ДИРЕКТИВА 2009/20/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 23 април 2009 година
относно застраховката на корабособствениците за морски искове
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Един от елементите на политиката на Общността в областта на морския транспорт е да повиши качеството на търговското корабоплаване, като наложи всички икономически оператори да действат по-отговорно.
(2)
Вече бяха приети възпиращи мерки по Директива 2005/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения (4).
(3)
На 9 октомври 2008 г. държавите-членки приеха декларация, с която единодушно признават значението на прилагането на Протокола от 1996 г. към Конвенцията относно ограничаване на отговорността при морски искове от 1976 г. от всички държави-членки.
(4)
Задължението за наличие на застраховка следва да може да осигури по-добра закрила на жертвите.То следва да е от полза за отстраняване на корабите, които не отговарят на стандартите, и да се предостави възможност за възстановяване на конкуренцията между операторите. Освен това в Резолюция A.898(21) Международната морска организация приканва държавите настойчиво да поискат от корабособствениците да имат подходяща застраховка.
(5)
Неспазването на разпоредбите на настоящата директива следва да бъде поправено. Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (преработена) (5) вече предвижда да бъдат задържани кораби, когато липсват удостоверенията, които трябва да се държат на борда. Въпреки това е подходящо да се даде възможността за отстраняване на кораб, който няма удостоверение за застраховка. Условията на отстраняването следва да дават възможност за поправяне на положението в рамките на разумен срок.
(6)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно въвеждането и изпълнението на подходящи мерки в рамките на политиката в областта на морския транспорт, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба и последиците ѝ, могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приема мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
С настоящата директива се установяват правила, приложими за някои аспекти на задълженията на корабособствениците по отношение на тяхната застраховка за морски искове.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за кораби с бруто тонаж от 300 тона или повече.
2. Настоящата директива не се прилага за военни кораби, спомагателни военни кораби или други кораби - държавна собственост или експлоатирани от дадена държава, използвани за публични нетърговски цели.
3. Настоящата директива не засяга режимите, установени в правните инструменти, които са в сила в съответните държави-членки и които са изброени в приложението към нея.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„корабособственик“ означава регистриран собственик на морски кораб или всяко друго лице, такова като беърбоут чартьор, което носи отговорност за експлоатацията на кораба;
б)
„застраховка“ означава застраховка със или без самоучастие и включва например застраховка за вреди от вида, обичайно предлаган от членовете на International Group of P&I Clubs, както и други ефективни форми на застраховане (включително доказано самозастраховане) и финансови обезпечения, предоставящи сходни условия за обезпечаване;
в)
„Конвенцията от 1996 г.“ означава консолидираният текст на Конвенцията от 1976 г. относно ограничаване на отговорността при морски искове, приета от Международната морска организация („ММО“), както е изменена с Протокола от 1996 г.
Член 4
Застраховка за морски искове
1. Всяка държава-членка изисква от собствениците на кораби, плаващи под нейно знаме, да притежават застраховка за тези кораби.
2. Всяка държава-членка изисква от собствениците на кораби, плаващи под друго знаме освен нейното, да притежават налична застраховка, когато тези кораби влизат в пристанище под юрисдикцията на държавата-членка. Това не пречи държави-членки, доколкото това е в съответствие с международното законодателство, да изискват това задължение да бъде спазено, когато такива кораби извършват дейност в техните териториални води.
3. Застраховката, посочена в параграфи 1 и 2, покрива морските искове, подлежащи на ограничаване на отговорността съгласно Конвенцията от 1996 г. Размерът на застраховката за всеки отделен кораб за произшествие се равнява на съответната максимална сума за ограничаването на отговорността, според предвиденото в Конвенцията от 1996 г.
Член 5
Инспекции, съответствие, отстраняване от пристанища и отказ за достъп до пристанища
1. Всяка държава-членка гарантира, че всяка инспекция на кораб в пристанище под нейна юрисдикция в съответствие с Директива 2009/16/ЕО включва проверка дали удостоверението, посочено в член 6, се намира на борда.
2. В случай че удостоверението, посочено в член 6, не се намира на борда на кораба, и без да се засяга Директива 2009/16/ЕО, която предвижда задържане на корабите, когато е засегната безопасността, компетентният орган може да издаде заповед за отстраняване на кораба, която се нотифицира на Комисията, на другите държави-членки, и на съответната държава на знамето. В резултат на издаването на такава заповед за отстраняване всяка държава-членка отказва влизане на този кораб в което и да е от своите пристанища, докато корабособственикът не представи удостоверението, посочено в член 6.
Член 6
Удостоверения за застраховка
1. Съществуването на застраховката, посочена в член 4, се доказва чрез едно или няколко удостоверения, издадени от застрахователя и намиращи се на борда на кораба.
2. Удостоверенията, издадени от застрахователя, включват следната информация:
а)
име на кораба, номер на ММО и пристанище на регистрация;
б)
име на корабособственика и основно място на осъществяване на стопанска дейност;
в)
вид и срок на застраховката;
г)
наименование и основно място на стопанска дейност на застрахователя и, ако е уместно, мястото на стопанска дейност, където е сключена застраховката.
3. Ако използваният в удостоверенията език не е английски, френски или испански, текстът включва превод на един от тези езици.
Член 7
Санкции
За целите на член 4, параграф 1 държавите-членки установяват система от санкции, които се прилагат в случай на нарушаване на националните разпоредби, приети по силата на настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на прилагането на тези санкции. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 8
Доклади
На всеки три години и за първи път преди 1 януари 2015 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива.
Член 9
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 януари 2012 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 10
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 23 април 2009 година.
DIRECTIVA 2009/20/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 23 de Abril de 2009
relativa ao seguro dos proprietários de navios em matéria de créditos marítimos
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 2 do artigo 80.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões (2),
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (3),
Considerando o seguinte:
(1)
Um dos elementos da política comunitária de transportes marítimos consiste em reforçar a qualidade da marinha mercante mediante uma maior responsabilização de todos os operadores económicos.
(2)
Foram já aprovadas medidas dissuasivas nos termos da Directiva 2005/35/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 7 de Setembro de 2005, relativa à poluição por navios e à introdução de sanções em caso de infracções (4).
(3)
Em 9 de Outubro de 2008, os Estados-Membros aprovaram uma declaração em que reconhecem por unanimidade a importância da aplicação do Protocolo de 1996 à Convenção de 1976 sobre a Limitação da Responsabilidade em Matéria de Créditos Marítimos por todos os Estados-Membros.
(4)
O dever de subscrever um seguro permitirá garantir uma melhor protecção das vítimas. Contribuirá também para a exclusão dos navios que não estejam em conformidade com as normas e possibilitará o restabelecimento da concorrência entre os operadores. Além disso, na sua Resolução A 898(21), a Organização Marítima Internacional convidou os Estados a que instassem os proprietários de navios a subscreverem um seguro adequado.
(5)
O incumprimento das disposições da presente directiva deverá ser corrigido. A Directiva 2009/16/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de Abril de 2009, relativa à inspecção de navios pelo Estado do porto (reformulação) (5), prevê já a detenção do navio na falta dos certificados que se devem encontrar a bordo. No entanto, é conveniente dar a possibilidade de expulsar um navio que não disponha de certificado de seguro. As formas da expulsão deverão permitir a rectificação da situação dentro de um prazo razoável.
(6)
Atendendo a que os objectivos da presente directiva, nomeadamente a introdução e aplicação de medidas adequadas no domínio da política do transporte marítimo, não podem ser suficientemente alcançados pelos Estados-Membros e podem, pois, devido à sua dimensão, ser mais bem atingidos ao nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade, consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade, consagrado no mesmo artigo, a presente directiva não excede o necessário para atingir aqueles objectivos,
APROVARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Objecto
A presente directiva estabelece as normas aplicáveis a determinados aspectos dos deveres que incumbem aos proprietários dos navios no que respeita ao seguro em matéria de créditos marítimos.
Artigo 2.o
Âmbito de aplicação
1. A presente directiva aplica-se aos navios de arqueação bruta igual ou superior a 300.
2. A presente directiva não se aplica a navios de guerra, navios de guerra auxiliares ou outros navios de propriedade do Estado ou por ele explorados e utilizados em serviço público não comercial.
3. A presente directiva não obsta à aplicação dos regimes estabelecidos pelos instrumentos em vigor em cada Estado-Membro e enumerados no anexo.
Artigo 3.o
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
a)
«Proprietário de navio», o proprietário registado de um navio de mar ou qualquer outra pessoa responsável pela exploração do navio, como por exemplo o afretador em casco nu;
b)
«Seguro», o seguro com ou sem franquia, que inclui, por exemplo, um seguro de indemnização do tipo geralmente fornecido pelos membros do Grupo Internacional de Clubes de P&I, e outras formas eficazes de seguro (incluindo o seguro próprio comprovado) e de garantia financeira que oferecem condições de cobertura similares;
c)
«Convenção de 1996», o texto consolidado da Convenção de 1976 sobre a Limitação da Responsabilidade em Matéria de Créditos Marítimos aprovada pela Organização Marítima Internacional (IMO), com a redacção que lhe foi dada pelo Protocolo de 1996.
Artigo 4.o
Seguro em matéria de créditos marítimos
1. Os Estados-Membros devem exigir que os proprietários de navios que arvorem a sua bandeira subscrevam um seguro que cubra esses navios.
2. Os Estados-Membros devem exigir que os proprietários de navios que arvorem uma bandeira que não seja a sua tenham subscrito um seguro quando esses navios entrarem num porto sob a sua jurisdição. Isto não impede os Estados-Membros de exigirem o cumprimento do mesmo dever, se tal for conforme ao direito internacional, quando esses navios operarem nas suas águas territoriais.
3. O seguro referido nos n.os 1 e 2 deve cobrir os créditos marítimos sujeitos a limitação ao abrigo da Convenção de 1996. O montante do seguro para todos e cada um dos navios por incidente deve ser igual ao montante máximo aplicável para a limitação da responsabilidade estabelecido na Convenção de 1996.
Artigo 5.o
Inspecções, cumprimento, expulsão do porto e recusa de acesso aos portos
1. Os Estados-Membros devem assegurar que as inspecções de navios em portos sob a sua jurisdição nos termos da Directiva 2009/16/CE incluam a verificação de que o certificado a que se refere o artigo 6.o se encontra a bordo do navio.
2. Se o certificado a que se refere o artigo 6.o não se encontrar a bordo, e sem prejuízo da Directiva 2009/16/CE que prevê a detenção dos navios quando estejam em causa questões de segurança, a autoridade competente pode emitir uma ordem de expulsão do navio, que é notificada à Comissão, aos outros Estados-Membros e ao Estado de bandeira interessado. Como resultado da emissão dessa ordem de expulsão, todos os Estados-Membros devem recusar a entrada desse navio em qualquer dos seus portos até que o proprietário do navio apresente o certificado a que se refere o artigo 6.o.
Artigo 6.o
Certificados de seguro
1. A existência do seguro referido no artigo 4.o deve ser comprovada por um ou mais certificados emitidos pela respectiva seguradora e que devem encontrar-se a bordo do navio.
2. Os certificados emitidos pela seguradora devem incluir as seguintes informações:
a)
Nome do navio, número IMO e porto de registo;
b)
Nome do proprietário e local do seu estabelecimento principal;
c)
Tipo e duração do seguro;
d)
Nome e local do estabelecimento principal da seguradora e, se for o caso, local do estabelecimento no qual o seguro foi subscrito.
3. Se a língua utilizada nos certificados não for o inglês, o francês ou o espanhol, o texto deve ser acompanhado de uma tradução numa destas línguas.
Artigo 7.o
Sanções
Para os efeitos do n.o 1 do artigo 4.o, os Estados-Membros estabelecem um sistema de sanções pela violação das disposições legais nacionais aprovadas para efeitos da presente directiva e tomam todas as medidas necessárias para garantir que essas sanções sejam aplicadas. As sanções previstas devem ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas.
Artigo 8.o
Relatórios
De três em três anos, e pela primeira vez antes de 1 de Janeiro de 2015, a Comissão apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação da presente directiva.
Artigo 9.o
Transposição
1. Os Estados-Membros devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva antes de 1 de Janeiro de 2012 e informar imediatamente a Comissão desse facto.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão aprovadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que aprovarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 10.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 11.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Estrasburgo, em 23 de Abril de 2009.