ДИРЕКТИВА 2009/29/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 23 април 2009 година
за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4) бе създадена схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (схема на Общността) с цел да се насърчи намаляването на емисиите на парникови газове по разходо- и икономически ефективен начин.
(2)
Крайната цел на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (РКООНИК), която бе одобрена от името на Европейската общност с Решение 94/69/ЕО на Съвета (5), е да стабилизира концентрациите на парникови газове в атмосферата на ниво, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. С оглед постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не следва да надхвърля нивата от преди началото на индустриализацията с повече от 2 °C. Последният доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (МКИК) показва, че за постигането на тази цел емисиите на парникови газове в световен мащаб трябва да започнат да намаляват най-късно до 2020 г. Това предполага увеличаване на усилията на Общността, незабавно поемане на ангажименти от страна на развитите държави и насърчаване участието на развиващите се държави в процеса на намаляване на емисиите.
(3)
Европейският съвет от март 2007 г. пое твърд ангажимент за намаляване на емисиите на парникови газове в рамките на Общността до 2020 г. с най-малко 20 % в сравнение с нивата от 1990 г. и с 30 %, при условие че другите развити държави се ангажират с подобно намаляване на емисиите и икономически по-напредналите развиващи се държави дадат своя принос според отговорностите и съответните си възможности. До 2050 г. емисиите на парникови газове в световен мащаб следва да бъдат намалени с най-малко 50 % в сравнение с нивото им през 1990 г. Всички отрасли на икономиката следва да допринесат за постигане на тези намаления на емисиите, включително международното морско корабоплаване и въздухоплаването. Въздухоплаването допринася за тези намаления посредством включването си в схемата на Общността. В случай че международно споразумение, което включва емисиите от международното мореплаване в неговите цели за намаляване на емисиите чрез Международната морска организация, не е било одобрено от държавите членки и/или подобно споразумение чрез РКООНИК не е било одобрено от Общността до 31 декември 2011 г., Комисията следва да направи предложение за включване на емисиите от международно мореплаване в ангажимента на Общността за намаляване на емисиите съгласно хармонизирани условия, с цел влизането в сила на предложението до 2013 г. Такова предложение следва да сведе до минимум възможни отрицателни последици за конкурентоспособността на Общността, като същевременно с това се вземат предвид възможните ползи за околната среда.
(4)
В своята резолюция от 31 януари 2008 г. относно резултатите от Конференцията в Бали по изменението на климата (COP 13 и COP/MOP 3) (6) Европейският парламент напомни своята позиция, че индустриализираните държави следва да се ангажират да намалят своите емисии на парникови газове най-малко с 30 % до 2020 г. и с 60-80 % до 2050 г. в сравнение с нивата от 1990 г. Предвид положителните резултати, които се очакват от преговорите на Петнадесетата конференция на страните (COP 15) по РКООНИК, която ще се проведе в Копенхаген през 2009 г., Европейският съюз следва да започне да подготвя по-строги цели за намаляване на емисиите за 2020 г. и след това и да гарантира, че след 2013 г. схемата на Общността ще предвижда, при необходимост, по-строги прагове на емисиите като част от приноса на Съюза към постигането на бъдещо международно споразумение по изменение на климата (наричано по-долу „международно споразумение по изменение на климата“).
(5)
За да се допринесе за постигането на тези дългосрочни цели, е целесъобразно да се очертае план, по който следва да бъдат намалени емисиите от инсталациите, попадащи в обхвата на схемата на Общността. За да бъде постигната разходна ефективност на ангажимента на Общността за намаляване на емисиите на парникови газове с най-малко 20 % спрямо нивото от 1990 г., до 2020 г. квотите, разпределени във връзка с тези инсталации, следва да бъдат с 21 % по-ниски от нивото на техните емисии през 2005 г.
(6)
С оглед увеличаване на сигурността и предвидимостта на схемата на Общността следва да бъдат приети разпоредби за повишаване на приноса на тази схема за постигане на общата цел за намаляване на емисиите с повече от 20 %, и по-специално в контекста на целта на Европейския съвет за 30-процентно намаление в срок до 2020 г., което се счита за необходимо от научна гледна точка с цел предотвратяване на опасни изменения на климата.
(7)
Непосредствено след сключването на международно споразумение по изменение на климата между Общността и трети държави, в съответствие с което се определят подходящи действия, които ще бъдат предприети на световно равнище за периода след 2012 г., следва да се окаже значителна подкрепа в полза на кредитите за постигнатите в тези държави намаления на емисиите. До постигането на подобно споразумение следва при все това да се повиши сигурността по отношение на продължаващото използване на издадени извън Общността кредити.
(8)
Въпреки че натрупаният през първия период на търговия опит разкрива потенциала на схемата на Общността, както и това, че окончателното изготвяне на националните разпределителни планове за втория период на търговия ще доведе до значително намаление на емисиите до 2012 г., предприетият през 2007 г. преглед потвърди, че с цел по-добро използване на ползите от търговията с емисии, предотвратяване на смущения на вътрешния пазар и улесняване на връзките между различните схеми за търговия с емисии е наложително схемата за търговия с емисии да бъде хармонизирана. Освен това следва да се гарантира по-добра предвидимост и да се разшири обхватът на схемата с прибавянето на нови отрасли и газове както с цел подобряване на информацията за цената на въглерода, което да доведе до необходимите инвестиции, така и с цел предлагане на нови възможности за намаляване на емисиите, което ще доведе до понижаване на разходите и повишаване на ефикасността на схемата.
(9)
Определението за парникови газове следва да бъде приведено в съответствие с определението в РКООНИК и да се внесат пояснения по отношение определянето и актуализирането на въздействието върху глобалното затопляне от отделните парникови газове.
(10)
Целесъобразно е обхватът на схемата на Общността да се разшири, така че да включи инсталациите, чиито емисии могат да бъдат предмет на мониторинг, докладване и проверка със същата степен на точност като тази, приложима при действащите в момента изисквания за мониторинг, докладване и проверка.
(11)
Когато към малките инсталации, чиито емисии не надвишават праговата стойност от 25 000 тона еквивалент на CO2 годишно, се прилагат равностойни мерки за намаляване на емисиите на парникови газове, и по-специално на данъчни мерки, е целесъобразно да се предвиди процедура, която да позволява на държавите-членки да изключат тези инсталации от схемата за търговия с емисии за периода на прилагане на тези мерки. Болниците също могат да бъдат изключени, ако предприемат равностойни мерки. Тази прагова стойност осигурява, като относителна стойност, максимални положителни резултати от гледна точка на намаляването на административните разходи за всеки един изключен от схемата тон еквивалент на CO2. Вследствие на преминаването от петгодишни периоди на разпределение и с оглед подобряване на сигурността и предвидимостта, следва да бъдат предвидени разпоредби относно честотата на прегледите на разрешителните за емисии на парникови газове. Държавите-членки следва да предложат мерки, приложими за малките инсталации, които ще допринесат за намаляване на емисиите, равностойно на това, постигнато от схемата на Общността. Такива мерки може да включват мерки с данъчен характер, споразумения с промишлеността и регулиране. Като вземат предвид необходимостта от намаляване на ненужната административна тежест за малките емитери, държавите-членки могат да установят опростени процедури и мерки за спазване на настоящата директива.
(12)
Информацията за прилагането на настоящата директива следва да бъде леснодостъпна, по-специално за малките и средните предприятия (МСП).
(13)
Количеството на квотите, разпределени на равнище на Общността, считано от средата на периода 2008-2012 г., следва да бъде намалено линейно, така че схемата за търговия с емисии да доведе с течение на времето до постепенни и предвидими намаления на емисиите. Годишното намаляване на квотите следва да се равнява на 1,74 % от квотите, предоставени от държавите-членки съгласно решенията на Комисията относно националните разпределителни планове за периода 2008-2012 г., така че схемата на Общността да допринесе, при условията на разходна ефективност, за спазване на ангажимента на Общността за намаляване на емисиите в глобален мащаб с най-малко 20 % в срок до 2020 г.
(14)
Този принос съответства на намаляване на емисиите в схемата на Общността с 21 % през 2020 г. спрямо регистрираните за 2005 г. нива, включително резултата от разширяването на обхвата от периода 2005-2007 г. с периода 2008-2012 г. и данните за емисиите за 2005 г. за съответните отрасли, включени в схемата за търговия с квоти, които са използвани за оценката на националните разпределителни планове на България и Румъния за периода 2008-2012 г., което да доведе до издаването на не повече от 1 720 милиона квоти през 2020 г. Точните количества емисии ще бъдат изчислени, след като държавите-членки издадат квоти съгласно решенията на Комисията по отношение на техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г., тъй като одобрението на разпределянето на квоти на определени инсталации бе обусловено от предоставяне на подробни данни и проверка на техните емисии. След като бъдат издадени квотите за периода 2008-2012 г., Комисията ще публикува количеството квоти за цялата Общност. Количеството квоти на Общността следва да бъде съответно коригирано, за да могат да бъдат взети предвид инсталациите, включени във или изключени от схемата на Общността за периода 2008-2012 г. или от 2013 г. нататък.
(15)
Допълнителното усилие от страна на икономиката на Общността изисква inter alia преразгледаната схема на Общността да действа с най-високата възможна степен на икономическа ефективност и въз основа на напълно хармонизирани условия на разпределение в рамките на Общността. Следователно основният принцип при разпределение на квотите следва да бъде провеждането на търг, тъй като това е най-простата и като цяло считана за най-ефикасна от икономическа гледна точка система. Това следва да сложи край на неочакваните печалби и да постави новите участници и икономиките с по-висок от средния растеж в същите конкурентни условия като съществуващите инсталации.
(16)
С цел да се запази екологичната и административната ефективност на схемата на Общността за търговия с емисии и за да се избегне нарушаване на конкуренцията и ранно изчерпване на резерва за нови участници, правилата относно новите участници следва да се хармонизират, така че да се гарантира, че всички държави-членки приемат еднакъв подход, по-специално във връзка със значението на понятието „значително разширяване“ на инсталации. Следователно следва да се включат разпоредби за приемането на хармонизирани правила за изпълнение на настоящата директива. В тези правила, където е подходящо, „значително разширяване“ следва да се определя като увеличаване с най-малко10 % на наличния инсталиран капацитет на инсталацията или значително увеличаване на емисиите на инсталацията, свързано с увеличаване на инсталирания капацитет. Разпределение от резерва за нови участници следва да се извършва само във връзка със значително разширяване на инсталацията.
(17)
Всички държави-членки ще трябва да направят съществени инвестиции за намаляване на степента на отделяне на въглерод от своите икономики в срок до 2020 г., а държавите-членки, чийто доход на глава от населението е значително по-малък от средния за Общността и чиито икономики все още изостават от тези на по-богатите държави-членки, ще трябва да направят значителни усилия за подобряване на тяхната енергийна ефективност. Целите за премахване на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността и за гарантиране на възможно най-висока степен на икономическа ефективност при превръщането на икономиката на Общността в надеждна и устойчива икономика с ниски нива на емисии на въглерод, е неуместно различното третиране на икономическите отрасли в отделните държави-членки в рамките на схемата на Общността. Следователно е необходимо да бъдат разработени други механизми за подпомагане на тези държави-членки, които се отличават с относително ниско ниво на доходи на глава от населението и високи перспективи за растеж. 88 % от общото количество квоти, които ще бъдат отдадени на търг, следва да се разпределят между държавите-членки в зависимост от техния относителен дял емисии в схемата на Общността за 2005 г. или от средната стойност за периода 2005-2007 г., в зависимост от това коя от тези две стойности е по-висока. За целите на постигане на солидарност и растеж в Общността 10 % от общото количество следва да бъдат разпределени в полза на определени държави-членки и да се използват за намаляване на емисиите и за адаптиране към последиците от изменението на климата. При разпределението на това количество от 10 % следва да се вземат предвид нивото на доходите на глава от населението през 2005 г. и перспективите за растеж на държавите-членки, като разпределеното количество следва да е по-високо за държавите-членки с ниски нива на доходи и високи перспективи за растеж. Държавите-членки със средно ниво на доходи на глава от населението с 20 % по-високо от средното за Общността, следва да допринесат за това разпределение, освен когато преките разходи по цялостния пакет, изчислени в изготвената от Комисията оценка на въздействието, приложена към пакета от мерки за изпълнение на целите на ЕС в областта на изменението на климата и енергията от възобновяеми източници до 2020 г., надвишават 0,7 % от БВП. Допълнителни 2 % от общото количество квоти, които ще бъдат отдадени на търг, следва да се разпределят между държавите-членки, чиито емисии на парникови газове през 2005 г. са били най-малко 20 % под техните емисии през базовата година, приложима за тях съгласно Протокола от Киото.
(18)
Предвид значителните усилия, необходими за справяне с изменението на климата и за адаптиране към неизбежните му последици, е целесъобразно най-малко 50 % от приходите, получени от търга на квоти, да се използват за намаляване на емисиите на парникови газове, за адаптиране към последиците от изменението на климата, за финансиране на научноизследователска и развойна дейност за намаляване на емисиите и съответно адаптиране, за развитие на възобновяемите енергийни източници с оглед спазване на ангажимента на Съюза за 20-процентно използване на енергия от възобновяеми източници до 2020 г., както и спазване на ангажимента на Общността за увеличаване на енергийната ефективност с 20 % до 2020 г., за осигуряване на екологосъобразното улавяне и съхранение на парникови газове в геоложки формации, за участие във Фонда за глобална енергийна ефективност и възобновяеми енергийни източници и във Фонда за адаптация, започнал работа в резултат на Четиринадесетата конференция по изменение на климата в Познан (СОР 14 и COP/MOP 4), за предвиждане на мерки за предотвратяване на обезлесяването и улесняване на адаптирането в развиващите се държави и за преодоляване на социалните последици като възможното покачване на цените на електроенергията за домакинства с ниски и средни доходи. Този процент е значително под очаквания от публичните власти чист приход от отдаването на търг, като се взема предвид възможното намаляване на приходите от корпоративните данъци. Освен това приходите, получени от търга на квоти, следва да се използват за покриване на административните разходи по управление на схемата на Общността. Настоящата директива следва да включва и разпоредби относно мониторинга на използването на постъпилите по време на търга средства. Предоставянето на информация относно използването на средствата не освобождава държавите-членки от задължението, предвидено в член 88, параграф 3 от Договора, за информиране по отношение на някои национални мерки. Настоящата директива не засяга резултатите от каквито е да било бъдещи процедури, свързани с държавни помощи, в съответствие с членове 87 и 88 от Договора.
(19)
Следователно от 2013 г. нататък следва да се премине изцяло към отдаване на търг в отрасъла на енергетиката, предвид способността му за прехвърляне на клиентите повишената стойност на CO2, и следва да не се допуска никакво безплатно разпределение на квоти за улавянето и съхранението на CO2, тъй като то се насърчава от липсата на задължение за връщане на квоти за вече складирани емисии. С оглед предотвратяване нарушаването на конкуренцията електрическите генератори могат да получават безплатно квоти за топлофикационни и мрежови охладителни системи и за топлоенергия и енергия за охлаждане, произведена посредством високоефективно комбинирано производство на енергия, както е посочено в Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно насърчаването на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия във вътрешния енергиен пазар (7), в случай че произведената от инсталации в други отрасли такава топлинна енергия би довела до безплатно разпределение на квоти.
(20)
Основният дългосрочен стимул за улавяне и съхранение на CO2 и за новите технологии, свързани с възобновяеми източници на енергия, е отпадане на необходимостта от връщане на квотите за емисии на CO2, които се съхраняват за постоянно или са били избегнати. В допълнение на това за ускоряване демонстрацията на първите обекти за улавяне и съхранение с търговска цел, както и на новаторски технологии, свързани с възобновяеми източници на енергия, следва да се запазят квоти от резерва за нови участници, за да се финансира гарантирано възнаграждение за първите такива обекти в Съюза за тоновете CO2, складирани или избегнати в достатъчен мащаб, при условие че е налице споразумение за споделяне на знания. Допълнителното финансиране следва да се прилага за проекти с достатъчен мащаб, които са новаторски по своя характер и които разполагат със значително съвместно финансиране от страна на оператора, което покрива по принцип повече от половината от съответната стойност на инвестицията, и като се вземе предвид надеждността на проекта.
(21)
За останалите отрасли в обхвата на схемата на Общността следва да се приложи преходна схема, по която безплатното разпределение на квоти през 2013 г. ще представлява 80 % от количеството, отговарящо на процента на общи емисии на Общността за периода 2005-2007 г., отделени от тези инсталации, като процент от общото годишно количество квоти за цялата Общност. Вследствие на това безплатното разпределение на квоти следва да започне да намалява всяка година в еднакъв размер, така че до 2020 г. да се достигне до 30 % безплатно разпределение на квоти, с цел през 2027 г. да се постигне прекратяване на безплатното разпределение на квоти.
(22)
За да се осигури системно функциониране на пазарите на въглерод и електроенергия, търгът на квоти за периода след 2013 г. следва да започне преди 2011 г. и да се основава на ясни и обективни принципи, определени достатъчно време преди това.
(23)
Преходното безплатно разпределение на квоти за инсталациите следва да става посредством хармонизирани правила („ex ante параметри“) за цялата Общност с оглед свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността. Тези правила следва да отчитат най-ефикасните техники в областта на парниковите газове и енергията, заместителите, алтернативните производствени процеси, използването на биомаса, възобновяеми енергийни източници и улавяне и съхранение на CO2. Всяко едно от тези правила следва да не насърчава повишаване на емисиите и следва да гарантира отдаването на търг на все по-голям процент от тези квоти. Разпределението трябва да бъде направено преди началото на периода на търговия, така че да се гарантира доброто функциониране на пазара. Тези хармонизирани правила може също така да вземат предвид емисии, свързани с използването на запалими отпадни газове, когато производството на тези газове не може да се избегне в промишления процес. В тази връзка правилата могат да предвидят безплатното разпределяне на квоти за оператори на инсталации, които изгарят съответните отпадни газове, или за оператори на инсталации, в които възникват тези газове. Те следва да възпрепятстват и неоправдано нарушаване на конкуренцията на пазара на електроенергия, топлоенергия и енергия за охлаждане за промишлени инсталации. Освен това те следва да възпрепятстват и неоправдано нарушаване на конкуренцията между промишлени дейности, извършвани в инсталации, които се управляват от един-единствен оператор, и производство във външни инсталации. Тези правила следва да се прилагат и към новите участници, които осъществяват същата дейност като съществуващите инсталации, ползващи се с безплатното преходно разпределение. С оглед предотвратяване нарушаването на конкуренцията в рамките на вътрешния пазар следва новите участници на пазара да не се ползват от безплатно разпределение във връзка с производството на електроенергия. През 2020 г. следва да бъдат отдадени на търг оставащите квоти от резерва за новите участници на пазара.
(24)
Общността ще продължи да заема водеща роля в преговорите за амбициозно международно споразумение по изменение на климата, което ще позволи постигането на целта за ограничаване на повишението на световната температура до 2 °C, и е обнадеждена от постигнатия в тази връзка напредък на Тринадесетата конференция на страните по РКООНИК и Третата среща на страните по Протокола от Киото, проведена в Бали, Индонезия, от 3 до 14 декември 2007 г. В случай че други развити държави и други големи емитери на парникови газове не вземат участие в това международно споразумение, това би могло да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, където за промишлеността няма да се прилагат съпоставими ограничения във връзка с емисиите на въглерод („изтичане на въглерод“), и в същото време би могло да постави в икономически неизгодно положение определени енергоемки отрасли и подотрасли в Общността, които са изложени на международна конкуренция. Това би засегнало екологичната насоченост и ефикасността на действията на Общността, тъй като ще доведе до повишаване на емисиите на друго място. За да се справи с опасността от „изтичане на въглерод“, Общността следва да разпредели 100 % безплатни квоти на отраслите или подотраслите, които отговарят на съответните критерии. Определянето на тези отрасли и подотрасли, както и изискваните мерки следва да бъдат подложени на повторна оценка, за да се гарантира, че са предприети необходимите действия и да се предотврати прекомерно компенсиране. Когато за такива отрасли или подотрасли надлежно може да се обоснове, че опасността от „изтичане на въглерод“ не може да бъде предотвратена по друг начин, и при които електроенергията представлява голям процент от производствените разходи и тя се произвежда по ефикасен начин, предприетите действия могат да отчитат потреблението на електроенергия в производствения процес, без да се променя общото количество квоти. Рискът от „изтичане на въглерод“ в тези отрасли или подотрасли следва да бъде подложен на оценка, като начало, на тризначно ниво (код на дейността NACE-3), или, в случаите когато е целесъобразно и когато са на разположение съответните данни - на четиризначно ниво (кода на дейността NACE-4).
(25)
Следователно Комисията следва да преразгледа положението до 30 юни 2010 г., да се консултира с всички заинтересовани социални партньори и, в зависимост от резултата от международните преговори, да представи доклад, придружен от съответни предложения. В този контекст Комисията следва да определи съответните енергоемки отрасли и подотрасли, които могат да доведат до „изтичане на въглерод“, не по-късно от 31 декември 2009 г. Тя следва да изготви анализите си въз основа на оценка на неспособността на промишлените отрасли да прехвърлят стойността на необходимите квоти в цената на продукта, без да понесат значителна загуба на пазарен дял в полза на инсталации извън Общността, които не предприемат подобни мерки за намаляване на емисиите, предизвикани от тях. Енергоемките отрасли, за които е установено, че са изложени на риск от „изтичане на въглерод“, биха могли да получат по-голямо количество безплатни квоти; възможно е и въвеждането на ефикасна уравнителна система за въглерода с оглед поставянето на инсталациите на Общността с повишен риск от „изтичане на въглерод“ и инсталациите от трети държави при еднакви условия. Подобна система би могла да наложи на вносителите условия, които не биха били по-неблагоприятни от условията, приложими за инсталациите в Общността, например като изисква връщане на квотите. Всяко предприето действие трябва да е в съответствие с принципите на РКООНИК, и по-специално с принципа за общи, но диференцирани отговорности и съответни възможности, като се взема предвид особеното положение на най-слабо развитите държави. То трябва да е в съответствие и с международните задължения на Общността, включително задълженията по споразумението за СТО.
(26)
Разискванията в Европейския съвет във връзка с определянето на отраслите или подотраслите, изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, са изключение и по никакъв начин не засягат процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията съгласно член 202 от Договора.
(27)
Държавите-членки може да преценят за необходимо да компенсират временно някои инсталации, за които е установено, че са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, свързан с прехвърлянето на разходи по емисиите на парникови газове в цените на електроенергията. Такава подкрепа следва да се предоставя единствено когато е необходима и съразмерна и следва да се гарантира, че се запазват стимулите на схемата на Общността за пестене на енергия и насърчаване на преминаването от търсене на „сива“ електроенергия към „зелена“ електроенергия.
(28)
С оглед гарантиране на еднакви конкурентни условия в рамките на Общността следва да се хармонизира използването на кредити за намаляване на емисиите извън Общността, които се използват от оператори в схемата на Общността. Протоколът от Киото поставя количествени цели за емисиите за развитите държави през периода 2008-2012 г. и предвижда създаването на сертифицирани редуцирани единици емисии (СЕРЕ) по механизма за чисто развитие (МЧР) и единици редуцирани емисии (ЕРЕ) по механизма за съвместно изпълнение (СИ), които развитите държави могат да използват за постигане на част от своите цели. Въпреки че рамката на Протокола от Киото не позволява създаването на единици редуцирани емисии от 2013 г. нататък, без да бъдат определени нови количествени цели за намаляване на емисиите за държавите домакини, издаването на кредити по МЧР продължава да бъде възможно. След постигането на международно споразумение по изменение на климата следва да се предвиди допълнително използване на СЕРЕ и ЕРЕ от държави, които са ратифицирали това споразумение. При липса на подобно споразумение предвиждането на допълнително използване на СЕРЕ и ЕРЕ би намалило значението на тези стимули и би затруднило постигането на целите на Общността за увеличено използване на енергия от възобновяеми източници. Използването на СЕРЕ и ЕРЕ следва да е в съответствие с целта, която си постави Комисията за производство на 20 % от енергията от възобновяеми източници в срок до 2020 г. и за насърчаване на енергийната ефективност, иновациите и технологичното развитие. Когато това е съвместимо с постигането на тези цели, следва да се разгледа възможността за сключването на споразумения с трети държави за създаване на стимули за намаляване на емисиите в тези държави, което ще доведе до реално допълнително намаление на емисиите на парникови газове, насърчавайки иновациите от страна на установените в Общността дружества и технологичното развитие в третите държави. Подобни споразумения може да бъдат ратифицирани от повече от една държава. След одобрението от страна на Общността на удовлетворително международно споразумение по изменение на климата достъпът до кредити от проекти в трети държави следва да бъде подобрен едновременно с повишаване на нивото на намаленията на емисиите, които следва да бъдат постигнати посредством схемата на Общността.
(29)
С оглед осигуряване на предвидимост е целесъобразно да се гарантира на операторите, че след 2012 г. ще могат да използват в рамките на оставащите от определените за периода 2008-2012 г. единици, СЕРЕ и ЕРЕ от видове проекти, които отговарят на критериите за използване в схемата на Общността през периода 2008-2012 г. Предвид това, че държавите-членки не могат да прехвърлят СЕРЕ и ЕРЕ, притежавани от операторите между различните предвидени в международните споразумения периоди („прехвърляне“ на СЕРЕ и ЕРЕ), преди 2015 г., и то само ако държавите-членки решат да разрешат прехвърлянето на тези СЕРЕ и ЕРЕ в рамките на ограничени права за прехвърляне, е целесъобразно, за да се осигури сигурност за операторите, да се изиска от държавите-членки да позволят на операторите да разменят СЕРЕ и ЕРЕ, издадени във връзка с намаления на емисиите, постигнати преди 2012 г., за квоти с валидност от 2013 г. нататък. При все това, тъй като държавите-членки не могат да бъдат задължени да приемат СЕРЕ и ЕРЕ, които не се знае дали ще могат да използват за изпълнението на своите съществуващи международни ангажименти, това изискване следва да отпадне след 31 март 2015 г. Същата сигурност за операторите следва да се гарантира и във връзка със СЕРЕ, издадени по проекти, започнали преди 2013 г., относно намаляване на емисиите от 2013 г. нататък. Важно е операторите да използват кредити по проекти, които представляват реални, проверими, допълнителни и постоянни намаления на емисии и носят ясни ползи за устойчивото развитие без значителни отрицателни социални или екологични последици. Следва да се създаде процедура, която позволява изключването на някои видове проекти.
(30)
В случай на отлагане сключването на международно споразумение по изменение на климата следва да се предвиди възможността за използването на кредити от висококачествени проекти в схемата за търговия на Общността посредством споразумения с трети държави. Подобни споразумения, едностранни или многостранни, биха позволили проектите, генерирали ЕРЕ до 2012 г., въпреки че не са признати в рамките на Протокола от Киото, да продължат да бъдат признавани в схемата на Общността.
(31)
Най-слаборазвитите държави са особено уязвими от последиците от изменението на климата и са източник на много ниско ниво на емисии на парникови газове. Ето защо следва да се даде особен приоритет на нуждите на най-слаборазвитите държави при използването на приходите от търгове за подпомагането на най-слаборазвитите държави в адаптирането им към последиците от изменението на климата. Предвид това, че в тези държави бе установен много малък брой проекти по МЧР, е целесъобразно да се осигури приемането на кредити от проекти, започнали в най-слаборазвити държави след 2012 г., дори и ако не е налице международно споразумение по изменение на климата, когато тези проекти изцяло отговарят на критерия за допълнителност и допринасят за устойчивото развитие. Най-слабо развитите държави следва да се ползват от това право до 2020 г., при условие че до тази дата са ратифицирали международно споразумение по изменение на климата или двустранно или многостранно споразумение с Общността.
(32)
След постигането на международно споразумение по изменение на климата могат да бъдат използвани допълнителни кредити до половината от допълнителното намаляване, осъществявано в схемата на Общността, и висококачествени кредити по МЧР от трети държави следва да се приемат в схемата на Общността от 2013 г. само ако тези държави са ратифицирали международното споразумение.
(33)
Общността и нейните държави-членки следва да разрешават единствено дейности по проекти, при които всички участници в проекта са установени в държава, сключила международното споразумение, свързано с тези проекти, с цел възпрепятстване на използването на тази възможност от страна на дружества в държави, които не са сключили международно споразумение, освен в случаите, когато тези дружества са установени в трети държави или във федерални или регионални единици, свързани със схемата на Общността.
(34)
Фактът, че някои разпоредби на настоящата директива се позовават на одобрението от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, не засяга сключването на това споразумение и от страна на държавите-членки.
(35)
Разпоредбите на схемата на Общността по отношение на мониторинга, докладването и проверката на емисиите следва да бъдат усъвършенствани с оглед на натрупания опит.
(36)
Съюзът следва да работи за установяването на международно призната система за намаляване на обезлесяването и увеличаване на дейностите по залесяване и повторно залесяване, като подкрепя заложената в РКООНИК цел за разработване на отчитащи съществуващите договорености финансови механизми като част от ефективна, ефикасна, справедлива и последователна финансова система в рамките на международното споразумение по изменение на климата, което трябва да бъде постигнато на Конференцията по изменение на климата в Копенхаген (COP 15 и COP/MOP 5).
(37)
С оглед по-голяма ясното относно включването в приложното поле на настоящата директива на всички видове парни котли, пещи, турбини, нагреватели, топилни, инсинератори, калцинатори, пещи за изпичане на тухли, фурни, сушилни, двигатели, горивни клетки, съоръжения за циклично химическо изгаряне, запалителни устройства и термично и каталитично доизгаряне в Директива 2003/87/ЕО следва да бъде добавено определение за „изгаряне“.
(38)
За да се гарантира свободното прехвърляне на квоти между лица в рамките на Общността, както и да се гарантира връзка на схемата на Общността със схеми за търговия на емисии в трети държави и федерални и регионални единици, следва от януари 2012 г. нататък всички квоти да се водят в регистъра на Общността, изготвен в съответствие с Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно механизма за мониторинг на емисиите на парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото (8). Това не следва да засяга поддържането на национални регистри за емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността. Регистърът на Общността следва да предоставя същото качество на услугите, както и националните регистри.
(39)
Считано от 2013 г. нататък безопасното за околната среда улавяне, пренос и съхранение в геоложки формации на CO2 следва да бъде включено по хармонизиран начин в обхвата на схемата на Общността.
(40)
Следва да бъдат постигнати договорености, за да се гарантира взаимното признаване на квотите между схемата на Общността и другите задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове, които ограничават абсолютните прагове на емисиите, установени в които и да било трети държави или федерални или регионални единици.
(41)
Трети държави, граничещи със Съюза, следва да бъдат насърчавани да се присъединят към схемата на Общността, в случай че спазват изискванията на настоящата директива. Комисията следва да положи всички усилия в преговорите със страните кандидатки, потенциалните страни кандидатки и страните, обхванати от Европейската политика на съседство, както и в предоставянето на тези страни на финансова и техническа помощ с оглед насърчаване постигането на тази цел. Това би улеснило трансфера на технологии и знания за тези страни, което е важно средство за осигуряване на икономически, екологични и социални ползи за всички.
(42)
Настоящата директива следва да предвиди постигането на договорености за взаимно признаване на квоти между схемата на Общността и другите задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове с абсолютни прагове на емисиите, които са съвместими със схемата на Общността, като се имат предвид целите по отношение на околната среда и наличието на добре развит и сравним механизъм за мониторинг, докладване и проверка на емисиите и система за осигуряване на спазване.
(43)
Като се взема предвид опитът, натрупан в рамките на схемата на Общността, следва да бъде възможно издаването на квоти по отношение на проекти, които намаляват емисиите от парникови газове, при условие че тези проекти се изпълняват в съответствие с хармонизирани правила, приети на общностно равнище, и няма да доведат до двойно отчитане на намаленията на емисиите или да попречат на разширяването на схемата на Общността или на предприемането на други политически мерки за намаляване на емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността.
(44)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9).
(45)
По-специално на Комисията следва да се предоставят правомощия да приема мерки за хармонизирането на правилата относно определението за „нов участник“, както и мерки за търга на квоти, за преходното разпределение на квоти в цялата Общност, за определянето на критерии и условия, приложими при подбора на някои демонстрационни проекти, за изготвянето на списък от отрасли и подотрасли, които са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“, за използването на кредити, за мониторинга, докладването и проверката на емисии, за акредитирането на проверители, за прилагането на хармонизирани правила за проектите, както и за изменение на някои приложения. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от Директива 2003/87/ЕО, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(46)
Следователно Директива 2003/87/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(47)
Целесъобразно е да се предвиди бързо транспониране на разпоредбите, които осигуряват подготовка за новия начин на функциониране на схемата на Общността от 2013 г. нататък.
(48)
С оглед на нормалното приключване на периода на търговия 2008-2012 г. разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО, изменена с Директива 2004/101/ЕО (10), Директива 2008/101/ЕО (11) и Регламент (ЕО)№ 219/2009 (12) следва да продължат да се прилагат, без това да накърни възможността Комисията да приеме мерките, необходими за новия начин на функциониране на схемата на Общността от 2013 г. нататък.
(49)
Прилагането на настоящата директива не засяга членове 87 и 88 от Договора.
(50)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз.
(51)
Доколкото целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците на настоящата директива, могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(52)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (13) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Общността свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между директивата и мерките за транспониране, и да ги направят обществено достояние,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2003/87/ЕО
Директива 2003/87/ЕО се изменя, както следва:
1.
В член 1 се добавят следните алинеи:
„Настоящата директива предвижда и по-нататъшно намаляване на емисиите на парникови газове, така че да се достигне до нивата на намаление, които се считат за необходими от научна гледна точка за предотвратяване на опасно изменение на климата.
Настоящата директива предвижда и разпоредби за оценяване и изпълнение на по-строг ангажимент от страна на Съюза за намаление на емисиите, надвишаващо 20 %, които се прилагат след одобрение от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, водещо до намаления на емисии на парникови газове над изискваните съгласно член 9, което е отразено чрез ангажимента за 30-процентно намаление, потвърден от Европейския съвет от март 2007 г.“
2.
Член 3 се изменя, както следва:
а)
буква в) се заменя със следното:
„в)
„парникови газове“ означава газовете, изброени в приложение II, и други естествени и антропогенни газообразни компоненти на атмосферата, които абсорбират и повторно излъчват инфрачервена радиация;“
б)
буква з) се заменя със следното:
„з)
„нов участник“ означава:
-
всяка инсталация, извършваща една или повече от дейностите, посочени в приложение I, за която е получено разрешително за емисии на парникови газове за първи път след 30 юни 2011 г.,
-
всяка инсталация, извършваща дейност, която е включена в схемата на Общността съгласно член 24, параграф 1 или 2 за първи път,
-
всяка инсталация, извършваща една или повече от дейностите, посочени в приложение I, или дейност, която е включена в схемата на Общността съгласно член 24, параграф 1 или 2, която е претърпяла значително разширение след 30 юни 2011 г., само доколкото това засяга разширението.“;
в)
добавят се следните букви:
„у)
„изгаряне“ означава всяко окисление на горива, независимо от начина, по който се използва топлинната, електрическата или механичната енергия, произведена чрез този процес, и всички други пряко свързани с това дейности, включително и пречистване на отпадъчните газове;
ф)
„генератор на електроенергия“ означава инсталация, която към 1 януари 2005 г. или след това е произвела електроенергия, предназначена за продажба на трети лица, и в която не се извършва друга дейност, посочена в приложение I, освен „изгарянето на горива“.“
3.
В член 3в, параграф 2 думите „член 11, параграф 2“ се заменят с „член 13, параграф 1“.
4.
В член 3ж думите „насоки, приети съгласно член 14“ се заменят с „регламентът, посочен в член 14“.
5.
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
Разрешителни за емисии на парникови газове
Държавите-членки гарантират, че от 1 януари 2005 г. в никоя инсталация не се извършва дейност, включена в приложение I, в резултат на която да се отделят посочените във връзка с тази дейност емисии, освен ако нейният оператор не притежава разрешително, издадено от компетентен орган в съответствие с членове 5 и 6, или ако инсталацията не е изключена от схемата на Общността съгласно член 27. Това се прилага и за инсталации, които са направили избор съгласно член 24.“
6.
В член 5 буква г) се заменя със следното:
„г)
планираните мерки за мониторинг и докладване на емисиите в съответствие с регламента, посочен в член 14.“
7.
Член 6 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„Компетентният орган преразглежда разрешителното за емисии на парникови газове най-малко на всеки пет години и внася, при необходимост, съответни изменения.“;
б)
в параграф 2 буква в) се заменя със следното:
„в)
план за мониторинг, който отговаря на изискванията на посочения в член 14 регламент. Държавите-членки могат да позволят на операторите да актуализират плановете за мониторинг, без да променят разрешителното. Операторите представят за одобрение на компетентния орган актуализираните планове за мониторинг.“
8.
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
Промени, свързани с инсталациите
Операторът е длъжен да информира компетентния орган за всякакви планирани промени в характера или функционирането на инсталацията или за разширяване или за значително намаление на нейния капацитет, за което може да поиска актуализиране на разрешителното за емисии на парникови газове. Когато е уместно, компетентният орган актуализира разрешителното. Когато е налице промяна в самоличността на оператора на инсталацията, компетентният орган актуализира разрешителното, като включва в него името и адреса на новия оператор.“
9.
Член 9 се заменя със следното:
„Член 9
Количество на квотите за цялата Общност
Количеството на квотите, издавано ежегодно за цялата Общност, считано от 2013 г., намалява линейно от средата на периода 2008-2012 г. Количеството намалява с линеен коефициент от 1,74 % в сравнение със средното общо годишно количество квоти, издадени от държавите-членки в съответствие с решенията на Комисията относно техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г.
Най-късно до 30 юни 2010 г. Комисията публикува изразеното като абсолютна стойност количество квоти за Общността за 2013 г. въз основа на общите количества квоти, които са издадени или предстои да бъдат издадени от държавите-членки в съответствие с решенията на Комисията относно техните национални разпределителни планове за периода 2008-2012 г.
Комисията преразглежда линейния коефициент и, ако е целесъобразно, от 2020 г. представя предложение на Европейския парламент и на Съвета с оглед приемането на решение до 2025 г.“
10.
Вмъква се следният член:
„Член 9а
Корекция на количеството квоти за цялата Общност
1. По отношение на инсталациите, които са били включени в схемата на Общността през периода 2008-2012 г. съгласно член 24, параграф 1, количеството квоти, които се издават, считано от 1 януари 2013 г., се коригира, така че да отразява средното годишно количество квоти, издадени за тези инсталации през периода на тяхното включване в схемата, коригирано с линейния коефициент, посочен в член 9.
2. По отношение на инсталациите, извършващи дейностите, посочени в приложение I, които са включени в схемата на Общността от 2013 г. нататък, държавите-членки следят за това, операторите на такива инсталации да предоставят на съответния компетентен орган подкрепени с достатъчно доказателства и независимо проверени данни за емисиите с оглед на вземането им под внимание при коригирането на количеството квоти, които да се издадат за цялата Общност.
Всички подобни данни се предават на съответния компетентен орган до 30 април 2010 г. в съответствие с разпоредбите, приети съгласно член 14, параграф 1.
В случай че предадените данни са подкрепени с достатъчно доказателства, компетентният орган уведомява за това Комисията в срок до 30 юни 2010 г. и количеството квоти, които да бъдат издадени, коригирано с посочения в член 9 линеен коефициент, се коригира по съответен начин. В случай че инсталациите отделят парникови газове, различни от CO2, компетентният орган може да уведоми за по-малко количество емисии съобразно възможностите за намаляване на емисиите на тези инсталации.
3. Комисията публикува посочените в параграфи 1 и 2 коригирани количества до 30 септември 2010 г.
4. По отношение на инсталациите, които са изключени от схемата на Общността в съответствие с член 27, количеството квоти на общностно равнище, които да бъдат издадени от 1 януари 2013 г., се коригира в низходяща посока, за да отрази средния годишен размер на проверени емисии на тези инсталации през периода 2008-2010 г., коригирани с линейния коефициент, посочен в член 9.“
11.
Член 10 се заменя със следното:
„Член 10
Търг на квоти
1. От 2013 г. нататък държавите-членки провеждат търг за всички квоти, които не са разпределени безплатно в съответствие с членове 10а и 10в. До 31 декември 2010 г. Комисията определя и публикува очакваното количество квоти, за които да се проведе търг.
2. Общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг от всяка държава-членка, се разпределя, както следва:
а)
88 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между държавите-членки в зависимост от дела на емисиите на съответната държава-членка, проверени в рамките на схемата на Общността за 2005 г., или от нейните средни стойности за периода 2005-2007 г., в зависимост от това коя от двете стойности е по-висока;
б)
10 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между определени държави-членки с оглед гарантиране на атмосфера на солидарност и растеж в Общността, което води до повишаване на количеството квоти, за което тези държави-членки провеждат търг в съответствие с буква а), с процентите, посочени в приложение IIа; и
в)
2 % от общото количество квоти, за които трябва да се проведе търг, се разпределят между държавите-членки, чиито емисии на парникови газове през 2005 г. са били най-малко 20 % под нивата на техните емисии за базовата година, която е приложима към тях съгласно Протокола от Киото. Разпределението на този процент между съответните държави-членки е определено в приложение IIб.
За целите на буква а) делът на държавите-членки, които не са участвали в схемата на Общността през 2005 г., се изчислява въз основа на техните емисии, проверени в рамките на схемата на Общността за 2007 г.
При необходимост процентите, посочени в букви б) и в), се адаптират пропорционално, така че да се гарантира разпределение в размер на 10 % и на 2 % съответно.
3. Държавите-членки определят как ще се използват приходите от отдаването на квотите чрез търг. Най-малко 50 % от приходите, получени от търговете на квоти, посочени в параграф 2, както и всички приходи от търговете, посочени в параграф 2, букви б) и в), или паричната равностойност на тези приходи следва да се използват за една или повече от следните дейности:
а)
намаляване на емисиите на парникови газове, включително чрез участие във Фонда за глобална енергийна ефективност и възобновяеми енергийни източници и във Фонда за адаптация, започнал работа в резултат на Конференцията по изменение на климата в Познан (COP 14 и COP/MOP 4), адаптиране към въздействието от изменението на климата и финансиране на научноизследователска и развойна дейност, както и на демонстрационни проекти за намаляване на емисиите и съответно адаптиране, включително участие в инициативи в рамките на Европейския стратегически план за енергийните технологии и Европейските технологични платформи;
б)
развитие на възобновяемите енергийни източници с оглед спазване на ангажимента на Общността за 20-процентно използване на енергия от възобновяеми енергийни източници до 2020 г., както и за развитие на други технологии, допринасящи за прехода към безопасна и устойчива икономика с ниски емисии на въглерод, и за подпомагане спазването на ангажимента за увеличаване на енергийната ефективност с 20 % до 2020 г.
в)
мерки за предотвратяване на обезлесяването и увеличаване на залесяването и повторното залесяване в развиващи се държави, ратифицирали международното споразумение по изменение на климата, за трансфер на технологии и улесняване на адаптирането към неблагоприятните въздействия от изменението на климата в тези държави;
г)
улавяне на емисии чрез използване на гори в Общността;
д)
безопасно за околната среда улавяне и съхранение на CO2 в геоложки формации, и по-специално от електроцентрали, работещи с твърди изкопаеми горива, и редица промишлени отрасли и подотрасли, включително в трети държави;
е)
насърчаване на преход към видове транспорт с ниски емисии и обществен транспорт;
ж)
финансиране на научноизследователска и развойна дейност, свързана с енергийната ефективност и чистите технологии в отраслите, попадащи в приложното поле на настоящата директива;
з)
мерки, насочени към подобряване на енергийната ефективност и изолацията на жилищата или към предоставяне на финансова подкрепа с цел преодоляване на социалните последици за домакинства с ниски и средни доходи;
и)
покриване на административните разходи по управлението на схемата на Общността.
Приема се, че държавите-членки са изпълнили разпоредбите на настоящия параграф, в случай че са въвели и прилагат политики за данъчна или финансова подкрепа, включително по-специално в развиващите се държави, или национални регулаторни политики, които използват финансова подкрепа, въведена за целите, предвидени в първа алинея, чиято стойност се равнява на най-малко 50 % от стойността на приходите, получени от търговете на квоти, посочени в параграф 2, включително всички приходи от търговете, посочени в параграф 2, букви б) и в).
Държавите-членки информират Комисията за използването на приходите и за предприетите съгласно настоящия параграф действия в докладите, които представят в съответствие с Решение № 280/2004/ЕО.
4. До 30 юни 2010 г. Комисията приема регламент относно графика, управлението и други аспекти на търговете, за да се гарантира откритото им, прозрачно, хармонизирано и недискриминационно провеждане. За тази цел процесът следва да бъде предвидим, по-специално по отношение на графика и реда на провеждане на търговете и очакваните обеми квоти, които ще бъдат осигурени.
Търговете се организират по начин, който гарантира, че:
а)
всички оператори, и по-специално всички малки и средни предприятия, които попадат в обхвата на схемата на Общността, имат пълен, справедлив и равнопоставен достъп до търга,
б)
всички участници имат достъп до една и съща информация по едно и също време и участници в търга не пречат за неговото провеждане,
в)
организацията на търговете и участието в тях е разходоефективно и се избягват неоправдани административни разходи; и
г)
на малките емитери е предоставен достъп до квоти.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Държавите-членки представят доклад за всеки търг по отношение на правилното прилагане на правилата за провеждане на търга, и по-специално що се отнася до справедливия и открит достъп, прозрачността, информацията относно цените и техническите и оперативните аспекти. Тези доклади се представят в срок един месец след провеждане на съответния търг и се публикуват на интернет страницата на Комисията.
5. Комисията наблюдава функционирането на европейския пазар на въглерод. Всяка година тя представя доклад на Европейския парламент и Съвета относно функционирането на пазара на въглерод, включително провеждането на търговете, паричните средства и търгуваните обеми. Ако е необходимо, държавите-членки осигуряват предоставянето на цялата съответна информация на Комисията най-малко два месеца преди Комисията да приеме доклада.“
12.
Вмъкват се следните членове:
„Член 10а
Преходни общностни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти
1. До 31 декември 2010 г. Комисията приема напълно хармонизирани мерки по изпълнението на общностно равнище за разпределението на квоти, посочени в параграфи 4, 5, 7 и 12, включително необходимите разпоредби за хармонизирано прилагане на параграф 19.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Доколкото е възможно, посочените в първа алинея мерки определят ex ante параметри, валидни за цялата Общност, за да се осигури провеждането на разпределението по начин, който да насърчи намаляването на емисиите на парникови газове и енергийноефективните техники, като се вземат предвид най-ефективните техники, заместителите, алтернативните производствени процеси, високоефективното комбинирано производство на енергия, ефикасното в енергийно отношение използване на отпадни газове, използването на биомаса и улавянето и съхранението на CO2, когато са налице съответни съоръжения, и не предвижда стимули за повишаване на емисиите. Не се допуска безплатно разпределение на квоти за производство на електроенергия, освен в случаите по член 10в и за електроенергия, произведена от отпадни газове.
По принцип за всеки отрасъл и подотрасъл параметрите се изчисляват въз основа на продуктите, а не на суровините, така че да се постигнат максимални икономии от гледна точка на емисиите на парникови газове и енергийната ефективност в рамките на всеки производствен процес в дадения отрасъл или подотрасъл.
Като определя принципите за определяне на ex-ante параметри за отделните отрасли, Комисията се консултира със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли.
След одобрение от страна на Общността на международно споразумение по изменение на климата, водещо до задължително намаление на емисиите на парникови газове, съпоставимо с това в Общността, Комисията преразглежда тези мерки, за да гарантира, че безплатното разпределение на квоти се прилага единствено в случаите, когато това е напълно обосновано от гледна точка на посоченото споразумение.
2. При определяне на принципите за определяне на ex ante параметри за отделните отрасли и подотрасли, отправна точка са средните резултати на първите 10 % най-ефективни инсталации в отрасъл или подотрасъл в Общността за периода 2007-2008 г. Комисията се консултира със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли.
Регламентите по членове 14 и 15 предвиждат хармонизирани правила за мониторинг, докладване и проверка на свързаните с производството емисии на парникови газове с оглед определяне на ex-ante параметрите.
3. При спазване на разпоредбите на параграфи 4 и 8 и независимо от член 10в, генераторите на електроенергия, инсталациите за улавяне на CO2, тръбопроводите за пренос на CO2 или местата за съхранение на CO2 не могат да се ползват от безплатно разпределение на квоти.
4. От безплатно разпределение на квоти се ползват топлофикационните мрежи, както и високоефективното комбинирано производство на енергия, както това е посочено в Директива 2004/8/ЕО, за икономически оправдано търсене, по отношение на производството на топлоенергия или енергия за охлаждане. Всяка година след 2013 г. общото количество, разпределено на подобни инсталации по отношение на производството на такава топлинна енергия, се коригира с линейния коефициент, посочен в член 9.
5. Максималното годишно количество квоти, което служи за основа за изчислението на квотите за инсталациите, които не са обхванати от параграф 3 и не са нови участници, не надвишава сбора от:
а)
общото годишно количество за Общността, определено съгласно член 9, умножено по дела на емисиите от инсталации, които не са обхванати от параграф 3, в общите средни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от инсталации, обхванати от схемата на Общността за периода 2008-2012 г.; и
б)
общите средни годишни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от инсталации, които са включени в схемата на Общността не по-рано от 2013 г. нататък и не са обхванати от параграф 3, коригирани с линейния коефициент, посочен в член 9.
При необходимост се прилага единен междуотраслов корекционен коефициент.
6. Държавите-членки могат също да приемат финансови мерки в полза на отраслите или подотраслите, за които е преценено, че са изложени на значителен риск от „изтичане на въглерод“ поради прехвърлянето на разходи по емисиите на парникови газове в цените на електроенергията, с цел да се компенсират тези разходи и когато тези финансови мерки съответстват на правила за държавните помощи, които се прилагат или предстои да бъдат приети в тази област.
Тези мерки се основават на ex-ante параметрите за непреките емисии на CO2 за производствена единица. Ex-ante параметрите се изчисляват за даден отрасъл или подотрасъл като продукта на потреблението на електроенергия за производствена единица, съответстващ на най-ефективните налични технологии и на емисиите на СО2, получени от съответното европейско комбинирано производство на електроенергия.
7. Пет процента от количеството квоти за Общността, определено в съответствие с членове 9 и 9а за периода 2013-2020 г., е запазено за новите участници; това е максималното количество, което може да бъде разпределено на новите участници в съответствие с правилата, приети съгласно параграф 1 от настоящия член. Квотите в този резерв на Общността, които не са разпределени на нови участници през периода 2013-2020 г., нито са използвани съгласно параграф 8, 9 или 10 от настоящия член, се разпределят от държавите-членки чрез търг, като се взема предвид до каква степен инсталациите в държавите-членки са се ползвали от този резерв, в съответствие с член 10, параграф 2, а за подробните ред, условия и график - в съответствие с член 10, параграф 4, както и със съответните разпоредби за изпълнение.
Количеството се коригира с линейния коефициент, посочен в член 9.
Не се допуска безплатно разпределение на квоти за произведена от нови участници електроенергия.
До 31 декември 2010 г. Комисията приема хармонизирани правила за прилагане на определението за нов участник, по-специално във връзка с определението за значително разширение.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
8. До 31 декември 2015 г. се предоставят не повече от 300 милиона квоти от резерва на новите участници с цел да се насърчат изграждането и експлоатацията на 12 демонстрационни проекта с търговска цел, целящи безопасно за околната среда улавяне и геоложко съхранение на CO2 в геоложки формации, както и демонстрационни проекти за иновативни технологии, свързани с енергия от възобновяеми източници на територията на Съюза.
Квотите се предоставят за подкрепа на демонстрационни проекти, които предвиждат разработване, при балансирано географско разпределение, на широка гама технологии за улавяне и съхранение на въглерод и новаторски технологии, свързани с енергия от възобновяеми източници, които все още не са икономически изгодни. Отпускането на тези квоти зависи от наличието на проверено избягване емисии на CO2.
Проектите се подбират въз основа на обективни и прозрачни критерии, които включват изисквания за споделяне на знания. Тези критерии и мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3, и са достъпни за обществеността.
Запазват се квоти за проекти, които отговарят на критериите, посочени в трета алинея. Подкрепата за тези проекти се предоставя чрез държавите-членки и допълва значителното съфинансиране от страна на оператора на инсталацията. Освен това те биха могли да бъдат съфинансирани от заинтересованите държави-членки, както и чрез други инструменти. Нито един проект няма да получава подкрепа, надвишаваща 15 % от общия брой налични за тази цел квоти, чрез механизма по настоящия параграф. Тези квоти се вземат предвид съгласно параграф 7.
9. Литва, която съгласно член 1 от протокол № 4 за атомната електроцентрала Игналина в Литва, приложен към Акта за присъединяване от 2003 г., е поела ангажимент за затваряне на блок 2 от атомната електроцентрала Игналина до 31 декември 2009 г., може, ако общото количество проверени емисии в Литва през периода 2013-2015 г. в рамките на схемата на Общността превишава сбора от безплатните квоти, издадени на инсталации в Литва за емисии от производство на електроенергия през този период, и от три осми от квотите, които се отдават на търг от Литва през периода 2013-2020 г., да поиска квоти от резерва за нови участници за отдаване на търг в съответствие с регламента, посочен в член 10, параграф 4. Максималното количество такива квоти се равнява на извънредното количество емисии през този период, доколкото това извънредно количество се дължи на повишени емисии от производство на електроенергия, като от него се изваждат всички количества, с които разпределените през периода 2008-2012 г. квоти в тази държава-членка надвишават проверените емисии в рамките на схемата на Общността в Литва през този период. Тези квоти се вземат предвид съгласно параграф 7.
10. Всяка държава-членка, чиято електроенергийна мрежа е свързана с Литва и която през 2007 г. е внасяла за свое собствено потребление повече от 15 % от своето вътрешно потребление на електроенергия от Литва, и в която емисиите са се увеличили поради инвестиции в ново производство на електроенергия, може да приложи mutatis mutandis параграф 9 при определените в него условия.
11. При спазване на член 10б, през 2013 г. количеството безплатно разпределени в съответствие с параграфи 4-7 от настоящия член квоти представлява 80 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в параграф 1. След това количеството безплатно разпределени квоти започва ежегодно да намалява с еднаква стойност до достигане на 30 % безплатно разпределени квоти през 2020 г., с цел през 2027 г. да се постигне прекратяване на безплатното разпределение на квоти.
12. При условията на член 10б през 2013 г. и всяка следваща година до 2020 г. на инсталациите в отрасли или подотрасли, изложени на съществен риск от „изтичане на въглерод“, съгласно параграф 1 се разпределят безплатно квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в параграф 1.
13. До 31 декември 2009 г. и след това на всеки пет години Комисията, след разисквания в Европейския съвет, съставя списък на отраслите или подотраслите, посочени в параграф 12, въз основа на критериите, посочени в параграфи 14-17.
Всяка година Комисията по своя собствена инициатива или по искане на държава-членка може да добави определен отрасъл или подотрасъл в списъка, посочен в първа алинея, ако може да се докаже чрез аналитичен доклад, че въпросният отрасъл или подотрасъл отговаря на критериите, посочени в параграфи 14-17, в резултат на промяна, която има съществено въздействие върху дейностите на отрасъла или подотрасъла.
За целите на прилагането на настоящия член Комисията се консултира с държавите-членки, съответните отрасли или подотрасли и други имащи отношение заинтересовани страни.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
14. С цел определяне на отраслите или подотраслите, посочени в параграф 12, Комисията прави оценка на общностно равнище до каква степен съответният отрасъл или подотрасъл, на подходящо по-ниско ниво, е в състояние да отрази в цената на продукта преките разходи за необходимите квоти и непреките разходи от повишените цени на електроенергията, произтичащи от прилагането на настоящата директива, без да понесе значителна загуба на пазарни дялове, в полза на инсталации извън Общността, които са по-малко ефективни от гледна точка на емисиите на въглерод. Тези оценки се основават на средната цена на въглеродните емисии съгласно изготвената от Комисията оценка на въздействието, приложена към пакета от мерки за изпълнение на целите на ЕС в областта на изменението на климата и енергията от възобновяеми източници до 2020 г. и данните относно търговията, производството и добавената стойност за всеки отрасъл или подотрасъл от последните три години, ако такива данни са на разположение.
15. Приема се, че даден отрасъл или подотрасъл е изложен на значителен риск от „изтичане на въглерод“, ако:
а)
сборът от преки и непреки допълнителни разходи, произтичащи от прилагането на настоящата директива, би довел до значително увеличение на производствените разходи, изчислено като дял от брутната добавена стойност, от най-малко 5 %; и
б)
интензивността на търговията с трети държави, определена като съотношение между общата стойност на износа в трети държави плюс стойността на вноса от трети държави и общия размер на пазара на Общността (годишен оборот плюс общ внос от трети държави), е над 10 %.
16. Независимо от параграф 15 се приема също така, че даден отрасъл или подотрасъл е изложен на значителен риск от „изтичане на въглерод“, ако:
а)
сборът от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от прилагането на настоящата директива, би довел до особено голямо увеличение на производствените разходи, изчислено като дял от брутната добавена стойност, от най-малко 30 %; или
б)
интензивността на търговията с трети държави, определена като съотношение между общата стойност на износа в трети държави плюс стойността на вноса от трети държави и общия размер на пазара на Общността (годишен оборот плюс общ внос от трети държави), е над 30 %.
17. Списъкът, посочен в параграф 13, може да бъде допълван след извършване на качествена оценка, като се вземат предвид, при наличие на необходимите данни, следните критерии:
а)
степента, до която отделните инсталации в съответния отрасъл и/или подотрасъл могат да намалят нивата на емисии или потреблението на електроенергия, включително, ако е уместно, увеличението на производствените разходи, до което може да доведе свързаната с това инвестиция, например въз основа на най-ефективните технологии;
б)
настоящи и прогнозирани характеристики на пазара, включително когато степента на риск за търговията или темпът на увеличение на преките или на непреките разходи се доближават до някоя от праговите стойности, посочени в параграф 16;
в)
марж на печалбата като възможен показател за решения за дългосрочни инвестиции и/или преместване.
18. Списъкът, посочен в параграф 13, се изготвя, като се взема предвид, при наличие на необходимите данни, следното:
а)
до каква степен трети държави, представляващи решаващ дял от общото производство на продукти в отрасли или подотрасли, за които се счита, че са изложени на риск от „изтичане на въглерод“, поемат твърд ангажимент за намаляване на емисиите на парникови газове в съответните отрасли до равнище, съпоставимо с това на Общността и в рамките на един и същ график; и
б)
до каква степен ефективността, от гледна точка на емисиите на въглерод, на инсталациите, разположени в тези държави, е съпоставима с тази на инсталациите в Общността.
19. Не се разпределят безплатно квоти на инсталации, които са прекратили дейността си, освен ако операторът не докаже пред компетентния орган, че тази инсталация ще възобнови производството в рамките на определен разумен срок. Инсталации, за които разрешителното за емисии на парникови газове е с изтекъл срок или е отнето, както и инсталации, за които е технически невъзможно да действат или да възобновят дейността си, се считат за прекратили дейността си инсталации.
20. Комисията включва като част от мерките, приети съгласно параграф 1, мерки за определяне на инсталациите, които частично преустановяват дейността си или значително намаляват капацитета си, и, ако е уместно, мерки за съответно коригиране на равнището на разпределените им безплатно квоти.
Член 10б
Мерки в подкрепа на определени енергоемки отрасли в случай на „изтичане на въглерод“
1. До 30 юни 2010 г., с оглед на резултатите от международните преговори и на това, до каква степен те са довели до намаление на общите емисии на парникови газове, и след консултация с всички заинтересовани социални партньори Комисията представя пред Европейския парламент и Съвета аналитичен доклад, в който се прави оценка на положението по отношение на определени енергоемки отрасли или подотрасли, за които е било установено, че са изложени на съществен риск от „изтичане на въглерод“. Този доклад се придружава от съответни предложения, които могат да включват:
а)
коригиране на количеството квоти, получени безплатно от тези отрасли или подотрасли съгласно член 10а;
б)
включване в схемата на Общността на вносители на продукти, произведени от отрасли или подотрасли, определени в съответствие с член 10а;
в)
извършване на оценка на въздействието от „изтичането на въглерод“ върху енергийната сигурност на държавите-членки, по-специално в случаите, когато електроенергийните връзки с останалата част от Съюза са недостатъчни и когато съществуват електроенергийни връзки с трети държави, както и подходящи мерки в това отношение.
При определянето на съответните мерки се вземат предвид и всички други задължителни секторни споразумения, които водят до намаляване на общите емисии на парникови газове в степента, необходима за ефективно справяне с последиците от изменението на климата, и които могат да бъдат подложени на мониторинг и проверка и са предмет на задължителни мерки за изпълнение.
2. До 31 март 2011 г. Комисията оценява дали има вероятност взетите решения относно количеството квоти, получени безплатно от отраслите или подотраслите в съответствие с параграф 1, включително въздействието от определянето на ex-ante параметри в съответствие с член 10а, параграф 2, да повлияят в значителна степен на количеството квоти за отдаване на търг от страна на държавите-членки в съответствие с член 10, параграф 2, буква б), в сравнение с варианта за пълно прилагане на процедурата на търгове за всички отрасли през 2020 г. Ако е уместно, тя представя подходящи предложения на Европейския парламент и на Съвета, като взема предвид възможните последици на такива предложения за разпределението.
Член 10в
Възможност за преходно безплатно разпределение на квоти за модернизиране на производството на електроенергия
1. Чрез дерогация от член 10а, параграфи 1-5 държавите-членки могат да разпределят безплатно квоти на преходен принцип на инсталации за производство на електроенергия, започнали работа до 31 декември 2008 г., или на инсталации за производство на електроенергия, процесът на инвестиране в които на практика е започнал към същата дата, ако е налице едно от следните условия:
а)
през 2007 г. националната електрическа мрежа не е била свързана пряко или непряко с мрежата на взаимосвързаната система, управлявана от Съюза за координиране на преноса на електрическа енергия (UCTE);
б)
през 2007 г. националната електрическа мрежа е била свързана пряко или непряко с мрежата, управлявана от UCTE, само чрез една линия с капацитет по-малко от 400 MW; или
в)
през 2006 г. повече от 30 % от електроенергията е била произведена от един вид изкопаеми горива и БВП на глава от населението по пазарни цени не е надхвърлял 50 % от средния БВП на глава от населението по пазарни цени на Общността.
Съответната държава-членка представя на Комисията национален план, в който се предвиждат инвестиции за преоборудване и подобряване на инфраструктурата и за чисти технологии. Националният план предвижда и разнообразяване на използваните видове енергия и източници за доставка в размер, доколкото това е възможно, равен на пазарната стойност на разпределяните безплатно квоти, свързани с предвидените инвестиции, като същевременно се взема предвид необходимостта от ограничаване, доколкото е възможно, на пряко свързаните увеличения на цените. Всяка година съответната държава-членка представя на Комисията доклад относно направените инвестиции за подобряване на инфраструктурата и за чисти технологии. Инвестиции, направени считано от 25 юни 2009 г., може да се вземат предвид за тази цел.
2. Разпределените безплатно на преходен принцип квоти се приспадат от количеството квоти, които в противен случай съответната държава-членка би отдала на търг съгласно член 10, параграф 2. През 2013 г. общият размер на разпределените безплатно на преходен принцип квоти не надхвърля 70 % от средните годишни проверени емисии за периода 2005-2007 г. от такива генератори на електроенергия за количеството, съответстващо на брутното крайно национално потребление на съответната държава-членка, и впоследствие намалява постепенно, като през 2020 г. не се разпределят безплатно квоти. Съответните емисии на държавите-членки, които не са участвали в схемата на Общността през 2005 г., се изчисляват въз основа на техните емисии, проверени в рамките на схемата на Общността за 2007 г.
Съответната държава-членка може да определи, че разпределените съгласно настоящия член квоти могат да се използват от оператора на съответната инсталация само за връщане на квоти съгласно член 12, параграф 3 по отношение на емисии на същата инсталация през годината, за която са разпределени квотите.
3. Разпределението на квоти на оператори се основава на разпределението в рамките на проверените емисии през 2005-2007 г. или на ex ante параметър за ефективност, основан на среднопретеглените нива на емисии на най-ефективното по отношение на емисии на парникови газове производство на електроенергия, обхванато от схемата на Общността за инсталации, използващи различни горива. Претеглянето може да отразява дяловете на различните горива в производството на електроенергия в съответната държава-членка. Комисията в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 23, параграф 2, дава насоки, за да се гарантира, че методологията за разпределение изключва неоправдано нарушаване на конкуренцията и намалява до минимум отрицателното въздействие върху стимулите за намаляване на емисиите.
4. Държава-членка, която прилага настоящия член, изисква производителите на електроенергия и операторите на мрежи, за които произтичат ползите от него, да докладват на всеки 12 месеца относно изпълнението на техните инвестиции, посочени в националния план. Държавите-членки представят доклад за това на Комисията, като осигуряват публичност на тези доклади.
5. Държава-членка, която възнамерява да разпределя квоти въз основа на настоящия член, изпраща на Комисията до 30 септември 2011 г. заявление, съдържащо информация за предложената методология за разпределение и за индивидуалните количества разпределени квоти. Заявлението съдържа:
а)
доказателство, че държавата-членка изпълнява най-малко едно от условията, определени в параграф 1;
б)
списък с инсталациите, за които се отнася заявлението, и количеството квоти, което ще се разпределя на всяка инсталация в съответствие с параграф 3 и насоките на Комисията;
в)
националния план, посочен в параграф 1, втора алинея;
г)
разпоредби за мониторинг и изпълнение по отношение на предвидените съгласно националния план инвестиции;
д)
информация, която сочи, че разпределените квоти не нарушават неоправдано конкуренцията.
6. Комисията прави оценка на заявлението, като взема предвид посочените в параграф 5 елементи и може да отхвърли заявлението или всеки негов елемент в срок 6 месеца от получаването на необходимата информация.
7. Две години преди края на периода, през който държавите-членки могат да разпределят безплатно квоти на преходен принцип на инсталации за производство на електроенергия, които са започнали работа до 31 декември 2008 г., Комисията извършва оценка на напредъка при изпълнението на националния план за действие. Ако Комисията прецени, по искане на съответната държава-членка, че е налице необходимост от евентуално удължаване на този срок, тя може да представи на Европейския парламент и на Съвета подходящи предложения, включващи условията, които би трябвало да бъдат изпълнени в случай на удължаване на този срок.“
13.
Членове 11 и 11а се заменят със следното:
„Член 11
Национални мерки за изпълнение
1. Всяка държава-членка публикува и представя пред Комисията най-късно до 30 септември 2011 г. списък с инсталациите на нейна територия, които попадат в приложното поле на настоящата директива, както и количеството квоти, разпределени безплатно на всяка инсталация на нейна територия, изчислено в съответствие с правилата, посочени в член 10а, параграф 1 и член 10в.
2. Най-късно до 28 февруари всяка година компетентният орган определя количеството квоти, които се разпределят за тази година, изчислено в съответствие с членове 10, 10а и 10в.
3. Държавите-членки не могат да издават безплатно квоти съгласно параграф 2 на инсталации, на които Комисията е отказала включване в списъка, посочен в параграф 1.
Член 11а
Използване на СЕРЕ и ЕРЕ от дейности по проекти в схемата на Общността преди влизането в сила на международно споразумение по изменение на климата
1. Параграфи 2-7 от настоящия член се прилагат, без да се засяга прилагането на член 28, параграфи 3 и 4.
2. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, операторите могат да поискат от компетентния орган издаването на квоти, валидни от 2013 г. нататък, в замяна на СЕРЕ и ЕРЕ, издадени във връзка с намаления на емисии до 2012 г., за видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността през периода 2008-2012 г.
До 31 март 2015 г. компетентният орган прави подобна замяна при поискване.
3. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, компетентните органи допускат замяната от страна на оператори на СЕРЕ и ЕРЕ от проекти, регистрирани преди 2013 г., издадени за намаления на емисии от 2013 г. нататък, за квоти с валидност от 2013 г. нататък.
Първа алинея се прилага за СЕРЕ и ЕРЕ за всички видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г.
4. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки количества СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, компетентните органи допускат замяната от страна на оператори на СЕРЕ, издадени за намаления на емисии от 2013 г. нататък, за квоти от нови проекти, започнали от 2013 г. нататък в НСРД.
Първа алинея се прилага за СЕРЕ за всички видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г., до 2020 г. или докато тези държави ратифицират съответно споразумение с Общността, ако това стане по-рано.
5. В степента, в която операторите или операторите на въздухоплавателни средства не са изчерпали предоставените им от държавите-членки СЕРЕ и ЕРЕ за периода 2008-2012 г. или е предоставено право за ползване на кредити съгласно параграф 8, и в случай че преговорите за сключване на международно споразумение по изменение на климата не са приключили до 31 декември 2009 г., кредитите от проекти или други дейности за намаляване на емисиите могат да се използват в схемата на Общността в съответствие със споразуменията, сключени с трети държави, които определят нивото на използването им. В съответствие с подобни споразумения операторите могат да използват кредитите от дейности по проекти в тези трети държави, за да изпълнят задълженията си по схемата на Общността.
6. Споразуменията, посочени в параграф 5, следва да предвиждат използването в схемата на Общността на кредити от видове проекти, които са отговаряли на критериите за използване в рамките на схемата на Общността за периода 2008-2012 г., включително технологии, свързани с възобновяеми енергийни източници, или с енергийната ефективност, които насърчават трансфера на технологии и устойчивото развитие. Тези споразумения могат да предвиждат и използването на кредити от проекти, когато референтният модел е под равнището на разпределените безплатно квоти, предвидени с мерките, посочени в член 10а, или под равнищата, изисквани в законодателството на Общността.
7. С постигането на международно споразумение по изменение на климата единствено кредити от проекти от трети държави, ратифицирали това споразумение, се приемат в схемата на Общността от 1 януари 2013 г.
8. На всички съществуващи оператори се разрешава да използват кредити за периода 2008-2020 г. или до разрешеното им количество за периода 2008-2012 г., или до количество, съответстващо на определен процент, който не може да е под 11 % от разпределените им квоти за периода 2008-2012 г., като се взема по-високата от двете стойности.
Операторите могат да използват кредити над предвидената в първа алинея граница от 11 %, до количество, при което разпределените им безплатно квоти за периода 2008-2012 г. и общите им кредити от проекти са равни на определен процент от техните проверени емисии за периода 2005-2007 г.
Нови участници, включително нови участници за периода 2008-2012 г., на които не са били разпределени безплатно квоти, нито са получили право да използват кредити от CEРЕ и EРЕ през периода 2008-2012 г., както и нови отрасли могат да използват кредити до количество, съответстващо на процент, който не може да е под 4,5 % от техните проверени емисии за периода 2013-2020 г. Оператори на въздухоплавателни средства могат да използват кредити до количество, съответстващо на процент, който не може да е под 1,5 % от техните проверени емисии за периода 2013-2020 г.
Приемат се мерки за определяне на точните проценти, които се прилагат съгласно първа, втора и трета алинея. Най-малко една трета от допълнителното количество, което се разпределя между съществуващите оператори, над първия процент, посочен в първата алинея, се разпределя на операторите, които са имали най-ниските нива на сбора от средните разпределени безплатно квоти и използвани кредити от проекти през периода 2008-2012 г.
Тези мерки гарантират, че общото използване на разрешени кредити не надхвърля 50 % от намаленията в рамките на Общността под нивата от 2005 г. за съществуващите отрасли по схемата на Общността за периода 2008-2020 г. и 50 % от намаленията в рамките на Общността за новите отрасли и въздухоплаването за периода от датата на включването им в схемата на Общността до 2020 г.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
9. От 1 януари 2013 г. могат да се прилагат мерки за ограничаване използването на специфични кредити от видове проекти.
Тези мерки също така определят датата, от която използването на кредити съгласно параграфи 1-4 трябва да бъде в съответствие с тези мерки. Датата е не по-рано от шест месеца и не по-късно от три години след приемането на мерките.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3. Комисията разглежда възможността да представи на комитета проект на мерките, които ще бъдат предприети, когато това е поискано от държава-членка.“
14.
В член 11б, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Общността и нейните държави-членки разрешават единствено дейности по проекти, при които централното управление на всички участници е установено в държава, сключила международното споразумение във връзка с тези проекти, или в държава, или федерална или регионална единица, свързани със схемата на Общността в съответствие с член 25.“
15.
Член 12 се изменя, както следва:
а)
вмъква се следният параграф:
„1а. До 31 декември 2010 г. Комисията проверява дали е осигурена достатъчна защита на пазара на квоти за емисии от злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара и ако е целесъобразно, прави предложения, за да се гарантира такава защита. Съответните разпоредби на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (14) могат да се използват с подходящи корекции, необходими за прилагането им при търговията със стоки.
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. Не възниква задължение за връщане на квоти по отношение на емисиите, за които е проверено, че са уловени и прехвърлени за постоянно съхранение в обект, за който има валидно разрешение в съответствие с Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации (15).
в)
добавя се следният параграф:
„5. Параграфи 1 и 2 се прилагат, без да се засяга член 10в.“
16.
Член 13 се заменя със следното:
„Член 13
Валидност на квотите
1. Квотите, издадени от 1 януари 2013 г. нататък, са валидни за емисии през осемгодишен период с начало 1 януари 2013 г.
2. Четири месеца след началото на всеки период по параграф 1 квотите, които вече не са валидни и не са върнати и отменени в съответствие с член 12, се отменят от компетентния орган.
Държавите-членки издават квоти за текущия период в замяна на квотите на лицата, чиито квоти са отменени в съответствие с първата алинея.“
17.
Член 14 се заменя със следното:
„Член 14
Мониторинг и докладване на емисии
1. До 31 декември 2011 г. Комисията приема регламент за мониторинг и докладване на емисии и, при необходимост, на данните за дейността по отношение на дейностите, изброени в приложение I, за мониторинг и докладване на данните за съотношението тонове - километри за целите на заявление по член 3д или 3е, като регламентът се основава на принципите за мониторинг и докладване, установени в приложение IV, и посочва в изискванията за мониторинг и докладване за всеки парников газ въздействието върху глобалното затопляне от съответния газ.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
2. Регламентът, посочен в параграф 1, взема под внимание най-точните и актуални налични научни данни, и по-специално тези на МКИК, и може също така да предвиди изисквания операторите да докладват за емисии, свързани с производството на стоки от енергоемки отрасли, които могат да са изложени на международна конкуренция. Същият регламент може също така да предвижда изискване за проверка на тази информация по независим път.
Тези изисквания могат да включват докладване за нивата на емисии, отделени при производството на електроенергия и свързани с производството на подобни стоки, обхванати в схемата на Общността.
3. Държавите-членки гарантират, че всеки оператор на инсталация или на въздухоплавателни средства осъществява мониторинг и докладва на компетентния орган след края на съответната година в съответствие с регламента, посочен в параграф 1, емисиите, отделени през всяка календарна година от тази инсталация, или, считано от 1 януари 2010 г. - от въздухоплавателното средство, което операторът експлоатира.
4. Регламентът, посочен в параграф 1, може да включва изисквания относно използването на автоматизирани системи и формати за обмен на данни с цел хармонизиране на комуникацията във връзка с плана за мониторинг, годишния доклад за емисиите и дейностите за проверка между оператора, проверителя и компетентните органи.“
18.
Член 15 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
б)
добавят се следните алинеи:
„До 31 декември 2011 г. Комисията приема регламент за проверка на докладите за емисиите въз основа на принципите, определени в приложение V, и за акредитация и надзор на проверителите. В него се определят условията за акредитиране и отнемане на акредитацията, както и, ако е уместно, за взаимното признаване и партньорските проверки на акредитиращите органи.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
19.
Вмъква се следният член:
„Член 15а
Разкриване на информация и професионална тайна
Държавите-членки и Комисията гарантират, че всички решения и доклади във връзка с количеството и разпределението на квотите и с мониторинга, докладването и проверката на емисиите, се разгласяват незабавно по ясно уреден начин, който осигурява недискриминационен достъп до тази информация.
Информацията, предмет на задължение за професионална тайна, не може да бъде разкривана на никое друго лице или орган, освен по силата на действащите законови, подзаконови или административни разпоредби.“
20.
Член 16, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Санкцията за извънредно количество емисии по отношение на квотите, издадени от 1 януари 2013 г. нататък, се повишава в съответствие с Европейския индекс на потребителските цени.“
21.
Член 19 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Квотите, издадени от 1 януари 2012 г. нататък, се вписват в регистъра на Общността за изпълнението на процеси, отнасящи се до поддържането на партиди с квоти, открити в държавата-членка, както и до разпределянето, връщането и отмяната на квоти съгласно посочения в параграф 3 регламент на Комисията.
Всяка държава-членка трябва да бъде в състояние да извършва разрешените операции съгласно РКООНИК или Протокола от Киото.“;
б)
добавя се следният параграф:
„4. Регламентът, посочен в параграф 3, съдържа съответните необходими условия, за да може регистърът на Общността да осъществява транзакции и други операции за изпълнение на мерките, посочени в член 25, параграф 1б. Посоченият регламент включва също така процеси за управление на промените и на инцидентите в регистъра на Общността във връзка с въпроси по параграф 1 от настоящия член. Регламентът съдържа съответните необходими условия, за да може регистърът на Общността да гарантира, че са възможни инициативи на държавите-членки, свързани с мерки за повишаване на ефективността, управление на административните разходи и контрол на качеството.“
22.
Член 21 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 второто изречение се заменя със следното:
„В този доклад се обръща особено внимание на мерките за разпределение на квоти, на функционирането на регистрите, на прилагането на мерките за провеждане на мониторинга и докладването, на проверката и акредитацията и на въпросите, свързани със спазването на настоящата директива, както и на данъчния режим на квотите, ако има такъв.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Комисията организира обмен на информация между компетентните органи на държавите-членки относно въпросите за разпределението на квоти, използването на ЕРЕ и СЕРЕ в схемата на Общността, работата на регистрите, мониторинга, докладването, проверката, акредитацията, информационните технологии и спазването на настоящата директива.“
23.
Член 22 се заменя със следното:
„Член 22
Изменения на приложенията
С изключение на приложения I, IIa и IIб приложенията към настоящата директива могат да бъдат изменяни с оглед на докладите, предвидени в член 21, и на опита от прилагането на настоящата директива. Приложения IV и V могат да бъдат изменяни с цел подобряване на мониторинга, докладването и проверката на емисиите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
24.
В член 23 се добавя следният параграф:
„4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.“
25.
Член 24 се заменя със следното:
„Член 24
Процедура за едностранно включване на допълнителни дейности и газове
1. От 2008 г. държавите-членки могат да осъществяват търговия с квоти за емисии съгласно настоящата директива във връзка с дейности и парникови газове, които не са включени в списъка по приложение I, като вземат предвид всички приложими критерии, и по-конкретно последиците за вътрешния пазар, възможните нарушения на конкуренцията, екологичната насоченост на схемата на Общността и надеждността на планираната система за мониторинг и докладване, при условие че включването на такива дейности и парникови газове е одобрено от Комисията:
а)
в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 23, параграф 2, ако включването се отнася до инсталации, които не са включени в приложение I; или
б)
в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3, ако включването се отнася до дейности и парникови газове, които не са изброени в списъка в приложение I. Тези мерки са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива чрез допълването ѝ.
2. Когато включването на допълнителни дейности и газове е одобрено, Комисията може в същото време да разреши отпускането на допълнителни квоти и да разреши и на други държави-членки да включат такива допълнителни дейности и газове.
3. По инициатива на Комисията или по искане на държава-членка може да се приеме регламент за мониторинг и докладване на емисии от дейности, инсталации и парникови газове, които не са включени като комбинация в приложение I, ако мониторингът и докладването могат да се извършват с достатъчна точност.
Тази мярка, предназначена да измени несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.“
26.
Вмъква се следният член:
„Член 24а
Хармонизирани правила за проекти, водещи до намаляване на емисиите
1. В допълнение към включванията, предвидени в член 24, могат да бъдат приети мерки по изпълнението относно издаването на квоти или кредити по отношение на ръководени от държавите-членки проекти, които водят до намаляване на емисиите на парникови газове извън схемата на Общността.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Всички тези мерки не трябва да водят до двойно отчитане на намаленията на емисиите, нито да пречат на предприемането на други политически мерки за намаляване на емисиите, които не попадат в обхвата на схемата на Общността. Мерките се приемат само в случаите, когато е невъзможно включване в съответствие с член 24, като при следващото преразглеждане на схемата на Общността се разглежда възможността за хармонизирана уредба на тези емисии в Общността.
2. Може да бъдат приети мерки по изпълнението, определящи подробностите относно отпускането на кредити във връзка с проекти на Общността, посочени в параграф 1.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
3. Държава-членка може да откаже издаването на квоти или кредити по отношение на определени видове проекти, които водят до намаляване на емисиите на парникови газове на нейна територия.
Такива проекти ще се изпълняват въз основа на съгласието на държавата-членка, в която се осъществява проектът.“
27.
В член 25 се вмъкват следните параграфи:
„1а. Могат да бъдат сключвани споразумения с оглед предвиждане на взаимното признаване на квотите между схемата на Общността и другите съвместими задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове, с абсолютни прагове на емисиите, установени в която и да е друга държава или във федерална или регионална единица.
1б. Могат да бъдат постигнати необвързващи договорености с трети държави или федерални или регионални единици с оглед предвиждане на административна и техническа координация във връзка с квотите в схемата на Общността или в други задължителни схеми за търговия с емисии на парникови газове с абсолютни прагове за емисиите.“
28.
Членове 27, 28 и 29 се заменят със следното:
„Член 27
Изключване на малки инсталации, за които се прилагат равностойни мерки
1. След консултация с оператора държавите-членки могат да изключат от схемата на Общността инсталации, които през всяка една от трите години, предхождащи уведомяването по буква а), са докладвали пред компетентния орган емисии, по-малки от 25 000 тона еквивалент на въглероден диоксид, и които, в случай че осъществяват горивни дейности, имат номинална топлинна мощност под 35 MW, с изключение на емисиите от биомаса, и за които се прилагат мерки, с които ще се постигне равностойно намаление на емисиите, ако съответната държава-членка изпълни следните условия:
а)
преди изтичането на срока за изпращане на списъка на инсталациите съгласно член 11, параграф 1 и най-късно когато този списък бъде изпратен на Комисията, уведоми Комисията за всяка една подобна инсталация, като уточни въведените равностойните мерки, приложими за тази инсталация, с които ще се постигне равностоен принос за намаляването на емисиите;
б)
потвърди наличието на мерки за мониторинг с цел преценка дали съответната инсталация отделя за която и да било календарна година количество от 25 000 тона или повече еквивалент на въглероден диоксид, с изключение на емисиите от биомаса. В съответствие с член 14 държавите-членки могат да допуснат прилагането на опростени мерки за мониторинг, докладване и проверка за инсталации, чиито средни годишни проверени емисии в периода 2008-2010 г. са под 5 000 тона годишно;
в)
потвърди, че ако дадена инсталация отделя за една календарна година количество от 25 000 тона или повече еквивалент на въглероден диоксид, с изключение на емисиите от биомаса, или ако прилагането на мерките, приложими за тази инсталация, с които ще се постигне равностоен принос за намаляването на емисиите, е прекратено, съответната инсталация ще бъде отново включена в схемата на Общността;
г)
публикува информацията, посочена в букви а), б) и в), за обществено обсъждане.
Болниците могат също да бъдат изключени, ако предприемат равностойни мерки.
2. Ако след изтичане на три месеца от представянето на информацията за обществено обсъждане Комисията не направи възражение в допълнителен шестмесечен срок, изключването се счита за одобрено.
След връщането на квотите по отношение на периода, през който инсталацията е била включена в схемата на Общността, инсталацията се изключва от схемата и държавата-членка не трябва да ѝ издава повече безплатно квоти в съответствие с член 10а.
3. При повторно включване на инсталация в схемата на Общността съгласно параграф 1, буква в) всички квоти, издадени съгласно член 10а, се предоставят, като се започва от годината на повторното включване. Квотите, издадени на тези инсталации, се приспадат от количеството за отдаване чрез търг съгласно член 10, параграф 2 от държавата-членка, в която са разположени тези инсталации.
Всички такива инсталации остават в схемата на Общността за останалата част от периода на търговия.
4. За инсталациите, които не са били включени в схемата на Общността през периода 2008-2012 г., могат да бъдат приложени опростени процедури за мониторинг, докладване и проверка с цел определяне на емисиите през трите години, предхождащи уведомяването по параграф 1, буква а).
Член 28
Корекции, приложими след одобрение от Общността на международно споразумение по изменение на климата
1. В срок 3 месеца от подписването от страна на Общността на международно споразумение по изменение в климата, което води до задължително намаление на емисиите на парникови газове до 2020 г. с над 20 % в сравнение с нивата от 1990 г., както е отразено в ангажимента за намаляване на емисиите с 30 %, одобрен от Европейския съвет от март 2007 г., Комисията представя доклад с оценка по-специално на следните елементи:
а)
естеството на мерките, договорени в рамките на международните преговори, както и ангажиментите, поети от други развити държави, за намаляване на емисиите, съпоставими с тези на Общността, и ангажиментите, поети от по-напредналите развиващи се държави за подходящ принос в съответствие с техните отговорности и съответни възможности;
б)
последиците от международното споразумение по изменение на климата и съответно възможностите, които се изискват на общностно равнище, за да се постигне напредък в постигането на целта за намаляване на емисиите с 30 % по балансиран, прозрачен и справедлив начин, като се взема предвид работата в рамките на първия период на ангажименти съгласно Протокола от Киото;
в)
конкурентоспособността на производствените отрасли на промишлеността на Общността в контекста на рисковете от „изтичане на въглерод“;
г)
въздействието от международното споразумение по изменение на климата върху други отрасли на икономиката на Общността;
д)
въздействието върху селското стопанство на Общността, включително рисковете от „изтичане на въглерод“;
е)
подходящи условия за включване на емисиите и поглъщането на емисии, свързани със земеползването, промяна на земеползването и горското стопанство в Общността;
ж)
залесяването, повторното залесяване, предотвратяването на обезлесяване и влошаването на състоянието на горите в трети държави в случай на създаване на международно призната схема в този контекст;
з)
необходимостта от допълнителни общностни политики и мерки с оглед на ангажиментите на Общността и на държавите-членки за намаляване на парниковите газове.
2. Въз основа на доклада, посочен в параграф 1, Комисията, ако е уместно, представя на Европейския парламент и на Съвета законодателно предложение за изменение на настоящата директива съгласно параграф 1 с оглед влизането в сила на директивата за изменение след одобрението от Общността на международното споразумение по изменение на климата и с оглед на ангажимента за намаляване на емисиите, който трябва да бъде изпълнен съгласно същото споразумение.
Предложението се основава на принципите на прозрачност, икономическа и разходна ефективност, както и на справедливост и солидарност при разпределението на усилията между държавите-членки.
3. Ако е уместно, в предложението се предвижда възможност операторите да използват СЕРЕ, ЕРЕ или други одобрени кредити от трети държави, които са ратифицирали международното споразумение по изменение на климата, в допълнение към кредитите, предвидени в настоящата директива.
4. Предложението също така включва, ако е уместно, всякакви други мерки, необходими за постигане на задължителните намаления в съответствие с параграф 1, по балансиран, прозрачен и справедлив начин, и по-специално то включва мерки за изпълнение с цел осигуряване на използването от операторите в схемата на Общността на други кредити от проекти, в допълнение към посочените в член 11а, параграфи 2-5, или използването от тези оператори, ако е уместно, на други механизми, създадени в рамките на международното споразумение по изменение на климата.
5. Предложението включва подходящи преходни мерки и мерки за отлагане на действието до влизането в сила на международното споразумение по изменение на климата.
Член 29
Доклад с цел гарантиране на по-доброто функциониране на пазара на въглерод
Ако въз основа на редовния доклад относно пазара на въглерод по член 10, параграф 5 Комисията разполага с доказателства, че пазарът на въглерод не функционира правилно, тя представя доклад на Европейския парламент и на Съвета. Докладът може да бъде придружен по целесъобразност от предложения, имащи за цел увеличаването на прозрачността на пазара на въглерод и посочващи мерки за подобряване на неговото функциониране.“
29.
Вмъква се следният член:
„Член 29а
Мерки в случай на прекомерни колебания в цените
1. Ако в продължение на повече от шест последователни месеца цената на квотите надхвърля трикратно средната цена на квотите на европейския пазар за въглерод от двете предходни години, Комисията незабавно свиква заседание на комитета, създаден съгласно член 9 от Решение № 280/2004/ЕО.
2. Ако развитието на цените, посочено в параграф 1, не съответства на променящите се основни елементи на пазара, може да бъде приета една от следните мерки, като се отчита степента на развитие на цените:
а)
мярка, която да позволява на държавите-членки да осъществят по-рано отдаването на търг на част от количеството, предвидено за тази цел;
б)
мярка, която да позволява на държавите-членки да отдадат на търг до 25 % от квотите, останали в резерва за нови участници.
Тези мерки се приемат в съответствие с процедурата по управление, посочена в член 23, параграф 4.
3. Всяка мярка отчита в максимална степен докладите, представени от Комисията на Европейския парламент и на Съвета съгласно член 29, както и всяка друга относима информация, представена от държавите-членки.
4. Редът и условията за прилагане на тези разпоредби се определят в регламента, посочен в член 10, параграф 4.“
30.
Приложение I се заменя с текста от приложение I към настоящата директива.
31.
Добавят се приложения IIа и IIб, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
32.
Приложение III се заличава.
Член 2
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 31 декември 2012 г.
Въпреки това те въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 9а, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, въведен с член 1, параграф 10 от настоящата директива, както и с член 11 от Директива 2003/87/ЕО, изменен с член 1, параграф 13 от настоящата директива, до 31 декември 2009 г.
Държавите-членки прилагат разпоредбите, посочени в първа алинея, от 1 януари 2013 г. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в първа и втора алинея, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива. Комисията информира останалите държави-членки за това.
Член 3
Преходна разпоредба
Разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО, изменена с Директива 2004/101/ЕО, Директива 2008/101/ЕО и Регламент (ЕО) № 219/2009 продължават да се прилагат до 31 декември 2012 г.
Член 4
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Aдресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 23 април 2009 година.
DIRECTIVA 2009/29/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 23 de Abril de 2009
que altera a Directiva 2003/87/CE a fim de melhorar e alargar o regime comunitário de comércio de licenças de emissão de gases com efeito de estufa
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 1 do artigo 175.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões (2),
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (3),
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 2003/87/CE do Parlamento Europeu e do Conselho (4) cria um regime de comércio de licenças de emissão de gases com efeito de estufa na Comunidade (regime comunitário) que visa promover reduções das emissões de gases com efeito de estufa com uma boa relação custo-eficácia e de forma economicamente eficiente.
(2)
O objectivo último da Convenção-Quadro das Nações Unidas relativa às Alterações Climáticas (CQNUAC), que foi aprovada em nome da Comunidade pela Decisão 94/69/CE do Conselho (5), é a estabilização das concentrações de gases com efeito de estufa na atmosfera a um nível que evite uma interferência antropogénica perigosa no sistema climático. Para atingir esse objectivo, a temperatura global anual média da superfície terrestre não deverá ultrapassar 2 °C em relação aos níveis pré-industriais. O último relatório de avaliação do Painel Intergovernamental das Alterações Climáticas (IPCC) mostra que, para atingir esse objectivo, o pico máximo das emissões globais de gases com efeito de estufa deverá verificar-se até 2020. Tal implica um aumento dos esforços da Comunidade, o rápido envolvimento dos países desenvolvidos e o incentivo à participação dos países em desenvolvimento no processo de redução das emissões.
(3)
O Conselho Europeu de Março de 2007 assumiu um compromisso firme de redução, até 2020, das emissões gerais de gases com efeito de estufa da Comunidade em pelo menos 20 % abaixo dos níveis de 1990, e em 30 % se os outros países desenvolvidos se comprometerem a garantir reduções de emissões equivalentes e os países em desenvolvimento economicamente mais avançados contribuírem de forma adequada em função das respectivas responsabilidades e capacidades. Até 2050, as emissões globais de gases com efeito de estufa deverão ser reduzidas para valores, no mínimo, 50 % inferiores aos níveis de 1990. Todos os sectores da economia deverão contribuir para estas reduções de emissões, incluindo o transporte marítimo e aéreo. Graças à sua inclusão no regime comunitário, a aviação contribui para estas reduções. Caso, até 31 de Dezembro de 2011, não seja aprovado pelos Estados-Membros, no quadro da Organização Marítima Internacional, ou pela Comunidade, no quadro da CQNUAC, um acordo internacional que inclua as emissões dos transportes marítimos internacionais nos seus objectivos de redução, a Comissão deverá apresentar uma proposta no sentido de incluir as emissões dos transportes marítimos internacionais de acordo com regras harmonizadas no compromisso comunitário de redução, tendo por objectivo a entrada em vigor do instrumento proposto até 2013. Essa proposta deverá reduzir ao mínimo os eventuais impactos negativos sobre a competitividade da Comunidade, tendo simultaneamente em conta os potenciais benefícios ambientais.
(4)
Na sua Resolução de 31 de Janeiro de 2008 sobre o resultado da Conferência de Bali sobre as alterações climáticas (COP 13 e COP/MOP 3) (6), o Parlamento Europeu relembrou o seu entendimento de que os países industrializados deverão comprometer-se a reduzir as emissões de gases com efeito de estufa em pelo menos 30 % até 2020, e em 60 a 80 % até 2050, relativamente aos níveis de 1990. Dado que antecipa um resultado positivo nas negociações COP 15 a realizar em Copenhaga em 2009, a União Europeia deverá começar a preparar objectivos mais ambiciosos de redução de emissões para 2020 e após essa data, e deverá procurar assegurar que, após 2013, o regime comunitário permita, se necessário, estabelecer limites de emissões mais estritos, como elemento da contribuição da União para um futuro acordo internacional sobre as alterações climáticas (a seguir designado «acordo internacional sobre as alterações climáticas»).
(5)
A fim de contribuir para a realização destes objectivos a longo prazo, é oportuno definir uma evolução previsível em função da qual as emissões das instalações abrangidas pelo regime comunitário deverão ser reduzidas. Para o cumprimento, com uma boa relação custo-eficácia, do compromisso da Comunidade de uma redução mínima de 20 % das emissões de gases com efeito de estufa relativamente aos níveis de 1990, as licenças de emissão atribuídas a essas instalações deverão ser, até 2020, inferiores em 21 % aos seus níveis de emissões de 2005.
(6)
A fim de aumentar a segurança e a previsibilidade do regime comunitário, deverão ser estabelecidas disposições destinadas a aumentar o nível de contribuição do regime comunitário para uma redução geral superior a 20 %, tendo particularmente em conta o objectivo do Conselho Europeu de uma redução de 30 % até 2020, a qual é cientificamente considerada necessária para evitar alterações climáticas perigosas.
(7)
Quando a Comunidade e países terceiros celebrarem um acordo internacional sobre as alterações climáticas no âmbito do qual sejam tomadas medidas globais adequadas após 2012, deverá prestar-se um apoio considerável a créditos resultantes de reduções de emissões realizadas nesses países. Enquanto se aguarda a celebração desse acordo, deverá todavia ser garantida maior segurança quanto à continuação da utilização de créditos gerados fora da Comunidade.
(8)
Embora a experiência adquirida no primeiro período de comércio de licenças de emissão demonstre o potencial do regime comunitário e a finalização dos planos nacionais de atribuição para o segundo período de comércio de licenças de emissão permita obter reduções significativas das emissões até 2012, uma análise realizada em 2007 confirmou que é imperativo um regime de comércio de licenças de emissão mais harmonizado, a fim de explorar melhor os benefícios do comércio de licenças de emissão, com vista a evitar distorções no mercado interno e facilitar a ligação dos regimes de comércio de licenças de emissão. Além disso, deverá assegurar-se maior previsibilidade e o âmbito do regime deverá ser alargado a novos sectores e gases, a fim de reforçar o preço sinal do carbono necessário para desencadear os investimentos necessários e proporcionar novas oportunidades de atenuação das emissões, que levarão à redução dos custos gerais de atenuação e a uma maior eficiência do sistema.
(9)
A definição de gases com efeito de estufa deverá ser ajustada à definição constante da CQNUAC e deverá haver uma maior clareza na fixação e na actualização do potencial de aquecimento global relativamente a cada gás com efeito de estufa.
(10)
O regime comunitário deverá ser alargado a outras instalações cujas emissões são passíveis de vigilância, comunicação de informações e verificação com um nível de precisão idêntico ao aplicável no âmbito dos actuais requisitos de vigilância, comunicação de informações e verificação.
(11)
Quando existem medidas equivalentes para reduzir as emissões de gases com efeito de estufa, em particular de natureza fiscal, aplicáveis a pequenas instalações cujas emissões não excedam um limiar de 25 000 toneladas de equivalente de CO2 por ano, deverá prever-se um procedimento que permita aos Estados-Membros excluir essas pequenas instalações do regime de comércio de licenças de emissão enquanto essas medidas forem aplicadas. Os hospitais podem igualmente ser excluídos, caso aprovem medidas equivalentes. Esse limiar oferece, em termos relativos, o ganho máximo no que diz respeito à redução dos custos administrativos por cada tonelada de equivalente de CO2 excluída do sistema, por questões de simplicidade administrativa. Em consequência do abandono de períodos de atribuição quinquenais, e a fim de aumentar a segurança e a previsibilidade, deverá dispor-se sobre a frequência da revisão dos títulos de emissão de gases com efeito de estufa. Cabe aos Estados-Membros proporem medidas aplicáveis a pequenas instalações que proporcionem uma contribuição para a redução de emissões equivalente à do regime de comércio de licenças. Essas medidas poderão ser de natureza fiscal, incluir acordos com o sector industrial ou consistir em regulamentação. Tendo em conta a necessidade de reduzir os encargos administrativos desnecessários para os pequenos emissores, os Estados-Membros poderão estabelecer procedimentos e medidas simplificados para assegurar o cumprimento da presente directiva.
(12)
As informações sobre a aplicação da presente directiva deverão ser de fácil acesso, em especial para as pequenas e médias empresas (PME).
(13)
A quantidade de licenças de emissão na Comunidade deverá diminuir de forma linear, calculada a partir do ponto médio do período de 2008 a 2012, assegurando que o regime de comércio de licenças de emissão permita obter reduções de emissões graduais e previsíveis ao longo do tempo. A diminuição anual de licenças de emissão deverá ser igual a 1,74 % das licenças de emissão concedidas pelos Estados-Membros nos termos das decisões da Comissão relativas aos planos nacionais de atribuição dos Estados-Membros referentes ao período de 2008 a 2012, de modo a que o regime comunitário contribua, com uma boa relação custo-eficácia, para o cumprimento do compromisso da Comunidade de uma redução geral das emissões de, pelo menos, 20 % até 2020.
(14)
Essa contribuição é equivalente a uma redução das emissões em 2020, no âmbito do regime comunitário, de 21 % relativamente aos níveis comunicados de 2005, incluindo o efeito do alargamento do seu âmbito do período de 2005 a 2007 para o período de 2008 a 2012 e os números referentes às emissões de 2005 no sector do comércio de licenças utilizados para a avaliação dos planos nacionais de atribuição búlgaro e romeno para o período de 2008 a 2012, resultando na emissão de um máximo de 1 720 milhões de licenças de emissão em 2020. As quantidades exactas de emissões serão calculadas logo que os Estados-Membros concederem licenças de emissão nos termos de decisões da Comissão relativas aos respectivos planos nacionais de atribuição para o período de 2008 a 2012, dado que a aprovação de licenças de emissão para algumas instalações estava condicionada à justificação e à verificação das suas emissões. Uma vez concedidas as licenças de emissão para o período de 2008 a 2012, a Comissão publicará as quantidades de licenças a nível comunitário. Os ajustamentos deverão ser efectuados em função da quantidade a nível comunitário relativamente a instalações incluídas no regime comunitário, ou dele excluídas, no período de 2008 a 2012 ou a partir de 2013.
(15)
O esforço adicional a realizar pela economia da Comunidade exige, nomeadamente, que o regime comunitário revisto funcione com o maior grau de eficiência económica possível e com base em condições de atribuição plenamente harmonizadas na Comunidade. A venda em leilão deverá, por conseguinte, constituir o princípio básico de atribuição, visto ser a forma mais simples e geralmente considerada como o sistema economicamente mais eficiente. Tal deverá igualmente eliminar os lucros aleatórios e colocar os novos operadores e as economias com uma velocidade de crescimento acima da média ao mesmo nível competitivo que as instalações existentes.
(16)
A fim de manter a eficiência ambiental e administrativa do regime de comércio de licenças de emissão da Comunidade e evitar distorções de concorrência e o esgotamento precoce da reserva para novos operadores, as regras para estes deverão ser harmonizadas de forma a assegurar que todos os Estados-Membros adoptem a mesma abordagem, em especial no que respeita ao significado de «extensões significativas» das instalações. Deverá assim prever-se a aprovação de regras harmonizadas para a execução da presente directiva. Nessas regras, «extensões significativas» deverão, sempre que seja esse o caso, ser definidas como extensões de pelo menos 10 % da capacidade instalada existente de determinada instalação ou aumentos substanciais das emissões da instalação associados ao aumento da capacidade instalada. A atribuição a partir da reserva para novos operadores só deverá ocorrer relativamente a extensões significativas da instalação.
(17)
Todos os Estados-Membros terão de realizar investimentos substanciais para reduzir a intensidade carbónica das suas economias até 2020, e os Estados-Membros em que o rendimento per capita seja ainda significativamente inferior à média comunitária e cujas economias se encontrem em processo de recuperação do atraso relativamente aos Estados-Membros mais ricos precisarão de desenvolver esforços significativos para melhorar a eficiência energética. Os objectivos de eliminação das distorções na concorrência intracomunitária e de garantia do mais elevado grau de eficiência económica na transformação da economia da Comunidade no sentido de uma economia com baixo teor de carbono segura e sustentável tornam desaconselhável o tratamento diferenciado dos sectores económicos no âmbito do regime comunitário em cada um dos Estados-Membros. É, por conseguinte, necessário desenvolver outros mecanismos para apoiar os esforços desenvolvidos pelos Estados-Membros com rendimentos per capita relativamente mais baixos e com perspectivas de crescimento mais elevadas. 88 % da quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão deverão ser distribuídos pelos Estados-Membros de acordo com a sua quota-parte de emissões no regime comunitário para 2005 ou com a média do período 2005-2007, consoante o valor mais elevado. 10 % da quantidade total deverão ser distribuídos em benefício de certos Estados-Membros para fins de solidariedade e crescimento na Comunidade, a utilizar na redução das emissões e na adaptação aos efeitos das alterações climáticas. A distribuição destes 10 % deverá ter em conta os níveis de rendimento per capita no ano de 2005 e as perspectivas de crescimento dos Estados-Membros e ser mais elevada para os Estados-Membros com baixos níveis de rendimento per capita e com elevadas perspectivas de crescimento. Os Estados-Membros com um nível médio de rendimento per capita mais de 20 % superior à média comunitária deverão contribuir para esta distribuição, excepto se os custos directos do pacote global estimados na avaliação de impacto da Comissão que acompanha o Pacote de Medidas de Aplicação dos Objectivos da UE sobre as Alterações Climáticas e as Energias Renováveis para 2020 forem superiores a 0,7 % do PIB. Uma percentagem adicional de 2 % da quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão deverá ser distribuída pelos Estados-Membros cujas emissões de gases com efeito de estufa em 2005 tenham sido pelo menos 20 % inferiores aos níveis de emissão do ano de base que lhes são aplicáveis nos termos do Protocolo de Quioto.
(18)
Tendo em conta os esforços consideráveis necessários para lutar contra as alterações climáticas e de adaptação aos seus efeitos inevitáveis, é oportuno que pelo menos 50 % das receitas da venda em leilão de licenças de emissão sejam utilizados para reduzir as emissões de gases com efeito de estufa, para contribuir para a adaptação aos efeitos das alterações climáticas, para financiar a investigação e o desenvolvimento para fins de redução das emissões e de adaptação, para desenvolver as energias renováveis para cumprir o compromisso da União Europeia de utilização de 20 % de energias renováveis até 2020, para cumprir o compromisso da Comunidade de aumento em 20 % da eficiência energética até 2020, para prever a captura e o armazenamento geológico de gases com efeito de estufa em condições de segurança ambiental, para contribuir para o Fundo Mundial para a Eficiência Energética e as Energias Renováveis e para o Fundo de Adaptação tornado operacional pela Conferência de Poznan sobre as Alterações Climáticas (COP 14 e COP/MOP 4), para estabelecer medidas de prevenção da desflorestação e facilitar a adaptação nos países em desenvolvimento e para contemplar os aspectos sociais, como sejam os possíveis aumentos dos preços da electricidade em agregados familiares com rendimentos médios ou mais baixos. Esta proporção é significativamente inferior às receitas líquidas previstas para as autoridades públicas provenientes da venda em leilão, tendo em conta a potencial redução das receitas provenientes dos impostos sobre as sociedades. Além disso, as receitas provenientes da venda em leilão de licenças de emissão deverão ser utilizadas para cobrir as despesas administrativas de gestão do regime comunitário. A presente directiva deverá incluir também disposições sobre o controlo da utilização dos fundos provenientes da venda em leilão para estes fins. A prestação de informações sobre a utilização dos fundos não dispensa os Estados-Membros da obrigação, prevista no n.o 3 do artigo 88.o do Tratado, de comunicação de determinadas medidas nacionais. A presente directiva não afecta o resultado de eventuais futuros processos relativos a auxílios estatais instaurados ao abrigo dos artigos 87.o e 88.o do Tratado.
(19)
Em consequência, a partir de 2013 a venda exclusivamente através de leilão deverá constituir a regra no sector da electricidade, tendo em conta a sua capacidade para repercutir o aumento do custo do CO2, não devendo ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito para a captura e o armazenamento de CO2, visto que o incentivo para tal decorre do facto de não ser exigida a devolução das licenças de emissão no que diz respeito a emissões armazenadas. A fim de evitar distorções da concorrência, os produtores de electricidade podem receber licenças de emissão a título gratuito para o aquecimento e o arrefecimento urbanos e para a produção de calor ou de frio através de cogeração com elevado nível de eficiência, conforme definido na Directiva 2004/8/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de Fevereiro de 2004, relativa à promoção da cogeração com base na procura de calor útil no mercado interno da energia (7), sempre que esteja prevista a atribuição de licenças de emissão a título gratuito a essa produção de calor em instalações noutros sectores.
(20)
O principal incentivo a longo prazo para a captura e o armazenamento de CO2 e para as novas tecnologias de energia renovável decorre do facto de não ser exigida a devolução das licenças para as emissões de CO2 permanentemente armazenadas ou evitadas. Por outro lado, a fim de acelerar a demonstração das primeiras instalações comerciais e de tecnologias inovadoras de energia renovável, deverão ser postas de lado licenças da reserva para os novos operadores para oferecer uma recompensa garantida às primeiras instalações desse tipo na União Europeia, pelas toneladas de CO2 armazenadas ou evitadas a nível suficiente, desde que exista um acordo em matéria de partilha de conhecimentos. O financiamento adicional deverá beneficiar os projectos de dimensão suficiente, que tenham carácter inovador e sejam co-financiados de modo significativo pelo operador, cobrindo, em princípio, mais de metade do custo de investimento em causa, e tendo em conta a viabilidade do projecto.
(21)
Relativamente a outros sectores abrangidos pelo regime comunitário, deverá prever-se um regime transitório no âmbito do qual a atribuição de licenças de emissão a título gratuito em 2013 seja de 80 % da quantidade correspondente à percentagem das emissões gerais a nível da Comunidade em todo o período de 2005 a 2007 geradas por essas instalações, como uma proporção da quantidade total anual a nível comunitário das licenças de emissão. Posteriormente, a atribuição de licenças de emissão a título gratuito deverá diminuir anualmente em quantidades iguais, resultando na atribuição a título gratuito de 30 % de licenças de emissão em 2020, com vista à eliminação completa da atribuição a título gratuito em 2027.
(22)
A fim de assegurar um funcionamento correcto dos mercados do carbono e da electricidade, a venda de licenças de emissão em leilão para o período com início em 2013 deverá começar até 2011 e assentar em princípios claros e objectivos, definidos com grande antecipação.
(23)
Deverá prever-se a atribuição transitória de licenças de emissão a título gratuito a instalações mediante regras harmonizadas a nível da Comunidade («parâmetros de referência ex ante»), a fim de reduzir ao mínimo as distorções da concorrência na Comunidade. Essas regras deverão tomar em consideração as tecnologias mais eficientes em termos energéticos e de gases com efeito de estufa, substitutos, processos de produção alternativos, utilização da biomassa, das energias renováveis e da captura e do armazenamento de CO2. Essas regras não poderão dar incentivos ao aumento das emissões e deverão assegurar a venda em leilão de uma proporção crescente dessas licenças de emissão. As atribuições devem ser fixadas antes do período de comércio de emissões, a fim de permitir o bom funcionamento do mercado. Essas regras harmonizadas podem também ter em conta as emissões decorrentes da utilização de gases residuais combustíveis, caso a produção destes não possa ser evitada no processo de produção industrial. Neste contexto, as regras podem prever a atribuição de licenças de emissão a título gratuito a operadores de instalações que procedam à combustão dos gases residuais em questão ou a operadores de instalações que emitam estes gases. Essas regras deverão também evitar distorções indevidas da concorrência nos mercados da electricidade e do fornecimento de calor e de frio a instalações industriais. Deverão ainda evitar distorções indevidas da concorrência entre as actividades industriais desenvolvidas em instalações geridas por um único operador e a produção em instalações externalizadas. Essas regras deverão aplicar-se aos novos operadores que exerçam actividades idênticas às das instalações existentes que recebem licenças de emissão transitórias a título gratuito. A fim de evitar qualquer distorção da concorrência no mercado interno, não deverão ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito no que diz respeito à produção de electricidade por novos operadores. As licenças de emissão que, em 2020, se mantenham em reserva para os novos operadores deverão ser leiloadas.
(24)
A Comunidade continuará a liderar a negociação de um acordo internacional ambicioso sobre as alterações climáticas que permita atingir o objectivo de limitar o aumento da temperatura global a 2 °C e sente-se encorajada com os progressos obtidos na 13.a Conferência das Partes à CQNUAC e na 3.a Reunião das Partes ao Protocolo de Quioto, realizada em Bali, Indonésia, de 3 a 14 de Dezembro de 2007, no sentido da concretização desse objectivo. Caso outros países desenvolvidos e outros importantes emissores de gases com efeito de estufa não participem neste acordo internacional, poderá verificar-se um aumento de emissões de gases com efeito de estufa em países terceiros em que o sector industrial não tenha sido sujeito a restrições de carbono comparáveis («fuga de carbono») e, simultaneamente, determinados sectores e subsectores com utilização intensiva de energia na Comunidade sujeitos à concorrência internacional poderão encontrar-se numa situação de desvantagem económica. Tal poderá comprometer a integridade ambiental e os benefícios das acções desenvolvidas pela Comunidade. Para fazer face ao risco de fuga de carbono, a Comunidade deverá atribuir 100 % das licenças de emissão a título gratuito a sectores ou subsectores que satisfaçam os critérios aplicáveis. A definição desses sectores e subsectores e as medidas necessárias deverão ser objecto de reavaliação, com vista a garantir que sejam tomadas as devidas medidas quando necessário e a evitar a sobrecompensação. Nos sectores e subsectores em que possa ser devidamente fundamentado que o risco de fuga de carbono não pode ser evitado de outra forma e em que a electricidade constitua uma percentagem elevada dos custos de produção e seja gerada de forma eficiente, as medidas a tomar podem ter em conta o consumo de electricidade no processo de produção, sem alterar a quantidade total das licenças de emissão. O risco de fuga de carbono nesses sectores ou subsectores deverá ser avaliado, numa primeira fase, a um nível de três dígitos (código NACE-3) ou, se necessário e caso estejam disponíveis os dados relevantes, a um nível de quatro dígitos (código NACE-4).
(25)
Por conseguinte, a Comissão deverá proceder à revisão da situação até 30 de Junho de 2010, consultar todos os parceiros sociais relevantes e, em função do resultado das negociações internacionais, apresentar um relatório acompanhado de eventuais propostas adequadas. Neste contexto, a Comissão deverá identificar até 31 de Dezembro de 2009 os sectores ou subsectores industriais com utilização intensiva de energia susceptíveis de estarem sujeitos a fuga de carbono. A Comissão deverá basear a sua análise na avaliação da incapacidade da indústria para repercutir o custo das licenças de emissão necessárias no preço dos produtos sem uma perda significativa de quota de mercado em favor de instalações fora da Comunidade que não desenvolvam medidas equivalentes de redução das suas emissões. As indústrias com utilização intensiva de energia consideradas expostas a um risco significativo de fuga de carbono poderão receber uma quantidade mais elevada de licenças de emissão a título gratuito ou poderá ser criado um sistema eficaz de perequação do carbono com vista a colocar em posição equivalente as instalações da Comunidade com um risco significativo de fuga de carbono e as dos países terceiros. Esse sistema poderá aplicar requisitos aos importadores que não serão menos favoráveis que os aplicáveis a instalações na Comunidade, por exemplo exigindo a devolução de licenças de emissão. Qualquer medida tomada deverá estar em conformidade com os princípios da CQNUAC, em particular com o princípio de responsabilidades comuns, mas diferenciadas, e respectivas capacidades, tendo em conta a situação particular dos países menos desenvolvidos. Deverá também estar em conformidade com as obrigações internacionais da Comunidade, incluindo as obrigações decorrentes do Acordo da OMC.
(26)
As discussões no Conselho Europeu a respeito da determinação dos sectores ou subsectores expostos a riscos significativos de fuga de carbono têm um carácter excepcional e em nada afectam os procedimentos de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão nos termos do artigo 202.o do Tratado.
(27)
Os Estados-Membros poderão considerar ser necessário compensar temporariamente certas instalações classificadas como expostas a um risco significativo de fuga de carbono cujos custos relacionados com emissões de gases com efeito de estufa tenham sido repercutidos nos preços da electricidade. Esse apoio apenas deverá ser concedido se for necessário e proporcionado e deverá garantir a manutenção dos incentivos do regime comunitário à poupança de energia e à transição da procura de electricidade «cinzenta» para a procura de electricidade «verde».
(28)
A fim de assegurar condições de concorrência iguais na Comunidade, deverá harmonizar-se a utilização de créditos para reduções das emissões fora da Comunidade a utilizar por operadores no âmbito do regime comunitário. O Protocolo de Quioto estabelece objectivos de emissão quantificados para os países desenvolvidos relativamente ao período de 2008 a 2012 e prevê a criação de Reduções Certificadas de Emissões (RCE) no âmbito dos projectos do Mecanismo de Desenvolvimento Limpo (MDL) e de Unidades de Redução de Emissões (URE) no âmbito dos projectos da Implementação Conjunta (IC), bem como a sua utilização por países desenvolvidos para satisfazer parte destes objectivos. Embora o quadro de Quioto não permita a criação de URE a partir de 2013 sem a definição de novos objectivos de emissão quantificados para os países de acolhimento, podem eventualmente continuar a ser gerados créditos MDL. Assim que existir um acordo internacional sobre alterações climáticas, deverá prever-se a utilização adicional de RCE e de URE de países que tenham ratificado esse acordo. Na falta desse acordo, a possibilidade de continuar a usar RCE e URE poria em causa este incentivo e dificultaria ainda mais a realização dos objectivos da Comunidade no que diz respeito ao aumento da utilização de energias renováveis. A utilização de RCE e URE deverá ser coerente com o objectivo fixado pela Comunidade de produção de 20 % de energia a partir de fontes renováveis até 2020 e de promoção da eficiência energética, da inovação e do desenvolvimento tecnológico. Quando consentânea com a realização destes objectivos, deverá prever-se a possibilidade de celebrar acordos com países terceiros para criar incentivos para reduções de emissões nesses países que permitam reais reduções adicionais de emissões de gases com efeito de estufa, incentivando simultaneamente a inovação por parte das empresas estabelecidas na Comunidade e o desenvolvimento tecnológico em países terceiros. Esses acordos podem ser ratificados por mais de um país. Após a aprovação pela Comunidade de um acordo internacional sobre alterações climáticas satisfatório, o acesso a créditos de projectos em países terceiros deverá ser aumentado em simultâneo com o aumento do nível de reduções de emissões a atingir através do regime comunitário.
(29)
A fim de proporcionar previsibilidade, deverão ser dadas garantias aos operadores sobre a possibilidade de utilização das RCE e URE após 2013, até esgotar o nível que lhes foi concedido para utilização no período de 2008 a 2012, de tipos de projectos elegíveis para utilização no âmbito do regime comunitário no período de 2008 a 2012. Dado que os Estados-Membros não podem proceder à transferência, entre períodos de cumprimento ao abrigo de acordos internacionais, de RCE e URE detidas por operadores antes de 2015 («reporte» de RCE e URE), e apenas se os Estados-Membros decidirem permitir o reporte dessas RCE e URE no contexto dos direitos limitados de reporte desses créditos, aquelas garantias deverão ser proporcionadas exigindo aos Estados-Membros que permitam aos operadores trocar essas RCE e URE emitidas relativamente a reduções de emissões anteriores a 2012 por licenças de emissão válidas a partir de 2013. Contudo, dado que os Estados-Membros não deverão ser obrigados a aceitar RCE e URE que não tenham a certeza de poder utilizar para fins de cumprimento dos seus actuais compromissos internacionais, este requisito não deverá prolongar-se para além de 31 de Março de 2015. Deverão ser dadas aos operadores as mesmas garantias no que diz respeito a RCE resultantes de projectos estabelecidos antes de 2013 no que diz respeito a reduções de emissões a partir desse mesmo ano. É importante que os operadores utilizem créditos de projectos que representem reduções de emissões reais, verificáveis, adicionais e permanentes e que tenham benefícios claros em termos de desenvolvimento sustentável, não tendo efeitos ambientais ou sociais negativos significativos. Deverá estabelecer-se um procedimento que permita a exclusão de certos tipos de projectos.
(30)
Caso se verifiquem atrasos na celebração do acordo internacional sobre as alterações climáticas, deverá prever-se a possibilidade de utilização de créditos de projectos de grande qualidade no regime comunitário de licenças de emissão mediante acordos com países terceiros. Esses acordos, que podem ser bilaterais ou multilaterais, poderão permitir que os projectos que geraram URE até 2012, mas que já não o podem fazer no âmbito de Quioto, continuem a ser reconhecidos no regime comunitário.
(31)
Os países menos desenvolvidos são especialmente vulneráveis aos efeitos das alterações climáticas e são responsáveis apenas por um nível muito baixo de emissões de gases com efeito de estufa. Por conseguinte, deverá dar-se especial prioridade às necessidades dos países menos desenvolvidos aquando da utilização das receitas geradas pelos leilões para facilitar a adaptação dos países em desenvolvimento aos efeitos das alterações climáticas. Tendo em conta o número muito reduzido de projectos MDL estabelecidos em países menos desenvolvidos, é oportuno proporcionar segurança quanto à aceitação de créditos de projectos iniciados nesses países depois de 2012, mesmo na falta de um acordo internacional sobre as alterações climáticas, caso esses projectos sejam claramente complementares e contribuam para o desenvolvimento sustentável. Este direito deverá aplicar-se aos países menos desenvolvidos até 2020, desde que estes tenham até essa data ratificado um acordo internacional sobre as alterações climáticas ou um acordo bilateral ou multilateral com a Comunidade.
(32)
Uma vez obtido um acordo internacional sobre as alterações climáticas, podem ser utilizados créditos adicionais até metade da redução adicional prevista no regime comunitário, e os créditos MDL de elevada qualidade de países terceiros só poderão ser aceites no regime comunitário a partir de 2013, quando esses países ratificarem o referido acordo internacional.
(33)
A Comunidade e os seus Estados-Membros só deverão autorizar actividades de projecto se todos os participantes no projecto tiverem sede num país que seja parte no acordo internacional referente a esses projectos, a fim de desencorajar o «parasitismo» de empresas em Estados que não celebraram o acordo internacional, excepto se estiverem estabelecidas em países terceiros ou em entidades subfederais ou regionais ligados ao regime comunitário de comércio de licenças de emissão.
(34)
O facto de certas disposições da presente directiva remeterem para a aprovação pela Comunidade de um acordo internacional sobre as alterações climáticas não prejudica a eventual celebração desse acordo também pelos Estados-Membros.
(35)
Em função da experiência adquirida, deverão melhorar-se as disposições do regime comunitário relativas à vigilância, comunicação de informações e verificação de emissões.
(36)
A União Europeia deverá trabalhar no sentido de criar um sistema reconhecido a nível internacional de redução da desflorestação e aumento das acções de florestação e de reflorestação, apoiando, no âmbito da CQNUAC, o objectivo de desenvolver mecanismos financeiros, tendo em conta as disposições em vigor, como parte de uma arquitectura financeira eficaz, eficiente, equitativa e coerente no âmbito do acordo internacional sobre as alterações climáticas que deverá ser alcançado na Conferência de Copenhaga sobre as Alterações Climáticas (COP 15 e COP/MOP 5).
(37)
A fim de indicar claramente que a Directiva 2003/87/CE abrange todos os tipos de caldeiras, queimadores, turbinas, aquecedores, fornos de recozimento, incineradores, calcinadores, fornos, fogões, secadores, motores, células de combustível, unidades químicas de combustão, motores de queima de gases e unidades de pós-combustão térmica ou catalítica, deverá acrescentar-se uma definição de «combustão».
(38)
A fim de assegurar a possibilidade de transferência, sem restrições, de licenças de emissão entre pessoas na Comunidade, bem como de ligação do regime comunitário aos regimes de comércio de licenças de emissão em países terceiros e entidades subfederais e regionais, a partir de Janeiro de 2012, todas as licenças de emissão deverão constar do registo comunitário estabelecido ao abrigo da Decisão n.o 280/2004/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de Fevereiro de 2004, relativa à criação de um mecanismo de vigilância das emissões comunitárias de gases com efeito de estufa e de implementação do Protocolo de Quioto (8). Esta disposição em nada deverá prejudicar a manutenção de registos nacionais relativos a emissões não abrangidas pelo regime comunitário. O registo comunitário deverá prestar a mesma qualidade de serviço dos registos nacionais.
(39)
A partir de 2013, a captura, o transporte e o armazenamento geológico de CO2 em condições de segurança ambiental deverão ser abrangidos pelo regime comunitário de uma forma harmonizada.
(40)
Deverão ser estabelecidas disposições que permitam o reconhecimento mútuo de licenças de emissão entre o regime comunitário e outros regimes obrigatórios de comércio de licenças de emissão de gases com efeito de estufa com fixação de valores-limite de emissão absolutos estabelecidos em qualquer país terceiro ou entidade subfederal ou regional.
(41)
Os países terceiros vizinhos da União Europeia deverão ser encorajados a aderir ao regime comunitário se cumprirem a presente directiva. A Comissão deverá envidar todos os esforços para promover este objectivo nas negociações e na prestação de assistência financeira e técnica aos países candidatos, aos países potenciais candidatos e aos países abrangidos pela política europeia de vizinhança. Isso facilitaria a transferência de tecnologia e de conhecimentos para esses países, o que constitui um meio importante para proporcionar a todos benefícios económicos, ambientais e sociais.
(42)
A presente directiva deverá prever a celebração de acordos de reconhecimento mútuo de licenças de emissão entre o regime comunitário e outros regimes obrigatórios de comércio de licenças de emissão de gases com efeito de estufa com valores-limite de emissão absolutos que sejam compatíveis com os do regime comunitário no que respeita ao nível de ambição ambiental e à existência de um sólido e equivalente regime sancionatório e de vigilância, comunicação de informações e verificação de emissões.
(43)
Tendo em conta a experiência adquirida com o regime comunitário, deverá ser possível conceder licenças de emissão relativas a projectos que reduzam as emissões de gases com efeito de estufa, desde que esses projectos se realizem de acordo com as regras harmonizadas aprovadas a nível comunitário e não resultem numa dupla contagem das reduções de emissões ou impeçam o alargamento do âmbito do regime comunitário ou a adopção de outras medidas políticas para a redução das emissões não abrangidas pelo regime comunitário.
(44)
As medidas necessárias à execução da presente directiva deverão ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (9).
(45)
Em especial, deverá ser atribuída competência à Comissão para aprovar medidas de harmonização das regras relativas à definição de «novo operador» e medidas relativas aos leilões de licenças de emissão, à atribuição transitória de licenças de emissão a nível da Comunidade, à definição dos critérios e regras aplicáveis à selecção de determinados projectos de demonstração, à elaboração de uma lista de sectores ou subsectores expostos a um risco significativo de fuga de carbono, à utilização de créditos, à vigilância, comunicação de informações e verificação de emissões, à acreditação de verificadores, à aplicação de regras harmonizadas aos projectos e à alteração de determinados anexos. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais da Directiva 2003/87/CE, completando-a mediante o aditamento ou a alteração de elementos novos não essenciais, essas medidas devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE.
(46)
A Directiva 2003/87/CE deverá, por conseguinte, ser alterada.
(47)
Importa prever uma transposição rápida das disposições destinadas a preparar o modo de funcionamento revisto do regime comunitário a partir de 2013.
(48)
A fim de permitir o termo do período de comércio de licenças de emissão de 2008 a 2012 de forma correcta, as disposições da Directiva 2003/87/CE, alterada pelas Directivas 2004/101/CE (10) e 2008/101/CE (11) e pelo Regulamento (CE) n.o 219/2009 (12), deverão continuar a aplicar-se sem prejuízo da possibilidade de a Comissão aprovar as medidas necessárias para o funcionamento revisto do regime comunitário a partir de 2013.
(49)
A aplicação da presente directiva não prejudica a aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado.
(50)
A presente directiva respeita os direitos fundamentais e os princípios reconhecidos, nomeadamente, na Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia.
(51)
Atendendo a que os objectivos da presente directiva não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros e podem, pois, devido à sua dimensão e efeitos, ser melhor alcançados a nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade, consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade, consagrado no mesmo artigo, a presente directiva não excede o necessário para atingir aqueles objectivos.
(52)
Nos termos do ponto 34 do Acordo Interinstitucional «Legislar Melhor» (13), os Estados-Membros são encorajados a elaborar, para si próprios e no interesse da Comunidade, os seus próprios quadros, ilustrando, na medida do possível, a concordância entre a presente directiva e as medidas de transposição, e a publicá-los,
APROVARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Alterações à Directiva 2003/87/CE
A Directiva 2003/87/CE é alterada do seguinte modo:
1.
Ao artigo 1.o são aditados os seguintes parágrafos:
«A presente directiva prevê igualmente maiores reduções das emissões de gases com efeito de estufa a fim de contribuir para os níveis de reduções considerados cientificamente necessários para evitar alterações climáticas perigosas.
A presente directiva estabelece igualmente disposições de avaliação e aplicação de um compromisso de redução mais rigoroso por parte da Comunidade, superior a 20 %, a aplicar após a aprovação pela Comunidade de um acordo internacional sobre as alterações climáticas que conduza a uma redução das emissões de gases com efeito de estufa superior à exigida no artigo 9.o, conforme se reflecte no compromisso de 30 % aprovado pelo Conselho Europeu de Março de 2007.»;
2.
O artigo 3.o é alterado do seguinte modo:
a)
A alínea c) passa a ter a seguinte redacção:
«c)
“Gases com efeito de estufa”, os gases enumerados no anexo II e outros constituintes gasosos da atmosfera, tanto naturais como antropogénicos, que absorvem e reemitem radiação infravermelha;»;
b)
A alínea h) passa a ter a seguinte redacção:
«h)
“Novo operador”,
-
qualquer instalação que desenvolva uma ou mais das actividades indicadas no anexo I e que tenha obtido um título de emissão de gases com efeito de estufa pela primeira vez após 30 de Junho de 2011,
-
qualquer instalação que desenvolva uma actividade contemplada pela primeira vez no regime comunitário, nos termos dos n.os 1 ou 2 do artigo 24.o, ou
-
qualquer instalação que desenvolva uma ou mais das actividades indicadas no anexo I ou uma actividade contemplada no regime comunitário nos termos dos n.os 1 ou 2 do artigo 24.o, e que tenha sido objecto de extensão significativa após 30 de Junho de 2011, apenas no que se refere a essa extensão.»;
c)
São aditadas as seguintes alíneas:
«t)
“Combustão”, qualquer oxidação de combustíveis, independentemente da forma de utilização da energia térmica, eléctrica ou mecânica produzida por esse processo e quaisquer outras actividades directamente associadas, incluindo a depuração de efluentes gasosos;
u)
“Produtor de electricidade”, uma instalação que, a partir de 1 de Janeiro de 2005, produza electricidade para venda a terceiros e na qual não seja desenvolvida qualquer actividade enumerada no anexo I para além da “combustão de combustíveis”.»;
3.
No n.o 2 do artigo 3.o-C, a expressão «n.o 2 do artigo 11.o» é substituída pela expressão «n.o 1 do artigo 13.o»;
4.
No artigo 3.o-G, a expressão «segundo as orientações aprovadas nos termos do artigo 14.o» é substituída pela expressão «nos termos do regulamento a que se refere o artigo 14.o»;
5.
O artigo 4.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 4.o
Títulos de emissão de gases com efeito de estufa
Os Estados-Membros devem assegurar que, a partir de 1 de Janeiro de 2005, nenhuma instalação exerça qualquer actividade enumerada no anexo I de que resultem emissões especificadas em relação a essa actividade, salvo se o respectivo operador possuir um título emitido pela autoridade competente nos termos dos artigos 5.o e 6.o ou a instalação estiver excluída do regime comunitário nos termos do artigo 27.o. O mesmo se aplica às instalações contempladas nos termos do artigo 24.o.»;
6.
A alínea d) do artigo 5.o passa a ter a seguinte redacção:
«d)
Das medidas previstas para a vigilância e comunicação de emissões nos termos do regulamento referido no artigo 14.o.»;
7.
O artigo 6.o é alterado do seguinte modo:
a)
Ao n.o 1 é aditado o seguinte parágrafo:
«A autoridade competente deve, pelo menos quinquenalmente, proceder à revisão do título de emissão de gases com efeito de estufa e efectuar eventuais alterações, se for caso disso.»;
b)
A alínea c) do n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«c)
Um plano de vigilância que cumpra as exigências previstas no regulamento a que se refere o artigo 14.o. Os Estados-Membros podem autorizar os operadores a actualizarem os planos de vigilância sem alteração do título. Os operadores devem apresentar todos os planos de vigilância actualizados à autoridade competente para a aprovação.»;
8.
O artigo 7.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 7.o
Modificação das instalações
O operador informa a autoridade competente de quaisquer modificações previstas na natureza ou no funcionamento da instalação ou de qualquer ampliação ou redução significativa da sua capacidade que possam exigir a actualização do título de emissão de gases com efeito de estufa. Se for esse o caso, a autoridade competente actualiza o título. Em caso de alteração da identidade do operador da instalação, a autoridade competente actualiza o título a fim de inserir o nome e o endereço do novo operador.»;
9.
O artigo 9.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 9.o
Quantidade de licenças de emissão a nível comunitário
A quantidade de licenças de emissão emitidas anualmente no conjunto da Comunidade a partir de 2013 deve diminuir de forma linear a partir do ponto médio do período de 2008 a 2012. A quantidade deve diminuir por um factor linear de 1,74 % em comparação com a quantidade anual total média de licenças emitida pelos Estados-Membros ao abrigo das decisões da Comissão relativas aos seus planos nacionais de atribuição para o período de 2008 a 2012.
A Comissão publica, até 30 de Junho de 2010, a quantidade absoluta de licenças de emissão a nível comunitário para 2013, com base nas quantidades totais de licenças emitidas ou a emitir pelos Estados-Membros ao abrigo das decisões da Comissão relativas aos seus planos nacionais de atribuição para o período de 2008 a 2012.
A Comissão revê o factor linear e apresenta, se for caso disso, uma proposta ao Parlamento Europeu e ao Conselho, a partir de 2020, tendo em vista a aprovação de uma decisão até 2025.»;
10.
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 9.oA
Ajustamento da quantidade de licenças de emissão a nível comunitário
1. No que diz respeito às instalações incluídas no regime comunitário no período de 2008 a 2012 nos termos do n.o 1 do artigo 24.o, a quantidade de licenças de emissão a conceder a partir de 1 de Janeiro de 2013 deve ser ajustada a fim de reflectir a quantidade anual média de licenças de emissão concedidas a essas instalações durante o período da sua inclusão, ajustada pelo factor linear a que se refere o artigo 9.o.
2. No que diz respeito a instalações que desenvolvam actividades enumeradas no anexo I incluídas no regime comunitário apenas a partir de 2013, os Estados-Membros devem assegurar que os operadores dessas instalações apresentem à autoridade competente dados de emissão devidamente fundamentados e verificados independentemente, a fim de serem tidos em conta no ajustamento da quantidade de licenças de emissão a emitir no conjunto da Comunidade.
Esses dados devem ser apresentados até 30 de Abril de 2010 à autoridade competente, de acordo com as disposições aprovadas nos termos do n.o 1 do artigo 14.o.
Se os dados apresentados estiverem devidamente fundamentados, a autoridade competente notifica a Comissão desse facto até 30 de Junho de 2010, devendo a quantidade de licenças de emissão a conceder, ajustada pelo factor linear a que se refere o artigo 9.o, ser ajustada em conformidade com aqueles dados. No caso das instalações que emitem gases com efeito de estufa para além do CO2, a autoridade competente pode notificar um nível inferior de emissões, de acordo com o potencial de redução de emissões dessas instalações.
3. A Comissão publica as quantidades ajustadas referidas nos n.os 1 e 2 até 30 de Setembro de 2010.
4. Relativamente a instalações excluídas do regime comunitário nos termos do artigo 27.o, a quantidade de licenças de emissão a emitir no conjunto da Comunidade a partir de 1 de Janeiro de 2013 deve ser ajustada em baixa, a fim de reflectir a média anual verificada de emissões dessas instalações no período de 2008 a 2010, ajustada em função do factor linear a que se refere o artigo 9.o.»;
11.
O artigo 10.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 10.o
Leilão de licenças de emissão
1. A partir de 2013, os Estados-Membros devem proceder à venda em leilão de todas as licenças de emissão que não sejam atribuídas a título gratuito nos termos dos artigos 10.o-A e 10.o-C. Até 31 de Dezembro de 2010, a Comissão determina e publica a quantidade estimada de licenças de emissão a leiloar.
2. A quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão por cada Estado-Membro deve ter a seguinte composição:
a)
88 % da quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão são distribuídos entre os Estados-Membros em partes idênticas à quota-parte de emissões verificadas ao abrigo do regime comunitário em 2005 ou a média do período de 2005 a 2007, consoante o valor mais elevado, do Estado-Membro em causa;
b)
10 % da quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão são distribuídos entre os Estados-Membros para fins de solidariedade e crescimento na Comunidade, aumentado assim a quantidade de licenças de emissão que esses Estados-Membros vendem em leilão ao abrigo da alínea a) nas percentagens indicadas no anexo II-A; e
c)
2 % da quantidade total de licenças de emissão para venda em leilão são distribuídos pelos Estados-Membros cujas emissões de gases com efeito de estufa em 2005 tenham sido pelo menos 20 % inferiores às suas emissões no ano de base que lhes são aplicáveis ao abrigo do Protocolo de Quioto. A distribuição desta percentagem pelos Estados-Membros em causa é definida no anexo II-B.
Para efeitos da alínea a), relativamente aos Estados-Membros que não participaram no regime comunitário em 2005, a sua quota-parte deve ser calculada com base nas respectivas emissões verificadas ao abrigo do regime comunitário em 2007.
Se necessário, as percentagens referidas nas alíneas b) e c) são adaptadas proporcionalmente a fim de assegurar que a distribuição seja de 10 % e 2 %, respectivamente.
3. Cabe aos Estados-Membros determinar a utilização das receitas geradas com as vendas em leilão das licenças de emissão. Pelo menos 50 % das receitas geradas com a venda em leilão das licenças de emissão referidas no n.o 2, incluindo todas as receitas das vendas em leilão referidas nas alíneas b) e c) do n.o 2, ou o valor financeiro equivalente, devem ser utilizados para um ou mais dos seguintes fins:
a)
Redução das emissões de gases com efeito de estufa, nomeadamente através da contribuição para o Fundo Mundial para a Eficiência Energética e as Energias Renováveis e para o Fundo de Adaptação tornado operacional pela Conferência de Poznan sobre as Alterações Climáticas (COP 14 e COP/MOP 4), adaptação aos efeitos das alterações climáticas e financiamento da investigação e desenvolvimento, bem como de projectos de demonstração para a redução das emissões e a adaptação às alterações climáticas, incluindo a participação em iniciativas no âmbito do Plano Estratégico Europeu para as Tecnologias Energéticas e das Plataformas Tecnológicas Europeias;
b)
Desenvolvimento de energias renováveis para cumprimento do compromisso da Comunidade de utilização de 20 % de energias renováveis até 2020 e desenvolvimento de outras tecnologias que contribuam para a transição para uma economia segura e sustentável, com baixo teor de carbono, e para cumprir o compromisso da Comunidade de aumento de 20 % da eficiência energética até 2020;
c)
Medidas que evitem a desflorestação e aumentem a florestação e a reflorestação nos países em desenvolvimento que tiverem ratificado o acordo internacional sobre as alterações climáticas; transferência de tecnologia e facilitação da adaptação aos efeitos negativos das alterações climáticas nesses países;
d)
Sequestro florestal de carbono na Comunidade;
e)
Captura e armazenamento geológico de CO2 em condições de segurança ambiental, em especial nas centrais eléctricas a combustíveis fósseis e numa gama de sectores e subsectores industriais, incluindo em países terceiros;
f)
Incentivo à transição para formas de transporte público e com baixos níveis de emissões;
g)
Financiamento de acções de investigação e de desenvolvimento nos domínios da eficiência energética e das tecnologias limpas nos sectores abrangidos pela presente directiva;
h)
Medidas que visem o aumento da eficiência energética e do isolamento ou a prestação de apoio financeiro para a ponderação dos aspectos sociais em agregados familiares de rendimentos mais baixos e médios;
i)
Cobertura das despesas administrativas de gestão do regime comunitário.
Considera-se que os Estados-Membros cumprem o disposto no presente número quando definirem e aplicarem políticas fiscais ou financeiras de apoio, incluindo, em particular, nos países em desenvolvimento, ou políticas internas de regulamentação que estimulem o apoio financeiro definidas para os fins mencionados no primeiro parágrafo, e que tenham um valor equivalente a pelo menos 50 % das receitas geradas com a venda em leilão das licenças de emissão a que se refere o n.o 2, incluindo a totalidade das receitas geradas com as vendas em leilão a que se referem as alíneas b) e c) do n.o 2.
Os Estados-Membros informam a Comissão sobre a utilização das receitas e sobre as medidas aprovadas nos termos do presente número nos relatórios que apresentem ao abrigo da Decisão n.o 280/2004/CE.
4. Até 30 de Junho de 2010, a Comissão aprova um regulamento relativo ao calendário, administração e outros aspectos dos leilões, a fim de assegurar que estes se processem de forma aberta, transparente, harmonizada e não discriminatória. Para esse fim, o processo deverá ser previsível, designadamente no que respeita ao calendário, à sequência dos leilões e aos volumes de licenças de emissão a disponibilizar.
Os leilões devem ser realizados de forma a garantir que:
a)
Os operadores, em especial as PME abrangidas pelo regime comunitário, tenham acesso pleno, justo e equitativo;
b)
Todos os participantes tenham acesso às mesmas informações ao mesmo tempo e não prejudiquem o funcionamento dos leilões;
c)
A organização e a participação nos leilões apresentem uma boa relação custo-eficácia, evitando custos administrativos indevidos; e
d)
Seja garantido aos pequenos emissores o acesso às licenças.
Essa medida, que tem por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, é aprovada pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
Os Estados-Membros apresentam um relatório sobre a correcta aplicação das normas relativas à venda em leilão relativamente a cada leilão, em especial quanto ao acesso justo e aberto, à transparência, à formação dos preços e a aspectos técnicos e operacionais. Esses relatórios devem ser apresentados no prazo de um mês após o leilão a que se referem e publicados no sítio internet da Comissão.
5. A Comissão fiscaliza o funcionamento do mercado europeu do carbono. Deve apresentar um relatório anual ao Parlamento Europeu e ao Conselho sobre o funcionamento desse mercado, incluindo a realização dos leilões, a liquidez e os volumes negociados. Se necessário, os Estados-Membros garantem a transmissão à Comissão de todas as informações relevantes pelo menos dois meses antes de a Comissão aprovar o relatório.»;
12.
São inseridos os seguintes artigos:
«Artigo 10.o-A
Regras comunitárias transitórias relativas à atribuição harmonizada de licenças de emissão a título gratuito
1. Até 31 de Dezembro de 2010, a Comissão aprova medidas de execução a nível comunitário plenamente harmonizadas para a atribuição das licenças de emissão a que se referem os n.os 4, 5, 7 e 12, incluindo todas as disposições necessárias para uma aplicação harmonizada do n.o 19.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
As medidas referidas no primeiro parágrafo devem, na medida do possível, estabelecer parâmetros de referência ex ante a nível comunitário que assegurem que a atribuição se processe de uma forma que incentive reduções das emissões de gases com efeito de estufa e técnicas energéticas eficientes, ao tomar em consideração as mais eficientes técnicas, substitutos, processos de produção alternativos, cogeração de alta eficiência, recuperação eficiente de energia a partir de gases residuais, utilização da biomassa e captura, transporte e armazenamento de CO2, sempre que existam as instalações necessárias, não podendo incentivar o aumento das emissões. Não podem ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito para a produção de electricidade, salvo nos casos abrangidos pelo artigo 10.o-C e no caso da electricidade produzida a partir de gases residuais.
Para cada sector e subsector, o parâmetro de referência deve ser, em princípio, calculado relativamente aos produtos e não aos factores de produção, a fim de maximizar a redução das emissões de gases com efeito de estufa e as economias em termos de eficiência energética através de cada processo produtivo do sector ou subsector em causa.
A Comissão deve consultar os interessados, incluindo os sectores e subsectores visados, a fim de definir os princípios para o estabelecimento dos parâmetros de referência ex ante nos vários sectores e subsectores.
Após aprovação pela Comunidade de um acordo internacional sobre alterações climáticas que resulte em reduções obrigatórias das emissões de gases com efeito de estufa equivalentes às da Comunidade, a Comissão deve proceder à revisão dessas medidas, dispondo que a atribuição de licenças de emissão a título gratuito se limita aos casos em que tal seja plenamente justificável ao abrigo desse acordo.
2. Na definição dos princípios de fixação de parâmetros de referência ex ante nos vários sectores ou subsectores, o ponto de partida é a média dos resultados de 10 % das instalações mais eficientes de um determinado sector ou subsector na Comunidade durante o período de 2007-2008. A Comissão deve consultar os interessados, incluindo os sectores e subsectores visados.
Os regulamentos aprovados nos termos dos artigos 14.o e 15.o devem prever normas harmonizadas sobre a vigilância, a comunicação de informações e a verificação das emissões de gases com efeito de estufa decorrentes da produção, tendo em vista a definição dos parâmetros de referência ex ante.
3. Sem prejuízo dos n.os 4 e 8 e não obstante o disposto no artigo 10.o-C, não podem ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito a produtores de electricidade, a instalações de captura de CO2, a condutas para o transporte de CO2 ou a locais de armazenamento de CO2.
4. A atribuição gratuita deve beneficiar o aquecimento urbano e a cogeração com elevado nível de eficiência, na acepção da Directiva 2004/8/CE, para uma procura economicamente justificável, no que diz respeito à produção de calor ou de frio. Após 2013, a atribuição total de licenças de emissão a essas instalações no que diz respeito à produção do referido calor deve ser anualmente ajustada pelo factor linear referido no artigo 9.o.
5. A quantidade máxima anual de licenças de emissão que constitui a base para o cálculo das atribuições a instalações não abrangidas pelo n.o 3 e que não sejam novos operadores não deve ser superior à soma:
a)
Da quantidade total anual a nível comunitário, determinada nos termos do artigo 9.o e multiplicada pela quota-parte das emissões provenientes de instalações não abrangidas pelo n.o 3 no total das emissões médias verificadas, durante o período de 2005 a 2007, proveniente de instalações abrangidas pelo regime comunitário no período de 2008 a 2012;
b)
Do total das emissões médias anuais verificadas durante o período de 2005 a 2007 provenientes de instalações apenas incluídas no regime comunitário a partir de 2013 e não abrangidas pelo n.o 3, ajustadas pelo factor linear previsto no artigo 9.o.
Deve ser aplicado um factor de correcção transectorial uniforme, se necessário.
6. Os Estados-Membros podem igualmente aprovar medidas financeiras a favor de sectores ou subsectores considerados expostos a um risco significativo de fugas de carbono, devido aos custos relacionados com as emissões de gases com efeito de estufa repercutidos no preço da electricidade, a fim de compensar os referidos custos, caso essas medidas financeiras sejam compatíveis com as normas aplicáveis e a aprovar em matéria de auxílios estatais.
Essas medidas devem basear-se nos parâmetros de referência ex ante das emissões indirectas de CO2 por unidade de produção. Esses parâmetros de referência ex ante devem ser calculados, para um determinado sector ou subsector, como o produto do consumo de electricidade por unidade de produção correspondente às tecnologias disponíveis mais eficientes e das emissões de CO2 da produção mista relevante de electricidade na Europa.
7. Cinco por cento da quantidade de licenças de emissão a nível comunitário determinada nos termos dos artigos 9.o e 9.o-A ao longo do período de 2013 a 2020 devem ser reservados para novos operadores, representando o nível máximo que lhes pode ser atribuído de acordo com as regras aprovadas ao abrigo do n.o 1 do presente artigo. As licenças dessa reserva a nível comunitário que, durante o período de 2013 a 2020, não sejam atribuídas a novos operadores nem usadas nos termos dos n.os 8, 9 ou 10 do presente artigo devem ser leiloadas pelos Estados-Membros, tendo em conta o nível a que as instalações dos Estados-Membros beneficiaram da referida reserva, nos termos do n.o 2 do artigo 10.o e, no que diz respeito ao procedimento e calendário, do n.o 4 do artigo 10.o e das disposições de execução aplicáveis.
As atribuições devem ser ajustadas pelo factor linear a que se refere o artigo 9.o.
Não podem ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito para a produção de electricidade por novos operadores.
Até 31 de Dezembro de 2010, a Comissão aprova normas harmonizadas de aplicação da definição de “novo operador”, em especial no que diz respeito à definição de “extensões significativas”.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
8. Devem estar disponíveis até 300 milhões de licenças de emissão da reserva para novos operadores até 31 de Dezembro de 2015, a fim de ajudar a estimular a criação e o funcionamento de um máximo de 12 projectos de demonstração comercial, tendo em vista a captura e o armazenamento geológico de CO2, em condições de segurança ambiental, bem como de projectos de demonstração de tecnologias de energia renovável, no território da União.
As licenças de emissão devem ser disponibilizadas para apoio a projectos de demonstração que prevejam o desenvolvimento, em locais geograficamente equilibrados, de uma vasta gama de tecnologias de captura e armazenamento de CO2 e de tecnologias inovadoras de energia renovável que ainda não sejam comercialmente rentáveis. A respectiva atribuição depende da prevenção verificada de emissões de CO2.
Os projectos devem ser seleccionados com base em critérios objectivos e transparentes, que incluam requisitos de partilha de conhecimentos. Esses critérios e medidas devem ser aprovados pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o, devendo ser colocados ao dispor do público.
As licenças de emissão devem ser reservadas para projectos que cumpram os critérios referidos no terceiro parágrafo. Esses projectos devem ser apoiados através dos Estados-Membros, em complemento do substancial co-financiamento assegurado pelo operador da instalação. Podem igualmente ser co-financiados pelos Estados-Membros, bem como por outros instrumentos. Não pode ser prestado apoio através do mecanismo previsto no presente número a qualquer projecto que exceda 15 % do número total de licenças de emissão disponíveis para o efeito. Essas licenças de emissão devem ser tidas em conta para os efeitos do n.o 7.
9. A Lituânia, que, nos termos do artigo 1.o do Protocolo n.o 4, anexo ao Acto de Adesão de 2003, relativo à central nuclear de Ignalina, se obrigou ao encerramento da unidade 2 da referida central até 31 de Dezembro de 2009, pode, se o total das emissões verificadas da Lituânia no período de 2013 a 2015 no âmbito do regime comunitário exceder a soma das licenças de emissão a título gratuito concedidas a instalações de produção de electricidade na Lituânia nesse período e três oitavos das licenças a vender em leilão pela Lituânia para o período de 2013 a 2020, reclamar licenças da reserva para novos operadores para venda em leilão, nos termos do regulamento a que se refere o n.o 4 do artigo 10.o. O montante máximo dessas licenças de emissão deve ser equivalente às emissões em excesso nesse período, na medida em que esse excesso se deva ao aumento das emissões provenientes da produção de electricidade, subtraído de qualquer quantidade em que as atribuições de licenças nesse Estado-Membro no período de 2008 a 2012 tenham excedido as emissões verificadas no âmbito do regime comunitário na Lituânia nesse período. Essas licenças de emissão devem ser tidas em conta para os efeitos do n.o 7.
10. Os Estados-Membros cujas redes de electricidade estejam interligadas com a Lituânia, que em 2007 tenham importado deste país mais de 15 % do seu consumo interno de electricidade para consumo próprio e em que as emissões tenham aumentado devido a investimentos em nova produção de electricidade podem aplicar o disposto no n.o 9 com as devidas adaptações e nas condições aí definidas.
11. Sem prejuízo do disposto no artigo 10.o-B, a quantidade de licenças de emissão atribuídas a título gratuito ao abrigo dos n.os 4 a 7 do presente artigo em 2013 deve ser de 80 % da quantidade determinada de acordo com as medidas referidas no n.o 1. Posteriormente, a atribuição a título gratuito deve diminuir anualmente em quantidades iguais até atingir 30 % de atribuições a título gratuito em 2020, com vista a alcançar a eliminação total destas em 2027.
12. Sem prejuízo do disposto no artigo 10.o-B, em 2013 e, subsequentemente, todos os anos até 2020, devem ser atribuídas licenças de emissão a título gratuito, nos termos do n.o 1, a instalações em sectores ou subsectores expostos a um risco significativo de fuga de carbono até 100 % da quantidade determinada de acordo com as medidas referidas no n.o 1.
13. Até 31 de Dezembro de 2009 e, após essa data, quinquenalmente, após discussão no Conselho Europeu, a Comissão determina a lista dos sectores e subsectores referidos no n.o 12 com base nos critérios a que se referem os n.os 14 a 17.
Por sua iniciativa ou a pedido de um Estado-Membro, a Comissão pode, anualmente, acrescentar um sector ou subsector à lista referida no primeiro parágrafo, desde que seja possível demonstrar, em relatório analítico, que o sector ou subsector em causa cumpre os critérios indicados nos n.os 14 a 17, na sequência de uma alteração com efeito substancial nas actividades desse mesmo sector ou subsector.
Para efeitos de aplicação do presente artigo, a Comissão deve consultar os Estados-Membros, os sectores ou subsectores visados e outros interessados.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
14. A fim de determinar os sectores ou subsectores a que se refere o n.o 12, a Comissão avalia, à escala comunitária, em que medida o sector ou subsector em causa, ao nível de desagregação relevante, tem possibilidade de repercutir os custos das licenças de emissão necessárias e os custos indirectos decorrentes dos preços mais elevados da electricidade em resultado da aplicação da presente directiva no preço dos produtos sem uma perda significativa de quota de mercado em favor de instalações menos eficientes em termos de emissões de carbono situadas fora da Comunidade. Essas avaliações devem basear-se num preço médio do carbono conforme com a avaliação de impacto da Comissão que acompanha o Pacote de Medidas de Execução dos Objectivos da UE sobre as Alterações Climáticas e as Energias Renováveis para 2020 e, se disponíveis, com os dados relativos ao comércio, à produção e ao valor acrescentado dos três últimos anos para cada sector e subsector.
15. Considera-se que um sector ou subsector está exposto a um risco significativo de fuga de carbono se:
a)
A soma dos custos adicionais, directos e indirectos, decorrentes da aplicação da presente directiva resultar num aumento substancial dos custos de produção, calculado como proporção do valor acrescentado bruto, de pelo menos 5 %; e
b)
A intensidade das trocas comerciais com países terceiros, definida como ratio entre o valor total das exportações para esses países adicionado do valor das importações provenientes desses países e a dimensão total do mercado para a Comunidade (volume de negócios anual adicionado do total das importações de países terceiros), for superior a 10 %.
16. Não obstante o n.o 15, considera-se igualmente que um sector ou subsector está exposto a um risco significativo de fuga de carbono se:
a)
A soma dos custos adicionais, directos e indirectos, decorrentes da aplicação da presente directiva der lugar a um aumento particularmente sensível do custo de produção, calculado como proporção do valor acrescentado bruto, de pelo menos 30 %; ou
b)
A intensidade das trocas comerciais com países terceiros, definida como ratio entre o valor total das exportações para esses países adicionado do valor das importações provenientes desses países e a dimensão total do mercado para a Comunidade (volume de negócios anual adicionado do total das importações de países terceiros), for superior a 30 %.
17. A lista a que se refere o n.o 13 pode ser completada após a conclusão de uma avaliação qualitativa, tendo em conta, caso os dados relevantes estejam disponíveis, os seguintes critérios:
a)
A medida em que cada instalação do sector ou subsector em causa tem possibilidade de reduzir os níveis de emissões ou o consumo de electricidade, incluindo, se for esse o caso, o eventual aumento do custo de produção resultante do respectivo investimento, por exemplo com base nas técnicas mais eficientes;
b)
Características actuais e previstas para o futuro do mercado, em particular quando o risco comercial ou os índices de aumento dos custos directos e indirectos se aproximarem de um dos limiares mencionados no n.o 16;
c)
Margens de lucro como indicador potencial de investimento a longo prazo ou decisões de deslocalização.
18. A lista a que se refere o n.o 13 deve ser determinada tendo em conta, caso os dados relevantes estejam disponíveis, os seguintes elementos:
a)
Em que medida os países terceiros que representem uma parcela decisiva da produção global de bens em sectores ou subsectores considerados expostos a um risco de fuga de carbono assumem o firme compromisso de reduzir as emissões de gases com efeito de estufa nos sectores ou subsectores relevantes, num grau comparável ao da Comunidade e dentro do mesmo prazo; e
b)
Em que medida a eficiência em termos de carbono das instalações situadas nesses países é comparável à da Comunidade.
19. As instalações que tenham cessado a sua actividade não podem beneficiar de atribuições de licenças de emissão a título gratuito, salvo se o operador provar junto da autoridade competente que reiniciará a produção nessas instalações num prazo determinado e razoável. Considera-se que cessaram a actividade as instalações cujo título de emissões de gases com efeito de estufa tenha caducado ou tenha sido revogado e aquelas cuja actividade e reinício de actividade sejam tecnicamente impossíveis.
20. A Comissão deve incluir, entre as medidas aprovadas nos termos do n.o 1, medidas destinadas a definir as instalações que cessaram parcialmente a actividade ou reduziram significativamente a sua capacidade e medidas destinadas a adaptar em conformidade, se for caso disso, o nível das atribuições de que tenham beneficiado a título gratuito.
Artigo 10.o-B
Medidas de apoio a determinadas indústrias com utilização intensiva de energia em caso de fuga de carbono
1. Até 30 de Junho de 2010, a Comissão deve, em função do resultado das negociações internacionais e na medida em que estas resultem em reduções das emissões de gases com efeito de estufa a nível mundial, e após consulta aos parceiros sociais relevantes, apresentar ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório analítico avaliando a situação no que diz respeito a sectores ou subsectores com utilização intensiva de energia que tenham sido considerados expostos a riscos significativos de fuga de carbono. Esse relatório deve ser acompanhado de eventuais propostas adequadas, que podem incluir:
a)
O ajustamento da proporção de licenças de emissão recebidas a título gratuito por esses sectores ou subsectores ao abrigo do artigo 10.o-A;
b)
A inclusão no regime comunitário de importadores de produtos produzidos pelos sectores ou subsectores determinados nos termos do artigo 10.o-A;
c)
A avaliação do impacto da fuga de carbono para a segurança energética dos Estados-Membros, em particular nos casos em que as ligações de electricidade com o resto da União Europeia sejam insuficientes e em que existam ligações de electricidade com países terceiros, bem como medidas apropriadas neste contexto.
Na análise das medidas a tomar, devem também ser tidos em consideração os acordos sectoriais vinculativos que resultem em reduções das emissões globais de gases com efeito de estufa com a magnitude necessária para lutar de forma eficaz contra as alterações climáticas, que sejam susceptíveis de vigilância e verificação e estejam sujeitos a disposições imperativas de execução.
2. A Comissão verifica, até 31 de Março de 2011, se as decisões tomadas em relação à proporção de licenças de emissão recebidas a título gratuito por sectores ou subsectores ao abrigo do n.o 1, incluindo os efeitos da definição de padrões de referência ex ante, nos termos do n.o 2 do artigo 10.o-A, são susceptíveis de afectar de forma significativa a quantidade de licenças de emissão vendidas em leilão pelos Estados-Membros nos termos da alínea b) do n.o 2 do artigo 10.o, em comparação com a possibilidade de venda exclusiva em leilão para todos os sectores em 2020. Se for caso disso, a Comissão apresenta propostas adequadas ao Parlamento Europeu e ao Conselho, tendo em conta os eventuais efeitos distributivos dessas propostas.
Artigo 10.o-C
Opção pela atribuição transitória de licenças de emissão a título gratuito com vista à modernização da produção de electricidade
1. Em derrogação dos n.os 1 a 5 do artigo 10.o-A, os Estados-Membros podem atribuir licenças de emissão transitórias a título gratuito a instalações de produção de electricidade em funcionamento em 31 de Dezembro de 2008 ou a instalações de produção de electricidade relativamente às quais o processo de investimento tenha sido fisicamente iniciado na mesma data, desde que esteja cumprida alguma das seguintes condições:
a)
Em 2007, a rede nacional de energia eléctrica não ter estado directa ou indirectamente ligada à rede explorada pela União para a Coordenação do Transporte de Electricidade (UCTE);
b)
Em 2007, a rede nacional de energia eléctrica ter estado directa ou indirectamente ligada à rede explorada pela UCTE apenas através de uma ligação única, com uma capacidade inferior a 400 MW; ou
c)
Em 2006, mais de 30 % da electricidade ter sido produzida a partir de um único combustível fóssil e o PIB per capita a preços de mercado não ter sido superior a 50 % do PIB médio per capita a preços de mercado da Comunidade.
O Estado-Membro em causa apresenta à Comissão um plano nacional de investimento na adaptação e modernização das infra-estruturas e em tecnologias limpas. O plano nacional deve igualmente prever a diversificação da sua combinação de energias e fontes de abastecimento por um montante equivalente, na medida do possível, ao valor de mercado das atribuições a título gratuito em relação aos investimentos previstos, tendo em conta a necessidade de limitar, na medida do possível, aumentos dos preços daí decorrentes directamente. O Estado-Membro em causa apresenta anualmente à Comissão um relatório sobre os investimentos realizados na modernização das infra-estruturas e em tecnologias limpas. Podem ser tidos em conta para esse efeito os investimentos efectuados a partir de 25 de Junho de 2009.
2. As licenças transitórias atribuídas a título gratuito são deduzidas da quantidade de licenças de emissão que caso contrário o Estado-Membro colocaria à venda em leilão nos termos do n.o 2 do artigo 10.o. Em 2013, o número total de licenças transitórias atribuídas a título gratuito não pode exceder 70 % da quantidade média anual das emissões verificadas em 2005-2007 atribuída a esses geradores de electricidade em relação à quantidade correspondente ao consumo nacional final bruto do Estado-Membro em causa, devendo diminuir gradualmente até à eliminação total da atribuição de licenças a título gratuito em 2020. Relativamente aos Estados-Membros que não participaram no regime comunitário em 2005, as emissões relevantes devem ser calculadas utilizando as suas emissões verificadas no âmbito do regime comunitário em 2007.
O Estado-Membro em causa pode determinar que as licenças de emissão atribuídas nos termos do presente artigo só possam ser utilizadas pelo operador da instalação visado para efeitos da devolução de licenças de emissão, nos termos do n.o 3 do artigo 12.o, em relação às emissões da mesma instalação durante o ano para o qual essas licenças foram atribuídas.
3. A atribuição de licenças de emissão aos operadores assenta nas emissões verificadas em 2005-2007 ou num padrão de eficiência ex ante baseado na média ponderada dos níveis de emissão da maior parte dos gases com efeito de estufa, no âmbito de uma produção de electricidade eficiente, coberta pelo regime comunitário aplicável às instalações que utilizem vários combustíveis. As ponderações podem reflectir as quota-partes dos diferentes combustíveis na produção de electricidade no Estado-Membro em causa. A Comissão fornece orientação, pelo procedimento de regulamentação a que se refere o n.o 2 do artigo 23.o, a fim de garantir que a metodologia de atribuição previna distorções indevidas da concorrência e minimize os efeitos negativos sobre os incentivos de redução das emissões.
4. Os Estados-Membros que apliquem o presente artigo devem solicitar aos produtores de electricidade e aos operadores de rede beneficiários a apresentação de um relatório de 12 em 12 meses sobre a aplicação dos investimentos a que faz referência o respectivo plano nacional. Os Estados-Membros devem comunicar estas informações à Comissão e publicá-las.
5. Os Estados-Membros que tencionem atribuir licenças de emissão com base no presente artigo devem apresentar à Comissão, até 30 de Setembro de 2011, um pedido que contenha uma proposta de metodologia de atribuição e discrimine as licenças de emissão a atribuir. O pedido deve conter:
a)
Prova de que o Estado-Membro cumpre pelo menos um dos critérios previstos no n.o 1;
b)
Lista das instalações abrangidas pelo pedido e a quantidade de licenças de emissão a atribuir a cada instalação nos termos do n.o 3 e da orientação da Comissão;
c)
O plano nacional a que se refere o segundo parágrafo do n.o 1;
d)
Disposições de monitorização e de execução em relação aos investimentos previstos de acordo com o plano nacional;
e)
Informações comprovativas de que as atribuições de licenças de emissão não criam distorções de concorrência indevidas.
6. A Comissão deve apreciar o pedido tendo em conta os elementos enumerados no n.o 5, podendo indeferi-lo integral ou parcialmente no prazo de seis meses a contar da data de recepção das informações relevantes.
7. Dois anos antes do termo do período durante o qual o Estado-Membro pode atribuir licenças de emissão transitórias a título gratuito a instalações de produção de electricidade que tenham entrado em funcionamento até 31 de Dezembro de 2008, a Comissão avalia os progressos feitos na execução do plano nacional. Se, a pedido do Estado-Membro interessado, a Comissão entender que é necessária uma eventual prorrogação desse período, pode apresentar ao Parlamento Europeu e ao Conselho propostas nesse sentido, incluindo sobre as condições a reunir em caso de prorrogação desse período.»;
13.
Os artigos 11.o e 11.o-A passam a ter a seguinte redacção:
«Artigo 11.o
Medidas nacionais de execução
1. Cada Estado-Membro publica e apresenta à Comissão, até 30 de Setembro de 2011, a lista das instalações abrangidas pela presente directiva no seu território e de eventuais atribuições a título gratuito a cada instalação no seu território, calculadas nos termos das regras referidas no n.o 1 do artigo 10.o-A e no artigo 10.o-C.
2. Anualmente, até 28 de Fevereiro, as autoridades competentes emitem a quantidade de licenças de emissão a atribuir para esse ano, calculada nos termos do disposto nos artigos 10.o, 10.o-A e 10.o-C.
3. Os Estados-Membros não podem emitir licenças de emissão a título gratuito nos termos do n.o 2 a instalações cuja inscrição na lista referida no n.o 1 tenha sido rejeitada pela Comissão.
Artigo 11.o-A
Utilização das RCE e URE de actividades de projecto no âmbito do regime comunitário antes da entrada em vigor de um acordo internacional sobre as alterações climáticas
1. Sem prejuízo da aplicação dos n.os 3 e 4 do artigo 28.o, são aplicáveis os n.os 2 a 7 do presente artigo.
2. Na medida em que os níveis de utilização das RCE e URE autorizados pelos Estados-Membros a operadores ou operadores de aeronaves para o período de 2008 a 2012 não estejam esgotados ou lhes seja conferido o direito de utilizar créditos nos termos do n.o 8, os operadores podem solicitar à autoridade competente que lhes atribua licenças válidas a partir de 2013, em troca de RCE e URE emitidas relativamente a reduções de emissões até 2012 de tipos de projecto elegíveis para utilização no âmbito do regime comunitário durante o período de 2008 a 2012.
Até 31 de Março de 2015, a autoridade competente deve proceder a essa troca mediante pedido.
3. Na medida em que os níveis de utilização de RCE e URE autorizados pelos Estados-Membros a operadores ou operadores de aeronaves para o período de 2008 a 2012 não estejam esgotados ou lhes seja conferido o direito de utilizar créditos nos termos do n.o 8, as autoridades competentes devem autorizar os operadores a trocarem RCE e ERU de projectos registados antes de 2013, emitidas relativamente a reduções de emissões a partir de 2013, por licenças de emissão válidas a partir de 2013.
O primeiro parágrafo é aplicável às RCE e URE para todos os tipos de projectos elegíveis para utilização no âmbito do regime comunitário no período de 2008 a 2012.
4. Na medida em que os níveis de utilização das RCE e URE autorizados pelos Estados-Membros a operadores ou operadores de aeronaves para o período de 2008 a 2012 não estejam esgotados ou lhes seja conferido o direito de utilizar créditos nos termos do n.o 8, as autoridades competentes devem autorizar os operadores a trocarem RCE emitidas relativamente a reduções de emissões a partir de 2013 por licenças de emissão de novos projectos iniciados a partir de 2013 em países menos desenvolvidos.
O primeiro parágrafo é aplicável a RCE para todos os tipos de projectos elegíveis para utilização no âmbito do regime comunitário durante o período de 2008 a 2012, até os referidos países ratificarem um acordo relevante com a Comunidade ou até 2020, consoante o que ocorrer primeiro.
5. Na medida em que os níveis de utilização de RCE e URE autorizados pelos Estados-Membros a operadores ou operadores de aeronaves para o período de 2008 a 2012 não estiverem esgotados ou lhes seja conferido o direito de utilizar créditos nos termos do n.o 8, e caso as negociações de um acordo internacional sobre alterações climáticas não estejam concluídas até 31 de Dezembro de 2009, os créditos de projectos ou de outras actividades de redução de emissões podem ser utilizados no regime comunitário nos termos de acordos celebrados com países terceiros, especificando níveis de utilização. Nos termos desses acordos, os operadores podem utilizar créditos de actividades de projecto nesses países terceiros a fim de cumprirem as suas obrigações decorrentes do regime comunitário.
6. Os acordos a que se refere o n.o 5 devem prever a utilização no regime comunitário de créditos de tipos de projecto elegíveis para utilização no âmbito do regime comunitário durante o período de 2008 a 2012, incluindo de energias renováveis ou de tecnologias de eficiência energética que promovam a transferência de tecnologias e o desenvolvimento sustentável. Esses acordos podem igualmente prever a utilização de créditos de projectos em que a base de referência utilizada seja inferior ao nível de atribuição a título gratuito ao abrigo das medidas referidas no artigo10.o-A ou inferior aos níveis exigidos pela legislação comunitária.
7. Uma vez obtido um acordo internacional sobre as alterações climáticas, a partir de 1 de Janeiro de 2013 apenas podem ser aceites no regime comunitário créditos de projectos de países terceiros que ratifiquem esse acordo.
8. Todos os operadores existentes devem ser autorizados a utilizar créditos durante o período de 2008 a 2020, seja até ao montante que lhes foi autorizado no período de 2008 a 2012, seja até ao montante correspondente a uma percentagem não inferior a 11 % das respectivas atribuições durante o período de 2008 a 2012, consoante o que for mais elevado.
Os operadores podem utilizar créditos até um montante correspondente a uma percentagem superior aos 11 % estabelecidos no primeiro parágrafo, de molde a que o total das suas atribuições a título gratuito durante o período de 2008 a 2012 e o direito ao valor total de créditos de projecto sejam iguais a uma percentagem determinada das suas emissões verificadas no período de 2005 a 2007.
Os novos operadores, incluindo os novos operadores que iniciaram actividades no período de 2008 a 2012 que não tenham recebido atribuições de licenças de emissão a título gratuito nem o direito a utilizarem RCE e URE no período de 2008 a 2012, e os novos sectores podem utilizar créditos até um montante correspondente a uma percentagem que não pode ser inferior a 4,5 % das suas emissões verificadas durante o período de 2013 a 2020. Os operadores do sector da aviação podem utilizar créditos até um montante correspondente a uma percentagem que não pode ser inferior a 1,5 % das suas emissões verificadas durante o período de 2013 a 2020.
Devem ser aprovadas medidas a fim de determinar as percentagens exactas aplicáveis nos termos dos primeiro, segundo e terceiro parágrafos. Pelo menos um terço do montante adicional a distribuir pelos operadores existentes, para além da primeira percentagem a que alude o primeiro parágrafo, deve ser distribuído pelos operadores com o valor médio combinado mais baixo de atribuições a título gratuito e de utilização de créditos de projecto no período de 2008 a 2012.
Essas medidas devem assegurar que a utilização global de créditos autorizados não ultrapasse 50 % das reduções a nível da Comunidade abaixo dos níveis referentes a 2005 dos sectores existentes abrangidos pelo regime comunitário durante o período de 2008 a 2020, nem a 50 % das reduções a nível da Comunidade abaixo dos níveis referentes a 2005 dos novos sectores e do sector da aviação durante o período compreendido entre a data da sua inclusão no regime comunitário e 2020.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 23.o.
9. A partir de 1 de Janeiro de 2013, podem ser aplicadas medidas de limitação da utilização de créditos específicos em relação a tipos de projecto.
Essas medidas devem igualmente fixar a data a partir da qual a utilização de créditos nos termos dos n.os 1 a 4 as deve respeitar. Essa data é fixada entre seis meses e três anos após a aprovação das referidas medidas.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o. A Comissão deve ponderar a possibilidade de apresentar ao comité o projecto das medidas a tomar caso qualquer Estado-Membro o solicite.»;
14.
Ao n.o 1 do artigo 11.o-B é aditado o seguinte parágrafo:
«A Comunidade e os seus Estados-Membros apenas autorizam actividades de projecto se todos os participantes no projecto tiverem sede num país que seja parte no acordo internacional referente a esses projectos ou num país ou entidade subfederal ou regional que esteja ligado ao regime comunitário nos termos do artigo 25.o.»;
15.
O artigo 12.o é alterado do seguinte modo:
a)
É inserido o seguinte número:
«1-A. A Comissão examina, até 31 de Dezembro de 2010, se o mercado das licenças de emissão está devidamente protegido contra o abuso de informação privilegiada e contra acções de manipulação do mercado e, se for caso disso, apresenta propostas para garantir essa protecção. As disposições aplicáveis da Directiva 2003/6/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 28 de Janeiro de 2003, relativa ao abuso de informação privilegiada e à manipulação de mercado (abuso de mercado) (14), podem ser utilizadas com as necessárias adaptações para aplicação ao comércio de produtos.
b)
É inserido o seguinte número:
«3-A. Não é obrigatória a devolução de licenças relativamente às emissões que tiverem sido comprovadamente objecto de captura e transporte para armazenamento permanente numa instalação validamente autorizada nos termos da Directiva 2009/31/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de Abril de 2009, relativa ao armazenamento geológico de dióxido de carbono (15).
c)
É aditado o seguinte número:
«5. Os n.os 1 e 2 aplicam-se sem prejuízo do disposto no artigo 10.o-C.»;
16.
O artigo 13.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 13.o
Validade das licenças de emissão
1. As licenças de emissão emitidas a partir de 1 de Janeiro de 2013 são válidas para emissões durante períodos de oito anos com início em 1 de Janeiro de 2013.
2. Quatro meses após o início de cada período referido no n.o 1, as licenças de emissão que tenham caducado e não tenham sido devolvidas e anuladas nos termos do artigo 12.o são anuladas pela autoridade competente.
Os Estados-Membros devem conceder licenças de emissão para o período em curso aos detentores de licenças que tenham sido anuladas por força do disposto no primeiro parágrafo.»;
17.
O artigo 14.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 14.o
Vigilância e comunicação de informações relativas a emissões
1. Até 31 de Dezembro de 2011, a Comissão aprova um regulamento relativo à vigilância e comunicação de informações relativas a emissões e, se for caso disso, a dados de actividade, das actividades enumeradas no anexo I, à vigilância e comunicação de informações relativas a toneladas-quilómetro para efeitos dos pedidos ao abrigo dos artigos 3.o-E ou 3.o-F, que se deve basear nos princípios de vigilância e comunicação de informações estabelecidos no anexo IV e especificar o potencial de aquecimento global de cada gás com efeito de estufa nos requisitos de vigilância e comunicação de informações relativas a esse gás.
Essa medida, que tem por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, é aprovada pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
2. O regulamento a que se refere o n.o 1 deve ter em conta os dados científicos disponíveis mais exactos e actualizados, nomeadamente do IPCC, podendo também estabelecer requisitos aplicáveis aos operadores relativos à comunicação de informações sobre as emissões associadas ao fabrico de produtos por indústrias com utilização intensiva de energia que possam estar sujeitas à concorrência internacional. O referido regulamento pode também estabelecer requisitos aplicáveis à verificação independente dessas informações.
Esses requisitos podem incluir a comunicação de níveis de emissão relativos à produção de electricidade abrangida pelo regime comunitário associada ao fabrico dos referidos produtos.
3. Os Estados-Membros asseguram que o operador da instalação ou o operador de aeronaves vigiem e comuniquem anualmente à autoridade competente as informações relativas às emissões da instalação ou, a partir de 1 de Janeiro de 2010, de cada aeronave que opera, após o termo de cada ano civil, nos termos do regulamento a que se refere o n.o 1.
4. O regulamento a que se refere o n.o 1 pode incluir requisitos relativos à utilização de sistemas automatizados e de formatos de intercâmbio de dados, com vista a harmonizar a comunicação entre o operador, o verificador e as autoridades competentes no que respeita ao plano de monitorização, ao relatório anual de emissões e às actividades de verificação.»;
18.
O artigo 15.o é alterado do seguinte modo:
a)
O título passa a ter a seguinte redacção:
b)
São aditados os seguintes parágrafos:
«Até 31 de Dezembro de 2011, a Comissão aprova um regulamento relativo à verificação dos relatórios de emissões com base nos princípios definidos no anexo V e à acreditação e supervisão dos verificadores. O referido regulamento deve estabelecer condições para a concessão e retirada da acreditação, o reconhecimento mútuo e a avaliação pelos pares dos organismos de acreditação, conforme o caso.
Essa medida, que tem por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, é aprovada pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.»;
19.
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 15.o-A
Divulgação de informações e sigilo profissional
Os Estados-Membros e a Comissão garantem a imediata divulgação, de uma forma ordenada e que assegure um acesso não discriminatório, de todas as decisões e relatórios relativos à quantidade e à atribuição de licenças de emissão e à vigilância, comunicação de informações e verificação das emissões.
As informações abrangidas pelo sigilo profissional não podem ser divulgadas a qualquer outra pessoa ou autoridade, excepto por força de leis, regulamentos ou disposições administrativas aplicáveis.»;
20.
No artigo 16.o, o n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:
«4. A multa por emissões excedentárias relativa a licenças de emissão concedidas a partir de 1 de Janeiro de 2013 deve aumentar em função do índice europeu de preços no consumidor.»;
21.
O artigo 19.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. As licenças de emissão emitidas a partir de 1 de Janeiro de 2012 devem ser inscritas no registo comunitário para efeitos de execução de processos relacionados com a manutenção das contas de detenção abertas nos Estados-Membros e de atribuição, devolução e anulação de licenças de emissão nos termos do regulamento a que se refere o n.o 3.
Cada Estado-Membro deve poder executar as operações autorizadas ao abrigo da CQNUAC ou do Protocolo de Quioto.»;
b)
É aditado o seguinte número:
«4. O regulamento a que se refere o n.o 3 deve conter regras adequadas para que o registo comunitário efectue transacções e outras operações para a execução do n.o 1-B do artigo 25.o. O referido regulamento deve igualmente prever processos de gestão das alterações e dos incidentes a consignar no registo comunitário, no que diz respeito aos aspectos mencionados no n.o 1 do presente artigo. O regulamento deve conter disposições adequadas para que o registo comunitário assegure a possibilidade de os Estados-Membros tomarem iniciativas relacionadas com a melhoria da eficiência, a gestão dos custos administrativos e o controlo da qualidade.»;
22.
O artigo 21.o é alterado do seguinte modo:
a)
No n.o 1, a segunda frase passa a ter a seguinte redacção:
«O relatório deve prestar especial atenção às disposições relativas à atribuição de licenças de emissão, ao funcionamento dos registos de dados, à aplicação das medidas de execução sobre a vigilância e comunicação de informações, à verificação e acreditação e a questões relacionadas com o cumprimento da presente directiva e, se for esse o caso, com o tratamento fiscal das licenças de emissão.»;
b)
O n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. A Comissão deve organizar o intercâmbio de informações entre as autoridades competentes dos Estados-Membros sobre a evolução em matéria de atribuição de licenças de emissão, utilização de URE e RCE no regime comunitário, funcionamento do registo de dados, monitorização, comunicação de informações, verificação, acreditação, tecnologias da informação e cumprimento da presente directiva»;
23.
O artigo 22.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 22.o
Alterações dos anexos
Os anexos da presente directiva, com excepção dos anexos I, II-A e II-B, podem ser alterados em função dos relatórios previstos no artigo 21.o e da experiência adquirida na aplicação da presente directiva. Os anexos IV e V podem ser alterados a fim de melhorar a vigilância, a comunicação de informações e a verificação de emissões.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, nomeadamente completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.»;
24.
Ao artigo 23.o é aditado o seguinte número:
«4. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o.»;
25.
O artigo 24.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 24.o
Procedimento de inclusão unilateral de actividades e gases adicionais
1. A partir de 2008, os Estados-Membros podem aplicar o regime de comércio de licenças de emissão estabelecido na presente directiva a actividades e gases com efeito de estufa não enumerados no anexo I, tendo em conta todos os critérios aplicáveis, nomeadamente as consequências para o mercado interno, as potenciais distorções da concorrência, a integridade ambiental do regime comunitário e a fiabilidade do sistema previsto de vigilância e de comunicação de informações, desde que a inclusão dessas actividades e gases com efeito de estufa seja aprovada pela Comissão:
a)
Pelo procedimento de regulamentação a que se refere o n.o 2 do artigo 23.o, caso a inclusão se refira a instalações não enumeradas no anexo I;
b)
Pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o, caso a inclusão se refira a actividades ou gases com efeito de estufa não enumerados no anexo I. Essas medidas têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a.
2. Aquando da aprovação da inclusão de actividades e gases adicionais, a Comissão pode simultaneamente autorizar a concessão de licenças de emissão adicionais e autorizar outros Estados-Membros a procederem à inclusão dessas actividades e gases adicionais.
3. Por iniciativa da Comissão ou a pedido de um Estado-Membro, pode ser aprovado um regulamento relativo à vigilância e comunicação de informações sobre emissões resultantes de actividades, instalações e gases com efeito de estufa não enumerados a título de combinação no anexo I, se essa vigilância e comunicação de informações puder ser efectuada com precisão suficiente.
Essa medida, que tem por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, é aprovada pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.»;
26.
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 24.o-A
Regras harmonizadas para projectos de redução de emissões
1. Para além das inclusões previstas no artigo 24.o, podem ser aprovadas medidas de execução para a concessão de licenças de emissão ou créditos relativos a projectos administrados pelos Estados-Membros que reduzam as emissões de gases com efeito de estufa não abrangidos pelo regime comunitário.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
Essas medidas não podem resultar na dupla contabilização de reduções de emissões nem impedir a adopção de outras medidas políticas para redução das emissões não abrangidas pelo regime comunitário. Apenas podem ser aprovadas medidas caso não seja possível a inclusão nos termos do artigo 24.o, devendo a próxima revisão do regime comunitário ponderar a harmonização da cobertura dessas emissões em toda a Comunidade.
2. Podem ser aprovadas medidas de execução que definam pormenorizadamente as regras de atribuição de créditos a projectos à escala da Comunidade referidos no n.o 1.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 3 do artigo 23.o.
3. Os Estados-Membros podem recusar a concessão de licenças de emissão ou de créditos em relação a determinados tipos de projectos que reduzam as emissões de gases com efeito de estufa no seu próprio território.
Esses projectos são executados com base no acordo do Estado-Membro no qual o projecto se realiza.»;
27.
No artigo 25.o são inseridos os seguintes números:
«1-A. Podem ser celebrados acordos que prevejam o reconhecimento mútuo de licenças de emissão entre o regime comunitário e regimes compatíveis obrigatórios de comércio de licenças de emissão de gases com efeito de estufa com valores-limite de emissão absolutos estabelecidos em quaisquer outros países ou entidades subfederais ou regionais.
1-B. Podem celebrar-se acordos não vinculativos com países terceiros ou com entidades subfederais ou regionais a fim de prever a coordenação administrativa e técnica em relação a licenças de emissão no âmbito do regime comunitário ou de outros regimes obrigatórios de comércio de emissões de gases com efeito de estufa com valores-limite de emissão absolutos.»;
28.
Os artigos 27.o, 28.o e 29.o passam a ter a seguinte redacção:
«Artigo 27.o
Exclusão de pequenas instalações sujeitas a medidas equivalentes
1. Após consulta do operador, os Estados-Membros podem excluir do regime comunitário instalações que tenham comunicado à autoridade competente emissões inferiores a 25 000 toneladas de equivalente dióxido de carbono e, se realizarem actividades de combustão, que tenham uma potência térmica de combustão inferior a 35 MW, excepto as emissões de biomassa, em cada um dos 3 anos anteriores à notificação referida na alínea a), e que estejam sujeitas a medidas que permitam uma contribuição equivalente para as reduções de emissões, caso o Estado-Membro interessado cumpra as seguintes condições:
a)
Notificar a Comissão de cada uma dessas instalações, especificando as medidas equivalentes aplicáveis a essa instalação e que permitirão uma contribuição equivalente para a redução de emissões, antes do termo do prazo para a transmissão da lista referida no n.o 1 do artigo 11.o e, no máximo, até que essa lista seja apresentada à Comissão;
b)
Confirmar que estão em vigor disposições de vigilância destinadas a avaliar se as emissões de uma dada instalação são iguais ou superiores a 25 000 toneladas de equivalente dióxido de carbono, excepto as emissões de biomassa, em qualquer ano civil. Os Estados-Membros podem autorizar medidas simplificadas de vigilância, comunicação de informações e verificação em relação às instalações cuja média anual de emissões verificadas entre 2008 e 2010 seja inferior a 5 000 toneladas por ano, nos termos do artigo 14.o;
c)
Confirmar que, no caso de as emissões de uma dada instalação serem iguais ou superiores a 25 000 toneladas de equivalente dióxido de carbono, excepto as emissões de biomassa, em qualquer ano civil, ou no caso de as medidas aplicáveis a essa instalação que permitirão uma contribuição equivalente para a redução de emissões já não estarem em vigor, a instalação será reintroduzida no regime comunitário;
d)
Publicar a informação referida nas alíneas a), b) e c) para comentário público.
Os hospitais podem igualmente ser excluídos caso aprovem medidas equivalentes.
2. Se, decorrido o prazo de três meses a contar da data de notificação para comentário público, a Comissão não apresentar objecções num prazo suplementar de seis meses, a exclusão é considerada aprovada.
Na sequência da devolução de licenças de emissão relativas ao período em que a instalação está inserida no regime comunitário, a instalação deve ser excluída e o Estado-Membro não pode conceder novas licenças de emissão a título gratuito para essa instalação ao abrigo do artigo 10.o-A.
3. Caso uma instalação seja reintroduzida no regime comunitário nos termos da alínea c) do n.o 1, quaisquer licenças de emissão ao abrigo do artigo 10.o-A devem ser atribuídas a partir do ano da reintrodução. As licenças de emissão atribuídas a estas instalações são deduzidas da quantidade destinada a venda em leilão, nos termos do n.o 2 do artigo 10.o, pelo Estado-Membro em que essa instalação se situa.
A instalação em causa permanece no regime comunitário durante o restante período de comércio de licenças de emissão.
4. Em relação às instalações não incluídas no regime comunitário durante o período de 2008 a 2012, podem ser aplicados requisitos simplificados de vigilância, comunicação de informações e verificação para a determinação das emissões nos três anos anteriores à notificação referida na alínea a) do n.o 1.
Artigo 28.o
Ajustamentos aplicáveis após a aprovação pela Comunidade de um acordo internacional sobre as alterações climáticas
1. No prazo de três meses a contar da assinatura pela Comunidade de um acordo internacional sobre as alterações climáticas que fixe, até 2020, reduções obrigatórias das emissões de gases com efeito de estufa superiores a 20 % relativamente aos níveis de 1990, de acordo com o compromisso de redução de 30 % aprovado pelo Conselho Europeu de Março de 2007, a Comissão apresenta um relatório em que deve avaliar, nomeadamente, os seguintes elementos:
a)
A natureza das medidas acordadas nas negociações internacionais, os compromissos assumidos por outros países desenvolvidos equivalentes em relação a reduções de emissões comparáveis às da Comunidade e os compromissos assumidos pelos países em desenvolvimento economicamente mais avançados no sentido de contribuírem de forma ajustada às respectivas responsabilidades e capacidades;
b)
As implicações do acordo internacional sobre as alterações climáticas e, consequentemente, as opções necessárias a nível da Comunidade para se passar ao objectivo mais ambicioso de uma redução de 30 % de forma equilibrada, transparente e equitativa, tendo em conta os trabalhos efectuados no âmbito do primeiro período de compromissos do Protocolo de Quioto;
c)
A competitividade das indústrias transformadoras da Comunidade na perspectiva dos riscos de fuga de carbono;
d)
O impacto do acordo internacional sobre as alterações climáticas noutros sectores da economia da Comunidade;
e)
O impacto no sector agrícola da Comunidade, nomeadamente os riscos de fuga de carbono;
f)
Regras adequadas para inclusão das emissões e absorções ligadas ao uso do solo, às alterações do uso do solo e à exploração florestal na Comunidade;
g)
Florestação, reflorestação, desflorestação evitada e degradação de florestas evitada em países terceiros em caso de estabelecimento de um sistema internacionalmente reconhecido neste contexto;
h)
Necessidade de políticas e medidas comunitárias adicionais decorrente dos compromissos de redução das emissões de gases com efeito de estufa da Comunidade e dos Estados-Membros.
2. Com base no relatório a que se refere o n.o 1, a Comissão deve, se for caso disso, apresentar ao Parlamento Europeu e ao Conselho uma proposta legislativa destinada a alterar a presente directiva de acordo com o n.o 1, tendo em vista a entrada em vigor da directiva de alteração após a aprovação pela Comunidade do acordo internacional sobre as alterações climáticas e tendo em conta o compromisso de redução de emissões a cumprir por força desse acordo.
A proposta deve basear-se nos princípios da transparência, eficiência económica e custo-eficácia, bem como na equidade e solidariedade na repartição de esforços entre os Estados-Membros.
3. A proposta deve permitir aos operadores, se for caso disso, utilizarem, para além dos créditos previstos na presente directiva, RCE, URE ou outros créditos aprovados de países terceiros que tenham ratificado o acordo internacional sobre as alterações climáticas.
4. A proposta deve também incluir, se for caso disso, quaisquer outras medidas necessárias para contribuir para a obtenção das reduções obrigatórias nos termos do n.o 1 de forma transparente, equilibrada e equitativa e, em particular, medidas de execução destinadas a prever a utilização de tipos de créditos de projectos realizados por operadores no âmbito do regime comunitário para além dos referidos nos n.os 2 a 5 do artigo 11.o ou a utilização por esses operadores de outros mecanismos criados ao abrigo do acordo internacional sobre as alterações climáticas, consoante o caso.
5. A proposta deve incluir as devidas medidas suspensivas e transitórias aplicáveis até à entrada em vigor do acordo internacional sobre as alterações climáticas.
Artigo 29.o
Relatório tendente a garantir um melhor funcionamento do mercado do carbono
Se, com base nos relatórios periódicos sobre o mercado do carbono referidos no n.o 5 do artigo 10.o, a Comissão tiver provas de que o funcionamento do mercado do carbono não é adequado, apresenta um relatório ao Parlamento Europeu a ao Conselho. O relatório pode ser acompanhado, se for caso disso, de propostas destinadas a aumentar a transparência do mercado do carbono e medidas destinadas a melhorar o seu funcionamento.»;
29.
É inserido o seguinte artigo:
«Artigo 29.o-A
Medidas em caso de flutuações excessivas dos preços
1. Se, por um período superior a seis meses consecutivos, o preço das licenças de emissão for superior ao triplo do preço médio das licenças de emissão durante os dois anos anteriores no mercado europeu do carbono, a Comissão convoca de imediato uma reunião do comité criado pelo artigo 9.o da Decisão n.o 280/2004/CE.
2. Se a evolução dos preços referida no n.o 1 não corresponder à mudança dos princípios fundamentais do mercado, pode ser aprovada uma das seguintes medidas, tendo em conta o grau de flutuação dos preços:
a)
Uma medida que permita aos Estados-Membros antecipar a venda em leilão de uma parte da quantidade a leiloar;
b)
Uma medida que permita aos Estados-Membros leiloar até 25 % das restantes licenças da reserva para novos operadores.
Essas medidas são aprovadas pelo procedimento de gestão a que se refere o n.o 4 do artigo 23.o.
3. As medidas devem ter na máxima consideração os relatórios apresentados pela Comissão ao Parlamento Europeu e ao Conselho nos termos do artigo 29.o, bem como quaisquer outras informações relevantes prestadas pelos Estados-Membros.
4. As regras de aplicação destas disposições são estabelecidas no regulamento a que se refere o n.o 4 do artigo 10.o.»;
30.
O anexo I passa a ter a redacção que lhe é dada pelo anexo I da presente directiva;
31.
São inseridos os anexos II-A e II-B, cujos textos figuram no anexo II da presente directiva;
32.
O anexo III é revogado.
Artigo 2.o
Transposição
1. Os Estados-Membros devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva até 31 de Dezembro de 2012.
Contudo, devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento ao n.o 2 do artigo 9.o-A da Directiva 2003/87/CE, inserido pelo n.o 10 do artigo 1.o da presente directiva, e ao artigo 11.o da Directiva 2003/87/CE, alterado pelo n.o 13 do artigo 1.o da presente directiva, até 31 de Dezembro de 2009.
Os Estados-Membros devem aplicar as disposições referidas no primeiro parágrafo a partir de 1 de Janeiro de 2013. Quando os Estados-Membros aprovarem as disposições referidas nos primeiro e segundo parágrafos, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência quando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão aprovadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que aprovarem no domínio abrangido pela presente directiva. A Comissão deve informar do facto os restantes Estados-Membros.
Artigo 3.o
Disposição transitória
As disposições da Directiva 2003/87/CE, alterada pelas Directivas 2004/101/CE, 2008/101/CE e pelo Regulamento (CE) n.o 219/2009, continuam a ser aplicáveis até 31 de Dezembro de 2012.
Artigo 4.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 5.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Estrasburgo, em 23 de Abril de 2009.