32006R1998
L 379/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1998/2006 НА КОМИСИЯТА
от 15 декември 2006 година
за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои видове хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2 от него,
след като публикува проекта на настоящия регламент (2),
след консултации с Консултативния комитет по държавни помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 оправомощава Комисията да определя с регламент таван, под който се приема, че мерките за помощ не изпълняват всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотификация по член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията е прилагала членове 87 и 88 от Договора, по-специално в редица свои решения тя е изяснявала концепцията за помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията е заявявала своята политика по отношение на тавана за помощта (de minimis), под който се приема, че член 87, параграф 1 от Договора не се прилага - първоначално в своето известие относно правилото de minimis при държавните помощи (3) и впоследствие в Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора по отношение на минималната помощ (4). В светлината на опита, натрупан при прилагането на горния регламент и за да се отчете развитието на инфлацията и на брутния вътрешен продукт в Общността до 2006 г. включително, както и вероятните развития през срока на валидност на настоящия регламент, би било целесъобразно някои от условията по Регламент (ЕО) 69/2001 да бъдат преразгледани и същият да бъде заменен.
(3)
Предвид специалните правила, които действат в сектора за първично производство на селскостопански продукти, в риболовния и рибовъден сектор, и на съществуващия риск помощи в размер по-малък от предвидените в настоящия регламент да изпълнят критериите по член 87, параграф 1 от Договора в горните сектори, настоящият регламент не би трябвало да се прилага към тези сектори. Отчитайки развитието на сектор „транспорт“, по-конкретно преструктурирането на много транспортни дейности след тяхната либерализация, повече не е целесъобразно транспортният сектор да бъде изключван от приложното поле на регламента de minimis. Следователно, приложното поле на настоящия регламент трябва да се разшири върху целия сектор „транспорт“. Независимо от това, общият таван de minimis трябва да бъде адаптиран, за да се отчете дребния като цяло размер на предприятията, работещи в сектора за сухопътен транспорт на товари и пътници. По същите причини и с оглед излишъка от капацитет в сектора, и предвид целите на транспортната политика по отношение претоварването на пътищата и товарните превози, трябва да бъде изключена помощта за придобиване на товарни автомобили от предприятия, осъществяващи сухопътни превози на товари за други лица и срещу възнаграждение. Това не поставя под въпрос благоприятното отношение на Комисията по отношение държавната помощ за по-чисти и по-екологични превозни средства, изразено в актове на Общността, различни от настоящия регламент. Предвид Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 г. относно държавната помощ за въгледобивната индустрия (5), настоящият регламент не трябва да се прилага в сектор „въгледобив“.
(4)
Предвид сходствата между преработката и търговията със селскостопански продукти от една страна и на неселскостопански продукти от друга страна, настоящият регламент трябва да се прилага към преработката и търговията със селскостопански продукти, но при спазване на определени условия. В този смисъл, за преработка и търговия не трябва да се считат нито дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство по заготвяне на продукта за неговата първа продажба, например жътвата, прибирането и вършитбата на зърнени храни, опаковането на яйца и др., нито първата продажба на прекупвачи и преработватели. Считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент, спрямо помощта в полза на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, повече не трябва да действа Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към минималната помощ в селскостопанския сектор и рибно стопанство (6). Следователно, Регламент (ЕО) № 1860/2004 трябва да бъде съответно изменен.
(5)
Съдът на Европейските общности е постановил, че след като Общността е приела законодателство за установяване на обща организация на пазара в даден селскостопански сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от приемането на мерки, които биха могли да подкопаят тази организация или да създадат изключения от нея. По тази причина, настоящият регламент не трябва да се прилага към помощи, чиито размер се определя на база цените или количествата на изкупуваните продукти или на продуктите предлагани на пазара. Регламентът не трябва да се прилага и към минимално подпомагане, което е свързано със задължение за разделяне на помощта с първични производители.
(6)
Настоящият регламент не се прилага към минималната експортна помощ или минималната помощ за предпочитане на местни пред вносни продукти. В частност, той не трябва да се прилага към помощта за създаване и функциониране на дистрибуторски мрежи в други страни. Помощта за разходи по участие в търговски изложения или за проучвания и консултантски услуги при лансиране на нови или съществуващи продукти на нови пазари по принцип не представлява експортна помощ.
(7)
Настоящият регламент не трябва да се прилага към предприятия в затруднение по смисъла на Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на фирми в затруднение (7) предвид трудностите, свързани с определяне на брутния еквивалент на помощта, предоставяна на предприятията от тази категория.
(8)
В светлината на натрупания от Комисията опит може да се приеме, че помощ, която не превишава тавана от 200 000 EUR за всеки един тригодишен период, не влияе върху търговията между държавите-членки и/или нито нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията, следователно не попада в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора. Що се отнася до предприятията, които работят в сектора за „сухопътен транспорт“, този таван трябва да бъде установен на 100 000 EUR.
(9)
Годините, които трябва да бъде вземани предвид за тази цел, са данъчните години, използвани за данъчни цели от предприятието в съответната държава-членка. Приложимият тригодишен период трябва да бъде определян с възобновяване, така че при всяко ново предоставяне на минимална помощ да се изчислява общия размер на минималната помощ, предоставена през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години. Предоставените от държавата-членка помощи трябва да бъдат вземани предвид за тази цел, дори ако са финансирани, изцяло или частично, с ресурси произхождащи от Общността. Не трябва да има възможност мерки за помощ, които надвишават тавана за помощта de minimis, да бъдат раздробявани на няколко по-малки части, за да могат тези части да попаднат в приложното поле на настоящия регламент.
(10)
В съответствие с принципите, които регламентират помощта, попадаща в приложното поле на член 87, параграф 1 от Договора, минималната помощ трябва да се счита за предоставена в момента, когато на предприятието бъде предоставено, в съответствие с националния правен режим, юридическото право за получаване на помощта.
(11)
За да не се заобикалят максималните интензитети на помощта, определени с различни общностни актове, помощта de minimis не трябва да се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
(12)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и коректното прилагане на тавана за помощта de minimis, всички държави-членки трябва да прилагат един и същ изчислителен метод. За улесняване на изчислението и в съответствие със сегашната практика по прилагането на правилото за помощта de minimis, сумите на тези помощи, които не са под формата на безвъзмездна помощ (субсидия), трябва да бъдат преобразувани в съответния им брутен еквивалент на помощта. За да се изчисли еквивалента на помощ на прозрачните видове помощ, различни от безвъзмездната помощ, или на помощите изплащани на няколко части, е необходимо да се използват пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставянето на съответната помощ. С оглед еднаквото, прозрачното и опростено прилагане на правилата за държавните помощи, за пазарни лихвени проценти по смисъла на настоящия регламент следва да се приемат референтните лихвени проценти, определяни периодично от Комисията въз основа на обективни критерии и публикувани в Официален вестник на Европейския съюз или в Интернет. При все това, може да се наложи към базовата ставка да се прибавят допълнителни процентни пунктове в зависимост от предоставените обезпечения или свързания с получателя риск.
(13)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и ефективния мониторинг, настоящият регламент трябва да се прилага само към тези минимални помощи, които са прозрачни. Прозрачна е помощта, за която брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска. Като пример, такова точно изчисляване е възможно при безвъзмездните помощи, при субсидираните лихвени проценти и лимитираните данъчни облекчения. Помощта, заложена в капиталови инжекции, не трябва да се разглежда като прозрачна помощ de minimis, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis. Помощта, заложена в мерки за рисково капиталово финансиране съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за насърчаване инвестирането на рисков капитал в малки и средни предприятия (8), не трябва да се разглеждат като прозрачни помощи de minimis, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата. Помощите по заеми трябва да се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихвени проценти, действащи към момента на предоставяне на помощта.
(14)
Настоящият регламент не изключва възможността дадена мярка, приета от държава-членка, да не бъде разглеждана като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора на основания различни от посочените в настоящия регламент, например, в случая с капиталовите инжекции, заради това, че решението за мярката е било взето в съответствие с принципа на пазарния инвеститор.
(15)
Необходимо е да се въведе правна сигурност за гаранционните схеми, които нямат потенциал да повлияят на търговията и да нарушат конкуренцията, и при които има достатъчно данни за надеждно оценяване на възможните последствия. Следователно, настоящият регламент трябва да транспонира общия de minimis таван от 200 000 EUR в специален за гаранциите таван, определян в зависимост от гарантираната сума на заема, за който се издава съответната гаранция. Целесъобразно е този специален таван да се изчислява по методика за определяне размера на държавната помощ по гаранционни схеми за заеми, предоставяни в ползва на жизнеспособни предприятия. Методиката и данните, използвани за изчисляване на специалния за гаранциите таван, трябва да изключват предприятията в затруднение съгласно Насоките на Общността относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение. Следователно, този специален таван не трябва да се прилага към еднократните индивидуални помощи, предоставяни извън обхвата на гаранционната схема, към помощите за предприятия в затруднение или към гаранциите за операции различни от заеми, например гаранциите за капиталови транзакции. Специалният таван трябва да бъде определен въз основа на факта, че при максимален лихвен процент (нетна наказателна лихва) от 13 % - като най-лош сценарий за гаранционните схеми в Общността - брутният еквивалент на брутния еквивалент на помощта при гаранция възлизаща на 1 500 000 EUR може да се приеме за равен на общия таван за помощта de minimis. Тази сума трябва да се намали на 750 000 евро за предприятията, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“. Само при гаранциите, които покриват до 80 % от пораждащия ги заем може да бъдат обхванати от тези специални тавани. За изчисляване на заложения в гаранцията брутен еквивалент на помощта, държавите-членки могат да използват методика, която е одобрена от Комисията след нотифицирането ѝ по друг регламент на Комисията в сферата на държавните помощи, като Регламент (ЕО) № 1628/2006 на Комисията от 24 октомври 2006 г. за прилагането на членове 87 и 88 от договора относно националната регионална инвестиционна помощ (9), ако одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
(16)
След нотифициране от държава-членка, Комисията може да разгледа въпроса дали една мярка за помощ, която не представлява безвъзмездна помощ, заем, гаранция, капиталова инжекция или мярка за рисков капитал, има брутен еквивалент на помощта, ненадвишаващ тавана за помощта de minimis, и следователно попада в приложното поле на настоящия регламент.
(17)
Задължение на Комисията е да гарантира спазването на правилата за държавните помощи и по-специално да следи дали помощите, предоставяни съгласно правилата за минимални помощи, изпълняват условията за това. В съответствие с принципа за сътрудничество, заложен в член 10 от договора, държавите-членки трябва да способстват за изпълнението на тази задача, като създадат необходимите механизми, които да не допускат общият размер на минималната помощ, предоставяна на едно и също предприятие по правилото de minimis, да надхвърля тавана от 200 000 EUR за период от три данъчни години. За тази цел, при предоставяне на минимална помощ, държавите-членки трябва да уведомяват съответните предприятия за размера на помощта и за нейния минимален (de minimis) характер, като се позовават на настоящия регламент. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация относно получаването на други минимални помощи през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години, и внимателно да провери дали с новата минимална помощ няма да бъде надхвърлен тавана за помощта de minimis. Алтернативно, трябва да има възможност спазването на тавана да се следи посредством централен регистър или - в случая с гаранционните схеми на Европейския инвестиционен фонд - като последният сам изготвя списъци на получателите и изисква държавите-членки да информират получателите за получената минимална помощ.
(18)
Срокът на Регламент (ЕО) № 69/2001 изтича на 31 декември 2006 г. Следователно, настоящият регламент трябва да се прилага от 1 януари 2007 година. Предвид обстоятелството, че Регламент (ЕО) № 69/2001 не се е прилагал в сектор „транспорт“, спрямо който досега не е важало правилото de minimis; предвид също така много ограничената сума на минималната помощ в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“, и при спазване на определени условия, настоящият регламент трябва да се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия осъществяващи дейност в сектор „транспорт“ и в сектора „преработка и търговия със селскостопански продукти“. Освен това, всички индивидуални помощи, предоставени в съответствие с и през срока на Регламент (ЕО) № 69/2001, трябва да остават незасегнати от настоящия регламент.
(19)
Предвид опита на Комисията и по-специално честотата, с която по правило се налага да се ревизира политиката по държавните помощи, целесъобразно е да се заложи ограничение на периода, през който ще действа настоящият регламент. Ако срокът на регламента изтече и не бъде удължен, държавите-членки трябва да разполагат с адаптационен период от шест месеца за минималните помощи по настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставяни на предприятия от всички сектори, с изключение на:
а)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „рибарство и аквакултури“ съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10);
б)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по първично производство на селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора;
в)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, посочени в приложение I към Договора, в следните случаи:
i)
когато размерът на помощта е определен въз основа на цените или количествата на продуктите, които биват изкупувани от производителите или предлагани на пазара от съответните предприятия,
ii)
когато условие за предоставяне на помощта е същата да бъде прехвърлена частично или изцяло на първичните производители;
г)
помощите за дейности, свързани с износ за трети страни или държави-членки, по-конкретно - помощите, пряко свързани с изнасяните количества, със създаването и функционирането на дистрибуторски мрежи или с други текущи разходи по експортната дейност;
д)
помощите, поставени в зависимост от използването на местни вместо вносни стоки;
е)
помощите, предоставяни на предприятия, осъществяващи дейност във отрасъл „въгледобив“, както е дефиниран в Регламент (ЕО) № 1407/2002;
ж)
помощите за придобиване на товарни автомобили, предоставяни на предприятия, които осъществяват сухопътни превози на товари за други лица или срещу възнаграждение;
з)
помощите за предприятия в затруднение.
2. За целите на настоящия регламент:
а)
„селскостопански продукти“ означава продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, с изключение на рибните продукти;
б)
„преработка на селскостопански продукти“ означава всяка една операция върху селскостопански продукт, от която се получава също селскостопански продукт, с изключение на дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство, необходими за приготвянето на животински или растителен продукт за първата му продажба;
в)
„търговия със селскостопански продукти“ означава държане или излагане с цел продажба, предлагане за продажба, доставяне или изобщо за пускане на пазара по какъвто и да било друг начин, с изключение на първата продажба от първичния производител на прекупвач или преработвател, както и всяка една дейност по подготвяне на продукта за тази първа продажба; продажбата от първичен производител на краен потребител се счита за търговия, ако се осъществява в самостоятелни помещения, предвидени за тази цел.
Член 2
Помощ de minimis (минимална помощ)
1. Приема се, че мерките за помощ не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно са освободени от изискването за уведомление по член 88, параграф 3 от Договора, ако изпълняват условията, посочени в параграфи от 2 до 5 от настоящия член.
2. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, осъществяващо дейност в сектора „сухопътен транспорт“, не може да надхвърля 100 000 EUR за период от три данъчни години. Тези тавани се прилагат независимо от формата на минималната помощ или преследваната цел и независимо от това, дали предоставената от държавата-членка помощ се финансира, изцяло или частично, с ресурси, произхождащи от Общността. Периодът се определя на база данъчните години, използвани от предприятието в съответната държава-членка.
Когато общата сума на помощта, предоставена по една мярка за помощ, надхвърли горепосочения таван, тази сума не може да се ползва от благоприятно третиране по настоящия регламент дори за част, която не превишава този таван. В такива случаи не може да се иска благоприятно третиране на мярката за помощ по настоящия регламент - нито към момента на предоставяне на помощта, нито в който и да било по-късен момент.
3. Таванът по параграф 2 се изразява като паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутния еквивалент на помощта.
Помощ, изплащана на няколко части, се сконтира към стойността ѝ в момента на предоставянето ѝ. За лихвен процент при сконтирането и изчисляването на брутния еквивалент на помощта се използва референтният лихвен процент, действащ към датата на предоставяне.
4. Настоящият регламент се прилага само за помощи, при които брутният еквивалент на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без необходимост от извършване на оценка на риска („прозрачни помощи“). В частност:
а)
Помощите по заеми се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако брутният еквивалент на помощта е изчислен на база пазарните лихви, действащи към момента на предоставяне.
б)
Помощите, заложени в капиталови инжекции, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато общият размер на инжектираните публични средства е под тавана за помощта de minimis.
в)
Помощите, заложени в мерки за рисково капиталово финансиране, не се разглеждат като прозрачни минимални помощи, с изключение на случаите, когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за помощта de minimis за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата.
г)
Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 1 500 000 EUR на предприятие. Индивидуалните помощи, предоставяни по гаранционни схеми на предприятия, осъществяващи дейност в сектора за „сухопътен транспорт“, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставян по такава схема, не надвишава сумата от 750 000 EUR на предприятие. Ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем възлиза само на определен процент от този таван, приема се, че брутният еквивалент на помощта на гаранцията съответства на същия процент от приложимия таван по член 2, параграф 2. Гаранцията не може да превишава 80 % от заема, който я поражда. Освен това, гаранционните схеми се считат за прозрачни, ако i) преди въвеждане на схемата, методиката за изчисляване на брутния еквивалент на помощта на гаранцията е била одобрена след нотифицирането на Комисията по друг регламент на Комисията в областта на държавните помощи и ii) одобрената методика изрично третира оценяваните видове гаранции и видове пораждащи ги транзакции с оглед прилагането на настоящия регламент.
5. Минималната помощ не се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
Член 3
Мониторинг
1. Когато държавата-членка възнамерява да предостави минимална помощ на дадено предприятие, тя уведомява писмено предприятието за предвиждания размер на помощта (изразена в брутен еквивалент на помощта) и за нейния минимален (de minimis) характер, като изрично се позовава на тази регламент и цитира неговото наименование и данните за публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Когато минималната помощ се предоставя на различни предприятия въз основа на схема за помощ и по тази схема на предприятията биват предоставяни индивидуални помощи в различни размери, съответната държава-членка може по свой избор да изпълни това задължение, като съобщи на предприятията фиксирана сума, съответстваща на максималната помощ, отпускана по схемата. В този случай, фиксираната сума се използва за определяне на това, дали е достигнат таванът по член 2, параграф 2. Освен това, преди предоставяне на такава помощ, съответната държава-членка трябва да получи от предприятието декларация, в писмена или електронна форма, относно получаването на други минимални помощи през двете предшестващи данъчни години и през текущата данъчна година.
Държавата-членка предоставя нова минимална помощ само след като е проверила, че с нея общият размер на минималната помощ, получена от предприятието през периода, обхващащ съответната данъчна година и двете предходни данъчни години в тази държава-членка, няма да надхвърли тавана, установен в член 2, параграф 2.
2. Ако държавата-членка е създала централен регистър на минималните помощи, съдържащ пълна информация за всички минимални помощи, предоставяни от всеки един орган в тази държава-членка, първата алинея от параграф 1 спира да се прилага от момента, в който регистърът обхване период от три години.
Ако помощта се предоставя от държавата-членка по гаранционна схема за гаранции, финансирана от бюджета на ЕО по мандат чрез Европейския инвестиционен фонд, първата алинея от параграф 1 от настоящия член може да не се прилага.
В тези случаи ще се прилага следната система за мониторинг:
а)
Европейският инвестиционен фонд ежегодно изготвя, въз основа на информация, която финансовите посредници са длъжни да предоставят на ЕИФ, списък с получателите на помощта и брутния еквивалент на помощта, получен от всеки получател. Европейският инвестиционен фонд изпраща тази информация на съответната държава-членка и на Комисията; и
б)
съответната държава-членка изпраща тази информация на крайните получатели до три месеца след получаването ѝ от Европейския инвестиционен фонд; и
в)
съответната държава-членка получава декларация от всеки получател, че общият размер на получената от него минимална помощ не превишава тавана, установен в член 2, параграф 2. Ако таванът е превишен за един или повече получатели, съответната държава-членка прави необходимото с оглед помощта, която е довела до превишаване на тавана, да бъде предмет на уведомление до Комисията или възстановена от получателя.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тази документация трябва да съдържа цялата информация, необходима за да се докаже, че условията на настоящия регламент са спазени. Документацията относно индивидуална минимална помощ се съхранява за срок от 10 години от датата на предоставянето ѝ. Документацията относно схемите за минимални помощи се съхранява за срок от 10 години след предоставяне на последната индивидуална помощ по съответната схема. По писмено искане, съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок до 20 работни дни или в по-дълъг срок, ако такъв бъде определен с искането, цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да прецени дали са спазени условията по настоящия регламент, по-специално общия размер на минималната помощ, получена от всяко едно предприятие.
Член 4
Изменения
Член 2 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 се изменя, както следва:
а)
в точка 1 се заличават думите „преработка и търговия“;
б)
точка 3 се заличава.
Член 5
Преходни мерки
1. Настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Помощите, които не изпълняват тези условия, се оценяват от Комисията в съответствие с приложимите рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Всяка индивидуална минимална помощ, предоставена между 2 февруари 2001 г. и 30 юни 2007 г., която изпълнява условията на Регламент (ЕО) № 69/2001, се счита за несъответстваща на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно се освобождава от изискването за изпращане на уведомление по член 88, параграф 3 от Договора.
3. След изтичане на срока на настоящия регламент, всяка помощ de minimis, която изпълнява условията на регламента, може да бъде реализирана законосъобразно за допълнителен период от шест месеца.
Член 6
Влизане в сила и срок на действие
Настоящият регламент влиза в сила на деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 15 декември 2006 година.
REGULAMENTO (CE) N.o 1998/2006 DA COMISSÃO
de 15 de Dezembro de 2006
relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado aos auxílios de minimis
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 994/98 do Conselho, de 7 de Maio de 1998, relativo à aplicação dos artigos 92.o e 93.o do Tratado que institui a Comunidade Europeia a determinadas categorias de auxílios estatais horizontais (1), nomeadamente o artigo 2.o,
Após publicação do projecto do presente regulamento (2),
Após consulta do Comité Consultivo em matéria de auxílios estatais,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 994/98 confere à Comissão poderes para fixar num regulamento um limiar abaixo do qual se considera que as medidas de auxílio não preenchem todos os critérios enunciados no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, pelo que não ficam abrangidas pelo procedimento de notificação previsto no n.o 3 do artigo 88.o do Tratado.
(2)
A Comissão aplicou os artigos 87.o e 88.o do Tratado e, em especial, clarificou em numerosas decisões a noção de auxílio na acepção do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado. Enunciou igualmente a sua política relativa a um limiar de minimis abaixo do qual se pode considerar não ser aplicável o n.o 1 do artigo 87.o, inicialmente na sua comunicação relativa aos auxílios de minimis (3) e posteriormente no Regulamento (CE) n.o 69/2001 da Comissão, de 12 de Janeiro de 2001, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios de minimis (4). À luz da experiência adquirida na aplicação deste regulamento e a fim de tomar em consideração o andamento da inflação e o crescimento do produto interno bruto na Comunidade até 2006, inclusive, e a sua evolução provável durante o período de vigência do presente regulamento, afigura-se oportuno rever algumas das condições estabelecidas no Regulamento (CE) n.o 69/2001 e substitui-lo.
(3)
Tendo em conta as regras especiais aplicáveis aos sectores da produção primária de produtos agrícolas, da pesca, da aquicultura e o risco de que montantes de auxílio inferiores aos previstos no presente regulamento possam preencher os critérios estabelecidos no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, o presente regulamento não deve ser aplicável a estes sectores. Dada a evolução do sector dos transportes, em especial a reestruturação de um elevado número de actividades deste sector na sequência da sua liberalização, não é adequado continuar a excluir o sector dos transportes do âmbito de aplicação do Regulamento de minimis. O âmbito de aplicação deste regulamento deve, por conseguinte, ser tornado extensível à totalidade do sector dos transportes. Contudo, o limiar de minimis geral deve ser adaptado por forma a tomar em consideração a reduzida dimensão média das empresas que desenvolvem actividades nos sectores do transporte rodoviário de mercadorias e de passageiros. Pelas mesmas razões e também devido à capacidade excedentária do sector e aos objectivos da política de transportes no que se refere ao congestionamento das estradas e ao transporte de mercadorias, deverão ser excluídos os auxílios destinados à aquisição de veículos de transporte rodoviário de mercadorias por parte dos transportadores rodoviários de mercadorias por conta de terceiros. Tal não põe em causa a abordagem favorável da Comissão no que se refere aos auxílios estatais a favor de veículos mais limpos e mais favoráveis ao ambiente noutros instrumentos comunitários para além do presente regulamento. Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1407/2002 do Conselho, de 23 de Julho de 2002, relativo aos auxílios estatais à indústria do carvão (5), o presente regulamento não deve também ser aplicável ao sector do carvão.
(4)
Tendo em conta as semelhanças entre a transformação e comercialização de produtos agrícolas, por um lado, e de produtos não agrícolas, por outro, o presente regulamento deve aplicar-se à transformação e comercialização de produtos agrícolas, desde que se encontrem reunidas determinadas condições. As actividades na exploração agrícola necessárias para a preparação dos produtos para a primeira venda, como a colheita, ceifa e debulha de cereais ou o acondicionamento de ovos, e a primeira venda a revendedores ou transformadores não devem ser consideradas, neste contexto, como transformação e comercialização. A partir da entrada em vigor do presente regulamento, o Regulamento (CE) n.o 1860/2004 da Comissão, de 6 de Outubro de 2004, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios de minimis nos sectores da agricultura e das pescas (6) deve deixar de ser aplicável aos auxílios concedidos a favor das empresas que desenvolvam actividades de transformação ou comercialização de produtos agrícolas. O Regulamento (CE) n.o 1860/2004 deve, por conseguinte, ser alterado em conformidade.
(5)
O Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias estabeleceu que, a partir do momento em que a Comunidade tenha adoptado uma regulamentação que institui uma organização comum de mercado num determinado sector da agricultura, os Estados-Membros devem abster-se de adoptar qualquer medida susceptível de prejudicar a sua aplicação ou de nela introduzir excepções. Por esta razão, o presente regulamento não deve aplicar-se aos auxílios cujo montante é fixado com base no preço ou na quantidade dos produtos adquiridos ou colocados no mercado. Não deve também aplicar-se aos auxílios de minimis subordinados à condição de serem partilhados com os produtores primários.
(6)
O presente regulamento não deve aplicar-se aos auxílios de minimis à exportação nem aos auxílios de minimis que favoreçam a produção nacional em detrimento de produtos importados. Não deve em especial aplicar-se aos auxílios que financiem a criação e funcionamento de uma rede de distribuição noutros países. Os auxílios concedidos a favor da participação em feiras comerciais ou destinados a cobrir custos de estudos ou serviços de consultoria necessários para o lançamento de um produto novo ou de um produto já existente num novo mercado não constituem normalmente auxílios à exportação.
(7)
O presente regulamento não deve aplicar-se às empresas em dificuldade, na acepção das Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação a empresas em dificuldade (7), dado que é difícil determinar o equivalente-subvenção bruto dos auxílios concedidos a empresas nestas situações.
(8)
À luz da experiência da Comissão, pode estabelecer-se que os auxílios não superiores a um limiar de 200 000 euros durante um período de três anos não afectam o comércio entre os Estados-Membros e/ou não falseiam nem ameaçam falsear a concorrência, não sendo, por conseguinte, abrangidos pelo n.o 1 do artigo 87.o do Tratado. No que se refere às empresas que desenvolvem actividades no sector dos transportes rodoviários, este limiar deve ser fixado em 100 000 euros.
(9)
Os anos a tomar em consideração neste contexto são os exercícios financeiros utilizados para efeitos tributários pela empresa no Estado-Membro em causa. O período relevante de três anos deve ser apreciado em termos de base móvel, ou seja, para cada nova concessão de um auxílio de minimis tem de ser determinado o montante total de auxílios de minimis concedidos durante o exercício financeiro em causa, bem como durante os dois exercícios financeiros anteriores. Devem ser tomados em consideração para este efeito os auxílios concedidos por um Estado-Membro, mesmo quando financiados, no todo ou em parte, por recursos de origem comunitária. Os auxílios que excedem o limiar de minimis não devem poder ser repartidos por fracções de menor valor, a fim de que tais fracções passem a ser abrangidas pelo âmbito de aplicação do presente regulamento.
(10)
Em conformidade com os princípios que regem os auxílios abrangidos pelo âmbito de aplicação do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, um auxílio de minimis deve considerar-se concedido no momento em que é conferido à empresa o direito de receber o auxílio ao abrigo do regime nacional aplicável.
(11)
A fim de evitar que sejam eludidas as intensidades máximas de auxílio previstas nos diversos instrumentos comunitários, os auxílios de minimis não devem ser cumulados com auxílios estatais relativos aos mesmos custos elegíveis, se dessa cumulação resultar uma intensidade de auxílio superior à fixada, tendo em conta as circunstâncias específicas de cada caso, num regulamento de isenção por categoria ou numa decisão adoptada pela Comissão.
(12)
Por forma a assegurar a transparência, a igualdade de tratamento e a correcta aplicação do limiar de minimis, todos os Estados-Membros devem aplicar o mesmo método de cálculo. A fim de simplificar este cálculo e em conformidade com a prática actualmente seguida a nível da aplicação da regra de minimis, os montantes dos auxílios concedidos sob uma forma distinta face à da subvenção devem ser convertidos no seu equivalente-subvenção bruto. O cálculo do equivalente-subvenção dos tipos de auxílios transparentes que não sejam subvenções nem auxílios a desembolsar em diversas prestações implica a utilização das taxas de juro prevalecentes no mercado aquando da concessão do auxílio. Com vista a assegurar uma aplicação uniforme, transparente e simples das regras em matéria de auxílios estatais, é conveniente considerar que as taxas do mercado aplicáveis para efeitos do presente regulamento são as taxas de referência fixadas periodicamente pela Comissão com base em critérios objectivos e publicadas no Jornal Oficial da União Europeia ou na Internet. Contudo, poderá ser necessário acrescentar pontos de base adicionais à taxa mínima, tendo em conta as garantias fornecidas ou o risco associado ao beneficiário.
(13)
Por forma a assegurar a transparência, a igualdade de tratamento e um controlo efectivo, o presente regulamento é apenas aplicável aos auxílios de minimis transparentes. Entende-se por auxílios transparentes os auxílios relativamente aos quais é possível calcular com precisão o equivalente-subvenção bruto ex-ante, sem necessidade de proceder a uma avaliação de risco. Este cálculo preciso pode, por exemplo, ser efectuado no que se refere a subvenções, bonificações de taxas de juro e isenções fiscais sujeitas a limites. Os auxílios incluídos em injecções de capital não devem ser considerados auxílios de minimis transparentes, salvo se o montante total da injecção de capital do sector público for inferior ao limiarde minimis. Os auxílios incluídos em medidas de capital de risco referidos nas Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais e capital de risco a pequenas e médias empresas (8) não devem ser considerados auxílios de minimis transparentes, salvo se, ao abrigo do regime de capital de risco pertinente, apenas for concedido, a cada empresa em causa, um montante de capital não superior ao limiar de minimis. Os auxílios incluídos em empréstimos devem ser considerados auxílios de minimis transparentes, desde que o equivalente-subvenção bruto seja calculado com base nas taxas de juro de mercado prevalecentes na data de concessão.
(14)
O presente regulamento não exclui a possibilidade de uma medida adoptada por um Estado-Membro não ser considerada um auxílio estatal na acepção do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, com base noutros critérios para além dos previstos no presente regulamento, por exemplo, no caso de injecções de capital, devido ao facto de a medida ter sido decidida em conformidade com o princípio do investidor de mercado.
(15)
É necessário conferir segurança jurídica aos regimes de garantia que não são susceptíveis de afectar o comércio nem falsear a concorrência e relativamente aos quais estão disponíveis dados suficientes para apreciar, de forma fiável, quaisquer efeitos potenciais. O presente regulamento deve, por conseguinte, transpor o limiar geral de minimis de 200 000 euros para um limiar específico para as garantias, baseado no montante garantido do empréstimo individual subjacente à garantia. Afigura-se adequado calcular este limiar específico utilizando uma metodologia que avalia o montante de auxílio estatal incluído nos regimes de garantia que acompanham os empréstimos concedidos a empresas viáveis. A metodologia e os dados utilizados para o cálculo do limiar específico para as garantias devem excluir as empresas em dificuldade referidas nas Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação a empresas em dificuldade. Este limiar específico não deve portanto aplicar-se aos auxílios ad hoc individuais concedidos fora do âmbito de um regime de garantia, aos auxílios concedidos a empresas em dificuldade, nem a garantias que acompanham transacções subjacentes que não constituem um empréstimo, como as garantias sobre transacções de títulos representativos de capital próprio. O limiar específico deve ser fixado com base no facto de, tomando em consideração uma taxa máxima (taxa líquida de incumprimento) de 13 %, que corresponde ao pior cenário possível para os regimes de garantia da Comunidade, pode considerar-se que uma garantia de 1 500 000 euros tem um equivalente-subvenção bruto idêntico ao limiar de minimis geral. Este montante deve ser reduzido para 750 000 euros no que se refere às empresas que desenvolvem actividades no sector dos transportes rodoviários. Estes limiares específicos devem abranger apenas as garantias que não excedem 80 % do empréstimo subjacente. Pode também ser utilizada pelos Estados-Membros para a determinação do equivalente-subvenção bruto incluído numa garantia, uma metodologia aceite pela Comissão, na sequência da sua notificação com base num regulamento da Comissão em matéria de auxílios estatais, como o Regulamento (CE) n.o 1628/2006 da Comissão, de 24 de Outubro de 2006, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado aos auxílios estatais ao investimento com finalidade regional (9), desde que a metodologia aprovada abranja expressamente o tipo de garantias e de transacções subjacentes em causa, no contexto da aplicação do presente regulamento.
(16)
Na sequência de notificação pelo Estado-Membro interessado, a Comissão pode determinar se uma medida de auxílio, que não consista numa subvenção, empréstimo, garantia, injecção de capital ou medida de capital de risco, conduz a um equivalente-subvenção bruto que não excede o limiar de minimis, podendo, por conseguinte, beneficiar do disposto no presente regulamento.
(17)
A Comissão tem o dever de assegurar a observância das regras em matéria de auxílios estatais e, em especial, que os auxílios concedidos ao abrigo da regra de minimis respeitam as respectivas condições. Em conformidade com o princípio da cooperação estabelecido no artigo 10.o do Tratado, os Estados-Membros devem facilitar esta cooperação, instituindo os mecanismos necessários para assegurar que o montante total dos auxílios de minimis concedidos ao abrigo desta regra a uma mesma empresa não ultrapasse o limiar de 200 000 euros durante um período de três exercícios financeiros. Para o efeito, quando concedem um auxílio de minimis, os Estados-Membros devem informar a empresa em causa do montante desse auxílio e do seu carácter de minimis, fazendo referência ao presente regulamento. Além disso, antes de conceder este tipo de auxílio, o Estado-Membro em causa deve obter da empresa uma declaração relativa a outros auxílios de minimis recebidos durante o exercício financeiro em causa e durante os dois exercícios financeiros anteriores e deve verificar cuidadosamente se o limiar de minimis não será ultrapassado pelo novo auxílio de minimis. O respeito do limiar deve também poder ser assegurado, em alternativa, através de um registo central ou, no caso de regimes de garantia criados pelo Fundo Europeu de Investimento, este pode elaborar uma lista de beneficiários e exigir que os Estados-Membros informem os beneficiários dos auxílios de minimis recebidos.
(18)
O Regulamento (CE) n.o 69/2001 chega ao termo da sua vigência em 31 de Dezembro de 2006. Justifica-se, pois, a aplicação do presente regulamento a partir de 1 de Janeiro de 2007. Desde que se encontrem preenchidas determinadas condições e uma vez que o Regulamento (CE) n.o 69/2001 não era aplicável ao sector dos transportes, que até aqui não se encontrava sujeito à regra de minimis e dado também o montante de minimis muito reduzido aplicável ao sector da transformação e comercialização dos produtos agrícolas, o presente regulamento deve ser aplicável aos auxílios concedidos antes da sua entrada em vigor às empresas que desenvolvem actividades no sector dos transportes e no sector da transformação e comercialização dos produtos agrícolas. Além disso, os auxílios individuais concedidos nos termos do Regulamento (CE) n.o 69/2001, durante o período de aplicação deste último acto, não devem ser afectados pelo presente regulamento.
(19)
À luz da experiência da Comissão relativamente, em especial, à frequência com que é necessário normalmente rever a política em matéria de auxílios estatais, afigura-se adequado limitar o período de vigência do presente regulamento. No caso de a vigência do presente regulamento chegar ao seu termo sem ter sido prorrogada, os Estados-Membros disporão de um período de adaptação de seis meses em relação aos regimes de auxílios de minimis que eram abrangidos pelo presente regulamento,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento é aplicável aos auxílios concedidos a empresas de todos os sectores, com excepção:
a)
Dos auxílios concedidos a empresas que desenvolvem actividades nos sectores da pesca e da aquicultura, abrangidas pelo Regulamento (CE) n.o 104/2000 do Conselho (10);
b)
Dos auxílios concedidos a empresas que desenvolvem actividades de produção primária dos produtos indicados no Anexo I do Tratado;
c)
Dos auxílios concedidos a empresas que desenvolvem actividades de transformação e comercialização dos produtos agrícolas indicados no Anexo I do Tratado, nos casos seguintes:
i)
sempre que o montante de auxílio for fixado com base no preço ou na quantidade dos produtos adquiridos junto de produtores primários ou colocados no mercado pelas empresas em causa;
ii)
sempre que o auxílio esteja subordinado à condição de ser total ou parcialmente repercutido para os produtores primários;
d)
Dos auxílios concedidos a actividades relacionadas com a exportação para países terceiros ou Estados-Membros, nomeadamente os auxílios concedidos directamente em função das quantidades exportadas, da criação e funcionamento de uma rede de distribuição ou de outras despesas correntes atinentes às actividades de exportação;
e)
Dos auxílios subordinados à utilização de produtos nacionais em detrimento de produtos importados;
f)
Dos auxílios concedidos a empresas relativamente a actividades no sector do carvão, de acordo com a definição que lhe é dada no Regulamento (CE) n.o 1407/2002;
g)
Dos auxílios destinados à aquisição de veículos de transporte rodoviário de mercadorias concedidos a transportadores rodoviários de mercadorias por conta de terceiros;
h)
Dos auxílios concedidos a empresas em dificuldade.
2. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
a)
«Produtos agrícolas», os produtos enumerados no Anexo I do Tratado CE, com excepção dos produtos da pesca;
b)
«Transformação de produtos agrícolas», qualquer operação efectuada num produto agrícola que resulte num produto que é igualmente um produto agrícola, com excepção das actividades realizadas na exploração, necessárias para a preparação de um produto animal ou vegetal para a primeira venda;
c)
«Comercialização de produtos agrícolas», a detenção ou exposição com vista à venda, a colocação à venda, a entrega ou qualquer outra forma de colocação no mercado, excepto a primeira venda de um produtor primário a revendedores e transformadores e qualquer actividade de preparação de um produto para a primeira venda; a venda por um produtor primário a consumidores finais será considerada comercialização se for efectuada em instalações separadas, reservadas para esse efeito.
Artigo 2.o
Auxílios de minimis
1. Considera-se que os auxílios não preenchem todos os critérios estabelecidos no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, pelo que estão isentos da obrigação de notificação prevista no n.o 3 do artigo 88.o do Tratado, se reunirem as condições estabelecidas nos n.os 2 a 5.
2. O montante total dos auxílios de minimis concedidos a uma empresa não pode exceder 200 000 euros, durante um período de três exercícios financeiros. Na totalidade, os auxílios de minimis concedidos a qualquer empresa que desenvolva actividades no sector dos transportes rodoviários não pode exceder 100 000 euros, durante um período de três exercícios financeiros. Estes limiares são aplicáveis qualquer que seja a forma dos auxílios de minimis ou o seu objectivo e independentemente de os auxílios concedidos pelo Estado-Membro serem financiados, no todo ou em parte, por recursos comunitários. O período é determinado com base nos exercícios financeiros utilizados pela empresa no Estado-Membro em causa.
Sempre que o montante total de um auxílio concedido ao abrigo de uma medida de auxílio exceder este limiar, o montante do auxílio, incluindo qualquer fracção que não exceda esse limiar, não pode beneficiar do disposto no presente regulamento. Neste caso, a aplicação do presente regulamento não pode ser invocada relativamente a tal medida de auxílio, nem no momento da concessão do auxílio nem posteriormente.
3. O limiar fixado no n.o 2 é expresso em termos de subvenção pecuniária. Todos os valores utilizados constituem montantes brutos, isto é, antes da dedução de impostos ou outros encargos. Sempre que um auxílio for concedido sob uma forma distinta face à da subvenção, o montante do auxílio será o seu equivalente-subvenção bruto.
O valor dos auxílios a desembolsar em várias prestações será o seu valor actual, reportado ao momento da concessão. A taxa de juro a utilizar para efeitos de determinação do valor actual e do cálculo do equivalente-subvenção bruto é a taxa de referência aplicável no momento da concessão.
4. O presente regulamento aplica-se exclusivamente aos auxílios relativamente aos quais é possível calcular com precisão, ex ante, o equivalente-subvenção bruto do auxílio, sem ser necessário proceder a uma avaliação de risco («auxílios transparentes»). Em especial:
a)
Os auxílios incluídos em empréstimos serão tratados como auxílios de minimis transparentes, desde que o equivalente-subvenção bruto seja calculado com base nas taxas de juro de mercado vigentes na data de concessão;
b)
Os auxílios incluídos em injecções de capital não serão considerados auxílios de minimis transparentes, salvo se o montante total da injecção de capital público for inferior ao limiar de minimis;
c)
Os auxílios incluídos em medidas de capital de risco não serão considerados auxílios de minimis transparentes salvo se, ao abrigo do regime de capital de risco em causa, apenas for concedido, a cada empresa visada, um montante de capital não superior ao limiar de minimis.
d)
Os auxílios individuais concedidos ao abrigo de um regime de garantia a empresas que não sejam empresas em dificuldade apenas serão tratados como auxílios de minimis transparentes se a parte garantida do empréstimo subjacente, concedido ao abrigo desse regime, não exceder 1 500 000 euros por empresa. Os auxílios individuais concedidos ao abrigo de um regime de garantia a empresas que desenvolvem actividades no sector dos transportes rodoviários, que não sejam empresas em dificuldade, apenas serão tratados como auxílios de minimis transparentes se a parte garantida do empréstimo subjacente concedido ao abrigo desse regime não exceder 750 000 euros por empresa. Se a parte garantida do empréstimo subjacente apenas representar uma determinada percentagem deste limiar, considera-se que o equivalente-subvenção bruto dessa garantia corresponde à mesma percentagem do limiar aplicável previsto no n.o 2 do artigo 2.o. A garantia não deve exceder 80 % do empréstimo subjacente. Os regimes de garantia serão igualmente considerados transparentes se i) antes da aplicação do regime, a metodologia destinada a calcular o equivalente-subvenção bruto das garantias tiver sido aceite na sequência da sua notificação à Comissão ao abrigo de um outro regulamento adoptado pela Comissão em matéria de auxílios estatais e ii) a metodologia aprovada abranger expressamente o tipo de garantias e de transacções subjacentes em causa no contexto da aplicação do presente regulamento.
5. Os auxílios de minimis não podem ser cumulados com auxílios estatais relativos aos mesmos custos, se dessa cumulação resultar uma intensidade de auxílio superior à fixada, em função das circunstâncias específicas de cada caso, num regulamento de isenção por categoria ou numa decisão adoptada pela Comissão.
Artigo 3.o
Controlo
1. Sempre que tencionem conceder auxílios de minimis a uma empresa, os Estados-Membros devem informá-la por escrito do montante potencial do auxílio (expresso em equivalente-subvenção bruto) e do seu carácter de minimis, fazendo expressamente referência ao presente regulamento e citando o seu título e referência de publicação no Jornal Oficial da União Europeia. Sempre que o auxílio de minimis for concedido a diversas empresas ao abrigo de um regime, sendo concedidos a essas empresas diferentes montantes de auxílio individual ao abrigo do mesmo regime, o Estado-Membro em causa pode optar por dar cumprimento a esta obrigação informando as empresas de um montante fixo correspondente ao montante máximo de auxílio a conceder ao abrigo do regime. Neste caso, será utilizado o montante fixo para determinar se o limiar previsto no n.o 2 do artigo 2.o é respeitado. Antes da concessão do auxílio, o Estado-Membro deve também obter da empresa em causa uma declaração escrita ou em formato electrónico relativa a quaisquer outros auxílios de minimis recebidos durante os dois exercícios financeiros anteriores e durante o exercício financeiro em curso.
Os Estados-Membros só podem conceder novos auxílios de minimis depois de terem verificado que tal concessão não fará com que o montante total de auxílios de minimis recebido pela empresa nesse Estado-Membro durante o período que abrange o exercício financeiro em causa, bem como os dois exercícios financeiros anteriores, ultrapasse o limiar estabelecido no n.o 2 do artigo 2.o
2. Sempre que os Estados-Membros disponham de um registo central de auxílios de minimis, que contenha informações completas sobre todos os auxílios deste tipo concedidos por qualquer autoridade nesse Estado-Membro, o disposto no primeiro parágrafo do n.o 1 deixa de se aplicar, a partir do momento em que o registo cubra um período de três anos.
Sempre que um auxílio for concedido por um Estado-Membro com base num regime de garantia que preveja uma garantia financiada pelo orçamento da UE através do Fundo Europeu de Investimento, ao abrigo de um mandato, o disposto no primeiro parágrafo do n.o 1 pode deixar de se aplicar.
Nestes casos, aplicar-se-á o seguinte sistema de controlo:
a)
O Fundo Europeu de Investimento deve elaborar anualmente e com base nas informações que os intermediários financeiros lhe devem fornecer, uma lista de beneficiários de auxílio com indicação do equivalente-subvenção bruto recebido por cada um deles. O Fundo Europeu de Investimento deve enviar estas informações ao Estado-Membro em causa e à Comissão;
b)
O Estado-Membro em causa deve divulgar essas informações aos beneficiários finais no prazo de três meses a contar da data de recepção das informações do Fundo Europeu de Investimento; e
c)
Os Estados-Membros em causa devem obter uma declaração de cada beneficiário certificando que o auxílio de minimis global que recebeu não excede o limiar fixado no n.o 2 do artigo 2.o. Caso este limiar seja ultrapassado relativamente a um ou mais beneficiários, os Estados-Membros em causa devem garantir que a medida de auxílio que provoca a ultrapassagem do limiar seja notificada à Comissão ou recuperada junto do beneficiário.
3. Os Estados-Membros registarão e compilarão todas as informações relativas à aplicação do presente regulamento. Esses registos conterão todas as informações necessárias para comprovar que as condições estabelecidas no presente regulamento foram respeitadas. No que se refere aos auxílios de minimis individuais, os registos devem ser conservados por um período de 10 anos a contar da data de concessão do auxílio e no que se refere aos regimes de auxílios de minimis, por um período de 10 anos a contar da data em que o último auxílio individual foi concedido ao abrigo desse regime. Mediante pedido escrito da Comissão, os Estados-Membros transmitir-lhe-ão, no prazo de 20 dias úteis ou num prazo mais longo eventualmente indicado nesse pedido, todas as informações que a Comissão entenda necessárias para apreciar o respeito das condições estabelecidas no presente regulamento e, em especial, o montante total de auxílios de minimis recebido por uma determinada empresa.
Artigo 4.o
Alteração
O artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1860/2004 é alterado da seguinte forma:
a)
No n.o 1 é suprimida a expressão «transformação e comercialização»;
b)
É suprimido o n.o 3.
Artigo 5.o
Medidas transitórias
1. O presente regulamento é aplicável aos auxílios concedidos antes da sua entrada em vigor às empresas que desenvolvem actividades no sector dos transportes e às empresas que desenvolvem actividades de transformação e comercialização de produtos agrícolas, desde que os auxílios respeitem as condições previstas nos artigos 1.o e 2.o. Qualquer auxílio que não preencha essas condições será apreciado pela Comissão em conformidade com os enquadramentos, orientações e comunicações aplicáveis na matéria.
2. Considera-se que todos os auxílios de minimis individuais concedidos entre 2 de Fevereiro de 2001 e 30 de Junho de 2007, que satisfaçam as condições previstas no Regulamento (CE) n.o 69/2001, não preenchem todos os critérios enunciados no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, pelo que estão isentos da exigência de notificação prevista no n.o 3 do artigo 88.o do Tratado.
3. No termo da vigência do presente regulamento, os auxílios de minimis que preencham as condições nele previstas podem ser validamente aplicados por um período adicional de seis meses.
Artigo 6.o
Entrada em vigor e período de vigência
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2007 e até 31 de Dezembro de 2013.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, 15 de Dezembro de 2006.