз основа на квалификацията му е възложена отговорността за организацията, провеждането и контрола на разследване;
ж)
„полетно записващо устройство“ е записващ уред, който е монтиран на борда на въздухоплавателното средство с цел улесняване на разследването на; произшествия и инциденти;
з)
„предприятие“ означава всяко физическо или юридическо лице, с или без стопанска цел, или всеки официален орган, който има или няма правосубектност;
и)
„оператор“ означава всяко лице, орган или предприятие, което експлоатира или предлага да експлоатира едно или повече въздухоплавателни средства;
й)
„инцидент“ означава събитие, различно от произшествие, което е свързано с експлоатацията на въздухоплавателно средство, и което засяга или би могло да засегне безопасността на експлоатацията;
к)
„сериозен инцидент“ означава инцидент, при който обстоятелствата сочат, че едва е избегнато настъпването на произшествие (в приложението са изброени примери на сериозни инциденти);
л)
„препоръка за безопасност“ означава всяко предложение от разследващия орган на държавата, която провежда техническото разследване, въз основа на информацията получена при разследването, което се отправя с намерение да се предотвратят произшествия и инциденти.
Член 4
Задължение за разследване
1. Всяко произшествие или сериозен инцидент подлежат на разследване.
Въпреки това, държавите-членки могат да предприемат мерки за разследването на инциденти, които не са включени в приложното поле на първа алинея, когато разследващият орган може да очаква от това разследване да бъдат извлечени изводи за въздушната безопасност.
2. Обхватът на разследването и процедурите, които трябва да се следват при провеждането на такива разследвания, се определят от разследващия орган, като се вземат под внимание принципите и целите на настоящата директива, и в зависимост от изводите, който разследващия орган очаква да бъдат извлечени от произшествието или тежкия инцидент за подобряване на безопасността.
3. Разследванията по параграф 1 в никакъв случай нямат за цел определянето на вина или отговорност.
Член 5
Статут на разследването
1. Държавите-членки, в рамките на съответните им вътрешни правни системи, определят правен статут на разследването, който ще позволява на отговорните разследващи да изпълняват задачите си по най-ефективния начин и в най-кратки срокове.
2. В съответствие с действащото законодателство в държавите-членки, и по целесъобразност в сътрудничество с органите, които отговарят за съдебното следствие, наред с другото разследващите имат право:
а)
на пълен достъп до мястото на произшествието или инцидента, както и до въздухоплавателното средство, неговото съдържание или останки;
б)
да извършват непосредствен опис на доказателствата и контролирано събиране на останките или компоненти с цел изследване и анализ;
в)
на непосредствен достъп до и използване на съдържанието на полетните записващи устройства и всякакви други записи;
г)
на достъп до резултатите от изследването на телата или на проби от телата на жертвите;
д)
на непосредствен достъп до резултатите от изследванията на хората, участвали в експлоатацията на въздухоплавателното средство, или от изследванията на проби, взети от такива хора;
е)
да разпитват свидетели;
ж)
на пълен достъп до всяка съответна информация или записи, притежавани от собственика, оператора или производителя на въздухоплавателното средство и от органите, които отговарят за гражданското въздухоплаване или за летищната експлоатация.
Член 6
Разследващ орган или организация
1. Всяка държава-членка гарантира, че техническите разследвания се провеждат или контролират от постоянен орган на гражданското въздухоплаване или организация. Съответният орган или организация са функционално независими, по-специално от националните въздухоплавателни органи, които отговарят за въздушната техническа изправност, освидетелстването, експлоатацията на полетите, поддръжката, лицензирането, контрола на въздушното движение или летищната експлоатация, или въобще от всякаква друга страна, чиито интереси биха могли да бъдат в противоречие с възложената на разследващия орган или организация задача.
2. Независимо от разпоредбите на параграф 1, възложените дейности на този орган или организация могат да включват събиране и анализ на данни, свързани с въздушната безопасност, по-специално с превантивна цел, доколкото тези дейности не засягат неговата независимост и не предполагат никаква отговорност по въпроси от регулаторен, административен или нормативен характер.
3. На органа или организацията по параграф 1 се предоставят необходимите средства за изпълнение на неговите/нейните отговорности независимо от органите, посочени в параграф 1, и за целта следва да може да получи достатъчно средства. Разследващите се ползват от статут, който им предоставя необходимите гаранции за независимост. В него/нея има най-малко един разследващ, който може да изпълнява функциите на отговорен разследващ в случай на произшествие с въздухоплавателно средство или сериозен инцидент.
4. При необходимост, органът или организацията може да изисква съдействие от органи или организации от други държави-членки за осигуряването на:
а)
инсталации, съоръжения и оборудване за:
-
техническо разследване на останки и оборудване на въздухоплавателното средство, както и всякакви други предмети, които имат практическо значение за разследването,
-
оценка на информацията от устройствата за записване на полета, и
-
компютърно съхранение и оценка на данните за въздушно произшествие;
б)
специалисти по разследването на произшествия, които да извършат специфични задачи, но само в случай на образувано следствие, вследствие на тежко произшествие.
Доколкото е възможно, такова съдействие следва да се предоставя безплатно.
5. Държава-членка може да делегира задачата за извършване на разследване на произшествие или инцидент на друга държава-членка.
Член 7
Доклад за произшествие
1. За всяко разследване на произшествие се изготвя доклад в подходяща за вида и сериозността на произшествието форма. В доклада се посочва единствената цел на разследването, съгласно предвиденото в член 1, и по целесъобразност се съдържат препоръки за безопасност.
2. Разследващият орган или организация представя пред обществеността окончателния доклад за произшествието във възможно най-кратък срок, и по възможност в срок от 12 месеца от датата на.произшествието.
Член 8
Доклад за инцидент
1. За всяко разследване на инцидент се изготвя доклад в подходяща за вида и сериозността на инцидента форма. По целесъобразност, докладът съдържа съответни препоръки за безопасност. В доклада се запазва анонимността на лицата, участвали в инцидента.
2. Докладът за инцидента се разпространява до страните, които могат да извлекат полза от заключенията по отношение на безопасността.
Член 9
Препоръки за безопасност
Докладите и препоръките за безопасност, посочени в член 7 и 8, се изпращат на заинтересованите предприятия или национални въздухоплавателни органи, и копия от тях се изпращат на Комисията.
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че изготвените от разследващите органи или организации препоръки за безопасност са надлежно взети под внимание, и че по целесъобразност във връзка с тях са предприети действия, без да се засяга правото на Общността.
Член 10
Препоръка за безопасност в никакъв случай не създава презумпция за вина или отговорност за произшествие или инцидент.
Член 11
Директива 80/1266/ЕИО на Съвета от 16 декември 1980 г. относно бъдещото сътрудничество и взаимопомощ между държавите-членки в областта на разследването на въздушни произшествия (4) се отменя.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 21 ноември 1996 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 21 ноември 1994 година.
DIRECTIVA 94/56/CE DO CONSELHO de 21 de Novembro de 1994 que estabelece os princípios fundamentais que regem os inquéritos sobre os acidentes e os incidentes no domínio da aviação civil
O CONSELHO DA UNIAO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o nº 2 do seu artigo 84º,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
Deliberando nos termos do procedimento previsto no artigo 189ºC do Tratado (3),
Considerando que deve ser mantido um elevado nível geral de segurança no domínio da aviação civil na Europa e que devem ser efectuados todos os esforços destinados a reduzir o número de acidentes e de incidentes;
Considerando que a rápida realização de inquéritos técnicos sobre acidentes e incidentes no domínio da aviação civil aumenta a segurança aérea, contribuindo para impedir a ocorrência desses acidentes e incidentes;
Considerando que se deve ter em conta a Convenção relativa à Aviação Civil Internacional, assinada em Chicago, em 7 de Dezembro de 1944, que prevê a aplicação das medidas necessárias para garantir um funcionamento seguro das aeronaves; que, em especial, se deve ter em conta o anexo 13 dessa convenção, que prevê normas e práticas recomendadas internacionais para os inquéritos sobre acidentes de aviação;
Considerando que, de acordo com as normas internacionais previstas no anexo 13, os inquéritos sobre acidentes devem ser realizados sob a responsabilidade do Estado onde o acidente tenha ocorrido;
Considerando que se, em caso de incidente grave, o Estado onde o mesmo tenha ocorrido não efectuar o inquérito, este último deverá ser realizado pelo Estado de registo;
Considerando que os inquéritos sobre incidentes graves devem ser efectuados de modo análogo ao dos inquéritos sobre acidentes;
Considerando que o âmbito dos inquéritos deve ter em conta os ensinamentos que os mesmos podem trazer para a melhoria da segurança;
Considerando que a segurança aérea exige que os inquéritos sejam realizados o mais rapidamente possível;
Considerando que os investigadores devem gozar da maior independência possível no desempenho das suas funções;
Considerando que no respeito pela legislação em vigor em matéria de competência das autoridades responsáveis pelo inquérito judicial e, eventualmente, em estreita colaboração com essas autoridades, os Estados-membros devem providenciar para que os responsáveis pelo inquérito técnico possam desempenhar as suas funções nas melhores condições;
Considerando que os inquéritos sobre acidentes e incidentes no domínio da aviação civil devem ser efectuados por um organismo ou uma entidade independente ou sob o seu controlo para evitar qualquer conflito de interesses e qualquer possível envolvimento nas causas da ocorrência que está a ser investigada;
Considerando que esse organismo ou essa entidade devem estar devidamente equipados para o efeito, podendo incluir nas suas atribuições actividades em matéria de prevenção;
Considerando que os Estados-membros devem tomar medidas destinadas a prestarem-se mutuamente assistência, em caso de necessidade, com vista à realização dos inquéritos;
Considerando que um Estado-membro deve poder delegar noutro Estado-membro a realização de um inquérito;
Considerando que, para a prevenção de acidentes, importa tornar públicas as conclusões dos inquéritos sobre acidentes o mais rapidamente possível;
Considerando que se deve ter em conta o carácter especial de que se revestem os incidentes aquando da divulgação dos resultados dos inquéritos sobre os mesmos;
Considerando que as recomendações de segurança resultantes de um inquérito sobre um acidente ou um incidente devem ser devidamente tomadas em consideração pelos Estados-membros;
Considerando que o único objectivo dos inquéritos técnicos consiste na recolha de ensinamentos susceptíveis de evitarem futuros acidentes e incidentes, pelo que a análise da ocorrência e as conclusões e recomendações de segurança formuladas não se destinam a qualquer apuramento de culpas ou determinação de responsabilidades,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1º
Objectivo
A presente directiva tem por objectivo aumentar a segurança aérea facilitando a rápida realização de inquéritos técnicos, cuja finalidade exclusiva é a prevenção de futuros acidentes ou incidentes.
Artigo 2º
Âmbito de aplicação
1. A presente directiva aplica-se aos inquéritos sobre acidentes e incidentes no domínio da aviação civil que ocorram no território da Comunidade, tendo em conta as obrigações internacionais dos Estados-membros.
2. A presente directiva aplica-se igualmente no exterior do território da Comunidade:
i) Aos inquéritos sobre acidentes que envolvam aeronaves registadas num Estado-membro, no caso de nenhum inquérito ser realizado por outro Estado;
ii) Aos inquéritos sobre incidentes graves que envolvam aeronaves registadas num Estado-membro ou exploradas por uma empresa estabelecida num Estado-membro, no caso de nenhum inquérito ser realizado por outro Estado.
Artigo 3º
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
a) «Acidente», um acontecimento relacionado com a utilização de uma aeronave ocorrido entre o momento em que uma pessoa embarca com a intenção de voar e o momento em que todas as pessoas que embarcaram com essa intenção tenham desembarcado e no qual:
1. Uma pessoa tenha sofrido um acidente mortal ou ficado gravemente ferida pelo facto de:
- se encontrar na aeronave, ou
- estar um contacto directo com qualquer parte da aeronave, incluindo partes que se tenham soltado dessa aeronave, ou
- estar directamente exposta ao jacto dos reactores,
excepto quando se trate de lesões ocasionadas por causas naturais, de ferimentos causados pelo próprio ou por terceiros ou sofridos por passageiros clandestinos escondidos fora das áreas normalmente reservadas aos passageiros e aos membros da tripulação; ou
2. Uma aeronave tenha sofrido danos ou rupturas estruturais que:
- alterem as suas características de resistência estrutural, de comportamento ou de voo, e
- exijam normalmente uma reparação considerável ou a substituição do componente afectado,
excepto quando se trate de falhas ou avarias do motor, quando os danos se limitem ao motor, à sua blindagem ou acessórios, ou no caso de danos que se limitem às hélices, às pontas das asas, às antenas, aos pneumáticos, aos travões, às carenagens, a pequenas amolgadelas ou furos no revestimento da aeronave; ou
3. Uma aeronave tenha desaparecido ou ficado totalmente inacessível;
b) «Ferimento grave», qualquer ferimento sofrido por uma pessoa durante um acidente que:
1. Exija a sua hospitalização por um período superior a 48 horas com início no prazo de sete dias a contar da data do ferimento; ou
2. Dê origem a fracturas ósseas (excepto fracturas simples de dedos ou do nariz); ou
3. Dê origem a lacerações que causem hemorragias graves ou lesões nervosas, musculares ou tendinosas; ou
4. Ocasione a lesão de qualquer órgão interno; ou
5. Envolva queimaduras de segundo ou terceiro graus ou quaisquer queimaduras em mais de 5% da superfície do corpo; ou
6. Decorra da exposição comprovada a fontes de infecção ou radiações nocivas;
c) «Ferimento mortal», qualquer ferimento sofrido por uma pessoa durante um acidente que conduza à sua morte no prazo de 30 dias a contar da data desse acidente;
d) «Causas», quaisquer acções, omissões, acontecimentos, condições ou a conjugação destes factores que conduzam a um acidente ou a um incidente;
e) «Inquérito», o processo conduzido tendo em vista a prevenção de acidentes e incidentes, constituído pela recolha e análise de informações, elaboração de conclusões, determinação da ou das causas e, eventualmente, formulação de recomendações de segurança;
f) «Investigador responsável», a pessoa a quem incumbe, por força das suas qualificações, a responsabilidade pela organização de um inquérito, bem como pelo desenrolar e controlo do mesmo;
g) «Registador de voo», qualquer tipo de registador instalado numa aeronave com a finalidade de facilitar um eventual inquérito sobre acidentes ou incidentes;
h) «Empresa», qualquer pessoa singular ou colectiva, com ou sem fins lucrativos, ou qualquer organismo oficial com ou sem personalidade jurídica;
i) «Explorador», qualquer pessoa, organismo ou empresa que se dedique ou que tencione dedicar-se à exploração de uma ou mais aeronaves;
j) «Incidente», um acontecimento que não seja um acidente, relacionado com a operação de uma aeronave, que afecte ou possa afectar a segurança da exploração;
k) «Incidente grave», um incidente que envolva circunstâncias que indiquem ter estado iminente a ocorrência de um acidente (do anexo consta uma lista de exemplos de incidentes graves);
l) «Recomendação de segurança», qualquer proposta do organismo responsável por inquéritos sobre acidentes do Estado que realizou o inquérito técnico, baseada em informações resultantes desse inquérito e elaborada com a intenção de prevenir acidentes e incidentes.
Artigo 4º
Obrigação de realizar inquéritos
1. Qualquer acidente ou incidente grave deve ser objecto de um inquérito.
No entanto, os Estados-membros podem tomar as medidas necessárias para investigar qualquer incidente não referido no primeiro parágrafo quando o organismo de inquérito considerar que desse incidente podem ser recolhidos ensinamentos em matéria de segurança aérea.
2. O âmbito desses inquéritos e o procedimento a adoptar para os efectuar serão determinados pelo organismo responsável pelos inquéritos tendo em conta os princípios enunciados e a finalidade da presente directiva e em função dos ensinamentos que o organismo julgar poder recolher do acidente ou do incidente grave para a melhoria da segurança.
3. Os inquéritos referidos no nº 1 não poderão em caso algum ter por objectivo o apuramento de culpas ou a determinação de responsabilidades.
Artigo 5º
Estatuto do inquérito
1. Os Estados-membros definirão, no âmbito dos respectivos sistemas jurídicos nacionais, um estatuto jurídico do inquérito que permita aos investigadores responsáveis desempenharem as suas funções do modo mais eficaz e o mais rapidamente possível.
2. Nos termos da legislação em vigor nos Estados-membros e, se for caso disso, em colaboração com as autoridades responsáveis pelo inquérito judicial, os investigadores serão autorizados, nomeadamente, a:
a) Ter livre acesso ao local do acidente ou do incidente, bem como à aeronave, ao seu conteúdo ou aos destroços;
b) Efectuar o levantamento imediato de indícios e a recolha controlada de destroços ou componentes para fins de exame ou análise;
c) Ter acesso imediato ao conteúdo dos registadores de voo e de quaisquer outros registos, assim como à exploração desses elementos;
d) Ter acesso aos resultados dos exames ou das colheitas de amostras efectuados nos corpos das vítimas;
e) Ter acesso imediato aos resultados dos exames ou das colheitas de amostras efectuados nas pessoas envolvidas na exploração da aeronave;
f) Proceder à audição de testemunhas;
g) Ter livre acesso a quaisquer informações pertinentes na posse do proprietário, do explorador ou do construtor da aeronave e das autoridades responsáveis da aviação civil ou do aeroporto.
Artigo 6º
Organismo ou entidade de inquérito
1. Cada Estado-membro assegurará a realização dos inquéritos técnicos por um organismo ou uma entidade aeronáutica civil permanente ou sob o controlo destes. Esse organismo ou entidade funcionará de modo independente, nomeadamente em relação às autoridades aeronáuticas nacionais responsáveis pela navegabilidade, certificação, operações aéreas, manutenção, concessão de licenças, controlo do tráfego aéreo ou exploração dos aeroportos e, em geral, em relação a qualquer outra entidade cujos interesses possam entrar em conflito com a missão que lhes é confiada.
2. Não obstante o disposto no nº 1, as actividades confiadas a esse organismo ou a essa entidade poderão ser alargadas à recolha e análise de dados relacionados com a segurança aérea, nomeadamente para efeitos de prevenção, desde que essas actividades não afectem a sua independência e não impliquem qualquer responsabilidade de carácter regulamentar, normativa ou administrativa.
3. Ao organismo ou entidade referidos no nº 1 deverão ser dados os meios necessários ao cumprimento da sua missão, com toda a independência em relação às autoridades referidas no nº 1, devendo esse organismo ou entidade poder obter recursos suficientes para o desempenho das suas funções. Os investigadores desse organismo ou entidade deverão beneficiar de um estatuto que lhes confira as necessárias garantias de independência e incluir, pelo menos, um investigador capaz de exercer a função de investigador responsável em caso de acidente ou incidente grave de aviação civil.
4. Se necessário, o organismo ou entidade de inquérito poderá requerer a assistência de organismos ou de entidades de outros Estados-membros, para que lhe facultem:
a) Instalações, equipamentos e aparelhos que lhes permitam:
- proceder à peritagem dos destroços, dos equipamentos de bordo e de outros objectos com interesse para o inquérito,
- analisar as informações contidas nos registadores de voo,
- arquivar e explorar os dados informáticos respeitantes aos acidentes de aviação civil;
b) Peritos especializados nesse tipo de inquérito, a fim de lhes confiar trabalhos específicos, mas unicamente em caso de inquérito iniciado na sequência de um acidente de grande importância.
Esta assistência deve ser, tanto quanto possível, prestada a título gratuito.
5. Um Estado-membro pode delegar noutro Estado-membro a realização de um inquérito sobre um acidente ou um incidente.
Artigo 7º
Relatórios sobre acidentes
1. Qualquer inquérito sobre um acidente deve ser objecto de um relatório cuja forma deverá ser apropriada ao tipo e à gravidade do acidente. Esse relatório deverá recordar o objectivo exclusivo dos inquéritos indicado no artigo 1º e conter, eventualmente, recomendações de segurança.
2. O organismo ou a entidade de inquérito tornará público o relatório final do acidente o mais rapidamente possível, esforçando-se por não ultrapassar o prazo de 12 meses a contar da data do acidente.
Artigo 8º
Relatórios sobre incidentes
1. Qualquer inquérito sobre um incidente deve ser objecto de um relatório cuja forma deverá ser apropriada ao tipo e à gravidade do incidente e conter, eventualmente, recomendações de segurança pertinentes. O relatório deve proteger o anonimato das pessoas envolvidas no incidente.
2. O relatório sobre o incidente deverá ser comunicado a todos os interessados que possam beneficiar das suas conclusões em matéria de segurança.
Artigo 9º
Recomendações de segurança
Os relatórios e as recomendações de segurança referidos nos artigos 7º e 8º deverão ser comunicados às empresas ou autoridades aeronáuticas nacionais interessadas, devendo igualmente ser enviada cópia à Comissão.
Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias a fim de assegurar que as recomendações de segurança formuladas pelo organismo ou entidade de inquérito sejam devidamente tomadas em consideração e que lhes seja eventualmente dado seguimento, sem prejuízo da regulamentação comunitária.
Artigo 10º
Uma recomendação de segurança não constitui, em caso algum, uma presunção de culpa ou de responsabilidade relativamente a um acidente ou a um incidente.
Artigo 11º
É revogada a Directiva 80/1266/CEE do Conselho, de 16 de Dezembro de 1980, relativa à futura cooperação e assistência mútua dos Estados-membros nos inquéritos sobre acidentes de aeronaves (4).
Artigo 12º
1. Os Estados-membros adoptarão e publicarão as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva, o mais tardar em 21 de Novembro de 1996. Do facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Quando os Estados-membros adoptarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência na publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-membros.
Artigo 13º
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 21 de Novembro de 1994.