32003R1798
L 264/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1798/2003 НА СЪВЕТА
от 7 октомври 2003 година
относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 218/92
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 93 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че:
(1)
Избягването на плащане на данъци и отклонението от данъчно облагане отвъд границите на държавите-членки водят до бюджетни загуби и нарушаване на принципа за справедливо данъчно облагане, и могат да причинят отклонения в движението на капитали и условията на конкуренция. Те следователно се отразяват негативно върху функционирането на вътрешния пазар.
(2)
Борбата срещу избягване на плащане на данък върху добавената стойност изисква тясно сътрудничество между административните органи на всяка една от държавите-членки, които са отговорни за прилагането на съществуващите разпоредби в тази област.
(3)
В тази връзка мерките по хармонизиране на данъчното законодателство, които се предприемат за окончателното изграждане на вътрешния пазар съдържат създаването на обща система за обмен на информация между държавите-членки, като административните органи на тези държави се задължават да съдействат помежду си и да сътрудничат на Комисията с цел осигуряване на правилното облагане с данък върху добавената стойност на доставките на стоки и услуги, вътреобщностното придобиване на стоки и вноса на стоки.
(4)
Електронното съхраняване и предаване на определени данни за целите на контрола върху данък върху добавената стойност е решаващо условие за правилното функциониране на системата за данък върху добавената стойност.
(5)
Условията за обмен и пряк достъп на държавите-членки до данните, съхранявани електронно от всяка една от тях, следва да бъдат ясно определени. На търговците при необходимост трябва да се осигури достъп до определени данни за изпълнение на техните задължения.
(6)
Основна отговорност на държавата-членка на потребление е да осигури доставчиците, които не са установени на територията на Общността да спазват задълженията си. В тази връзка прилагането на временната специална схема за предоставяне на услуги по електронен път съгласно разпоредбите на член 26в от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота, общата система за данъка върху добавената стойност: уеднаквена основа за начисляване (4), изисква дефиниране на правила относно предоставянето на информация и превеждането на суми между държавата-членка на регистрация и държавата-членка на потребление.
(7)
Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета от 27 януари 1992 г. относно административното сътрудничество в областта на косвеното данъчно облагане (ДДС) (5) установява в тази връзка система за тясно сътрудничество между административните органи на държавите-членки, както и между тях и Комисията.
(8)
Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета допълва Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 г. относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и косвеното данъчно облагане (6).
(9)
Тези два правни инструмента се оказаха ефективни, но понастоящем неспособни да отговорят на новите изисквания за административно сътрудничество, свързано с все по-тясното интегриране на икономиките в рамките на вътрешния пазар.
(10)
Освен това съществуването на два отделни инструмента за сътрудничество по отношение на данъка върху добавената стойност затруднява ефективното сътрудничество между данъчните администрации.
(11)
Настоящите права и задължения на всички заинтересовани страни не са добре дефинирани. Необходими са по-ясно определени и обвързващи правила за сътрудничество между държавите-членки.
(12)
Преките контакти между местните или националните служби за борба с измамите са недостатъчни, като правилото е комуникацията да се осъществява между централните звена за връзка. Това води до неефективност, непълноценно използване на инструментите за административно сътрудничество и забавяне в комуникацията. Поради това с оглед по-ефективно и по-бързо сътрудничество е необходимо да се предвидят по-преки контакти между службите.
(13)
Извън информационната система за обмен на информация по ДДС (VIES) сътрудничеството не е достатъчно интензивно и няма достатъчен автоматичен или спонтанен обмен на информация между държавите-членки. Обменът на информация между съответните администрации, както и между администрациите и Комисията е необходимо да стане по-интензивен и по-бърз с цел по-ефективната борба с измамите.
(14)
Разпоредбите относно административното сътрудничество на Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета и на Директива 77/799/ЕИО на Съвета е необходимо да се обединят и засилят. За по-голяма яснота това следва да се направи в един общ нов инструмент, който да замени Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета.
(15)
Настоящият регламент не засяга другите мерки на Общността, свързани с борбата с измамите с данък върху добавената стойност.
(16)
За целите на настоящия регламент е необходимо да се имат предвид ограниченията на определени права и задължения, определени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. относно защитата на физическите лица при обработването на лични данни и свободното движение на тези данни (7) с цел защита на интересите, посочени в член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на процедурите за упражняване правомощия за прилагане, предоставени на Комисията (8).
(18)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати, по-специално, от Хартата на основните права на Европейския съюз,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят условията, при които административните органи на държавите-членки, отговорни за прилагането на законодателството, свързано с ДДС върху доставките на стоки и услуги, вътреобщностното придобиване на стоки и вноса на стоки, сътрудничат помежду си, както и с Комисията за осигуряване спазването на това законодателство.
В тази връзка с настоящия регламент се определят правилата и процедурите, които позволяват на компетентните органи на държавите-членки да си сътрудничат и обменят помежду си всякаква информация, която би им помогнала да изчислят правилно размера на ДДС.
С настоящия регламент се определят също и правилата и процедурите за обмен на определена информация по електронен път, по-точно такава, свързана с ДДС върху вътреобщностни сделки.
За периода, посочен в член 4 от Директива 2002/38/ЕО (9), с настоящия регламент се определят правилата и процедурите за обмен на информация, свързана с данък върху добавената стойност върху услугите, предоставяни по електронен път в съответствие със специалния режим, посочен в член 26в от Директива 77/388/ЕИО, а също и за всеки следващ обмен на информация, както и за превеждането на суми между компетентните органи на държавите-членки, доколкото те засягат включените в този режим услуги.
2. Настоящият регламент не засяга прилагането на правилата за взаимопомощ между държавите-членки по наказателни дела.
Член 2
За целите на настоящия регламент:
1.
„компетентен орган на държава-членка“ означава:
-
в Белгия:
-
Le ministre des finances
-
De Minister van financiën,
-
в Дания:
-
Skatteministeren,
-
в Германия:
-
Bundesministerium der Finanzen,
-
в Гърция:
-
Yπουργειο Oικονομίας και Οικονομικων,
-
в Испания:
-
El Secretario de Estado de Hacienda,
-
във Франция:
-
le ministre de l'économie, des finances et de l'industrie,
-
в Ирландия:
-
The Revenue Commissioners,
-
в Италия:
-
il Capo del Dipartimento delle Politiche Fiscali,
-
в Люксембург:
-
L'Administration de l'Enregistrement et des Domaines,
-
в Нидерландия:
-
De minister van Financiën,
-
в Австрия:
-
Bundesminister für Finanzen,
-
в Португалия:
-
O Ministro das Finanças,
-
във Финландия:
-
Valtiovarainministeriö
-
Finansministeriet,
-
в Швеция:
-
Chefen för Finansdepartementet,
-
в Обединеното кралство:
-
The Commissioners of Customs and Excise;
2.
„централно звено за връзка“ означава службата, на която съгласно член 3, параграф 2 се възлага главната отговорност за осъществяване на контактите с останалите държави-членки в областта на административното сътрудничество;
3.
„отдел за връзка“ означава всяка друга служба освен централното звено за връзка, имаща специфична териториална компетентност или притежаваща специализирани оперативни правомощия, възложени от компетентния орган по член 3, параграф 3, да осъществява пряк обмен на информация в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент;
4.
„компетентно длъжностно лице“ означава всяко длъжностно лице, упълномощено съгласно член 3, параграф 4 да осъществява пряк обмен на информация в съответствие с настоящия регламент;
5.
„запитващ орган“ означава централното звено за връзка, отдел за връзка или всяко компетентно длъжностно лице на държава-членка, които отправят молба за съдействие от името на компетентния орган;
6.
„запитан орган“ означава централното звено за връзка, отделът за връзка или всяко компетентно длъжностно лице на държава-членка, които получават молба за съдействие от името на компетентния орган;
7.
„вътреобщностни сделки“ означава вътреобщностната доставка на стоки и услуги.
8.
„вътреобщностна доставка на стоки“ означава всяка доставка на стоки, която трябва да бъде декларирана в обобщената декларация съгласно член 22, параграф 6, буква б) от Директива 77/388/ЕИО;
9.
„вътреобщностна доставка на услуги“ означава всяка доставка на услуги, включени в член 28б, букви В), Г), Д) и Е) от Директива 77/388/ЕИО;
10.
„вътреобщностно придобиване на стоки“ означава придобиване на правото за разпореждане като собственик с движимо материално имущество съгласно член 28а, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО;
11.
„ДДС идентификационен номер“ означава номерът, предвиден в член 22, параграф 1, букви в), г) и д) от Директива 77/388/ЕИО;
12.
„административно разследване“ означава всички видове контрол, проверки и други действия, предприети от държавите-членки при изпълнение на техните правомощия с оглед осигуряване правилното прилагане на законодателството, свързано с ДДС;
13.
„автоматичен обмен“ означава системно предоставяне на предварително определена информация на друга държава-членка без предварително искане на договорени равни интервали;
14.
„структуриран автоматичен обмен“ означава системно предоставяне на предварително определена информация на друга държава-членка без предварително искане, когато информацията стане налична;
15.
„спонтанен обмен“ означава нередовен обмен на информация с друга държава-членка без предварително искане;
16.
„лице“ означава:
а)
физическо лице;
б)
юридическо лице; или,
в)
сдружение на лица, по отношение на което действащото законодателство предвижда възможността да извършва правни действия, но няма статут на юридическо лице;
17.
„предоставяне на достъп“ означава разрешаване на достъп до съответната база данни и получаване на информация по електронен път;
18.
„по електронен път“ означава използване на електронно оборудване за обработка (в т. ч. дигитално компресиране) и съхраняване на данни, използване на кабели, радиопредаватели, оптични технологии или други електромагнитни средства;
19.
„мрежа CCN/CSI“ означава обща платформа, която се основава на обща комуникационна мрежа (CCN) и общ системен интерфейс (CSI), разработени от Общността с цел да гарантират предаването на данни по електронен път между компетентните органи в областта на митата и данъчното облагане.
Член 3
1. Компетентните органи, посочени в член 2, точка 1, са органите, от името на които настоящият регламент се прилага пряко или чрез делегиране на права.
2. Всяка държава-членка определя едно централно звено за връзка, на което се делегира основната отговорност за осъществяване на контакти с останалите държави-членки в областта на административното сътрудничество. Тя информира Комисията и останалите държави-членки за това.
3. Компетентният орган на всяка държава-членка може да определи отдели за връзка. Централното звено за връзка отговаря за актуализирането на списъка на отделите за връзка и за предоставянето му на централните звена за връзка на другите държави-членки.
4. Компетентният орган на всяка държава-членка може допълнително да определи съгласно условия, установени от него, компетентни длъжностни лица, които да осъществяват пряк обмен на информация по настоящия регламент. В този случай компетентният орган може да ограничи обхвата на правомощията им. Централното звено за връзка е отговорно за актуализирането на списъка на тези лица и за предоставянето му на централните звена за връзка на другите държави-членки.
5. Длъжностните лица, които обменят информация по членове 11 и 13, се считат при всички случаи за компетентни длъжностни лица за тази цел в съответствие с условията, определени от компетентните органи.
6. Когато отдел за връзка или компетентно длъжностно лице изпраща или получава молба или отговор на молба за съдействие, задължително уведомява за това централното звено за връзка на своята държава-членка съгласно условията, определени от него.
7. Когато отдел за връзка или компетентно длъжностно лице получава молба за съдействие, налагаща действия извън неговата териториална или оперативна компетентност, молбата незабавно се препраща на централното звено за връзка на неговата държава-членка и се информира за това органът, отправил молбата. В този случай срокът съгласно член 8 започва да тече от следващия ден на изпращането на молбата за съдействие на централното звено за връзка.
Член 4
1. Задължението за оказване на съдействие съгласно разпоредбите на настоящия регламент не включва предоставянето на информация или документи, получени от административните органи по член 1, действайки с разрешение от или по искане на съдебните власти.
2. Ако обаче компетентният орган съгласно националното законодателство има правомощията да предава информацията по параграф 1, същата може да се предава като част от административното сътрудничество в съответствие с настоящия регламент. Всяко такова предаване на информация се осъществява с предварителното разрешение от страна на съдебните власти, в случай че необходимостта от такова разрешение произтича от националното законодателство.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ПОИСКВАНЕ
Раздел 1
Молба за информация и за административно разследване
Член 5
1. По молба от страна на запитващия орган запитаният орган предоставя информацията по член 1, включително и тази, свързана със специфичен случай или случаи.
2. С цел предаване на информацията по параграф 1 запитаният орган организира провеждането на административно разследване с цел получаване на исканата информация.
3. Молбата по параграф 1 може да съдържа мотивирано искане за специфично административно разследване. Ако държавата-членка прецени, че не е необходимо административно разследване, тя незабавно уведомява за причините органа, отправил молбата.
4. За получаване на исканата информация или при провеждане на исканото административно разследване запитаният орган или органът към когото той се обръща за съдействие, действа, както би действал за своя сметка или по искане на друг орган в неговата държава-членка.
Член 6
Молбите за информация и за административно разследване съгласно член 5 се изпращат, доколкото това е възможно, като се използва стандартен формуляр, приет в съответствие с процедурата, съгласно член 44, параграф 2.
Член 7
1. По молба на запитващия орган запитаният орган му предава необходимата информация, която получава или с която разполага, както и резултатите от административните разследвания във формата на доклади, отчети или други документи, или заверени копия или извадки от тях.
2. Оригинали на документи се предоставят само ако това не противоречи на действащите разпоредби в държавата-членка на запитания орган.
Раздел 2
Срок за предоставяне на информация
Член 8
Запитаният орган предоставя информацията по членове 5 и 7 във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три месеца след датата на получаване на молбата.
В случаите, когато обаче запитаният орган разполага с необходимата информация, срокът се намалява до не повече от един месец.
Член 9
В определени специални категории случаи запитващият и запитаният орган могат да договорят помежду си срокове, различни от установените в член 8.
Член 10
Когато запитаният орган не е в състояние да отговори на молбата в срок, той незабавно уведомява писмено запитващия орган за причините за това и посочва срок, в който смята, че би могъл да изпрати отговора.
Раздел 3
Присъствие в административни помещения и участие в административни разследвания
Член 11
1. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и съгласно правилата, определени от последния, длъжностните лица, упълномощени от запитващия орган, с цел да обменят информацията по член 1, могат да присъстват в помещенията, в които административните органи на държавата-членка на запитания орган изпълняват задълженията си. Когато исканата информация се съдържа в документи, до които длъжностните лица на запитания орган имат достъп, на длъжностните лица на запитващия орган се предоставят копия от документите, съдържащи необходимата информация.
2. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и съгласно правилата, определени от последния, длъжностните лица, упълномощени от запитващия орган, с цел да обменят информацията по член 1, могат да присъстват по време на административните разследвания. Административните разследвания се извършват единствено от длъжностните лица на запитания орган. Длъжностните лица на запитващия орган не могат да упражняват правомощията по извършване на проверката, възложени на служителите на запитания орган. Те могат обаче да имат достъп до същите помещения и документи както служителите на запитания орган, чрез тях и единствено за целите на извършване на административното разследване.
3. Длъжностните лица на запитващия орган, присъстващи в друга държава-членка съгласно параграфи 1 и 2, трябва да могат по всяко време да представят оправомощаващ ги писмен документ, удостоверяващ самоличността и служебното им качество.
Раздел 4
Едновременен контрол
Член 12
С оглед обмена на информацията по член 1 две или повече държави-членки могат да се договорят за провеждането на едновременен контрол, всяка на собствената си територия, върху едно или повече данъчно задължени лица, които са от общ или допълващ се интерес, в случай че такъв контрол би се оказал по-ефективен, отколкото този, упражняван само от една държава-членка.
Член 13
1. Всяка държава-членка самостоятелно избира данъчно задължените лица, които възнамерява да предложи за едновременен контрол. Компетентният орган на тази държава уведомява съответните компетентни органи на заинтересованите държави-членки за случаите, предложени за едновременен контрол. Той посочва причините за направения избор, доколкото това е възможно, като предоставя информацията, довела до това решение. Той посочва и периода, в който трябва да се извърши този контрол.
2. Заинтересованите държави-членки решават дали да участват в едновременния контрол. При получаване на предложение за едновременен контрол компетентният орган на държавата-членка потвърждава съгласието си или мотивира отказа си на съответния орган.
3. Всеки компетентен орган на заинтересованите държави-членки определя свой представител, отговорен за ръководенето и координирането на контролните действия.
ГЛАВА III
МОЛБА ЗА АДМИНИСТРАТИВНО НОТИФИЦИРАНЕ
Член 14
Запитаният орган по молба на запитващия орган и в съответствие с правилата за връчване на подобни актове в държавата-членка на запитания орган нотифицира адресата за всички актове и решения, издадени от административните органи и свързани с прилагането на законодателството в областта на данък върху добавената стойност на територията на държавата-членка на запитващия орган.
Член 15
Молбите за нотифициране, в които се посочва предметът на акта или решението, подлежащи на връчване, съдържат името, адреса и друга необходима информация за идентифициране на адресата.
Член 16
Запитаният орган информира незабавно запитващия орган за отговора си на молбата за нотифициране, и по-специално, за датата на връчване на решението или акта на адресата.
ГЛАВА IV
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ БЕЗ ПРЕДВАРИТЕЛНО ИСКАНЕ
Член 17
Без да се нарушават разпоредбите на глави V и VI, компетентният орган на всяка държава-членка чрез автоматичен или структуриран автоматичен обмен предава информацията по член 1 на компетентния орган на заинтересованата държава-членка в следните случаи:
1.
когато данъчното облагане би следвало да се извърши в държавата-членка по местоназначение и ефективността на системата за контрол задължително зависи от информацията, предоставена от държавата-членка на произход;
2.
когато една държава-членка има основания да смята, че законодателството в областта на данъка върху добавената стойност е било нарушено или има вероятност да е било нарушено в другата държава-членка;
3.
когато съществува риск от данъчни загуби в другата държава-членка;
Член 18
В съответствие с процедурата по член 44, параграф 2 се определя следното:
1.
точните категории информация, която ще се обменя;
2.
честотата на обмен на информацията;
3.
практическите условия за обмен на информацията.
Всяка държава-членка решава дали да участва в обмена на определена категория информация, както и по какъв начин да го извърши - чрез автоматичен или структуриран автоматичен обмен.
Член 19
Компетентните органи на държавите-членки могат във всеки един случай чрез спонтанен обмен да разменят помежду си станалата им известна информация по член 1.
Член 20
Държавите-членки предприемат необходимите административни и организационни мерки за улесняване на обмена на информация по настоящата глава.
Член 21
С цел изпълнение на разпоредбите на настоящата глава държавите-членки не са длъжни да налагат допълнителни задължения на данъчно задължените лица по данъка върху добавената стойност с оглед събирането на информация, нито да поемат прекомерни административни тежести.
ГЛАВА V
СЪХРАНЕНИЕ И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО ВЪТРЕОБЩНОСТНИ СДЕЛКИ
Член 22
1. Всяка държава-членка поддържа електронна база данни, в която съхранява и обработва събираната от нея информация по член 22, параграф 6, буква б) във вариант, определен в член 28з от Директива 77/388/ЕИО.
За да се осигури използването на информацията съгласно процедурите, предвидени в настоящия регламент, тя се съхранява най-малко пет години от края на календарната година, през която е разрешен достъпът до нея.
2. Държавите-членки гарантират, че базите им данни са актуални, пълни и точни.
Ще бъдат определени критерии в съответствие с процедурата по член 44, параграф 2 за установяване кои промени не са уместни, важни или полезни и следователно не трябва да се правят.
Член 23
Въз основа на данните, съхранявани в съответствие с член 22, компетентният орган на една държава-членка ще получава автоматично и незабавно от друга държава-членка следната информацията, до която също може да има и директен достъп:
1.
идентификационните номера по данъка върху добавената стойност, издадени от държавата-членка, получаваща информацията;
2.
общата стойност на всички вътреобщностни доставки на стоки на лица, притежаващи идентификационен номер по данък върху добавената стойност от всички търговци, идентифицирани за целите на данъка върху добавената стойност в държавата-членка, която предоставя информацията.
Стойностите по точка 2 се посочват във валутата на държавата-членка, предоставяща информацията и се отнасят за календарни тримесечия.
Член 24
Въз основа на съхраняваните данни съгласно член 22 и единствено с цел предотвратяване нарушаването на законодателството в областта на данъка върху добавената стойност, компетентният орган на държава-членка, когато сметне за необходимо относно контрола на вътреобщностните придобивания на стоки, получава пряко и незабавно или има пряк достъп по електронен път до следната информация:
1.
идентификационните номера по данъка върху добавената стойност на лицата, които извършват доставките, посочени в член 23, точка 2; и
2.
общата стойност на тези доставки от всяко такова лице на всяко лице, притежаващо идентификационен номер по данък върху добавената стойност съгласно член 23, точка 1.
Стойностите по точка 2 се посочват във валутата на държавата-членка, предоставяща информацията и се отнасят за календарни тримесечия.
Член 25
1. Когато компетентният орган на една държава-членка е длъжен да предостави достъп до информацията по членове 23 и 24, това се извършва във възможно най-кратък срок и не по-късно от три месеца след края на календарното тримесечие, за което се отнася информацията.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато се добавя информация към базата данни при обстоятелствата, предвидени в член 22, достъп до тази допълнителна информация се предоставя във възможно най-кратък срок и не по-късно от три месеца след края на календарното тримесечие, през което тя е събрана.
3. Условията, при които може да се предостави достъп до коригираната информация, се определят в съответствие с процедурата по член 44, параграф 2.
Член 26
Когато за целите на членове 22-25 компетентните органи на държавите-членки съхраняват информация в електронни бази данни и осъществяват обмен на информацията по електронен път, те предприемат всички необходими мерки, за да осигурят спазването на разпоредбите на член 41.
Член 27
1. Всяка държава-членка поддържа електронна база данни, която съдържа регистър на лицата, на които са издадени идентификационни номера по данък върху добавената стойност в тази държава.
2. По всяко време компетентният орган на държава-членка може да има директен достъп до или да му бъде изпратено потвърждение от данните, съхранявани по член 22, относно валидността на идентификационния номер по данъка върху добавената стойност, под който дадено лице е извършило или получило вътреобщностна доставка на стоки или услуги.
При специално поискване запитаният орган изпраща и датата на издаване на идентификационния номер по данъка върху добавената стойност, а когато е необходимо и датата на изтичане на неговата валидност.
3. При поискване компетентният орган предоставя незабавно и името и адреса на лицето, на което е издаден номерът, освен ако запитващият орган не е съхранил тази информация с цел използването ѝ в бъдеще.
4. Компетентните органи на всяка държава-членка предоставят възможност на лицата, които извършват вътреобщностни доставки на стоки или услуги и за срока по член 4 от Директива 2002/38/ЕО, на лица, предоставящи услуги по член 9, параграф 2, буква д), последно тире от Директива 77/388/ЕИО, да получат потвърждение относно валидността на идентификационния номер по данък върху добавената стойност на всяко посочено от тях лице.
За периода, предвиден в член 4 от Директива 2002/38/ЕО, държавите-членки предоставят това потвърждение по електронен път в съответствие с процедурата по член 44, параграф 2.
5. Когато за целите на параграфи от 1 до 4 компетентните органи на държавите-членки съхраняват информация в електронни бази данни и осъществяват обмен на информацията по електронен път, те предприемат всички необходими мерки, за да осигурят спазването на разпоредбите на член 41.
ГЛАВА VI
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО СПЕЦИАЛНИЯ РЕЖИМ ПО ЧЛЕН 26В ОТ ДИРЕКТИВА 77/388/ЕИО
Член 28
Следващите разпоредби се прилагат във връзка със специалния режим по член 26в от Директива 77/388/ЕИО. Определенията, които се съдържат в буква А от посочения член, също се прилагат за целите на настоящата глава.
Член 29
1. Информацията от данъчно задължено лице, което не е установено на територията на Общността, се предоставя по електронен път на държавата-членка на регистрация при започване на дейността по член 26в, буква Б, параграф 2, втора алинея от Директива 77/388/ЕИО.. Техническите подробности, в това число общото електронно съобщение, се определят съгласно процедурата по член 44, параграф 2.
2. Държавата-членка на регистрация изпраща тази информация по електронен път на компетентните органи на другите държави-членки в рамките на 10 дни след края на месеца, през който информацията е получена от данъчнозадълженото лице, което не е установено на територията на Общността. Компетентните органи на останалите държави-членки се уведомяват по същия начин за издадения идентификационен номер. Техническите подробности, в това число общото електронно съобщение, чрез което се предава тази информация, се определят съгласно процедурата по член 44, параграф 2.
3. Държавата-членка на регистрация незабавно информира по електронен път компетентните органи на другите държави-членки, ако данъчнозадълженото лице, което не е установено на територията на Общността бъде изключено от регистъра.
Член 30
Декларацията с данните, посочени в член 26в, буква Б, параграф 5, алинея 2 от Директива 77/388/ЕИО се подава по електронен път. Техническите подробности, в това число общото електронно съобщение, се определят съгласно процедурата по член 44, параграф 2.
Държавата-членка на регистрация изпраща информацията по електронен път на компетентния орган на заинтересованата държава-членка не по-късно от 10 дни след края на месеца, през който е получена декларацията. Държавите-членки, които изискват данъчната декларация да се подава в национална валута, различна от еуро, обменят сумите в еуро по курса, валиден за последния ден от отчетния период. Обмяната се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или ако няма публикуван за този ден - по курса за следващия ден. Техническите подробности за изпращането на тази информация се определят съгласно процедурата по член 44, параграф 2.
Държавата-членка на регистрация изпраща по електронен път на държавата-членка на потребление необходимата информацията за отнасяне на всяко плащане към съответната тримесечна данъчна декларация.
Член 31
Разпоредбите на член 22 се прилагат и по отношение на информацията, събрана от държавата-членка по регистрация в съответствие с член 26в, буква Б, параграфи 2 и 5 от Директива 77/388/ЕИО.
Член 32
Държавата-членка по регистрация гарантира, че сумата, платена от данъчнозадълженото лице, което не е установено на територията на Общността, ще бъде преведена по банковата сметка в еуро, посочена за целта от държавата-членка на потребление, на която се дължи сумата. Държавите-членки, които изискват плащанията да се извършват в национална валута, различна от еуро, обменят сумите в еуро по курса, валиден за последния ден на отчетния период. Обмяната се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или ако няма публикуван за този ден - по курса за следващия ден. Преводът се извършва не по-късно от 10 дни след изтичане на месеца, през който е получено плащането.
Когато данъчнозадълженото лице, което не е установено на територията на Общността, не плати изцяло дължимия данък, държавата-членка по регистрация гарантира, че платените суми са преведени пропорционално на държавите-членки на потребление в съответствие с дължимия данък във всяка една от тях. Държавата-членка по регистрация информира по електронен път за това компетентните органи на държавите-членки на потребление.
Член 33
Държавите-членки информират по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки за номерата на съответните банкови сметки за получаване на плащанията в съответствие с член 32.
Държавите-членки уведомяват незабавно по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията за промени в размера на стандартната данъчна ставка.
Член 34
Членове от 28 до 33 се прилагат за срока, определен в член 4 от Директива 2002/38/ЕО.
ГЛАВА VII
ВЗАИМОДЕЙСТВИЕ С КОМИСИЯТА
Член 35
1. Държавите-членки и Комисията проучват и оценяват как се прилагат процедурите за административно сътрудничество, предвидени в настоящия регламент. Комисията обобщава опита на държавите-членки с цел повишаване ефективността на сътрудничеството.
2. Държавите-членки предават на Комисията всяка налична информация, отнасяща се до прилагането на настоящия регламент.
3. Списък със статистически данни, необходими за оценката на прилагането на настоящия регламент се определя съобразно процедурата по член 44, параграф 2. Държавите-членки предават тези данни на Комисията, при условие че са налични и предаването им няма да наложи неоправдани административни тежести.
4. С цел оценяване ефективността на системата за административно сътрудничество в борбата с избягването на плащане на данъци и отклонението от данъчно облагане, държавите-членки могат да изпращат на Комисията всякаква друга информация, посочена в член 1.
5. Комисията изпраща информацията по параграфи 2, 3 и 4 на останалите заинтересовани държави-членки.
ГЛАВА VIII
ОТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
Член 36
1. Когато компетентният орган на държава-членка получи информация от трета страна, той може да препрати тази информация на компетентните органи на други заинтересовани държави-членки и във всички случаи на тези, които са я поискали, доколкото това е позволено в споразумението за сътрудничество с тази трета страна.
2. При положение че дадена трета страна е поела ангажимент за съдействие при събирането на доказателства относно сделки с нередовен характер, които са в нарушение на законодателството в областта на данъка върху добавената стойност, получената по настоящия регламент информация може да се предава на тази трета страна със съгласието на компетентните органи, предоставили информацията в съответствие с действащите разпоредби на националното им законодателство в областта на предаването на лични данни на трети страни.
ГЛАВА IХ
УСЛОВИЯ ЗА ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 37
Информацията, обменяна в съответствие с настоящия регламент, се предава, доколкото е възможно, по електронен път при условия, определени в съответствие с процедурата по член 44, параграф 2.
Член 38
Молби за съдействие, включително молби за уведомяване и приложените към тях документи, могат да се изготвят на всякакъв език, за който запитаният и запитващият орган са се споразумели. Тези молби се съпровождат с превод на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган само в специални случаи, когато запитаният орган мотивира искането си за такъв превод.
Член 39
За периода по член 4 от Директива 2002/38/ЕО Комисията и държавите-членки гарантират, че съществуващите или нови канали за комуникация и информационни системи, необходими за да осигурят обмена на информация съгласно разпоредбите на членове 29 и 30, работят нормално. Комисията отговаря за необходимото развитие на общата комуникационна мрежа/общия системен интерфейс (CCN/CSI), позволяващо осъществяването на обмена на информация между държавите-членки. Държавите-членки отговарят за необходимото развитие на техните национални системи с цел осигуряване обмена на информация чрез използването на общата комуникационна мрежа/общия системен интерфейс (CCN/CSI).
Държавите-членки се отказват от исканията си за възстановяване на направените от тях разходи по прилагането на настоящия регламент, освен ако това е необходимо по отношение на възнагражденията, платени на експерти.
Член 40
1. Запитаният орган на една държава-членка изпраща информацията по член 1 на запитващия орган от друга държава-членка, при условие че:
а)
броят и характерът на изпратените молби за информация за определен период от време от един запитващ орган не създават прекомерна административна тежест за запитания орган;
б)
запитващият орган е изчерпал обичайните източници на информация, които би могъл да използва в конкретния случай, за да получи необходимата информация, без да излага на риск постигането на желания краен резултат.
2. Настоящият регламент не налага задължението за извършване на разследвания и предоставяне на информация, ако законодателството или административната практика на държавата-членка, която би трябвало да предостави информацията, не ѝ дава правомощия да извършва такива разследвания или да събира или използва тази информация за свои собствени цели.
3. Компетентният орган на държава-членка може да откаже да предостави информация, когато заинтересованата държава-членка не е в състояние по юридически причини да предостави подобна информация. Запитаната държава-членка уведомява Комисията за основанията си за отказ.
4. Предоставянето на информация може да бъде отказано, ако води до разкриването на търговска, промишлена или професионална тайна или на търговски процес, или на информация, чието разкриване противоречи на обществения ред.
5. Запитаният орган информира запитващия орган за основанията за отказа на молбата за съдействие.
6. Минималният праг за молба за съдействие се приема в съответствие с процедурата по член 44, параграф 2.
Член 41
1. Информацията, предавана в каквато и да е форма по настоящия регламент, представлява служебна тайна и е защитена по същия начин, както подобна информация съгласно националното законодателство на получаващата държава-членка и съответните разпоредби, приложими за органите на Общността.
Тази информация може да се използва с цел определяне на данъчната основа или за събиране на данъка, или за упражняване на административен контрол с цел определяне на данъчна основа.
Информацията може да се използва също и за облагането с други такси, мита и данъци по член 2 от Директива 76/308/ЕИО от 15 март 1976 г. относно взаимната помощ при събирането на вземания за определени такси, мита, данъци и други мерки. (10)
Освен това информацията може да се използва при съдебни производства, свързани със санкции, образувани по повод нарушаване на данъчното законодателство, без това да противоречи на общите правила и законови разпоредби, регламентиращи правата на ответниците и свидетелите в тези производства.
2. Лицата, надлежно упълномощени от Органа за акредитиране по сигурността към Европейската комисия, могат да имат достъп до тази информация само дотолкова, доколкото е необходимо за наблюдението, поддръжката и развитието на мрежата CCN/CSI.
3. Чрез дерогация от параграф 1 компетентният орган на държавата-членка, предоставящ информацията, може да разреши ползването ѝ за други цели в запитващата държава-членка само ако съгласно законодателството на запитаната държава-членка, тази информация може да се ползва за подобни цели.
4. Когато запитващият орган счете, че предоставената му от запитания орган информация може да бъде полезна на компетентния орган на трета държава-членка, той може да я изпрати на последния орган, като предварително информира за това запитания орган. Запитаният орган може да изиска препращането на информацията на трета държава-членка да става само след предварителното му съгласие.
5. С цел правилното прилагане на настоящия регламент държавите-членки ограничават обхвата на задълженията и правата по член 10, член 11, параграф 1, членове 12 и 21 от Директива 95/46/ЕО до степента, необходима за запазване на интересите по член 13д от посочената директива.
Член 42
Отчети, доклади и други документи или заверени копия, или извадки от тях, получени от служителите на запитания орган и предадени на запитващия орган, в рамките на предвиденото в настоящия регламент сътрудничество, могат да се използват като доказателства от компетентните органи на запитващата държава-членка при условията, предвидени за подобни документи, предоставяни от друг орган на тази държава.
Член 43
1. С цел прилагане на настоящия регламент държавите-членки вземат всички необходими мерки за:
а)
осигуряване на ефективна вътрешна координация между компетентните органи по член 3;
б)
установяване на пряко сътрудничество между органите, оправомощени за целите на тази координация;
в)
осигуряване на нормалното прилагане на процедурите за обмен на информация, предвидени в настоящия регламент.
2. Комисията предоставя на всяка държава-членка във възможно най-кратък срок информацията, която е получила и която може да предостави.
ГЛАВА Х
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 44
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по административно сътрудничество (наричан по-долу „Комитетът“).
2. Когато се правят препратки към този параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се имат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 45
1. На всеки три години след влизането в сила на настоящия регламент Комисията докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно прилагането му.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящия регламент.
Член 46
1. Разпоредбите на настоящия регламент не накърняват изпълнението на други по-широки задължения за взаимно сътрудничество, произтичащи от други нормативни актове, включително двустранни или многостранни споразумения.
2. Когато държавите-членки сключват двустранни споразумения в областта, предмет на настоящия регламент, които не се отнасят до индивидуални случаи, те информират незабавно за това Комисията. Комисията от своя страна информира останалите държави-членки.
Член 47
Регламент (ЕИО) № 218/92 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 48
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 2004 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 7 октомври 2003 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1798/2003 DO CONSELHO
de 7 de Outubro de 2003
relativo à cooperação administrativa no domínio do imposto sobre o valor acrescentado e que revoga o Regulamento (CEE) n.o 218/92
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente o seu artigo 93.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (3),
Considerando o seguinte:
(1)
A prática da fraude e da evasão fiscal para além das fronteiras dos Estados-Membros origina perdas orçamentais e é contrária ao princípio da justiça fiscal, podendo provocar distorções nos movimentos de capitais e nas condições de concorrência e afectando, por conseguinte, o funcionamento do mercado interno.
(2)
A luta contra a fraude ao imposto sobre o valor acrescentado (IVA) exige uma estreita colaboração entre as autoridades administrativas de todos os Estados-Membros encarregadas da execução das disposições aprovadas neste domínio.
(3)
As medidas de harmonização fiscal tomadas para a plena realização do mercado interno devem, por conseguinte, incluir a criação de um sistema comum de intercâmbio de informações entre os Estados-Membros segundo o qual as autoridades administrativas dos Estados-Membros devem prestar-se assistência mútua e colaborar com a Comissão por forma a assegurar a boa aplicação do IVA sobre fornecimentos de bens e prestações de serviços, aquisições intracomunitárias e importações de mercadorias.
(4)
Para um funcionamento adequado do sistema de IVA é indispensável o armazenamento e a transmissão electrónicos de determinados dados destinados ao controlo do imposto sobre o valor acrescentado.
(5)
As condições de intercâmbio e de acesso directo dos Estados-Membros aos dados electrónicos armazenados em cada Estado-Membro devem ser claramente definidas. Sempre que necessário para o cumprimento das suas obrigações, os operadores devem ter acesso a tais dados desse tipo.
(6)
Cabe ao Estado-Membro de consumo a principal responsabilidade por garantir que os fornecedores não estabelecidos cumpram as suas obrigações. Para este efeito, a aplicação do regime especial temporário para os serviços prestados por via electrónica, prevista no artigo 26.oC da sexta Directiva 77/388/CEE do Conselho, de 17 de Maio de 1977, relativa à harmonização das legislações dos Estados-Membros respeitantes aos impostos sobre o volume de negócios - sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado: matéria colectável uniforme (4). exige a definição de regras relativas ao fornecimento de informações e à transferência de dinheiro entre o Estado-Membro de identificação e o de consumo.
(7)
O Regulamento (CEE) n.o 218/92 do Conselho, de 27 de Janeiro de 1992, relativo à cooperação administrativa no domínio dos impostos indirectos (IVA) (5) estabeleceu a este respeito um sistema de estreita colaboração entre as autoridades administrativas dos Estados-Membros e entre estas e a Comissão.
(8)
O Regulamento (CEE) n.o 218/92 complementa as disposições da Directiva 77/799/CEE do Conselho, de 19 de Dezembro de 1977, relativa à assistência mútua das autoridades competentes dos Estados-Membros no domínio dos impostos directos e indirectos (6).
(9)
Estes dois instrumentos legais revelaram-se eficazes, mas já não são suficientes para fazer face às novas necessidades em matéria de cooperação administrativa, decorrentes da integração cada vez mais estreita das economias no âmbito do mercado interno.
(10)
Por outro lado, verificou-se que a existência de dois instrumentos distintos para a cooperação em matéria de IVA constitui um travão a uma cooperação eficaz entre as administrações fiscais.
(11)
Os direitos e as obrigações de todas as partes em questão não estão suficientemente especificados. É pois necessário definir regras mais claras e vinculativas em matéria de cooperação entre os Estados-Membros.
(12)
Existem igualmente muito poucos contactos directos entre serviços locais ou entre serviços nacionais de luta contra a fraude, uma vez que, geralmente, a comunicação efectua-se entre os serviços centrais de ligação. Este facto está na origem de uma menor eficácia, de uma reduzida utilização do dispositivo de cooperação administrativa e de prazos de comunicação demasiado longos. Convém, por conseguinte, prever contactos mais directos entre os serviços, a fim de conferir maior eficácia e rapidez à cooperação.
(13)
Por último, a cooperação não é suficientemente intensiva, na medida em que, para além do Sistema de Intercâmbio de Informações sobre o IVA (VIES), o intercâmbio automático ou espontâneo de informações entre os Estados-Membros é muito limitado. Convém, pois, intensificar e acelerar o intercâmbio de informações entre as administrações, bem como entre estas últimas e a Comissão, por forma a lutar mais eficazmente contra a fraude.
(14)
É, pois, necessário aplicar e reforçar as disposições em matéria de cooperação administrativa em matéria de IVA contidas no Regulamento (CEE) n.o 218/92 e na Directiva 77/799/CEE. Por uma questão de clareza, é necessário fazê-lo através de um único novo instrumento que substitua o referido regulamento.
(15)
O presente regulamento não deve afectar as outras medidas comunitárias que contribuem para lutar contra a fraude ao IVA.
(16)
Para efeitos do presente regulamento, convém prever limitações para certos direitos e obrigações previstos pela Directiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de Outubro de 1995, relativa à protecção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados (7), a fim de salvaguardar os interesses a que se refere a alínea e) do n.o 1 do artigo 13.o da referida directiva.
(17)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento serão aprovados nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (8).
(18)
O presente regulamento respeita os direitos fundamentais e os princípios consagrados, nomeadamente, na Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
1. O presente regulamento estabelece as condições em que as autoridades administrativas a quem incumbe, nos Estados-Membros, a aplicação da legislação relativa ao IVA sobre o fornecimento de bens e a prestação de serviços, as aquisições intracomunitárias e as importações de mercadorias cooperarão entre si e com a Comissão no sentido de assegurar o cumprimento dessa legislação.
Para o efeito, o presente regulamento define as regras e os procedimentos que permitem às autoridades competentes dos Estados-Membros cooperarem e trocarem entre si todas as informações que as possam ajudar a realizar uma correcta avaliação do IVA.
O presente regulamento define, além disso, regras e procedimentos para o intercâmbio de certas informações por via electrónica, designadamente no que respeita ao IVA sobre as transacções intracomunitárias.
Para o período estabelecido no artigo 4.o da Directiva 2002/38/CE (9), define também regras e procedimentos para o intercâmbio electrónico de informações sobre o imposto sobre o valor acrescentado relativo a serviços prestados por meios electrónicos, de acordo com o regime especial estabelecido no artigo 26.oC da Directiva 77/388/CEE, bem como para qualquer subsequente intercâmbio de informações e, no que se refere aos serviços abrangidos por esse regime especial, para a transferência de fundos entre as autoridades competentes dos Estados-Membros.
2. O presente regulamento não afecta a aplicação nos Estados-Membros das regras relativas ao auxílio judicial mútuo em matéria penal.
Artigo 2.o
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1.
«Autoridade competente do Estado-Membro»
-
na Bélgica:
-
Le Ministre des Finances
-
De Minister van financiën
-
na Dinamarca:
Skatteministeren
-
na Alemania:
Bundesministerium der Finanzen
-
na Grécia:
Yπουργειο Oικονομίας και Οικονομικων
-
em Espanha:
El Secretario de Estado de Hacienda
-
em França:
le ministre de l'économie, des finances et de l'industrie
-
na Irlanda:
The Revenue Commissioners
-
em Itália:
il Capo del Dipartimento delle Politiche Fiscali
-
no Luxemburgo:
L'Administration de l'Enregistrement et des Domaines
-
nos Países Baixos:
De minister van Financiën
-
na Áustria:
Bundesminister für Finanzen
-
em Portugal:
O Ministro das Finanças
-
na Finlândia:
-
Valtiovarainministeriö
-
Finansministeriet
-
na Suécia:
Chefen för Finansdepartementet
-
no Reino Unido:
The Commissioners of Customs and Excise.
2.
«Serviço central de ligação»: o serviço designado nos termos do n.o 2 do artigo 3.o com a responsabilidade principal pelos contactos com os outros Estados-Membros em matéria de cooperação administrativa.
3.
«Serviço de ligação»: qualquer serviço, com excepção do serviço central de ligação, com uma competência territorial específica ou uma responsabilidade operacional especializada que tenha sido designado pela autoridade competente nos termos do n.o 3 do artigo 3.o para trocar directamente informações com base no presente regulamento.
4.
«Funcionário competente»: qualquer funcionário que possa proceder ao intercâmbio directo de informações com base no presente regulamento, tendo sido autorizado para o efeito nos termos do n.o 4 do artigo 3.o
5.
«Autoridade requerente»: o serviço central de ligação, um serviço de ligação ou um funcionário competente de um Estado-Membro que formule um pedido de assistência em nome da autoridade competente.
6.
«Autoridade requerida»: o serviço central de ligação, um serviço de ligação ou um funcionário competente de um Estado-Membro a quem seja dirigido um pedido de assistência em nome da autoridade competente.
7.
«Transacções intracomunitárias»: a entrega intracomunitária de bens e a prestação intracomunitária de serviços.
8.
«Entrega intracomunitária de bens»: uma entrega de bens que deva ser mencionada no mapa recapitulativo previsto no n.o 6, alínea b), do artigo 22.o, da Directiva 77/388/CEE.
9.
«Prestação intracomunitária de serviços»: uma prestação de serviços abrangida pelos pontos C, D, E e F do artigo 28.oB da Directiva 77/388/CEE.
10.
«Aquisição intracomunitária de bens»: a aquisição do poder de dispor, como proprietário, de bens móveis, em conformidade com o n.o 3 do artigo 28.oA da Directiva 77/388/CEE.
11.
«Número de identificação IVA»: o número previsto nas alíneas c), d) e e) do n.o 1 do artigo 22.o, da Directiva 77/388/CEE.
12.
«Inquérito administrativo»: todos os controlos, verificações e acções empreendidos pelos Estados-Membros no desempenho das suas atribuições, com o objectivo de assegurar a correcta aplicação da legislação sobre o IVA.
13.
«Intercâmbio automático»: a comunicação sistemática de informações previamente definidas e sem pedido prévio, a outro Estado-Membro, a intervalos regulares previamente definidos.
14.
«Intercâmbio automático estruturado»: a comunicação sistemática de informações previamente definidas e sem pedido prévio, a outro Estado-Membro, sempre que essa informação esteja disponível.
15.
«Intercâmbio espontâneo»: a comunicação, não regular e sem pedido prévio, de informações a outro Estado-Membro.
16.
«Pessoa»
a)
Uma pessoa singular;
b)
Uma pessoa colectiva;
c)
Sempre que a legislação em vigor o preveja, uma associação de pessoas à qual tenha sido reconhecida capacidade para praticar actos jurídicos, mas que não possua o estatuto legal de pessoa colectiva.
17.
«Conceder o acesso»: dar autorização para aceder à base de dados electrónica correspondente e para obter os dados por via electrónica.
18.
«Por via electrónica»: por meio de equipamentos electrónicos de tratamento (incluindo a compressão digital) e de armazenamento dos dados, utilizando o telefone, as rádio-comunicações, os meios ópticos ou outros meios electromagnéticos.
19.
«Rede CCN/CSI»: a plataforma comum baseada na Rede Comum de Comunicação (CCN) e na Interface do Sistema Comum (CSI), desenvolvida pela Comunidade para assegurar todas as transmissões por via electrónica entre as autoridades competentes no domínio aduaneiro e fiscal.
Artigo 3.o
1. As autoridades competentes a que se refere o ponto 1 do artigo 2.o são as autoridades em cujo nome são aplicadas as disposições do presente regulamento, quer directamente, quer por delegação.
2. Cada Estado-Membro designará um só serviço central de ligação em que delegará a principal responsabilidade para contactos com outros Estados-Membros no domínio da cooperação administrativa, informando a Comissão e os outros Estados-Membros.
3. A autoridade competente de cada Estado-Membro pode designar serviços de ligação. Cabe ao serviço central de ligação manter actualizada a lista desses serviços e torná-la acessível aos serviços centrais de ligação dos outros Estados-Membros interessados.
4. A entidade competente de cada Estado-Membro pode, além disso, nas condições definidas por esses serviços, designar funcionários competentes para proceder ao intercâmbio directo de informações com base no presente regulamento. Quando o fizer, pode limitar o âmbito dessa delegação. O serviço central de ligação será responsável por manter actualizada a lista desses funcionários e por a colocar à disposição dos serviços centrais de ligação dos outros Estados-Membros interessados.
5. Os funcionários que procedam ao intercâmbio de informações nos termos dos artigos 11.o e 13.o serão, em qualquer caso, considerados funcionários competentes para esse efeito, de acordo com as condições definidas pelas autoridades competentes.
6. Sempre que um serviço de ligação ou um funcionário competente enviar ou receber um pedido ou uma resposta a um pedido de assistência, informará o serviço central de ligação do seu Estado-Membro nas condições definidas por este último.
7. Sempre que um serviço de ligação ou um funcionário competente receba um pedido de assistência que exija uma acção fora da sua área territorial ou operacional, enviará sem demora esse pedido ao serviço de ligação central do seu Estado-Membro e informará a autoridade requerente do facto. Nesse caso, o prazo fixado no artigo 8.o só começa a contar no dia seguinte ao do envio do pedido de assistência para o serviço central de ligação.
Artigo 4.o
1. A obrigação de assistência prevista no presente regulamento não abrange a comunicação de informações ou de documentos obtidos pela autoridades administrativas referidas no artigo 1.o, sempre que actuem com autorização ou a pedido da autoridade judiciária.
2. No entanto, sempre que uma autoridade competente dispuser de poderes, nos termos do direito nacional, para comunicar a informação a que se refere o n.o 1, poderá fazê-lo no âmbito da cooperação administrativa prevista no presente regulamento. Tal comunicação deverá ser previamente autorizada pela autoridade judiciária, se a necessidade dessa autorização resultar do direito nacional.
CAPÍTULO II INTERCÂMBIO DE INFORMAÇÃO MEDIANTE PEDIDO
Secção 1 Pedido de informações e de inquéritos administrativos
Artigo 5.o
1. A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida comunicará as informações referidas no artigo 1.o, incluindo as que respeitam a um ou mais casos específicos.
2. Para efeitos da comunicação referida no n.o 1, a autoridade requerida mandará efectuar os inquéritos administrativos necessários para obter essas informações.
3. O pedido referido no n.o 1 pode conter um pedido fundamentado de inquérito administrativo específico. Caso o Estado-Membro entenda que não é necessário um inquérito administrativo, informará imediatamente a autoridade requerente sobre as respectivas razões.
4. Para obter as informações solicitadas ou para conduzir o inquérito administrativo requerido, a autoridade requerida ou a autoridade administrativa a que aquela se dirige procederá como se agisse por conta própria ou a pedido de outra autoridade do seu próprio Estado-Membro.
Artigo 6.o
Os pedidos de informação e de inquéritos administrativos ao abrigo do artigo 5.o serão, na medida do possível, transmitidos através de um impresso normalizado aprovado de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
Artigo 7.o
1. A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida comunicar-lhe-á, sob a forma de relatórios, certificados e quaisquer outros documentos ou de cópias autenticadas ou extractos dos mesmos, todas as informações pertinentes de que disponha ou que tenha obtido, bem como os resultados de inquéritos administrativos.
2. A comunicação de documentos originais apenas será efectuada se tal não for contrário às disposições em vigor no Estado-Membro em que a autoridade requerida tem a sua sede.
Secção 2 Prazo para comunicação de informações
Artigo 8.o
A autoridade requerida comunicará as informações referidas nos artigos 5.o e 7.o o mais rapidamente possível e, o mais tardar, no prazo de três meses a contar da data de recepção do pedido.
No entanto, caso a autoridade requerida já disponha das informações em questão, o prazo é reduzido para um mês, no máximo.
Artigo 9.o
Para determinadas categorias de casos específicos, poderão ser acordados entre a autoridade requerida e a autoridade requerente prazos diferentes dos previstos no artigo 8.o
Artigo 10.o
Sempre que a autoridade requerida não esteja em condições de responder ao pedido dentro do prazo previsto, informará imediatamente por escrito a autoridade requerente dos motivos que impedem o respeito desse prazo e de quando considera que será provável poder responder.
Secção 3 Presença nos serviços administrativos e participação nos inquéritos administrativos
Artigo 11.o
1. Mediante acordo entre a autoridade requerente e a autoridade requerida e nos termos das modalidades fixadas por esta última, os funcionários devidamente autorizados pela autoridade requerente podem, tendo em vista o intercâmbio de informações referido no artigo 1.o, estar presentes nos serviços em que as autoridades administrativas do Estado-Membro em que a autoridade requerida tem a sua sede exercem funções. Sempre que a informação requerida conste da documentação à qual os funcionários da autoridade requerida têm acesso, devem ser facultadas aos funcionários da autoridade requerente cópias da documentação com a informação pedida.
2. Mediante acordo entre a autoridade requerente e a autoridade requerida e segundo as modalidades definidas por esta última, os funcionários designados pela autoridade requerente podem estar presentes durante os inquéritos administrativos, tendo em vista o intercâmbio de informações referido no artigo 1.o A condução dos inquéritos administrativos será assegurada exclusivamente por funcionários da autoridade requerida. Os funcionários da autoridade requerente não devem exercer os poderes de controlo reconhecidos aos funcionários da autoridade requerida. No entanto, por intermédio destes últimos e exclusivamente para efeitos do inquérito administrativo em curso, podem ter acesso aos mesmos locais e aos mesmos documentos.
3. Os funcionários da autoridade requerente presentes noutro Estado-Membro em conformidade com os n.os 1 e 2 devem poder apresentar, em qualquer momento, um mandato escrito em que estejam indicadas a sua identidade e qualidade oficial.
Secção 4 Controlos simultâneos
Artigo 12.o
Tendo em vista o intercâmbio de informação referido no artigo 1.o, dois ou mais Estados-Membros podem acordar em proceder, cada um no seu território, a controlos simultâneos da situação de um ou mais sujeitos passivos que apresentem um interesse comum ou complementar, sempre que tais controlos se afigurem mais eficazes que os controlos realizados por um único Estado-Membro.
Artigo 13.o
1. Um Estado-Membro identificará, de forma independente, os sujeitos passivos que tenciona propor para serem objecto de um controlo simultâneo. A autoridade competente desse Estado-Membro notifica as autoridades competentes dos outros Estados-Membros interessados da escolha dos processos propostos para os controlos simultâneos. Na medida do possível, justifica a sua escolha, comunicando as informações que estiveram na base dessa selecção e indica o prazo durante o qual esses controlos deverão ser efectuados.
2. Os Estados-Membros interessados decidirão então se desejam participar nos controlos simultâneos. A autoridade competente de um Estado-Membro à qual tenha sido proposto um controlo simultâneo confirmará à autoridade homóloga do Estado-Membro proponente a sua aceitação ou comunicar-lhe a sua recusa, devidamente justificada.
3. Cada autoridade competente dos Estados-Membros em causa designará um representante encarregado de dirigir e coordenar o controlo.
CAPÍTULO III PEDIDO DE NOTIFICAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 14.o
A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida procederá, em conformidade com as disposições em vigor para a notificação dos actos correspondentes no Estado-Membro em que tem a sua sede, à notificação ao destinatário de todos os actos e decisões adoptados pelas autoridades administrativas relativamente à aplicação da legislação em matéria de IVA no território do Estado-Membro em que a autoridade requerente tenha a sua sede.
Artigo 15.o
O pedido de notificação, que mencionará o objecto do acto ou da decisão a notificar, deve conter o nome, o endereço e qualquer outra informação útil para a identificação do destinatário.
Artigo 16.o
A autoridade requerida informará imediatamente a autoridade requerente do seguimento dado ao pedido de notificação e, em especial, da data em que a decisão ou o acto foi notificado ao destinatário.
CAPÍTULO IV TROCA DE INFORMAÇÕES SEM PEDIDO PRÉVIO
Artigo 17.o
Sem prejuízo das disposições dos capítulos V e VI, a autoridade competente de cada Estado-Membro procederá a um intercâmbio automático ou automático estruturado das informações referidas no artigo 1.o com a autoridade competente de qualquer outro Estado-Membro interessado, nas seguintes situações:
1.
Quando a tributação deva ter lugar no Estado-Membro de destino e a eficácia do sistema de controlo dependa necessariamente das informações comunicadas pelo Estado-Membro de origem.
2.
Quando um Estado-Membro tenha motivos para acreditar que foi ou pode ter sido cometida no outro Estado-Membro uma infracção à legislação em matéria de IVA.
3.
Quando exista um risco de fraude ou de evasão fiscal no outro Estado-Membro.
Artigo 18.o
Em conformidade com o procedimento referido no n.o 2 do artigo 44.o, serão determinadas:
1.
As categorias exactas de informações a intercambiar.
2.
A frequência do intercâmbio de informações.
3.
As modalidades práticas do intercâmbio de informações.
Cada Estado-Membro determinará se toma parte no intercâmbio de uma categoria específica de informações, bem como se o fará de forma automática ou automática estruturada.
Artigo 19.o
As autoridades competentes dos Estados-Membros podem sempre comunicar entre elas, por troca espontânea, quaisquer das informações referidas no artigo 1.o de que tenham conhecimento.
Artigo 20.o
Os Estados-Membros tomam as medidas administrativas e organizativas necessárias a fim de permitir as trocas de informações previstas no presente capítulo.
Artigo 21.o
A aplicação das disposições do presente capítulo não pode obrigar a que, para recolher as informações, um Estado-Membro imponha novas obrigações aos sujeitos passivos do IVA, nem implicar custos administrativos desproporcionados.
CAPÍTULO V ARMAZENAMENTO E TROCA DE INFORMAÇÕES ESPECÍFICAS DAS TRANSACÇÕES INTRACOMUNITÁRIAS
Artigo 22.o
1. Cada Estado-Membro deve dispor de uma base de dados electrónica na qual armazenará e processará as informações que recolha nos termos do n.o 6, alínea b), do artigo 22 da Directiva 77/388/CEE.
A fim de permitir a utilização dessas informações no âmbito dos procedimentos previstos no presente regulamento, as informações serão armazenadas durante um período de, pelo menos, cinco anos a contar do final do ano civil durante o qual for necessário permitir o acesso a essas informações.
2. Os Estados-Membros devem assegurar que a base de dados seja mantida actualizada, completa e exacta.
Em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o, serão definidos critérios para determinar as alterações que não são pertinentes, essenciais ou úteis e que não necessitam, por isso, de ser introduzidas.
Artigo 23.o
Com base nas informações armazenadas nos termos do artigo 22.o, a autoridade competente de um Estado-Membro tem o direito de obter de qualquer outro Estado-Membro a comunicação automática e imediata de todas as informações a seguir indicadas, às quais pode igualmente ter acesso directo:
1.
Números de identificação IVA emitidos pelo Estado-Membro que recebe as informações.
2.
Valor total de todas as entregas intracomunitárias de bens às pessoas titulares desses números por todos os operadores económicos identificados para efeitos do IVA no Estado-Membro que presta as informações.
Os valores referidos no ponto 2 serão expressos na divisa do Estado-Membro que comunica as informações, devendo dizer respeito a cada trimestre.
Artigo 24.o
Com base nas informações armazenadas nos termos do artigo 22.o e unicamente com o objectivo de prevenir infracções à legislação do IVA, sempre que o considere necessário para controlar as aquisições intracomunitárias de bens, a autoridade competente de um Estado-Membro deve obter, directamente e sem demora, todas as informações abaixo indicadas, às quais poderá também ter acesso directo por via electrónica:
1.
Números de identificação IVA das pessoas que efectuaram as entregas referidas no ponto 2 do artigo 23.o; e
2.
Valor total das entregas efectuadas por cada uma dessas pessoas a cada uma das pessoas a quem tenha sido atribuído o número de identificação IVA referido no ponto 1 do artigo 23.o
Os valores referidos no ponto 2 serão expressos na divisa do Estado-Membro que fornece as informações, devendo dizer respeito a cada trimestre.
Artigo 25.o
1. Quando a autoridade competente de um Estado-Membro for obrigada a permitir o acesso a informações por força do disposto nos artigos 23.o e 24.o, fá-lo-á o mais rapidamente possível e, o mais tardar, num prazo de três meses a contar do fim do trimestre a que as informações se referem.
2. Em derrogação ao n.o 1, caso sejam acrescentadas informações à base de dados nas circunstâncias previstas no artigo 22.o, o acesso a essas informações deve ser facultado o mais rapidamente possível e, o mais tardar, nos três meses seguintes ao trimestre durante o qual foram recolhidas as informações complementares.
3. As condições de acesso às informações corrigidas serão determinadas em conformidade com o procedimento referido no n.o 2 do artigo 44.o
Artigo 26.o
Quando, para efeitos dos artigos 22.o a 25.o, as autoridades competentes dos Estados-Membros introduzirem informações em bases de dados electrónicas e trocarem essas informações por via electrónica tomarão as medidas necessárias para garantir o respeito pelo disposto no artigo 41.o
Artigo 27.o
1. Cada Estado-Membro deve dispor de uma base de dados electrónica contendo um registo das pessoas a quem foi atribuído um número de identificação IVA nesse Estado-Membro.
2. Em qualquer momento, a autoridade competente de um Estado-Membro pode obter directamente, ou solicitar que lhe transmitam, com base nos dados armazenados nos termos do artigo 22.o, a confirmação da validade de um número de identificação IVA ao abrigo do qual uma pessoa efectuou ou recebeu uma entrega intracomunitária de bens ou uma prestação intracomunitária de serviços.
Mediante pedido específico, a autoridade requerida comunicará igualmente a data de emissão e, se for caso disso, a data de termo da validade do número de identificação IVA.
3. Mediante pedido, a autoridade competente comunicará igualmente, sem demora, o nome e o endereço da pessoa à qual o número foi atribuído, desde que essas informações não sejam armazenadas pela autoridade requerente com o objectivo de, eventualmente, as utilizar no futuro.
4. As autoridades competentes de cada Estado-Membro assegurarão que as pessoas envolvidas em entregas intracomunitárias de bens ou em prestações intracomunitárias de serviços no período referido no artigo 4.o da Directiva 2002/38/CE e as pessoas que prestam os serviços referidos no artigo 9.o, n.o 2, alínea e), último travessão da Directiva 77/388/CEE sejam autorizadas a obter confirmação da validade do número de identificação IVA de determinada pessoa.
No período referido no artigo 4.o da Directiva 2002/38/CE, os Estados-Membros devem, em especial, comunicar essa informação por meios electrónicos de acordo com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
5. Quando, para efeitos dos n.os 1 a 4, as autoridades competentes dos Estados-Membros introduzam informações em bases de dados electrónicas e troquem essas informações por via electrónica, tomarão as medidas necessárias para garantir o cumprimento do disposto no artigo 41.o
CAPÍTULO VI DISPOSIÇÕES RELATIVAS AO REGIME ESPECIAL PREVISTO NO ARTIGO 26.oC DA DIRECTIVA /CEE 77/388
Artigo 28.o
As disposições seguintes são aplicáveis ao regime especial previsto no artigo 26.oC da Directiva 77/388/CEE. As definições contidas no ponto A desse artigo, são aplicáveis para efeitos do presente capítulo.
Artigo 29.o
1. As informações comunicadas ao Estado-Membro de identificação pelo sujeito passivo não estabelecido quando inicia a sua actividade, nos termos do n.o 2 do ponto B do artigo 26.oC da Directiva 77/388/CEE, devem ser apresentadas sob forma electrónica. Os aspectos técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, serão fixados nos termos do procedimento previsto n.o 2 do artigo 44.o
2. O Estado-Membro de identificação deve transmitir essas informações por via electrónica às autoridades competentes dos restantes Estados-Membros no prazo de dez dias após o final do mês em que foram recebidas as informações do sujeito passivo não estabelecido. Do mesmo modo, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros serão informadas do número de identificação atribuído. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, que caracterizam a transmissão destas informações serão fixados nos termos do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
3. No caso de um sujeito passivo não estabelecido ser excluído do registo de identificação, o Estado-Membro de identificação deve informar imediatamente do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros.
Artigo 30.o
A declaração de imposto sobre o valor acrescentado, com os dados referidos no artigo 26.oC, ponto B, n.o 5, segundo parágrafo, da Directiva 77/388/CEE, deve ser apresentada sob forma electrónica. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, serão fixados nos termos do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
O Estado-Membro de identificação deve transmitir essas informações por via electrónica à autoridade competente do Estado-Membro em causa no prazo de dez dias após o final do mês em que a declaração foi recebida. Os Estados-Membros que exigirem que a declaração de imposto seja feita numa moeda nacional diferente do euro devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. Os pormenores técnicos que caracterizam a transmissão destas informações devem ser determinados nos termos do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
O Estado-Membro de identificação deve transmitir por via electrónica ao Estado-Membro de consumo as informações necessárias para associar cada pagamento à declaração fiscal trimestral relevante.
Artigo 31.o
O disposto no artigo 22.o é também aplicável às informações recolhidas pelo Estado-Membro de identificação nos termos dos n.os 2 e 5 do ponto B do artigo 26.oC da Directiva 77/388/CEE.
Artigo 32.o
O Estado-Membro de identificação deve assegurar que o montante pago pelo sujeito passivo não estabelecido seja transferido em euros para a conta bancária indicada pelo Estado-Membro de consumo ao qual é devido o pagamento. Os Estados-Membros que exigirem que a declaração de imposto seja feita numa moeda nacional diferente do euro, devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. A transferência deve ter lugar no prazo de dez dias após o final do mês em que o pagamento foi recebido.
Caso o sujeito passivo não estabelecido não pague a totalidade do imposto devido, o Estado-Membro de identificação deve assegurar a transferência do pagamento para os Estados-Membros de consumo, na proporção do imposto devido em cada Estado-Membro. O Estado-Membro de identificação deve informar do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos Estados-Membros de consumo.
Artigo 33.o
Os Estados-Membros devem notificar por via electrónica as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros dos números das contas bancárias relevantes para a recepção dos pagamentos de acordo com o artigo 32.o
Os Estados-Membros devem notificar imediatamente, por via electrónica, as autoridades competentes dos outros Estados-Membros e a Comissão das alterações da taxa normal do IVA.
Artigo 34.o
Os artigos 28.o a 33.o são aplicáveis durante o período previsto no artigo 4.o da Directiva 2002/38/CE.
CAPÍTULO VII RELAÇÕES COM A COMISSÃO
Artigo 35.o
1. Os Estados-Membros e a Comissão efectuarão uma análise e uma avaliação do funcionamento do dispositivo de cooperação administrativa previsto no presente regulamento. A Comissão centralizará a experiência dos Estados-Membros a fim de melhorar o funcionamento desse dispositivo.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão todas as informações disponíveis relevantes para a aplicação do presente regulamento.
3. A lista dos dados estatísticos necessários para a avaliação do presente regulamento será determinada nos termos do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o Os Estados-Membros comunicarão esses dados à Comissão na medida em que se encontrem disponíveis e que a sua comunicação não seja susceptível de acarretar encargos administrativos injustificados.
4. A fim de avaliar a eficácia do presente dispositivo de cooperação administrativa na luta contra a fraude e a evasão fiscal, os Estados-Membros podem comunicar à Comissão qualquer outra informação referida no artigo 1.o
5. A Comissão comunicará as informações referidas nos n.os 2, 3 e 4 aos outros Estados-Membros interessados.
CAPÍTULO VIII RELAÇÕES COM OS PAÍSES TERCEIROS
Artigo 36.o
1. Quando um país terceiro comunicar informações à autoridade competente de um Estado-Membro, esta última pode comunicá-las às autoridades competentes dos Estados-Membros que possam estar interessados nessas informações e, sempre, aos Estados-Membros que apresentem um pedido nesse sentido, desde que tal esteja previsto nos acordos de assistência com esse mesmo país terceiro.
2. Sob reserva de o país terceiro em questão se ter obrigado a prestar a assistência necessária para reunir todos os elementos de prova do carácter irregular de operações que se afigure serem contrárias à legislação em matéria de IVA, as informações obtidas ao abrigo do disposto no presente regulamento podem ser-lhe comunicadas, com o acordo das autoridades competentes que as comunicam e no respeito pelas suas disposições internas aplicáveis à transferência de dados de carácter pessoal a países terceiros.
CAPÍTULO IX CONDIÇÕES QUE REGEM O INTERCÂMBIO DE INFORMAÇÕES
Artigo 37.o
As informações comunicadas ao abrigo do presente regulamento sê-lo-ão prestadas, na medida do possível, por via electrónica, de acordo com as modalidades a aprovar em conformidade com o procedimento referido no n.o 2 do artigo 44.o
Artigo 38.o
Os pedidos de assistência, incluindo os pedidos de notificação, e os documentos anexados podem ser feitos em qualquer língua acordada entre as autoridades requerida e requerente. Estes pedidos só serão acompanhados de uma tradução na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro em que a autoridade requerida está estabelecida nos casos em que esta autoridade apresente um pedido fundamentado para o efeito.
Artigo 39.o
No período referido no artigo 4.o da Directiva 2002/38/CE, a Comissão e os Estados-Membros assegurarão que os actuais ou os novos sistemas de comunicação e de intercâmbio de informação necessários para possibilitar os intercâmbios de informação descritos nos artigos 29.o e 30.o se encontram operacionais. A Comissão será responsável por todas as adaptações à Rede Comum de Comunicação/Interface de Sistema Comum (CCN/CSI) necessárias para permitir o intercâmbio de informação entre Estados-Membros. Os Estados-Membros serão responsáveis por todas as adaptações dos seus sistemas necessárias para permitir que essa informação seja objecto de intercâmbio através da CCN/CSI.
Os Estados-Membros renunciam a qualquer pedido de reembolso das despesas resultantes da aplicação do presente regulamento, com excepção, se for caso disso, dos honorários pagos a peritos.
Artigo 40.o
1. A autoridade requerida de um Estado-Membro comunicará à autoridade requerente de outro Estado-Membro as informações referidas no artigo 1.o, desde que:
a)
O número e a natureza dos pedidos de informação apresentados por essa autoridade requerente durante determinado prazo não imponham encargos administrativos desproporcionados à autoridade requerida;
b)
A autoridade requerente tenha esgotado as fontes habituais de informação, a que, segundo as circunstâncias, teria podido recorrer para obter as informações solicitadas sem correr o risco de prejudicar a obtenção do resultado pretendido.
2. O presente regulamento não impõe a obrigação de mandar efectuar investigações ou de transmitir informações quando a legislação ou a prática administrativa do Estado-Membro que deveria comunicar as informações não autorizem os Estados-Membros a efectuar essas investigações, nem a recolher ou a utilizar tais informações para as próprias necessidades desse Estado-Membro.
3. A autoridade competente de um Estado-Membro pode recusar-se a comunicar informações sempre que o Estado-Membro em causa seja incapaz, por razões legais, de comunicar informações equivalentes. A Comissão será informada dos motivos da recusa pelo Estado-Membro requerido.
4. A transmissão de informações pode ser recusada quando conduza à divulgação de um segredo comercial, industrial ou profissional ou de um processo comercial, ou de uma informação cuja divulgação seja contrária à ordem pública.
5. A autoridade requerida informará a autoridade requerente dos motivos que se opõem a que o pedido de assistência seja satisfeito.
6. O montante mínimo que pode dar lugar a um pedido de assistência poderá ser aprovado nos termos do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 44.o
Artigo 41.o
1. As informações comunicadas sob qualquer forma por força do presente regulamento estão sujeitas ao segredo profissional e beneficiam da protecção concedida a informações da mesma natureza pela legislação nacional do Estado-Membro que as recebeu e pelas disposições correspondentes aplicáveis às autoridades comunitárias.
Essas informações podem ser utilizadas para determinar a matéria colectável, a cobrança ou o controlo administrativo dos impostos a fim de determinar a matéria colectável.
As informações podem também ser utilizadas para a determinação de outras taxas, direitos e impostos abrangidos pelo artigo 2.o da Directiva 76/308/CEE do Conselho, de 15 de Março de 1976, relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a certas quotizações, direitos, impostos e outras medidas (10).
Além disso, podem ser utilizadas em processos judiciais que possam acarretar sanções, instaurados na sequência de infracções à legislação fiscal, sem prejuízo das regras gerais e das disposições legais que regem os direitos dos arguidos e das testemunhas em processos desta natureza.
2. As pessoas devidamente acreditadas pela Autoridade de Acreditação de Segurança da Comissão Europeia apenas podem ter acesso a estas informações desde que tal seja necessário para o acompanhamento, manutenção e desenvolvimento da rede CCN/CSI.
3. Em derrogação ao n.o 1, a autoridade competente do Estado-Membro que comunica as informações permitirá a sua utilização para outros fins no Estado-Membro da autoridade requerente quando a legislação do Estado-Membro da autoridade requerida permitir a sua utilização para fins semelhantes.
4. Quando a autoridade requerente considere que as informações que recebeu da autoridade requerida podem ser úteis à autoridade competente de um terceiro Estado-Membro, pode transmitir-lhe tais informações. Do facto informará previamente a autoridade requerida. A autoridade requerida pode sujeitar a transmissão das informações a um terceiro Estado-Membro à condição do seu acordo prévio.
5. Para efeitos da correcta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros limitarão o âmbito das obrigações e dos direitos previstos no artigo 10.o, no n.o 1 do artigo 11.o e nos artigos 12.o e 21.o da Directiva 95/46/CE na medida em que tal seja necessário, a fim de salvaguardar os interesses a que se refere a alínea e) do artigo 13.o da referida directiva.
Artigo 42.o
Os relatórios, certificados ou quaisquer outros documentos ou cópias autenticadas ou respectivos extractos obtidos por agentes da autoridade requerida e transmitidos à autoridade requerente nos casos de assistência previstos pelo presente regulamento podem ser invocados como elementos de prova pelas instâncias competentes do Estado-Membro da autoridade requerente do mesmo modo que os documentos equivalentes transmitidos por outra autoridade do mesmo país.
Artigo 43.o
1. Para efeitos de aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros tomarão todas as medidas necessárias para:
a)
Assegurar uma boa coordenação interna entre as autoridades competentes referidas no artigo 3.o;
b)
Estabelecer uma cooperação directa entre as autoridades especialmente habilitadas para a referida coordenação;
c)
Assegurar o bom funcionamento do sistema de intercâmbio de informações previsto no presente regulamento.
2. A Comissão comunicará o mais rapidamente possível a cada Estado-Membro as informações que receba e que esteja em condições de comunicar.
CAPÍTULO X DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 44.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité Permanente de Cooperação Administrativa, a seguir denominado «comité».
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
3. O comité aprovará o seu regulamento interno.
Artigo 45.o
1. De três em três anos a contar da data da entrada em vigor do presente regulamento, a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação do presente regulamento.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão o conteúdo de todas as disposições de direito interno que aprovem no domínio regido pelo presente regulamento.
Artigo 46.o
1. As disposições do presente regulamento não prejudicam a execução de obrigações mais amplas em matéria de assistência mútua resultantes de outros actos jurídicos, incluindo de eventuais acordos bilaterais ou multilaterais.
2. Quando os Estados-Membros celebrarem acordos bilaterais sobre questões abrangidas pelo presente regulamento, excepto no que respeita à resolução de casos específicos, devem do facto informar sem demora a Comissão. Por seu lado, a Comissão informará os outros Estados-Membros.
Artigo 47.o
É revogado o Regulamento (CEE) n.o 218/92.
As remissões para o regulamento revogado entendem-se como sendo feitas para o presente regulamento.
Artigo 48.o
O presente regulamento entra em vigor em 1 de Janeiro de 2004.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito no Luxemburgo, em 7 de Outubro de 2003.