ДИРЕКТИВА 2009/54/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 18 юни 2009 година
относно експлоатацията и предлагането на пазара на натурални минерални води
(Преработена)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 80/777/ЕИО на Съвета от 15 юли 1980 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно експлоатацията и продажбата на натурални минерални води (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). Тъй като предстои да бъдат внесени нови изменения, посочената директива следва да бъде преработена с цел постигане на яснота.
(2)
Законодателствата на държавите-членки определят натуралните минерални води. Тези законодателства определят условията, при които натуралните минерални води се признават за такива и регламентират условията за експлоатация на изворите. Освен това, те уреждат специфични правила за предлагането на пазара на въпросните води.
(3)
Различията между тези законодателства възпрепятстват свободното движение на натуралните минерални води, като създават неравни условия за конкуренция и следователно пряко засягат функционирането на вътрешния пазар.
(4)
В този конкретен случай премахването на тези бариери може да се постигне, както чрез задължението на всяка държава-членка да разреши предлагането на своя територия на натурални минерални води, признати за такива от всяка от останалите държави-членки, така и чрез определянето на общи правила, отнасящи се по-специално до микробиологичните изисквания, които трябва да бъдат изпълнени и условията, при които трябва да се използват специфични наименования за някои минерални води.
(5)
Основните цели на всяка правна регламентация, отнасяща се до натуралните минерални води, следва да бъдат защитата на здравето на потребителите, предпазване на потребителите от въвеждане в заблуждение и гарантиране на честна търговия.
(6)
До сключването на споразумения за взаимно признаване на натуралните минерални води между Общността и трети страни, следва да се определят условията, при които до прилагане на тези споразумения, подобни продукти, внесени от трети страни, могат да се допускат в Общността като натурални минерални води.
(7)
Следва да се гарантира, че натуралните минерални води запазват на етапа на предлагане на пазара онези характеристики, които са им позволили да бъдат признати за такива. Поради това контейнерите, използвани за бутилиране следва да имат подходящо приспособление за затваряне.
(8)
Във връзка с етикетирането натуралните минерални води са обект на общите правила, определени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (5). Следователно, настоящата директива може да се ограничи до определянето на допълнения и дерогации, които следва да бъдат направени по отношение на тези общи правила.
(9)
Включването на информация за аналитичния състав на натуралната минерална вода следва да е задължително, за да се гарантира информираността на потребителите.
(10)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(11)
По-специално на Комисията следва да бъде предоставено правомощието за приемане на границите за концентрация на съставките в натуралните минерални води, всички необходими разпоредби за означаване на високото съдържание на някои съставки върху етикетите, условията за употреба на обогатен с озон въздух за обработката на натурална минерална вода, информация за обработките на натурална минерална вода, методите за анализ за определяне на липсата на замърсяване на натуралните минерални води и процедурите за вземане на проби и методи за анализ, необходими за проверка на микробиологичните характеристики на натуралните минерални води. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, включително чрез допълването ѝ, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(12)
Когато, поради императивни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да приложи процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО за приемането на изменения на настоящата директива, необходими за гарантиране на защитата на общественото здраве.
(13)
Новите елементи, въведени в настоящата директива, се отнасят единствено до процедурите на комитет. Следователно не е необходимо те да бъдат транспонирани от държавите-членки.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в приложение IV, част Б,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до водите, извлечени от земята на държава-членка и признати от отговорния орган на тази държава-членка за натурални минерални води, които съответстват на разпоредбите на приложение I, раздел I.
2. Настоящата директива се отнася също до води, извлечени от земята на трета страна, внесени в Общността и признати за натурални минерални води от отговорния орган на държава-членка.
Водите, посочени в първа алинея, могат да бъдат така признати само ако отговорният орган в страната на извличането е удостоверил, че те съответстват на разпоредбите на приложение I, раздел I, и че са извършени редовни проверки за прилагането на разпоредбите на приложение II, точка 2.
Валидността на удостоверяването, посочено във втора алинея, не може да надхвърля период от пет години. Не е необходимо повторно да се извършва процедурата за признаване, посочена в първа алинея, ако удостоверяването е подновено преди края на посочения период.
3. Настоящата директива не се прилага за:
а)
води, които са лекарствени продукти по смисъла на Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (7),
б)
натурални минерални води, използвани при източника за лечебни цели в термални или хидроминерални заведения.
4. Признаването, посочено в параграфи 1 и 2, се обосновава надлежно от отговорния орган на държавата-членка и официално се публикува.
5. Всяка държава-членка информира Комисията за случаите, в които посоченото в параграфи 1 и 2 признаване е било дадено или оттеглено. Списъкът с така признатите натурални минерални води се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 2
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че само водите, посочени в член 1, които съответстват на разпоредбите на настоящата директива, могат да бъдат предлагани на пазара като натурални минерални води.
Член 3
Изворите с натурални минерални води могат да бъдат експлоатирани и техните води бутилирани в съответствие с приложение II.
Член 4
1. Натуралната минерална вода, в състоянието си при източника, не може да бъде обект на никаква допълнителна обработка освен:
а)
отделянето на нейните нестабилни елементи като железни и серни съединения чрез филтрация или преливане, което може да е предшествано от окисляване, доколкото тази обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ;
б)
отделянето на железни, магнезиеви и серни съединения, както и арсен от някои натурални минерални води чрез обработка с обогатен с озон въздух, доколкото такава обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ, и при условие че:
i)
обработката отговаря на условията за употреба, които трябва да се определят от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (8);
ii)
за обработката са уведомени компетентните органи и те упражняват специален контрол върху нея;
в)
отделянето на нежелателни съставки, различни от определените в букви a) или б), доколкото тази обработка не променя състава на водата по отношение на основните съставки, които придават свойствата ѝ, и при условие че:
i)
обработката отговаря на условията за употреба, които трябва да се определят от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните;
ii)
за обработката са уведомени компетентните органи и те упражняват специален контрол върху нея;
г)
пълната или частичната елиминация на освободен въглероден двуокис единствено чрез физични методи.
Мерките, посочени в буква б), подточка i) и буква в), подточка i), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Първата алинея не препятства употребата на натурални минерални води и изворни води при производството на безалкохолни напитки.
2. Натуралната минерална вода, в състоянието си при източника, не може да е обект на никакво допълнително обогатяване, освен чрез въвеждане или повторно въвеждане на въглероден двуокис при условията, определени в приложение I, раздел III.
3. Забраняват се всяка дезинфекционна обработка с каквито и да било средства и, при спазване на параграф 2, добавянето на бактериостатични елементи или всяка друга обработка, която би могла да промени жизнеспособността на колониите от микроорганизми на натуралната минерална вода.
Член 5
1. Възстановяемият общ брой на колониите на натурална минерална вода при източника съответства на нейния нормален брой жизнеспособни колонии и дава удовлетворително доказателство за защитата на източника срещу всякакво замърсяване. Този общ брой на колониите се определя съгласно условията, предвидени в приложение I, Раздел II, точка 1.3.3.
След бутилиране общият брой на колониите при източника не може да надвишава 100 на милилитър при 20 °С до 22 °С за 72 часа върху „агар-агар“ или смес „агар-желатин“ и 20 на милилитър при 37 °С за 24 часа върху „агар-агар“. Общият брой на колониите се измерва в рамките на 12 часа след бутилиране, като водата се поддържа при 4 °С ± 1 °С по време на 12-часовия период.
При източника тези стойности нормално не трябва да надвишават 20 на милилитър при 20 °С до 22 °С за 72 часа и съответно 5 на милилитър при 37 °С за 24 часа, при положение че тези стойности трябва да се считат за насочващи, а не за максимално допустими концентрации.
2. При източника и по време на предлагането на пазара натуралната минерална вода не съдържа:
а)
паразити и патогенни микроорганизми;
б)
Escherichia coli и други коли форми и фекални стрептококи във всяка изследвана проба от 250 ml;
в)
спорести анаеробни сулфатно-редуциращи бактерии във всяка изследвана проба от 50 ml;
г)
Pseudomonas aerginosa във всяка изследвана проба от 250 ml.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 и условията за експлоатация, определени в приложение II, на етапа на предлагане на пазара:
а)
възстановяемият общ брой на колониите на натурална минерална вода може да е само този, който е резултат от нормалното увеличаване на броя на бактериите, който тя е имала при източника;
б)
натуралната минерална вода не може да съдържа никакви органолептични отклонения.
Член 6
Всички контейнери, използвани за бутилиране на натурална минерална вода, трябва да бъдат снабдени с приспособление за затваряне, проектирано така че да се предотвратява всякаква възможност за фалшификация или замърсяване.
Член 7
1. Търговското описание на натуралните минерални води е „натурална минерална вода“ или в случай на газирана натурална минерална вода, както е определено в приложение I, раздел III, според случая, „естествено газирана натурална минерална вода“, „натурална минерална вода с прибавен газ от извора“ или „газирана натурална минерална вода“.
Търговското описание на натуралните минерални води, които са претърпели някоя от посочените в член 4, параграф 1, първа алинея, буква г) обработки, се допълва според случая от обозначенията „напълно дегазирана“ или „частично дегазирана“.
2. Етикетите на натуралните минерални води трябва да съдържат също следната задължителна информация:
а)
информация за аналитичния състав, като се изброяват характеризиращите го съставки;
б)
мястото, където изворът се експлоатира и името на извора;
в)
информация за всяка обработка, посочена в член 4, параграф 1, първа алинея, букви б) и в).
3. При липсата на общностни разпоредби относно информацията за обработките, посочена в параграф 2, буква в), държавите-членки могат да запазят своите национални разпоредби.
Член 8
1. Наименованието на местност, населено място или място може да се включи в текста на търговското описание, при условие че се отнася до натурална минерална вода, чийто извор се експлоатира на мястото, посочено в описанието и че то не е подвеждащо по отношение на мястото на експлоатация на извора.
2. Забранява се предлагане на пазара на натурална минерална вода от един и същ извор под повече от едно търговско описание.
3. Когато етикетите или надписите върху контейнерите, в които натуралните минерални води се предлагат за продажба, включват търговско описание, различно от наименованието на извора или мястото на неговата експлоатация, това място на експлоатация или наименованието на извора се посочват с букви, чиито височина и широчина са поне едно и половина пъти по-големи от най-големите букви, използвани за търговското описание.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis и със същото значение по отношение на важността, придавана на наименованието на извора или на мястото на неговата експлоатация, по отношение на търговското описание, използвано за реклама под каквато и да е форма, на натурални минерални води.
Член 9
1. Забранява се както върху опаковката или етикетите, така и при реклама под каквато и да е форма да се използват указания, обозначения, търговски и фабрични марки, образи или други знаци, независимо дали са фигуративни или не, които:
а)
в случай на натурална минерална вода предполагат характеристика, която водата не притежава, по-специално по отношение на нейния произход, дата на разрешението за експлоатация, резултати от анализите или всякакви позовавания, аналогични на гаранции за автентичност;
б)
в случай на питейна вода, бутилирана в контейнери, която не отговаря на разпоредбите на приложение I, раздел I, могат да предизвикат объркване с натурална минерална вода и по-конкретно с описанието „минерална вода“.
2. Забраняват се всички обозначения, приписващи на натурална минерална вода свойства, свързани с предотвратяване, лечение или излекуване на човешко заболяване.
Разрешават се обаче обозначенията, изброени в приложение III, ако те отговарят на съответните критерии, определени в същото приложение или при липса на такива - критериите, установени в националните разпоредби, и при условие че те са съставени на базата на физико-химични анализи и ако е необходимо, на фармакологични, физиологични и клинични изследвания, извършени съгласно признати научни методи в съответствие с приложение I, Раздел I, точка 2.
Държавите-членки могат да разрешат обозначенията „стимулира храносмилането“, „може да улесни функциите на черния дроб и жлъчката“ или подобни обозначения. Те също могат да разрешат включването на други обозначения, при условие че последните не противоречат на принципите, предвидени в първата алинея и са съвместими с тези, предвидени във втората алинея.
3. Държавите-членки могат да приемат специални разпоредби за указанията, както върху опаковките или етикетите, така и в рекламата, които се отнасят до подходящия характер на натуралната минерална вода за хранене на кърмачета. Такива разпоредби могат също да се отнасят до свойствата на водата, които определят използването на посочените указания.
Държавите-членки, които възнамеряват да предприемат тези мерки, предварително информират за тях другите държави-членки и Комисията.
4. Терминът „изворна вода“ се запазва за водата в естествено състояние, предназначена за консумация от човека и бутилирана при източник, която:
а)
отговаря на условията за експлоатация, определени в приложение II, точки 2 и 3, които са напълно приложими към изворните води;
б)
отговаря на микробиологичните изисквания, определени в член 5;
в)
отговаря на изискванията за етикетирането по член 7, параграф 2, букви б) и в) и член 8,
г)
не е преминала през друга обработка освен посочената в член 4. Други обработки могат да бъдат разрешени от Комисията.
Мерките, посочени в буква г), предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, чрез допълването ѝ се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Освен това, изворните води трябва да са в съответствие с разпоредбите на Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно качеството на водите, предназначени за консумация от човека (9).
5. При липсата на общностни разпоредби относно обработката на изворните води, посочена в параграф 4, първа алинея, буква г), държавите-членки могат да запазят своите национални разпоредби, отнасящи се до обработката.
Член 10
Държавите-членки приемат мерките, необходими, за да гарантират, че търговията с натурални минерални води, които съответстват на определенията и правилата, предвидени в настоящата директива, не може да се затруднява от прилагането на нехармонизирани национални разпоредби, уреждащи свойствата, състава, условията на експлоатация, бутилирането, етикетирането или рекламата на натуралните минерални води или на храните най-общо.
Член 11
1. Когато държава-членка има конкретни основания да допусне, че дадена натурална минерална вода не отговаря на разпоредбите, предвидени в настоящата директива, или че застрашава общественото здраве, въпреки че е в свободно обращение в една или повече държави-членки, тази държава-членка може временно да ограничи или да спре търговията с този продукт на своя територия. Тя незабавно информира за това Комисията и останалите държави-членки, като посочва мотивите за своето решение.
2. По искане на държава-членка или на Комисията, държавата-членка, която е признала тази вода, предоставя цялата релевантна информация, свързана с признаването на тази вода, заедно с резултатите от редовните проверки.
3. Комисията разглежда във възможно най-кратък срок, в рамките на Постоянния комитет, посочен в член 14, параграф 1, изложените от държавата-членка основания, посочени в параграф 1, след което незабавно дава своето становище и предприема съответни мерки.
4. Ако Комисията прецени, че са необходими изменения на настоящата директива, за да се гарантира защитата на общественото здраве, тя приема тези изменения.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2. Поради императивни причини за спешност, Комисията може да използва процедурата по член 14, параграф 3.
В този случай, държавата-членка, която е приела предпазни мерки, може да ги прилага до приемането на измененията.
Член 12
Комисията приема следните мерки:
а)
граници за концентрация на съставките в натуралните минерални води;
б)
всички необходими разпоредби за означаване върху етикетите на високото съдържание на някои съставки;
в)
условията за употреба на обогатен с озон въздух, посочен в член 4, параграф 1, първа алинея, буква б);
г)
информация за обработките, посочена в член 7, параграф 2, буква в);
д)
методи за анализ, включително границите на откриваемост, за да се провери липсата на замърсяване на натуралните минерални води;
е)
процедурите за вземане на проби и методите за анализ, необходими за проверка на микробиологичните характеристики на натуралните минерални води.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, чрез допълването ѝ се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 14, параграф 2.
Член 13
Всяко решение, което може да се отрази на общественото здраве, се приема от Комисията след консултация с Европейския орган за безопасност на храните.
Член 14
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
2. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат член 5а, параграфи 1 - 4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф, се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
Член 15
Настоящата директива не се прилага за натурални минерални води, предназначени за износ в трети страни.
Член 16
Директива 80/777/ЕИО, изменена с актовете, изброени в приложение IV, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, посочени в приложение IV, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 17
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 18
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 18 юни 2009 година.
DIRECTIVA 2009/54/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 18 de Junho de 2009
relativa à exploração e à comercialização de águas minerais naturais
(Reformulação)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 95.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 80/777/CEE do Conselho, de 15 de Julho de 1980, relativa à aproximação de legislações dos Estados-Membros respeitantes à exploração e à comercialização de águas minerais naturais (3), foi por diversas vezes alterada de modo substancial (4). Uma vez que são necessárias novas alterações, deverá proceder-se, por razões de clareza, à sua reformulação.
(2)
As legislações dos Estados-Membros definem as águas minerais naturais. Estas legislações fixam as condições de acordo com as quais as águas minerais são reconhecidas como tais e regulamentam as condições de exploração das nascentes. Estabelecem, além disso, disposições especiais para a comercialização dessas águas.
(3)
As divergências entre estas legislações geram entraves à livre circulação das águas minerais naturais, criando condições de concorrência desiguais, tendo assim uma incidência directa sobre o funcionamento do mercado interno.
(4)
Neste caso, a supressão destes obstáculos pode resultar, por um lado, da obrigação, para cada Estado-Membro, de admitir a comercialização no seu território das águas minerais naturais reconhecidas como tais por cada um dos outros Estados-Membros e por outro, do estabelecimento de regras comuns aplicáveis no que respeita, nomeadamente, aos requisitos microbiológicos exigidos e às condições de acordo com as quais devem ser utilizadas denominações especiais para algumas dessas águas minerais.
(5)
Os objectivos primordiais de quaisquer normas aplicáveis às águas minerais naturais deverão ser a protecção da saúde dos consumidores, evitar que estes possam ser induzidos em erro e garantir um comércio leal.
(6)
Enquanto se aguarda a conclusão de acordos em matéria de reconhecimento recíproco das águas minerais naturais entre a Comunidade e os países terceiros, é conveniente prever as condições de acordo com as quais os produtos similares importados de países terceiros podem, até à aplicação dos referidos acordos, ser admitidos como águas minerais naturais na Comunidade.
(7)
É importante assegurar que as águas minerais naturais conservam, na fase da comercialização, as qualidades que justificaram o seu reconhecimento enquanto tais. É, por isso, conveniente que os recipientes utilizados para o seu acondicionamento contenham um dispositivo de fecho adequado.
(8)
As águas minerais naturais são abrangidas, no que respeita à rotulagem, pelas regras gerais estabelecidas pela Directiva 2000/13/CE do Parlamento Europeu e do Conselho de 20 de Março de 2000, relativa à aproximação das legislações dos Estados-Membros respeitantes à rotulagem, apresentação e publicidade dos géneros alimentícios (5). A presente directiva pode, portanto, limitar-se a estabelecer os aditamentos e as derrogações que é conveniente fazer a essas regras gerais.
(9)
A composição analítica das águas minerais naturais deverá figurar obrigatoriamente na rotulagem, por forma a garantir a informação dos consumidores.
(10)
As medidas necessárias à execução da presente directiva deverão ser aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (6).
(11)
Em especial, deverá ser atribuída competência à Comissão para aprovar limites para a concentração de constituintes das águas minerais naturais; quaisquer disposições necessárias para a indicação no rótulo de níveis elevados de certos componentes; as condições para o tratamento de certas águas minerais naturais com ar enriquecido em ozono; informação sobre os tratamentos da água mineral natural; métodos de análise para determinar a ausência de poluição em águas minerais naturais, bem como os métodos de recolha de amostras e os métodos de análise necessários para verificação das características microbiológicas das águas minerais naturais. Atendendo a que têm alcance geral e se destinam a alterar elementos não essenciais da presente directiva, nomeadamente completando-a, essas medidas devem ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto no artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE.
(12)
Caso, por imperativos de urgência, os prazos normalmente aplicáveis no âmbito do procedimento de regulamentação com controlo não possam ser cumpridos, a Comissão deverá poder aplicar o procedimento de urgência previsto no n.o 6 do artigo 5.o-A da Decisão 1999/468/CE, para a aprovação das alterações à presente directiva necessárias à protecção da saúde pública.
(13)
Os novos elementos introduzidos na presente directiva apenas dizem respeito a procedimentos de comitologia. Não é necessária, portanto, a sua transposição pelos Estados-Membros.
(14)
A presente directiva não deverá prejudicar as obrigações dos Estados-Membros relativas aos prazos de transposição para o direito nacional das directivas, indicados na Parte B do anexo IV,
APROVARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
1. A presente directiva diz respeito às águas extraídas do solo de um Estado-Membro e reconhecidas pela autoridade responsável desse Estado-Membro como águas minerais naturais correspondendo às disposições da Parte I do anexo I.
2. A presente directiva diz igualmente respeito às águas extraídas do solo de um país terceiro, importadas para a Comunidade e reconhecidas como águas minerais naturais pela autoridade responsável de um Estado-Membro.
As águas referidas no primeiro parágrafo só podem ser objecto de tal reconhecimento se a autoridade responsável no país de extracção certificar que elas respeitam o disposto na Parte I do anexo I e que é efectuado o controlo periódico da aplicação previsto no ponto 2 do anexo II.
A validade do certificado referido no segundo parágrafo não pode ser superior a cinco anos. Se o certificado for renovado antes do termo do referido período, não é necessário proceder de novo ao reconhecimento previsto no primeiro parágrafo.
3. A presente directiva não é aplicável a:
a)
Águas que são medicamentos na acepção da Directiva 2001/83/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de Novembro de 2001, que estabelece um código comunitário relativo aos medicamentos para uso humano (7);
b)
Águas minerais naturais utilizadas para fins curativos na nascente em estabelecimentos termais ou hidrominerais.
4. O reconhecimento referido nos n.os 1 e 2 deve ser devidamente fundamentado pela autoridade responsável do Estado-Membro e ser objecto de publicação oficial.
5. Cada Estado-Membro informa a Comissão dos casos em que se procedeu ao reconhecimento referido nos n.os 1 e 2 ou em que este foi retirado. A lista das águas minerais reconhecidas como tais é publicada no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 2.o
Os Estados-Membros tomam as disposições necessárias para que só as águas referidas no artigo 1.o e que correspondem às disposições da presente directiva possam ser comercializadas como águas minerais naturais.
Artigo 3.o
As nascentes das águas minerais naturais devem ser exploradas e as suas águas acondicionadas nos termos do anexo II.
Artigo 4.o
1. Uma água mineral natural, tal como se apresenta à saída da nascente, não pode ser sujeita a nenhum tratamento para além da:
a)
Separação dos elementos instáveis, como os compostos de ferro e de enxofre, por filtração ou decantação, eventualmente precedida de uma oxigenação, desde que esse tratamento não tenha por efeito uma alteração da composição dessa água nos constituintes essenciais que lhe conferem as suas propriedades;
b)
Separação dos compostos de ferro, manganês e enxofre, e do arsénico de certas águas minerais naturais por tratamento com ar enriquecido em ozono, desde que esse tratamento não altere a composição da água quanto aos constituintes essenciais que lhe conferem as suas propriedades e desde que:
i)
O tratamento observe as condições de utilização a aprovar pela Comissão após consulta à Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos estabelecida pelo Regulamento (CE) n.o 178/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 28 de Janeiro de 2002, que determina os princípios e normas gerais da legislação alimentar, cria a Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos e estabelece procedimentos em matéria de segurança dos géneros alimentícios (8);
ii)
O tratamento seja notificado às autoridades competentes e por elas sujeito a um controlo específico;
c)
Separação de componentes indesejáveis além dos que constam das alíneas a) ou b), desde que esse tratamento não altere a composição da água quanto aos constituintes essenciais que lhe conferem as suas propriedades e desde que:
i)
O tratamento observe as condições de utilização a aprovar pela Comissão após consulta à Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos;
ii)
O tratamento seja notificado às autoridades competentes e por elas sujeito a um controlo específico;
d)
Eliminação total ou parcial do gás carbónico livre por processos exclusivamente físicos.
As medidas referidas na subalínea i) da alínea b) e na subalínea i) da alínea c), que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 14.o
O primeiro parágrafo não impede a utilização de águas minerais naturais e de nascente para o fabrico de bebidas refrigerantes.
2. Uma água mineral natural, tal como se apresenta à saída da nascente, não pode ser objecto de qualquer outra adição para além da incorporação ou reincorporação de gás carbónico nas condições previstas na Parte III do anexo I.
3. São proibidos todos os tratamentos de desinfecção, por qualquer meio, e, sem prejuízo do disposto no n.o 2, a adição de elementos bacteriostáticos ou de qualquer outro tratamento susceptível de alterar o microbismo da água mineral natural.
Artigo 5.o
1. À saída da nascente, o teor total em microrganismos revivificáveis numa água mineral natural deve ser conforme ao seu microbismo normal e demonstrar uma protecção eficaz da fonte contra qualquer contaminação. O teor total em microrganismos deve ser determinado nas condições previstas no ponto 1.3.3 da Parte II do anexo I.
Após o engarrafamento, este teor não pode exceder 100 por mililitro de 20 a 22. °C em 72 horas sobre ágar-ágar ou mistura de ágar-gelatina e 20 por mililitro a 37. °C em 24 horas sobre ágar-ágar. Este teor deve ser medido nas 12 horas que seguem o engarrafamento, sendo a água mantida a 4. °C ± 1. °C durante esse período de 12 horas.
À saída da nascente, estes valores não devem normalmente ultrapassar respectivamente 20 por mililitro de 20 a 22. °C em 72 horas e 5 por mililitro a 37. °C em 24 horas, devendo estes valores ser considerados como números-guia e não como concentrações máximas.
2. À saída da nascente, e aquando da sua comercialização, a água mineral deve estar isenta:
a)
De parasitas e microrganismos patogénicos;
b)
De Escherichia Coli e outros coliformes e de estreptococos fecais, em 250 mililitros de amostra analisada;
c)
De anaeróbios esporolados sulfito-redutores em 50 mililitros de amostra examinada;
d)
De Pseudomonas aeruginosa, em 250 mililitros de amostra examinada.
3. Sem prejuízo dos n.os 1 e 2 e das condições de exploração previstas no anexo II, devem aplicar-se as seguintes condições na fase da comercialização:
a)
O teor total em microrganismos revivificáveis na água mineral natural só pode resultar da evolução normal do seu teor bacteriológico à saída da nascente;
b)
A água mineral não pode apresentar nenhum defeito do ponto de vista organoléptico.
Artigo 6.o
Todos os recipientes utilizados para o acondicionamento das águas minerais naturais devem estar munidos de um dispositivo de fecho concebido para evitar qualquer possibilidade de falsificação ou de contaminação.
Artigo 7.o
1. A denominação de venda das águas minerais naturais é «água mineral natural» ou, se se tratar de uma água mineral natural efervescente, tal como definida na Parte III do anexo I, consoante o caso, «água mineral natural gasosa», «água mineral natural reforçada com gás carbónico natural» ou «água mineral natural gaseificada».
A denominação de venda das águas minerais naturais que tenham sido submetidas a um tratamento referido na alínea d) do primeiro parágrafo do n.o 1 do artigo 4.o é, consoante o caso, completada pelas menções «totalmente desgaseificada» ou «parcialmente desgaseificada».
2. Na rotulagem das águas minerais naturais devem figurar igualmente as seguintes informações obrigatórias:
a)
Composição analítica da água, incluindo os seus componentes característicos;
b)
Local onde é explorada a nascente e o nome desta última;
c)
Informação sobre quaisquer tratamentos referidos nas alíneas b) e c) do primeiro parágrafo do n.o 1 do artigo 4.o
3. Na ausência de disposições comunitárias sobre a informação de quaisquer tratamentos referidos na alínea c) do n.o 2, os Estados-Membros podem manter as suas disposições nacionais.
Artigo 8.o
1. O nome da localidade, da aldeia ou do local pode ser incluído no texto de uma designação comercial na condição de ser relativo a uma água mineral natural cuja nascente é explorada no local indicado por essa designação comercial e de não induzir em erro relativamente ao local de exploração da nascente.
2. É proibida a comercialização sob várias designações comerciais de uma água mineral natural proveniente da mesma nascente.
3. Quando os rótulos ou inscrições aplicados nos recipientes em que as águas minerais naturais são postas à venda incluem a indicação de uma designação comercial diferente do nome da nascente ou do local de exploração, esse local de exploração ou o nome da nascente devem ser indicados em caracteres cuja altura e largura sejam, pelo menos, iguais a uma vez e meia a altura e a largura dos maiores caracteres utilizados para a indicação dessa designação comercial.
O primeiro parágrafo é aplicável, com as devidas adaptações e no mesmo espírito da importância dada ao nome da nascente ou ao lugar da sua exploração, à indicação da designação comercial na publicidade, sob qualquer forma, relativa a essas águas minerais naturais.
Artigo 9.o
1. É proibida, tanto nas embalagens ou etiquetas como na publicidade sob qualquer forma, a utilização de indicações, denominações, marcas de fabrico ou comerciais, imagens ou outros sinais, figurativos ou não, que:
a)
No que respeita a uma água mineral natural, sugiram uma característica que esta não possui, nomeadamente, a origem, a data de autorização de exploração, os resultados das análises ou quaisquer referências análogas a garantias de autenticidade;
b)
No que respeita a uma água potável acondicionada que não corresponda às disposições da Parte I do anexo I, sejam susceptíveis de criar confusão com uma água mineral natural e, nomeadamente, a menção «água mineral».
2. São proibidas quaisquer indicações que atribuam a uma água mineral propriedades de prevenção, de tratamento ou de cura de uma doença humana.
São, no entanto, autorizadas as menções constantes do anexo III, desde que sejam respeitados os critérios correspondentes fixados neste anexo ou, na sua ausência, os critérios fixados pelas disposições nacionais, e na condição de que tenham sido estabelecidos com base em análises físico-químicas e, se necessário, em exames farmacológicos, fisiológicos e clínicos efectuados de acordo com métodos cientificamente reconhecidos, nos termos do ponto 2 da Parte I do anexo I.
Os Estados-Membros podem autorizar as menções «estimula a digestão», «pode favorecer as funções hepático-biliares» ou menções semelhantes. Podem, além disso, autorizar outras menções desde que não estejam em contradição com os princípios enunciados no primeiro parágrafo e que sejam compatíveis com os princípios enunciados no segundo parágrafo.
3. Os Estados-Membros podem aprovar disposições especiais no que respeita a menções, quer nas embalagens ou nos rótulos, quer na publicidade, relativas ao carácter adequado de uma água mineral natural para a alimentação de lactentes. Estas disposições podem igualmente dizer respeito às propriedades da água que condicionam a utilização das referidas menções.
Os Estados-Membros que tenham intenção de aprovar tais disposições devem informar desse facto previamente os outros Estados-Membros e a Comissão.
4. A expressão «água de nascente» é reservada à água destinada, no seu estado natural, ao consumo humano e engarrafada à saída da nascente, que:
a)
Preencha as condições de exploração estipuladas nos pontos 2 e 3 do anexo II, que serão integralmente aplicáveis às águas de nascente;
b)
Preencha os requisitos microbiológicos estipulados no artigo 5.o;
c)
Preencha os requisitos de rotulagem estipulados nas alíneas b) e c) do n.o 2 do artigo 7.o e no artigo 8.o;
d)
Não tenha sido sujeita a qualquer outro tratamento para além dos referidos no artigo 4.o. Podem ser autorizados pela Comissão outros tratamentos.
As medidas referidas na alínea d), que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo previsto a que se refere o n.o 2 do artigo 14.o
Além disso, as águas de nascente devem respeitar o disposto na Directiva 98/83/CE do Conselho, de 3 de Novembro de 1998, relativa à qualidade da água destinada ao consumo humano (9).
5. Na ausência de disposições comunitárias sobre o tratamento para a água de nascente referido na alínea d) do primeiro parágrafo do n.o 4, os Estados-Membros podem manter as suas disposições nacionais.
Artigo 10.o
Os Estados-Membros tomam as disposições necessárias para que o comércio das águas minerais naturais conformes às definições e regras previstas na presente directiva não possa ser entravado pela aplicação das disposições nacionais não harmonizadas que regulam as propriedades, a composição, as condições de exploração, o acondicionamento, a rotulagem ou a publicidade das águas minerais naturais ou dos géneros alimentícios em geral.
Artigo 11.o
1. Se um Estado-Membro tiver razões precisas para considerar que uma água mineral natural não preenche o disposto na presente directiva ou representa um perigo para a saúde pública, apesar de circular livremente num ou mais Estados-Membros, pode suspender ou limitar provisoriamente a comercialização do produto em questão no seu território. Informa imediatamente a Comissão e os outros Estados-Membros desse facto, indicando os motivos da sua decisão.
2. A pedido de um Estado-Membro ou da Comissão, o Estado-Membro que tiver reconhecido a água em questão deve facultar todos os elementos pertinentes ligados ao reconhecimento dessa água e também os resultados das análises periódicas.
3. A Comissão analisa o mais rapidamente possível os motivos invocados pelo Estado-Membro referido no n.o 1, no âmbito do Comité Permanente referido no n.o 1 do artigo 14.o, após o que dá imediatamente parecer e toma as medidas adequadas.
4. Se a Comissão considerar que são necessárias alterações à presente directiva para garantir a protecção da saúde pública, aprova tais alterações.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 14.o. Por imperativos de urgência, a Comissão pode recorrer ao procedimento de urgência a que se refere o n.o 3 do artigo 14.o
Nesse caso, o Estado-Membro que tiver adoptado medidas de salvaguarda pode continuar a aplicá-las até à aprovação das referidas alterações.
Artigo 12.o
A Comissão aprova as seguintes medidas:
a)
Limites de concentração dos constituintes das águas minerais naturais;
b)
As disposições necessárias para que os teores elevados de determinados constituintes passem a figurar na rotulagem;
c)
As condições de utilização de ar enriquecido em ozono a que se refere a alínea b) do primeiro parágrafo do n.o 1 do artigo 4.o;
d)
A informação relativa aos tratamentos a que se refere a alínea c) do n.o 2 do artigo 7.o;
e)
Métodos de análise, incluindo limites de detecção, para a verificação da inexistência de poluição nas águas minerais naturais;
f)
Métodos de amostragem e de análise necessários para a determinação das características microbiológicas das águas minerais naturais.
Essas medidas, que têm por objecto alterar elementos não essenciais da presente directiva, completando-a, são aprovadas pelo procedimento de regulamentação com controlo a que se refere o n.o 2 do artigo 14.o
Artigo 13.o
As decisões que possam ter efeitos na saúde pública são aprovadas pela Comissão após consulta à Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos.
Artigo 14.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal, instituído pelo artigo 58.o do Regulamento (CE) n.o 178/2002.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os n.os 1 a 4 do artigo 5.o-A e o artigo 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
3. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os n.os 1, 2, 4 e 6 do artigo 5.o-A e o artigo 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
Artigo 15.o
A presente directiva não se aplica às águas minerais naturais destinadas a serem exportadas para países terceiros.
Artigo 16.o
É revogada a Directiva 80/777/CEE, com a redacção que lhe foi dada pelos actos referidos na Parte A do anexo IV, sem prejuízo das obrigações dos Estados-Membros no que respeita aos prazos de transposição para o direito nacional das directivas, indicados na Parte B do anexo IV.
As remissões para a directiva revogada devem entender-se como sendo feitas para a presente directiva e ser lidas de acordo com o quadro de correspondência que consta do anexo V.
Artigo 17.o
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 18.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas, em 18 de Junho de 2009.