32004L0072
L 162/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2004/72/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 29 април 2004 година
за прилагане на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на възприетите пазарни практики, определянето на вътрешна информация по отношение на дериватните продукти, изготвянето на списъци на вътрешни лица, уведомяването за транзакциите на управителите и уведомяването относно подозрителни транзакции
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (1) и по-специално член 1, точка 1, втори параграф и точка 2, буква а), както и член 6, параграф 10, четвъртото, петото и седмото тире от нея,
след консултиране с Комитета на европейските регулатори на ценните книжа (КЕРЦК) (2) за получаване на технически съвет,
като има предвид, че:
(1)
От пазарните участници се изисква да практикуват честност и ефективност, за да не се създава предубеждение към обичайните пазарни дейности и пазарната цялост. По-специално пазарните практики, които препятстват взаимодействието между предлагане и търсене посредством ограничаване на възможностите за други пазарни участници да отговорят на транзакциите, могат да създадат повишени рискове за пазарната почтеност и следователно е по-малко вероятно да бъдат приети от компетентните органи. От друга страна, по-вероятно е да бъдат приети пазарни практики, които укрепват ликвидността, отколкото тези, които я намаляват. Пазарните практики, които нарушават правилата и наредбите, които са предназначени да предотвратят пазарната злоупотреба или кодексите за поведение, е по-малко вероятно да бъдат приети от компетентните органи. Тъй като пазарните практики се променят бързо, за да се отговори на нуждите на инвеститорите, е необходимо компетентните органи да бъдат нащрек за всяка нова или появяваща се пазарна практика.
(2)
Прозрачността на пазарните практики от страна на пазарните участници е от решаващо значение при преценката на това дали определена пазарна практика може да бъде приета от компетентните органи. Колкото по-малко прозрачна е дадена практика, толкова по-малко вероятно е тя да бъде приета. При все това, практиките на нерегулираните пазари могат поради структурни причини да бъдат по-малко прозрачни от подобни практики на регулираните пазари. Такива практики не следва сами по себе си да бъдат считани за неприемливи от компетентните органи.
(3)
Определени пазарни практики на даден пазар не трябва да подлагат на риск пазарната почтеност на други пряко или косвено свързани пазари на територията на Общността, независимо дали тези пазари са регулирани или не. Следователно, колкото по-висок е рискът за пазарната почтеност на такъв свързан пазар в рамките на Общността, толкова по-малко вероятно е тези практики да бъдат приети от компетентните органи.
(4)
Компетентните органи, при разглеждането на приемането на някоя определена пазарна практика, следва да се консултират с други компетентни органи особено в случаите, когато са налице съпоставими с разглежданите пазари. Въпреки това, могат да съществуват обстоятелства, когато дадена пазарна практика може да се смята за приемлива на един определен пазар и да е неприемлива на друг съпоставим пазар на територията на Общността. В случай на несъответствия между пазарните практики, които са приети в някоя държава-членка, а не са в друга, може да се състои обсъждане в Комитета на европейските регулатори на ценни книжа, за да се намери решение. С оглед на решенията относно такова приемане компетентните органи трябва да гарантират висока степен на консултации и прозрачност по отношение на пазарните участници и на крайните потребители.
(5)
Важно е за пазарните участници на пазарите на дериватни инструменти, за които основното не е финансов инструмент, да получат по-голяма правна сигурност по отношение на това, какво означава вътрешна информация.
(6)
Създаването, от емитентите или от лица, които действат от тяхно име или за тяхна сметка, на списъци на лицата, които работят за тях по силата на трудов договор или на друго основание и които имат достъп до вътрешна информация в пряка или косвена връзка с издателя, е ценна мярка за защита на пазарната почтеност. От тези списъци могат да се ползват емитентите или такива лица, които да контролират притока на такава вътрешна информация и така да управляват техните задължения за поверителност. Нещо повече, такива списъци могат също така да съставляват полезно средство за компетентните органи, когато надзирават приложението на законодателството за злоупотреба с пазара. Идентифицирането на вътрешната информация, до която има достъп всяко вътрешно лице и датата, на която то е получило достъп до нея, е необходимо на емитентите и на компетентните органи. Достъпът до вътрешна информация, свързана - пряко или косвено с издателя, на лица, включени в такъв списък, не засяга задължението им да се въздържат от вътрешно договаряне въз основа на каквато и да е вътрешна информация, така както се определя в Директива 2003/6/ЕО.
(7)
Уведомленията за транзакции, осъществени от лица с управленски отговорности в рамките на емитент за тяхна сметка или от лица, които са тясно свързани с тях, съставлява не само ценна информация за пазарните участници, но също така представлява допълнително средство за компетентните органи да осъществяват надзор над пазарите. Задължението на висшите изпълнителни органи да уведомяват за транзакциите не накърнява задължението им да се въздържат от вътрешно договаряне въз основа на каквато и да е вътрешна информация, така както се определя в Директива 2003/6/ЕО.
(8)
Уведомяването относно транзакциите трябва да става в съответствие с правилата за пренос на лични данни, установени в Директива 95/46/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защита на физическите лица при обработването на лични данни и относно движението на тези данни.
(9)
Уведомяването на компетентните органи относно подозрителни транзакции от страна на лица, които професионално уреждат сделки с финансови инструменти, изисква достатъчно показатели, че транзакциите биха съставлявали злоупотреба с пазара, т.е. транзакции, които пораждат основателни съмнения за наличие на договаряне с вътрешни лица или за пазарна манипулация. Сами по себе си определени транзакции могат да изглеждат напълно лишени от всякакви подозрения, но могат да предоставят индикации за възможна злоупотреба с пазара, когато се разгледат в перспектива с други транзакции, определено поведение или друга информация.
(10)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати по-специално от Хартата за основните права на Европейския съюз и по-специално от член 8 от Европейската конвенция за правата на човека.
(11)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценните книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Дефиниции
За целите на прилагането на член 6, параграф 10 на Директива 2003/6/ЕО:
1.
„Лице, което изпълнява управленски отговорности в рамките на емитент“ означава дадено лице, което е:
а)
член на административния, управителния или надзорния орган на емитента;
б)
висш изпълнителен орган, който не е член на органите, посочени в буква а), който разполага с редовен достъп до вътрешна информация в пряка или косвена връзка с емитента и с правомощието да взема управленски решения, които засягат бъдещото развитие и бизнес перспективите на този емитент.
2.
„Лице, тясно свързано с лице, което има управленски отговорности в рамките на даден емитент на финансови инструменти“ означава:
а)
съпруга/съпругата на лицето, което притежава управленски отговорности или всеки партньор на такова лице, което се приема от националното право за равнозначен на съпруг/съпруга;
б)
в съответствие с националното право, децата на издръжка на лицето, което притежава управленски отговорности;
в)
други сродници на лицето, което притежава управленски отговорности, които са живели в едно и също домакинство с него по време на поне една година преди датата на въпросната транзакция;
г)
всяко юридическо лице, тръст или съдружие, чиито управленски отговорности се изпълняват от някое от лицата, посочени в точка 1 на настоящия член или в букви а), б) и в) на тази точка, или което е пряко или косвено контролирано от такова лице, или което е учредено в полза на подобно лице или чиито икономически интереси са практически равнозначни на тези на такова лице.
3.
„Лице, което професионално договаря транзакции“ означава поне инвестиционен посредник или кредитна институция.
4.
„Инвестиционен посредник“ означава всяко лице, така както се определя в член 1, точка 2 от Директива 93/22/ЕИО на Съвета (4);
5.
„Кредитна институция“ означава всяко лице, така както се определя в член 1, точка 1 от Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5);
6.
„Компетентен орган“ означава компетентния орган, така както се определя в член 1, точка 7 от Директива 2003/6/ЕО.
Член 2
Фактори, които трябва да бъдат отчетени при разглеждането на пазарни практики
1. За целите на прилагането на член 1, точка 1, параграф 2 и точка 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че следните неизчерпателно посочени фактори се вземат предвид от компетентните органи, без да се засяга сътрудничеството с други органи при оценката на това, дали те могат да приемат дадена пазарна практика:
а)
нивото на прозрачност на съответната пазарна практика спрямо целия пазар;
б)
необходимостта да се защити действието на пазарните сили и правилното взаимодействие между силите на предлагане и търсене;
в)
степента, до която съответната пазарна практика оказва въздействие върху пазарната ликвидност и ефективност;
г)
степента, до която съответната пазарна практика отчита търговския механизъм на съответния пазар и способства пазарните участници, за да могат те правилно и своевременно да реагират на новата пазарна ситуация, която е породена от тази практика;
д)
присъщия на тази практика риск за почтеността на пряко или косвено свързаните пазари, независимо дали те са регулирани или не, в съответния финансов инструмент на територията на цялата Общност;
е)
резултатът от всяко разследване на съответната пазарна практика от който и да било компетентен орган или друг орган, посочен в член 12, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО, и по-специално дали съответната пазарна практика нарушава правила или наредби, предназначени да предотвратят злоупотреба с пазара или кодекси за поведение, било то на релевантния пазар или на пряко или косвено свързани пазари на територията на Общността;
ж)
структурните черти на релевантния пазар, включително, независимо от факта дали той е регулиран или не, видовете търгувани финансови инструменти и вида на пазарните участници.
Държавите-членки гарантират, че компетентните органи, когато разглеждат нуждата от защита, указана в първа алинея, буква б), по-специално анализират значението на съответната пазарна практика съпоставено с основните пазарни параметри, такива като особените пазарни условия преди осъществяването на съответната пазарна практика, претеглената средна цена на една определена сесия или на дневната цена при затваряне на пазара.
2. Държавите-членки осигуряват, че компетентният орган не ще предполага относно практиките, и по-специално новите или появяващите се пазарни практики, че те са неприемливи само поради това, че преди това не са били приемани от него.
3. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи правят редовен преглед на приетите от тях пазарни практики, като по-специално отчитат значимите промени в съответната пазарна среда, такива като промени в търговските правила или в пазарната инфраструктура.
Член 3
Консултативни процедури и оповестяване на решения
1. За целите на прилагането на член 1, точка 1, параграф 2 и точка 2, буква а) от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че процедурите, установени в параграфи 2 и 3 на настоящия член, се съблюдават от компетентните органи при разглеждането на това дали да се възприеме определена пазарна практика или да се продължи да се приема определена пазарна практика.
2. Без да се засяга член 11, параграф 2 от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки осигуряват, че компетентните органи, преди да приемат или не съотвената пазарна практика, се консултират с такива подходящи съответни органи като представители на емитенти, доставчици на финансови услуги, потребители, други органи или оператори, действащи на пазара.
Консултативната процедура обхваща консултиране на други компетентни органи и по-специално, когато са налице съпоставими пазари, т.е. по отношение на структура, обем, вид на транзакциите.
3. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи оповестяват публично решенията си относно приемливостта на засегнатата пазарна практика, включително подходящо описание на такава практика. Държавите-членки гарантират освен това, че компетентните органи предоставят своите решения възможно най-бързо на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа, който незабавно ги публикува на своята интернет страница.
Оповестяването обхваща също така описание на факторите, които са взети предвид при определянето на това дали съответната практика се приема за приемлива и особено когато са били приети различни заключения относно приемливостта на същата практика на пазарите в различни държави-членки.
4. Когато са започнали действия по разследване на определени случаи, консултативната процедура, установена в параграфи 1-3 може да бъде отложена до приключването на такова разследване и възможните свързани санкции.
5. Пазарна практика, която е била приета след консултативни процедури, установени в параграфи 1-3 няма да се променя, без да се прибегне до ползване на същите консултативни процедури.
Член 4
Вътрешна информация във връзка с дериватните продукти
За целите на прилагането на член 1, точка 1, втори параграф от Директива 2003/6/ЕО, се смята че потребителите на пазари, на които се търгуват дериватни продукти, получават информация, пряко или косвено свързана с един или повече такива деривати, когато тя:
а)
рутинно се предоставя на потребителите на такива пазари; или
б)
се изисква да бъде оповестена в съответствие със законовите или подзаконовите разпоредби, пазарните правила, договори или обичаи на съответния съпътстващ пазар на продукти или пазар на дериватни продукти.
Член 5
Списък на вътрешните лица
1. За целите на прилагането на член 6, параграф 3, трета алинея от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки гарантират, че списъците на вътрешните лица обхващат всички лица от обхвата на този член, които имат редовно или от време на време достъп до вътрешна информация във връзка, пряко или косвено, с емитента.
2. Списъкът на вътрешните лица съдържа най-малко:
а)
самоличността на всяко лице, което има достъп до вътрешна информация;
б)
причината, поради която всяко такова лице е в списъка;
в)
датата, на която списъкът на вътрешните лица е създаден и осъвременен.
3. Списъците на вътрешните лица се осъвременяват своевременно:
а)
когато е налице промяна в причината, поради която някое лице е в списъка;
б)
когато което и да е ново лице трябва да бъде включено в списъка;
в)
като се посочва дали и кога някое лице, което вече е в списъка, повече няма достъп до вътрешна информация.
4. Държавите-членки осигуряват, че списъците на вътрешните лица се съхраняват поне пет години след изготвянето или осъвременяването им.
5. Държавите-членки осигуряват, че лицата, от които се изисква да изготвят списъци на вътрешни лица, предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всяко лице в подобен списък, което има достъп до вътрешна информация, признава приложимите законови и подзаконови задължения и е осведомено за санкциите, които съпътстват употребата не по предназначение на или неправилното обръщение на такава информация.
Член 6
Транзакции на управителите
1. За целите на прилагането на член 6, параграф 4 от Директива 2003/6/ЕО и без да се засяга правото на държавите-членки да предвидят други задължения за уведомяване, различни от тези от обхвата на настоящия член, държавите-членки гарантират, че за всички транзакции във връзка с акции, които са допуснати за търгуване на даден регулиран пазар или с дериватни или други финансови инструменти, свързани с тях, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точки 1 и 2 по-горе, са уведомени компетентните органи. Правилата за уведомяване, които тези лица трябва да спазват, са тези на държавата-членка, където е регистриран емитентът. Уведомяването се прави в рамките на пет работни дни от датата на транзакцията до компетентните органи на тази държава-членка. Когато даден издател не е регистриран в държава-членка, това уведомяване ще се прави до компетентния орган, в която се изисква той да предоставя годишно информация относно акциите в съответствие с член 10 от Директива 2003/71/ЕО.
2. Държавите-членки могат да вземат решение за това, че докато общата сума на транзакциите достигне пет хиляди евро в края на календарната година, не се изисква уведомление или уведомяването може да бъде отложено до 31 януари следващата година. Общата сума на транзакциите се изчислява като се съберат транзакциите, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точка 1, плюс транзакциите, осъществени за собствена сметка на лицата, посочени в член 1, точка 2.
3. Уведомлението съдържа следната информация:
а)
името на лицето, което изпълнява управленски отговорности в рамките на емитента или, когато е приложимо, името на лицето, което е тясно свързано с такова лице;
б)
причина за отговорността да се направи уведомление;
в)
наименование на съответния емитент;
г)
описание на финансовия инструмент;
д)
естество на транзакцията (напр. придобиване или разпореждане);
е)
дата и място на транзакцията;
ж)
цена и обем на транзакцията.
Член 7
Транзакции, пораждащи съмнение, за които трябва да се направи уведомление
За целите на прилагането на член 6, параграф 9 от Директива 2003/6/ЕО, държавите-членки гарантират, че лицата, посочени в член 1, точка 3 по-горе, решават за всеки конкретен случай дали са налице уважителни причини да се подозира, че дадена транзакция поражда вътрешно договаряне или манипулиране на пазара, като се отчитат елементите, които съставляват вътрешно договаряне или манипулиране на пазара, посочени в членове 1-5 от Директива 2003/6/ЕО, в Директива 2003/124/ЕО на Комисията (6) за прилагане на Директива 2003/6/ЕО относно определянето и публичното оповестяване на вътрешна информация и определянето на манипулиране на пазара, както и в член 4 от настоящата директива. Без да се засяга член 10 от Директива 2003/6/ЕО, лицата, които професионално уреждат транзакции, се подчиняват на правилата за уведомяване на държавата-членка, в която са регистрирани или имат главно управление или в случая на клон - на държавата-членка, където е разположен клонът. Уведомлението се изпраща до компетентния орган на тази държава-членка.
Държавите-членки гарантират, че компетентните органи, които получат уведомлението за подозрителните транзакции, ще предават незабавно тази информация на компетентните органи на засегнатите регулирани пазари.
Член 8
Срокове за уведомяването
Държавите-членки гарантират, че в случаите, когато лицата, както са посочени в член 1, точка 3, научат дадено обстоятелство или информация, която предоставя достатъчно основания за съмнение относно съответната транзакция, те незабавно правят уведомление.
Член 9
Съдържание на уведомлението
1. Държавите-членки осигуряват, че лицата, които имат задължение за уведомяване, предават на компетентния орган следната информация:
а)
описание на транзакциите, включително вида на поръчката (като ограничена поръчка, пазарна поръчка или други белези на поръчката), както и вида на търговския пазар (като блокова търговия);
б)
причините за подозрението, че транзакцията може да съставлява злоупотреба с пазара;
в)
начини за идентифициране на лицата, от чието име се осъществява транзакцията и на други лица, които вземат участие в съответните транзакции;
г)
качеството, в което действа лицето, което има задължение за уведомяване (като за собствена сметка или от името на трето лице);
д)
всякаква друга информация, която може да е от значение при разглеждането на подозрителната транзакция.
2. Когато тази информация не е налице по време на уведомяването, уведомлението включва също така поне причината, поради която уведомяващите лица подозират, че транзакцията може да съставлява вътрешно договаряне или пазарна манипулация. Цялата останала информация трябва да бъде предоставена на компетентния орган възможно най-бързо, след като бъде налична.
Член 10
Средства за уведомяване
Държавите-членки гарантират, че уведомяването на компетентния орган може да се извърши чрез обикновена поща, електронна поща, телекс или телефон, при условие, че в последния случай при поискване от компетентния орган се получава потвърждение посредством всякаква писмена форма.
Член 11
Отговорност и професионална тайна
1. Държавите-членки осигуряват, че лицето, което уведомява компетентния орган, както се посочва в членове 7-10, няма да информира за това уведомление което и да е друго лице и по-специално лицата, от името на които са осъществени транзакциите или страните, които са свързани с тези лица, освен по силата на разпоредби, установени със закон. Изпълнението на това изискване не поражда каквато и да било отговорност спрямо уведомяващото лице, при условие че уведомяващото лице действа добросъвестно.
2. Държавите-членки осигуряват, че компетентните органи не разкриват на което и да е лице самоличността на лицето, което е уведомило за тези сделки, в случай че подобно оповестяване би или би могло да увреди лицето, което е уведомило за транзакциите. Тази разпоредба не засяга изискванията за режимите за изпълнение и санкциониране съгласно Директива 2003/6/ЕО, както и правилата за пренос на лични данни, установени в Директива 95/46/ЕО.
3. Добросъвестното уведомяване на компетентния орган, както се посочва в членове 7-10, не съставлява нарушение на каквото и да е ограничение относно оповестяването на информация, наложено по силата на договор или по силата на каквато и да е законова, подзаконова или административна разпоредба и не поражда каквато и да е отговорност за уведомяващото лице във връзка с такова уведомяване.
Член 12
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 12 октомври 2004 г. Те изпращат на Комисията текста на тези разпоредби, както и таблица на съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, те съдържат препратка към настоящата директива или са съпътствани от подобна препратка при официалното им публикуване. Държавите-членки определят как да се осъществи подобно препращане.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които приемат в областта от обхвата на настоящата директива.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 29 април 2004 година.
Directiva 2004/72/CE da Comissão
de 29 de Abril de 2004
relativa às modalidades de aplicação da Directiva 2003/6/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que diz respeito às práticas de mercado aceites, à definição da informação privilegiada em relação aos instrumentos derivados sobre mercadorias, à elaboração de listas de iniciados, à notificação das operações efectuadas por pessoas com responsabilidades directivas e à notificação das operações suspeitas [...]
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2003/6/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 28 de Janeiro de 2003, relativa ao abuso de informação privilegiada e à manipulação de mercado (abuso de mercado)(1), e, nomeadamente, o n.o 1, segundo parágrafo, e o n.o 2, alínea a), do seu artigo 1.o e o quarto, quinto e sétimo travessões do n.o 10 do seu artigo 6.o,
Após consulta do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários (CARMEVM)(2) para recolher o seu parecer técnico,
Considerando o seguinte:
(1) As práticas dos participantes no mercado devem respeitar os princípios da equidade e da eficácia para não prejudicar a actividade normal do mercado e a sua integridade. As práticas de mercado que entravarem a interacção entre a oferta e a procura, limitando as possibilidades de reacção dos outros participantes em determinadas operações são especialmente susceptíveis de prejudicar a integridade do mercado, sendo, assim, menos provável a sua aceitação pelas autoridades competentes. Em contrapartida, as práticas de mercado que melhorem a sua liquidez são mais susceptíveis de serem aceites dos que as práticas que a reduzam. As práticas que infringem as regras e as disposições destinadas a evitar os abusos de mercado ou que não respeitam os códigos de conduta têm menos possibilidades de virem a ser aceites pelas autoridades competentes. Devido à rápida evolução destas práticas e para responder às necessidades dos investidores, as autoridades competentes devem estar atentas ao aparecimento de novas práticas de mercado.
(2) A transparência das práticas de mercado por parte dos participantes constitui um critério fundamental a ter em conta para determinar se uma dada prática pode ser aceite pelas autoridades competentes. Quanto menos transparente for a prática, menos hipóteses terá de ser aceite. No entanto, por razões estruturais pode acontecer que existam, nos mercados não regulamentados, práticas menos transparentes do que práticas semelhantes em mercados regulamentados. Estas práticas não devem, apenas por esse facto, ser consideradas inaceitáveis pelas autoridades competentes.
(3) As práticas de mercado inerentes a um dado mercado não devem comprometer a integridade dos outros mercados da Comunidade que lhe estejam, directa ou indirectamente, associados, independentemente de estarem ou não regulamentados. Por conseguinte, quanto maior for o risco para a integridade de um mercado associado da Comunidade, menor será a probabilidade de que estas práticas sejam aceites pelas autoridades competentes.
(4) Para poderem apreciar a aceitabilidade de uma prática de mercado específica, as autoridades competentes devem consultar outras autoridades congéneres, nomeadamente quando existem outros mercados comparáveis ao mercado em apreço. No entanto, pode acontecer que uma prática de mercado, considerada aceitável num dado mercado, seja considerada inaceitável num outro mercado comparável da Comunidade. No caso de discrepâncias entre práticas de mercado aceites num Estado-Membro e não noutro, poderá realizar-se um debate no âmbito do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários, com vista a encontrar uma solução. Nas suas decisões sobre essa aceitabilidade, as autoridades competentes devem assegurar uma ampla consulta e um elevado grau de transparência em relação aos participantes no mercado e aos utilizadores finais.
(5) Para os participantes nos mercados de instrumentos derivados, que não tenham como base subjacente um instrumento financeiro, é fundamental garantir uma maior segurança jurídica da noção de informação privilegiada.
(6) A elaboração, pelos emitentes ou pessoas que actuam em seu nome ou por sua conta, de uma lista de pessoas que para eles trabalham, quer ao abrigo de um contrato de trabalho quer de outro regime, e que têm acesso a informação privilegiada relativa, directa ou indirectamente, ao emitente, constitui uma medida útil para a protecção da integridade do mercado. As listas podem ser utilizadas pelos emitentes ou essas pessoas para controlar os fluxos dessa informação privilegiada e, por conseguinte, proceder a uma melhor gestão das suas obrigações de confidencialidade. Além disso, estas listas podem constituir um instrumento útil para a supervisão, por parte das autoridades competentes, da aplicação da legislação relativa à prevenção do abuso de mercado. Tanto os emitentes como as autoridades competentes necessitam de meios para identificar a informação privilegiada ou o conjunto de informações privilegiadas a que um iniciado tenha acesso, bem como a data em que o acesso foi obtido. O acesso a informação privilegiada relativa, directa ou indirectamente, ao emitente por parte de pessoas incluídas nessa lista não afecta a sua obrigação de se abster de qualquer abuso de informação privilegiada, tal como definido na Directiva 2003/6/CE.
(7) A notificação das operações efectuadas por pessoas com responsabilidades directivas num emitente, agindo por sua conta, ou por pessoas que com eles mantêm ligações estreitas, constitui não só uma informação útil para os participantes no mercado, mas também um meio suplementar para a supervisão dos mercados pelas autoridades competentes. A obrigação da notificação das operações por parte dos responsáveis de alto nível não afecta a sua obrigação de se abster de qualquer abuso de informação privilegiada tal como definido na Directiva 2003/6/CE.
(8) A notificação das operações deve ser feita de acordo com as regras de transferência de dados de carácter pessoal previstas na Directiva 95/46/CE(3) do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de Outubro de 1995, relativa à protecção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados.
(9) A notificação às autoridades competentes das operações suspeitas, efectuadas por pessoas que realizam operações sobre instrumentos financeiros, deve ser acompanhada de elementos suficientes para demonstrar o risco de abuso de mercado, isto é, operações que apresentem motivos razoáveis para levantar suspeitas de abuso de informação privilegiada ou de manipulação de mercado. Algumas operações podem, em si próprias, parecer isentas de qualquer carácter suspeito, mas darem suficientes indicações sobre a possibilidade de um abuso de mercado, quando equacionadas face a outras operações, a um determinado comportamento ou a outras informações.
(10) A presente directiva respeita os direitos fundamentais e observa os princípios reconhecidos, nomeadamente pela Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia e pelo artigo 8.o da Convenção Europeia dos Direitos do Homem.
(11) As medidas previstas na presente directiva estão de acordo com o parecer do Comité Europeu dos Valores Mobiliários,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Definições
Para efeitos de aplicação do n.o 10 do artigo 6.o da Directiva 2003/6/CE, entende-se por:
1. "Pessoa com responsabilidades directivas num emitente", uma pessoa singular que seja:
a) Membro dos órgãos de administração, direcção ou fiscalização do emitente:
b) Um responsável de alto nível que, não sendo membro dos órgãos mencionados na alínea a), possui um acesso regular à informação privilegiada relativa, directa ou indirectamente, ao emitente e o poder de tomar decisões de gestão que afectem a futura evolução e a estratégia empresarial do emitente.
2. "Pessoa estreitamente associada a uma pessoa com responsabilidades directivas num emitente de instrumentos financeiros":
a) O cônjuge da pessoa com responsabilidades directivas ou qualquer outra pessoa equiparada ao cônjuge pela legislação nacional;
b) De acordo com a legislação nacional, as crianças a cargo da pessoa com responsabilidades directivas;
c) Outros familiares da pessoa com responsabilidades directivas e que com ela coabitam há, pelo menos, um ano à data da operação em causa;
d) Qualquer pessoa colectiva, fundo fiduciário ou sociedade de pessoas, cujas responsabilidades directivas sejam exercidas por uma das pessoas referidas no n.o 1 do presente artigo ou nas alíneas a), b) e c) do presente número ou que seja, directa ou indirectamente, controlada por essa pessoa, constituída em benefício dessa pessoa, ou cujos interesses económicos sejam substancialmente equivalentes aos dessa pessoa.
3. "Pessoa que realiza operações a título profissional", uma empresa de investimento ou uma instituição de crédito.
4. "Empresa de investimento", qualquer pessoa na acepção do n.o 2 do artigo 1.o da Directiva 93/22/CEE do Conselho(4);
5. "Instituição de crédito", qualquer pessoa na acepção do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2000/12/CE do Parlamento Europeu e do Conselho(5).
6. "Autoridade competente", a autoridade competente na acepção do n.o 1 do artigo 7.o da Directiva 2003/6/CE.
Artigo 2.o
Factores a ter em conta na apreciação das práticas de mercado
1. Para efeitos de aplicação do n.o 1, segundo parágrafo e do n.o 2, alínea a), do artigo 1.o da Directiva 2003/6/CE, os Estados-Membros devem assegurar que as autoridades competentes, sem prejuízo da colaboração com outras autoridades, quando procederem à avaliação da aceitabilidade de uma prática de mercado específica, terão em conta, pelo menos, os seguintes factores:
a) O grau de transparência da prática em causa em relação ao mercado no seu conjunto;
b) A necessidade de salvaguardar o jogo das forças do mercado e uma interacção adequada entre a oferta e a procura;
c) A intensidade do impacto da prática de mercado em causa sobre a liquidez e a eficiência do mercado;
d) Em que medida a prática em causa tem em conta os mecanismos de negociação do mercado em questão e permite aos participantes neste mercado reagirem de forma adequada e oportuna face à nova situação de mercado por ela criada;
e) O risco que a prática em causa representa para a integridade dos mercados directa ou indirectamente relacionados, regulamentados ou não, em que o instrumento financeiro é negociado à escala da Comunidade;
f) O resultado de qualquer inquérito sobre a prática de mercado em causa, realizado pela autoridade competente ou qualquer outra autoridade referida no n.o 1 do artigo 12.o da Directiva 2003/6/CE, em especial quando a prática em questão infringiu as regras ou as disposições destinadas a evitar o abuso de mercado ou não respeitou os códigos de conduta, tanto no mercado em causa como nos mercados com ele relacionados, directa ou indirectamente, na Comunidade;
g) As características estruturais do mercado em questão, nomeadamente o seu carácter regulamentado ou não, os tipos de instrumentos financeiros negociados e o tipo de participantes neste mercado, em especial o grau de participação dos pequenos investidores.
Os Estados-Membros assegurarão que as autoridades competentes ao apreciarem a necessidade da salvaguarda referida na alínea b), analisarão em especial o impacto da prática de mercado em causa com base nos principais parâmetros do mercado, nomeadamente as condições específicas de mercado que prevaleciam antes da introdução dessa prática, os preços médios ponderados de uma sessão única ou os preços diários de fecho.
2. Os Estados-Membros assegurarão que as práticas, em especial as novas práticas de mercado ou as práticas emergentes, não sejam consideradas inaceitáveis pela autoridade competente pelo simples facto de não terem ainda sido formalmente aceites no mercado em causa.
3. Os Estados-Membros assegurarão que as autoridades competentes procedem regularmente à reapreciação das práticas de mercado por elas aceites, nomeadamente para ter em conta as evoluções mais importantes no mercado em causa, tais como alterações das regras de negociação ou das infra-estruturas do mercado.
Artigo 3.o
Procedimentos de consulta e divulgação de decisões
1. Para efeitos de aplicação do n.o 1, segundo parágrafo e do n.o 2, alínea a), do artigo 1.o da Directiva 2003/6/CE, os Estados-Membros devem assegurar que as autoridades competentes observam os procedimentos estabelecidos nos n.os 2 e 3 do presente artigo, sempre que apreciarem a possibilidade de aceitar ou continuar a aceitar uma dada prática de mercado.
2. Sem prejuízo do n.o 2 do artigo 11.o da Directiva 2003/6/CE, os Estados-Membros devem assegurar que as autoridades competentes consultam os organismos pertinentes adequados, tais como os representantes dos emitentes, prestadores de serviços financeiros, consumidores, outras autoridades e operadores de mercado, antes de aceitarem ou não uma dada prática de mercado.
Este procedimento de consulta incluirá a consulta de outras autoridades competentes, nomeadamente quando existam mercados comparáveis em termos de estrutura, volume ou tipo de operações.
3. Os Estados-Membros assegurarão que as autoridades competentes procedem à divulgação pública das suas decisões relativas à aceitabilidade da prática de mercado em causa, incluindo a descrição adequada dessas práticas. Os Estados-Membros devem assegurar ainda que as autoridades competentes comunicarão as suas decisões o mais rapidamente possível ao Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários, que os divulgarão de imediato no seu sítio Internet.
Essa divulgação incluirá uma descrição dos factores tidos em conta para determinar se uma dada prática pode ser considerada aceitável, nomeadamente se se tiver chegado a conclusões diferentes sobre a aceitabilidade da mesma prática em função dos Estados-Membros.
4. Sempre que já tenham sido iniciados inquéritos sobre casos concretos, os procedimentos de consulta estabelecidos nos n.os 1 a 3 podem ser diferidos até o inquérito estar concluído e serem aplicadas as eventuais sanções.
5. Uma prática de mercado que tenha sido aceite na sequência dos procedimentos de consulta estabelecidos nos n.os 1 a 3 não será alterada sem que sejam aplicados os mesmos procedimentos de consulta.
Artigo 4.o
Informação privilegiada relativa aos instrumentos derivados sobre mercadorias
Para efeitos de aplicação do n.o 1, segundo parágrafo, do artigo 1.o da Directiva 2003/6/CE, presume-se que os utilizadores dos mercados, em que são negociados os instrumentos derivados sobre mercadorias, recebem as informações relativas, directa ou indirectamente, a um ou mais desses instrumentos derivados, que sejam:
a) Colocadas regularmente à disposição dos utilizadores desses mercados; ou
b) Objecto de divulgação obrigatória de acordo com as disposições legais ou regulamentares, as regras de mercado, os contratos ou os usos comerciais no mercado subjacente de mercadorias em causa ou no mercado de instrumentos derivados sobre mercadorias.
Artigo 5.o
Listas de iniciados
1. Para efeitos de aplicação do n.o 3, terceiro parágrafo, do artigo 6.o da Directiva 2003/6/CE, os Estados-Membros devem assegurar que as listas de iniciados incluam todas as pessoas abrangidas por esse artigo que tenham acesso, de forma regular ou ocasional, à informação privilegiada relativa, directa ou indirectamente, ao emitente.
2. As listas de iniciados devem conter pelo menos:
a) A identidade das pessoas com acesso à informação privilegiada;
b) Os motivos pelos quais essas pessoas constam da lista;
c) A data de elaboração e de actualização da lista de iniciados.
3. As listas de iniciados devem ser imediatamente actualizadas:
a) Sempre que ocorrer uma alteração dos motivos pelos quais uma pessoa se encontra inscrita na lista;
b) Sempre que for aditada uma nova pessoa à lista;
c) Para indicar tal facto, sempre que e quando uma pessoa já incluída na lista deixar de ter acesso à informação privilegiada.
4. Os Estados-Membros devem assegurar que as listas de iniciados serão mantidas durante, pelo menos, cinco anos após a sua elaboração ou actualização.
5. Os Estados-Membros devem assegurar que as pessoas encarregadas de elaborar listas de iniciados tomarão as medidas adequadas para garantir que qualquer pessoa dessa lista com acesso à informação privilegiada tenha conhecimento das obrigações jurídicas e regulamentares que tal implica e esteja devidamente sensibilizada para as sanções a que pode estar sujeita no caso de utilização abusiva ou de divulgação indevida dessa informação.
Artigo 6.o
Operações efectuadas por pessoas com responsabilidades directivas
1. Para efeitos de aplicação do n.o 4 do artigo 6.o da Directiva 2003/6/CE e sem prejuízo do direito dos Estados-Membros de imporem outras obrigações de notificação não abrangidas por esse artigo, os Estados-Membros devem assegurar que todas as operações relativas a acções admitidas à negociação num mercado regulamentado, ou a instrumentos derivados ou outros instrumentos com elas relacionados, efectuadas por conta própria pelas pessoas referidas nos n.os 1 e 2 do artigo 1.o, sejam notificadas às autoridades competentes. As regras de notificação a observar por essas pessoas serão as do Estado-Membro em que o emitente se encontra registado. A notificação às autoridades competentes desse Estado-membro deve ser feita no prazo de cinco dias úteis a contar da data da operação. Se o emitente não estiver registado num Estado-Membro, a notificação será feita à autoridade competente do Estado-Membro no qual deve ser apresentada a informação anual relativa às acções, em conformidade com o artigo 10.o da Directiva 2003/71/CE.
2. Enquanto o montante total das operações não atingir cinco mil euros no final de um ano civil, os Estados-Membros podem decidir que não será de exigir qualquer notificação, ou diferi-la até 31 de Janeiro do ano seguinte. O montante total das operações será calculado adicionando as operações efectuadas por conta própria pelas pessoas referidas no n.o 1 do artigo 1.o e as operações efectuadas por conta própria pelas pessoas referidas no n.o 2 do artigo 1.o
3. A notificação conterá as seguintes informações:
a) Nome da pessoa com responsabilidades directivas no emitente ou, se for caso disso, o nome da pessoa estreitamente associada a esta última;
b) Motivo da obrigação de notificação;
c) Nome do emitente relevante;
d) Descrição do instrumento financeiro;
e) Natureza da operação (por exemplo, aquisição ou venda);
f) Data e local da operação;
g) Preço e volume da operação.
Artigo 7.o
Operações suspeitas a notificar
Para efeitos de aplicação do n.o 9 do artigo 6.o da Directiva 2003/6/CE, os Estados-Membros devem assegurar que as pessoas referidas no n.o 3 do artigo 1.o apreciarão, caso a caso, se uma operação apresenta motivos razoáveis para levantar suspeitas de abuso de informação privilegiada ou de manipulação de mercado, tendo em conta os elementos que constituem o abuso de uma informação privilegiada ou uma manipulação de mercado, tal como referidos nos artigos 1.o a 5.o da Directiva 2003/6/CE, na Directiva 2003/124/CE(6) da Comissão que estabelece as modalidades de aplicação da Directiva 2003/6/CE no que diz respeito à definição e divulgação pública de informação privilegiada e à definição de manipulação de mercado, assim como no artigo 4.o da presente directiva. Sem prejuízo do disposto no artigo 10.o da Directiva 2003/6/CE, as pessoas que realizam operações a título profissional ficarão sujeitas às regras de notificação do Estado Membro em que se encontrem registadas ou possuam a sua sede social ou, no caso de uma sucursal, do Estado-Membro em que se situa a filial. A notificação será dirigida à autoridade competente desse Estado-Membro.
Os Estados-Membros devem assegurar que as autoridades competentes que recebem a notificação das operações suspeitas transmitirão imediatamente essa informação às autoridades competentes dos mercados regulamentados em causa.
Artigo 8.o
Prazo de notificação
Os Estados-Membros devem assegurar que a notificação das operações suspeitas será efectuada sem demora, logo que as pessoas referidas no n.o 3 do artigo 1.o tomarem conhecimento de qualquer facto ou informação que levante razoavelmente suspeitas em relação à operação em causa.
Artigo 9.o
Conteúdo da notificação
1. Os Estados-Membros assegurarão que as pessoas sujeitas à obrigação de notificação transmitem às autoridades competentes as seguintes informações:
a) Descrição das operações, incluindo o tipo de ordem (por exemplo, ordem com limites, ordem de mercado ou outras características) e o tipo de negociação no mercado (por exemplo, aquisição em bloco);
b) Razões para suspeitar que as operações podem constituir um abuso de mercado;
c) Meios de identificação das pessoas em cujo nome se efectuaram as operações e das outras pessoas envolvidas nas operações em questão;
d) Qualidade em que opera a pessoa sujeita à obrigação de notificação (por conta própria ou em nome de terceiros);
e) Quaisquer informações relevantes para a apreciação das operações suspeitas.
2. Sempre que essas informações não estiverem disponíveis aquando da notificação, esta última incluirá, no mínimo, os motivos pelos quais as pessoas que procedem à notificação suspeitam que as operações podem constituir um abuso de informação privilegiada ou uma manipulação de mercado. Todas as restantes informações devem ser transmitidas às autoridades competentes logo que estejam disponíveis.
Artigo 10.o
Meios de notificação
Os Estados-Membros devem assegurar que a notificação às autoridades competentes possa ser feita por correio, correio electrónico, telecópia ou telefone, desde que, neste último caso, seja apresentada uma confirmação por escrito a pedido das autoridades competentes.
Artigo 11.o
Responsabilidade e sigilo profissional
1. Os Estados-Membros devem assegurar que a pessoa que procede à notificação às autoridades competentes, tal como previsto nos artigos 7.o a 10.o, não comunicará esta notificação a qualquer outra pessoa, em especial às pessoas em nome de quem as operações foram efectuadas ou às entidades com elas relacionadas, salvo disposição legislativa em contrário. O cumprimento deste requisito não implica qualquer tipo de responsabilidade da pessoa que precede à notificação, desde que tenha agido de boa-fé.
2. Os Estados-Membros devem assegurar que as autoridades competentes não divulgam a ninguém a identidade da pessoa que notificou as operações, caso essa divulgação prejudique ou seja susceptível de prejudicar a pessoa que procedeu à notificação. Esta disposição aplica-se sem prejuízo dos requisitos de aplicação dos regimes de sanções previstos na Directiva 2003/6/CE e das regras de transferência de dados de carácter pessoal previstas na Directiva 95/46/CE.
3. A notificação, de boa-fé, às autoridades competentes, tal como referida no artigos 7.o a 10.o, não constitui uma infracção a qualquer restrição relativa à divulgação de informação imposta por contrato ou por qualquer disposição legislativa, regulamentar ou administrativa e não implica qualquer tipo de responsabilidade da pessoa que procede à notificação.
Artigo 12.o
Transposição
1. Os Estados-Membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva até 12 de Outubro de 2004. Os Estados-Membros comunicarão imediatamente à Comissão o texto dessas disposições, bem como um quadro de correspondência entre as referidas disposições e a presente directiva.
Quando os Estados-Membros adoptarem tais disposições, estas deverão incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que adoptarem no domínio regido pela presente directiva.
Artigo 13.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor na data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 14.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 29 de Abril de 2004.