32000L0018
L 118/41
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2000/18/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 април 2000 година
относно минималните изпитни изисквания за консултантите по безопасност при превоз на опасни товари с автомобилен, железопътен или вътрешноводен транспорт
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност и по-специално член 75, параграф 1, буква в) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че подобряването на безопасността на транспорта и защитата на околната среда, особено в контекста на превоза на опасни товари с автомобилен, железопътен и вътрешноводен транспорт, са важни въпроси, така както и човешкият фактор, при безопасното осъществяване на тези видове транспорт;
(2)
като имат предвид, че съгласно изискванията на Директива 96/35/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 г. относно назначаването и професионалната квалификация на консултантите по безопасността на автомобилния, железопътния или вътрешноводния транспорт на опасни товари (4), всички предприятия, дейността на които включва превоз на опасни товари, както и товаренето или разтоварването на такива, са задължени да назначат един или повече консултанти по безопасност. Горепосочената директива не съдържа подробни разпоредби, целящи хармонизиране на изпитните изисквания за консултантите по безопасност или други разпоредби, които да са приложими за изпитващите органи;
(3)
като имат предвид, че държавите-членки трябва да въведат обща минимална рамка за изпитване на консултантите по безопасност и условия за проверяващите органи с цел да се гарантира определено равнище на качеството и да се улесни взаимното признаване на удостоверенията на ЕО за обучение;
(4)
като имат предвид, че изпитът за консултанти по безопасност трябва да включва минимум писмен тест, обхващащ въпроси, които най-малко засягат темите, изброени в приложение II към Директива 96/35/ЕО и решаване на казус, при което кандидатите ще могат да докажат, че имат умения да изпълняват длъжността на консултант по безопасност;
(5)
като имат предвид, че държавите-членки могат да постановят за кандидати, които възнамеряват да работят за предприятия, чиято дейност е свързана с определен вид опасни товари, да бъдат изпитвани само върху въпроси, свързани с тяхната дейност. В този случай в удостоверението на ЕО за обучение трябва ясно да се посочват сроковете на валидността му;
(6)
като имат предвид, че изпитът, организиран от изпитващите органи, ще подлежи на одобрение от компетентните органи на държавите-членки. Държавите-членки определят критериите, приложими за изпитващите органи, които трябва да бъдат технически компетентни, надеждни и независими;
(7)
като имат предвид, че държавите-членки би трябвало взаимно да си помагат при въвеждането на настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Обхват и определения
Член 1
1. Настоящата директива определя минималните изпитни изисквания за изпита за придобиване на удостоверението на ЕО за обучение за консултант по безопасност при превоз на опасни товари, предвидено в Директива 96/35/ЕО.
2. Държавите-членки въвеждат всички необходими мерки, за да гарантират, че консултантите по безопасност при превоз на опасни товари са изпитани по начин, удостоверяващ владеенето на изискуемия минимум от знания.
Член 2
За целите на настоящата директива:
а)
„консултант по безопасност при превоз на опасни товари“, наричан по-долу „консултант“, означава всяко лице, определено в член 2, буква б) от Директива 96/35/ЕО;
б)
„опасни товари“ означава товари, посочени в член 2 от Директива 94/55/ЕО (5) и член 2 от Директива 96/49/ЕО (6);
в)
„предприятие“ означава предприятията, посочени в член 2, буква а) от Директива 96/35/ЕО;
г)
„изпит“ означава изпита, определен в член 5, параграф 2 от Директива 96/35/ЕО;
д)
„изпитен орган“ означава всеки орган, определен от компетентните органи на властта на държавите-членки да провежда изпити;
е)
„удостоверение на ЕО“ означава удостоверението, съставено в съответствие с образеца, приложен в приложение III към Директива 96/35/ЕО.
ГЛАВА II
Изпити
Член 3
1. Компетентните органи или изпитващият орган организират задължителен писмен изпит, който може да бъде допълнен от устен изпит за проверка на това дали кандидатите притежават необходимото равнище на знания, което се изисква за изпълнение на задълженията на консултантта, за да получат удостоверението на ЕО.
2. Задължителният изпит се състои от писмен тест, съобразен с видовете транспорт, за които се издава удостоверението на ЕО.
3.
а)
На кандидата се дава въпросник. Той трябва да съдържа най-малко 20 отворени въпроса, засягащи, в съответствие с член 5, параграф 4 от Директива 96/35/ЕО, най-малко областите, изброени в приложение II към горепосочената директива. Могат, обаче, да се използват и въпроси с посочени няколко отговори. В този случай два такива въпроса се равняват на един отворен въпрос.
Сред тези въпроси особено внимание, съобразно видовете транспорт, се обръща на следните въпроси:
-
обща превенция и мерки за безопасност,
-
класификация на опасни товари,
-
общи изисквания за опаковките, включително резервоари, цистерни и вагон-цистерни,
-
маркировка и обозначения за опасност,
-
информация в транспортните документи,
-
манипулиране и складиране,
-
професионално обучение на екипажи,
-
документи на превозното средство и удостоверения за превоза,
-
писмени инструкции,
-
изисквания относно транспортната екипировка;
б)
Кандидатите извършват практическо изследване по казус в съответствие с приложение I към Директива 96/35/ЕО, за да докажат, че могат да изпълняват задълженията на консултант;
в)
Държавите-членки трябва да осигурят, че кандидати, които възнамеряват да работят за предприятия, специализирани в превоза на определени видове опасни товари, се изпитват в съответствие с приложение II към Директива 96/35/ЕО, само върху въпроси, свързани с тяхната дейност.
Тези видове товари са:
-
клас 1 (взривни вещества),
-
клас 2 (газове),
-
клас 7 (радиоактивни вещества),
-
класове 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 и 9 (твърди вещества и течности),
-
номера на ООН 1202, 1203, 1223 (минерални масла).
В заглавието на удостоверението на ЕО трябва ясно да се посочва, че е валидно само за видовете опасни товари, посочени в настоящия параграф и за които консултантът е бил изпитан в съответствие с изискванията, определени в букви а) и б).
4. Компетентните органи или изпитващият орган постепенно изготвят конспект с въпросите, които са били включени в изпита.
ГЛАВА III
Критерии, приложими за проверяващите органи
Член 4
1. Ако държавите-членки не се заемат пряко с организирането на изпита, те определят изпитващите органи въз основа на следните критерии:
а)
компетентност на изпитващия орган;
б)
спецификация на организирането на изпитите, предложена от изпитващия орган;
в)
мерки, гарантиращи безпристрастността на изпитващия орган;
г)
независимост на органа по отношение на всяко физическо или юридическо лице, наемащо консултанти.
2. Одобреният изпитен орган се назначава с писмен документ. Одобрението може да бъде ограничено със срок.
Член 5
Държавите-членки взаимно си помагат при прилагането на настоящата директива.
Всяка държава-членка редовно представя на Комисията конспект с въпроси, посочен в член 3, параграф 4. Комисията информира останалите държави-членки за това.
ГЛАВА IV
Заключителни разпоредби
Член 6
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, в срок от три месеца от датата на нейното влизане в сила. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 7
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 8
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 17 април 2000 година.
Directiva 2000/18/CE do Parlamento Europeu e do Conselho
de 17 de Abril de 2000
relativa às exigências mínimas aplicáveis ao exame de conselheiro de segurança para o transporte de mercadorias perigosas por estrada, caminho-de-ferro ou via navegável
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n.o 1, alínea c), do seu artigo 71.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social(2),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado(3),
Considerando o seguinte:
(1) Questões como o aumento da segurança dos transportes e a protecção do ambiente, especialmente no que diz respeito ao transporte de mercadorias perigosas por estrada, caminho-de-ferro ou via navegável interior, e do elemento humano na operação segura desses modos de transporte são importantes.
(2) Nos termos da Directiva 96/35/CE do Conselho, de 3 de Junho de 1996, relativa à designação e à qualificação profissional dos conselheiros de segurança para o transporte de mercadorias perigosas por estrada, por caminho-de-ferro ou por via navegável(4), as empresas cuja actividade inclua o transporte de mercadorias perigosas, incluindo as operações de carga ou descarga ligadas a esses transportes, devem designar um ou mais conselheiros de segurança; a referida directiva não inclui disposições pormenorizadas destinadas a harmonizar os requisitos de exame de conselheiro de segurança, nem disposições aplicáveis às entidades examinadoras.
(3) É necessário que os Estados-Membros estabeleçam um quadro mínimo comum para o exame de conselheiro de segurança e as condições aplicáveis às entidades examinadoras, a fim de garantir um determinado nível de qualidade e facilitar o reconhecimento mútuo dos certificados CE de formação de conselheiro de segurança.
(4) O exame de conselheiro de segurança deverá incluir, no mínimo, uma prova escrita composta por perguntas que incidam, pelo menos, nas matérias definidas na lista constante do anexo II da Directiva 96/35/CE e a análise de um caso prático em que os candidatos possam demonstrar a sua capacidade para desempenhar as funções de conselheiro de segurança.
(5) Os Estados-Membros podem determinar que os candidatos que pensam vir a trabalhar para empresas cuja actividades digam apenas respeito a determinados tipos de mercadorias perigosas sejam sujeitos a exame exclusivamente sobre as matérias relacionadas com essas actividades; neste caso, o certificado CE deve indicar claramente os limites da sua validade.
(6) O exame realizado pelas entidades examinadoras deverá ser objecto de aprovação pelas autoridades competentes dos Estados-Membros. Os Estados-Membros deverão definir os requisitos aplicáveis às entidades examinadoras, a fim de garantir um nível elevado de qualidade dos serviços. As entidades examinadoras deverão ser tecnicamente competentes, fiáveis e independentes.
(7) É necessário que os Estados-Membros se dêem mutuamente assistência na aplicação da presente directiva,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
CAPÍTULO I
Âmbito e definições
Artigo 1.o
1. A presente directiva define as exigências mínimas aplicáveis ao exame exigido para a obtenção do certificado CE de formação de conselheiro de segurança para o transporte de mercadorias perigosas referido na Directiva 96/35/CE.
2. Os Estados-Membros devem adoptar todas as medidas necessárias a fim de garantir que os conselheiros de segurança para o transporte de mercadorias perigosas sejam sujeitos a um exame que respeite as exigências mínimas.
Artigo 2.o
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
a) "Conselheiro de segurança para o transporte de mercadorias perigosas", adiante designado "conselheiro", qualquer pessoa referida na alínea b) do artigo 2.o da Directiva 96/35/CE;
b) "Mercadorias perigosas", as mercadorias definidas no artigo 2.o da Directiva 94/55/CE(5) e no artigo 2.o da Directiva 96/49/CE(6);
c) "Empresa", as empresas referidas na alínea a) do artigo 2.o da Directiva 96/35/CE;
d) "Exame", os exames definidos no n.o 2 do artigo 5.o da Directiva 96/35/CE;
e) "Entidade examinadora", qualquer entidade designada pelas autoridades competentes dos Estados-Membros para a realização dos exames;
f) "Certificado CE", o certificado emitido em conformidade com o modelo que consta do anexo III da Directiva 96/35/CE.
CAPÍTULO II
Exames
Artigo 3.o
1. Para obter o certificado CE, a autoridade competente ou a entidade examinadora deve organizar um exame escrito obrigatório, que poderá ser completado por um exame oral, destinado a verificar se os candidatos possuem o nível de conhecimentos necessário ao exercício das funções de conselheiro.
2. O exame obrigatório deve consistir numa prova escrita adaptada ao(s) modo(s) de transporte para os quais é emitido o certificado CE.
3. a) Os candidatos devem responder a um questionário composto, no mínimo, por 20 perguntas de desenvolvimento que, de acordo com o n.o 4 do artigo 5.o da Directiva 96/35/CE, incidam, pelo menos, nas matérias definidas na lista constante do anexo II da referida directiva. Contudo, será possível recorrer a perguntas de escolha múltipla. Neste caso, duas perguntas de escolha múltipla equivalem a uma pergunta aberta.
De entre as diversas matérias, as seguintes devem ser objecto de especial atenção que tenha em conta o modo de transporte em causa:
- medidas gerais de prevenção e segurança,
- classificação das mercadorias perigosas,
- condições gerais de embalagem, incluindo as cisternas, os contentores-cisterna e os vagões-cisterna,
- inscrições e rótulos de perigo,
- menções nos documentos de transporte,
- manipulação e acondicionamento da carga,
- formação profissional das tripulações,
- documentação de bordo e certificados de transporte,
- instruções de segurança,
- exigências relativas ao equipamento de transporte;
b) Os candidatos devem analisar um caso prático relacionado com o anexo I da Directiva 96/35/CE, para que possam demonstrar a sua capacidade para desempenhar as funções de conselheiro;
c) Os Estados-Membros podem determinar que os candidatos que pensam vir a trabalhar para empresas especializadas no transporte de determinados tipos de mercadorias perigosas, sejam sujeitos a exame exclusivamente, nos termos do anexo II da Directiva 96/35/CE, sobre as matérias relacionadas com essas actividades.
Os tipos de mercadorias são os seguintes:
- classe 1 (explosivos),
- classe 2 (gases),
- classe 7 (materiais radioactivos),
- classes 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2. 6.1, 6.2, 8 e 9 (sólidos e líquidos),
- números ONU 1202, 1203, 1223 (óleos minerais).
O título do certificado CE deve indicar claramente que o certificado apenas é válido para os tipos de mercadorias perigosas referidos na presente alínea e relativamente aos quais o conselheiro foi sujeito a exame nos termos das alíneas a) e b).
4. A autoridade competente ou a entidade examinadora deve elaborar progressivamente uma colectânea das perguntas que constaram dos exames.
CAPÍTULO III
Atribuições da autoridade competente e requisitos aplicáveis às entidades examinadoras
Artigo 4.o
1. Se os Estados-Membros não se ocuparem directamente da organização do exame, devem designar para o efeito entidades examinadoras, tendo como base os seguintes requisitos:
a) Competência da entidade examinadora;
b) Especificação das condições do exame propostas pela entidade examinadora;
c) Medidas destinadas a garantir a imparcialidade dos exames;
d) Independência da entidade em relação a qualquer pessoa singular ou colectiva que tenha conselheiros ao seu serviço.
2. A designação da entidade examinadora autorizada é feita por escrito. Esta autorização pode ter uma duração limitada.
Artigo 5.o
Os Estados-Membros devem dar-se mutuamente assistência na aplicação da presente directiva.
Cada Estado-Membro deve enviar periodicamente à Comissão a colectânea de perguntas referida no n.o 4 do artigo 3.o A Comissão deve informar do facto os outros Estados-Membros.
CAPÍTULO IV
Disposições finais
Artigo 6.o
1. Os Estados-Membros devem pôr em vigor as disposições legislativas, regulamentares ou administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva no prazo de três meses a contar da sua entrada em vigor e informar imediatamente a Comissão do facto.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência quando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão aprovadas pelos Estados-Membros.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o texto das disposições de direito interno que aprovarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 7.o
A presente directiva entra em vigor na data da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 8.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito no Luxemburgo, em 17 de Abril de 2000.