32006L0012
L 114/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/12/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 април 2006 година
относно отпадъците
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). С оглед да се изяснят въпросите, следва да се извърши кодификация на въпросните разпоредби.
(2)
Основната цел на всички разпоредби, отнасящи се за управлението на отпадъците следва да бъде опазването на здравето на човека и на околната среда от вредните въздействия, причинени от събирането, транспортирането, третирането, складирането и изхвърлянето на отпадъци.
(3)
Необходима е обща терминология и определение на отпадък с оглед подобряване на ефективността на управлението на отпадъците в Общността.
(4)
С известни изключения, ефективни и последователни правила за обезвреждането и оползотворяването на отпадъците следва да се прилагат към движимата собственост, която притежателят изхвърля или възнамерява да изхвърли.
(5)
Оползотворяването на отпадъците и употребата на възстановени материали като суровини следва да бъде насърчавано с оглед запазването на природните ресурси. Може да бъде необходимо да се приемат специфични правила за отпадъци, които могат да бъдат използвани повторно.
(6)
С оглед постигането на високо равнище на защита на околната среда, освен предприемането на отговорни действия за гарантиране на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците, държавите-членки следва да предприемат мерки за ограничаване генерирането на отпадъци, и по-специално чрез насърчаването на чисти технологии и продукти, които могат да бъдат рециклирани и използвани повторно, като се вземат предвид съществуващите или потенциалните пазарни възможности за оползотворени отпадъци.
(7)
Освен това, несъответствията в законодателството на отделните държави-членки по отношение на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците може да засегне качеството на околната среда и безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(8)
За Общността като цяло е важно да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците и е желателно държавите-членки поотделно да се стремят към такава самодостатъчност.
(9)
С оглед постигането на тези цели в държавите-членки следва да се разработят планове за управление на отпадъците.
(10)
Движенията на отпадъци следва да бъде намалени и държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за тази цел в своите планове за управление.
(11)
За да се гарантира високо равнище на защита и ефективен контрол, необходимо е да се предвиди разрешителен режим и инспектиране на предприятията, които извършват обезвреждане и оползотворяване на отпадъци.
(12)
При определени условия и ако те спазват изискванията за опазване на околната среда, някои предприятия, които преработват сами своите отпадъци или извършват оползотворяване на отпадъците, могат да бъдат освободени от изискванията за разрешително. Такива предприятия трябва да бъдат предмет на регистрация.
(13)
За да могат отпадъците да бъдат подложени на мониторинг от генерирането им до окончателното им обезвреждане, други предприятия, занимаващи се с отпадъци, като събирачи, превозвачи или брокери на отпадъци, също трябва да бъдат подложени на разрешителен режим или регистрация и подходящо инспектиране.
(14)
Това съотношение на разходите, които не са покрити от приходите от третирането на отпадъците, следва да се поемат в съответствие с принципа „замърсителят плаща“.
(15)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на реда и условията за упражняването на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията. (5)
(16)
Настоящата директива следва да не засяга задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспониране на директивите, изброени в част Б на приложение III, в националното законодателство,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. По смисъла на настоящата директива:
а)
„отпадък“ означава всяко вещество или предмет от категориите, установени в приложение I, които притежателят изхвърля, възнамерява или се изисква да изхвърли;
б)
„производител“ означава всяко лице, чиито дейности генерират отпадъци („първоначален производител“) и/или всяко лице, което осъществява предпреработка, смесване или други операции, водещи до промяна в естеството или състава на този отпадък;
в)
„притежател“ означава производителят на отпадъци или физическото или юридическо лице, което ги притежава;
г)
„управление“ означава събирането, транспортирането, оползотворяването и обезвреждането на отпадъци, включително надзора на такива операции, както и надзора на площадките за обезвреждане след закриването им;
д)
„обезвреждане“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II А;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II Б;
ж)
„събиране“ означава прибирането, сортирането и/или смесването на отпадъци за целите на транспортирането.
2. За целите на параграф 1, буква а) Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3, изготвя списък на отпадъците, принадлежащи към категориите, изброени в приложение I. Този списък се преразглежда периодично и, ако е необходимо се преразглежда в съответствие със същата процедура.
Член 2
1. Следните се изключват от обхвата на настоящата директива:
а)
газови отпадъци, емитирани в атмосферата;
б)
когато те са вече обхванати от друго законодателство:
i)
радиоактивни отпадъци;
ii)
отпадъци, резултат от проучване, екстракция, третиране и складиране на минерални ресурси и дейността на каменни кариери;
iii)
животински трупове и следните земеделски отпадъци: фекална материя и други естествени, неопасни вещества, използвани в земеделието;
iv)
отпадъчни води, с изключение на отпадъците в течна форма;
v)
изведени от експлоатация експлозиви.
2. Специфични правила за определени случаи или за допълването на настоящата директива, както и за управлението на определени категории отпадъци могат да бъдат установени с отделни директиви.
Член 3
1. Държавите-членки предприемат необходими мерки за насърчаване:
а)
първо - предотвратяването или намаляването на генерирането на отпадъци и тяхната вредност, и по-специално чрез:
i)
разработването на чисти технологии, които са по-щадящи при употребата на природни ресурси;
ii)
техническото разработване и търгуване на продукти, проектирани да не допринасят, или най-малко да допринасят, поради естеството на своето произвеждане, употреба или обезвреждане за увеличаващото се количество или вредност на отпадъците и опасностите от замърсяване;
iii)
разработването на подходящи техники за окончателното обезвреждане на опасните вещества, съдържащи се в отпадъците, предназначени за оползотворяване;
б)
второ:
i)
оползотворяването на отпадъците чрез рециклиране, повторна употреба или възстановяване или чрез друг процес с оглед извличането на вторични суровини; или
ii)
използването на отпадъците като източник на енергия.
2. Освен случаите, когато се прилага Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определянето на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и правила (6), държавите-членки информират Комисията за мерките, които възнамеряват да предприемат за постигането на целите, установени в параграф 1. Комисията информира другите държави-членки и Комитета, посочен в член 18, параграф 1 за тези мерки.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират отпадъците да бъдат оползотворени или обезвредени без да застрашават здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които биха могли да навредят на околната среда, и по-специално:
а)
без риск за водата, въздуха или почвата или за растенията или животните;
б)
без да причиняват вреда чрез шум или миризми;
в)
без да засягат неблагоприятно околността или местата от особен интерес.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за забраната на изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното обезвреждане на отпадъци.
Член 5
1. В сътрудничество с други държави-членки, държавите-членки предприемат необходими мерки, където това е необходимо или препоръчително, за създаването на интегрирана и адекватна мрежа от инсталации за обезвреждане, като вземат предвид най-добрата налична технология, която не предполага прекомерни разходи. Мрежата трябва да позволява на Общността като цяло да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците, както и държавите-членки поотделно да се придвижат към тази цел, като се вземат предвид географските обстоятелства или необходимостта от специализирани инсталации за определени видове отпадъци.
2. Мрежата, посочена в параграф 1, трябва да позволява отпадъците да бъдат обезвреждани в една от най-близките подходящи инсталации, чрез най-подходящите методи и технологии с оглед осигуряването на високо равнище на защита на околната среда и общественото здраве.
Член 6
Държавите-членки създават или назначават компетентен орган или органи, които да са отговорни за прилагането на настоящата директива.
Член 7
1. С оглед постигането на целите, предвидени в членове 3, 4 и 5, компетентният орган или органи, предвидени в член 6, възможно най-рано следва за изготвят един или повече планове за управление на отпадъците. Такива планове трябва да се отнасят по-специално до:
а)
вида, количеството и произхода на отпадъците, които трябва да се оползотворяват или обезвреждат;
б)
общите технически изисквания;
в)
специфични договорености за определени отпадъци;
г)
подходящи места или инсталации за обезвреждане.
2. Плановете, посочени в параграф 1, могат например да обхващат:
а)
физическите или юридическите лица, оправомощени да осъществяват управление на отпадъци;
б)
предвижданите разходи за операции по оползотворяване и обезвреждане;
в)
необходими мерки за насърчаване на рационализирането на събирането, сортирането и третирането на отпадъци.
3. Държавите-членки си сътрудничат, когато е уместно, с други държави-членки и с Комисията за разработването на такива планове. Те нотифицират Комисията за това.
4. Държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на движения на отпадъци, които не съответстват на техните планове за управление. Те информират Комисията и държавите-членки за тези мерки.
Член 8
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки притежател на отпадъци:
а)
борави с тях чрез частен или публичен събирач на отпадъци или чрез предприятие, което осъществява операциите, изброени в приложение II А или II Б; или
б)
оползотворява ги или ги обезврежда сам в съответствие с разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
1. За целите на прилагането на членове 4, 5 и 7, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, специфицирани в приложение II А следва да получи разрешително от компетентния орган, предвиден в член 6.
Такова разрешително обхваща:
а)
видовете и количествата отпадъци;
б)
техническите изисквания;
в)
предпазните мерки, които трябва да бъдат предприети;
г)
площадка за обезвреждане;
д)
метода за третиране.
2. Разрешителните могат да се предоставят за определен период от време, те могат да се подновяват, могат да съдържат условия и задължения или, ако възнамеряваният метод на обезвреждане е неприемлив от гледна точка на опазването на околната среда, те могат да бъдат отказани.
Член 10
За целите на прилагането на член 4, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, посочени в приложение II А получава разрешително.
Член 11
1. Без да се засяга Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (7), следните могат да бъдат освободени от изискването за разрешително, предвидено в членове 9 и 10:
а)
органи или предприятия, които сами осъществяват обезвреждане на собствените си отпадъци на мястото на производство; и
б)
органи или предприятия, които осъществяват оползотворяване на отпадъци.
2. Изключението, посочено в параграф 1, може да се прилага само:
а)
ако компетентните органи са приели общи правила за всеки вид дейност, като се определят видовете и количествата отпадъци и условията, при които въпросната дейност може да бъде освободена от изискването за разрешително; и
б)
ако видовете или количествата отпадъци и методите на обезвреждане или оползотворяване са такива, че условията, предвидени в член 4 са спазени.
3. Органите или предприятията, посочени в параграф 1, се регистрират с компетентните органи.
4. Държавите-членки информират Комисията за общите правила, приети съгласно параграф 2, буква а).
Член 12
Органите или предприятия, които събират или транспортират отпадъци на професионална основа, или които организират обезвреждането или оползотворяването на отпадъци от името на други (дилъри или брокери) се регистрират към компетентния орган, когато не подлежат на разрешителен режим.
Член 13
Органите или предприятия, които осъществяват операциите, предвидени в членове 9-12 са предмет на подходящо периодично инспектиране от компетентните органи.
Член 14
1. Всички органи или предприятия, посочени в членове 9 и 10:
а)
поддържат архив за количеството, естеството, произхода и, когато е релевантно, дестинацията, честотата на събиране, начина на транспортиране и метода на третиране по отношение на отпадъците, посочени в приложение I и по отношение на операциите, посочени в приложение II А или II Б;
б)
при поискване, предоставят тази информация на компетентните органи, посочени в член 6.
2. Държавите-членки могат също така да изискват производителите да спазват разпоредбите на параграф 1.
Член 15
В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ разходите за обезвреждане на отпадъците следва да бъдат понесени от:
а)
притежателя, който има отпадъци, които се обработват от събирач на отпадъци или от предприятие, както е предвидено в член 9; и/или
б)
предишните притежатели или производителя на продукта от който са произлезли отпадъците.
Член 16
На интервали от три години държавите-членки изпращат на Комисията информация относно прилагането на настоящата директива. Информацията е под формата на секторен доклад, който трябва да покрива и другите директиви на Общността в тази област. Докладът се изготвя на основата на въпросник или схема, изготвени от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2. Въпросникът или схемата се изпраща на държавите-членки шест месеца преди началото на периода, обхванат от доклада. Докладът до Комисията се представя в рамките на девет месеца след края на тригодишния период, който той обхваща.
Комисията публикува доклад на Общността относно прилагането на директивата в рамките на девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 17
Измененията, необходими за адаптирането на приложенията към научния и техническия напредък се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3.
Член 18
1. Комисията се подпомага от комитет.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 19
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Директива 75/442/ЕИО се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспонирането ѝ в националното законодателство, предвидени в приложение III, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за направени за настоящата директива и следва да се отчитат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 21
Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник Европейския съюз.
Член 22
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 5 април 2006 година.
DIRECTIVA 2006/12/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 5 de Abril de 2006
relativa aos resíduos
(Texto relevante para efeitos do EEE)
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 175.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 75/442/CEE do Conselho, de 15 de Julho de 1975, relativa aos resíduos (3) foi por várias vezes alterada de modo substancial (4), sendo conveniente, por uma questão de lógica e clareza, proceder à sua codificação.
(2)
Qualquer regulamentação em matéria de gestão dos resíduos deverá ter como objectivo essencial a protecção da saúde humana e do ambiente contra os efeitos nocivos da recolha, transporte, tratamento, armazenamento e depósito dos resíduos.
(3)
Para tornar mais eficaz a gestão dos resíduos no âmbito da Comunidade, é necessário dispor de uma terminologia comum e de uma definição de resíduos.
(4)
Sem prejuízo de excepções determinadas, deverá ser aplicada uma regulamentação eficaz e coerente da eliminação e da valorização dos resíduos aos bens móveis de que o detentor se desfaz ou tem a intenção ou a obrigação de se desfazer.
(5)
Deverá incentivar-se a valorização dos resíduos e a utilização dos materiais valorizados como matérias-primas, a fim de preservar os recursos naturais. Pode ser necessário adoptar normas específicas para os resíduos reutilizáveis.
(6)
Para alcançar um nível elevado de defesa do ambiente, é necessário que os Estados-Membros, além de zelarem pela eliminação e valorização dos resíduos, tomem sobretudo medidas com vista a limitar a produção de resíduos, promovendo, nomeadamente, as tecnologias limpas e os produtos recicláveis, tendo em conta as oportunidades de mercado que existem ou podem existir para os resíduos valorizados.
(7)
Além disso, uma disparidade entre as legislações dos Estados-Membros no que respeita à eliminação e valorização de resíduos pode afectar a qualidade do ambiente e o bom funcionamento do mercado interno.
(8)
É fundamental que a Comunidade no seu conjunto se torne auto-suficiente no que se refere à eliminação de resíduos e é conveniente que cada Estado-Membro se esforce por atingir essa auto-suficiência.
(9)
A fim de concretizar estes objectivos, deverão ser elaborados nos Estados-Membros planos de gestão dos resíduos.
(10)
Convém reduzir o trânsito de resíduos e, para este efeito, os Estados-Membros podem tomar as medidas necessárias, no âmbito dos seus planos de gestão.
(11)
A fim de assegurar um elevado nível de protecção e um controlo eficaz, é necessário prever a autorização e a fiscalização das empresas que se dedicam à eliminação e à valorização de resíduos.
(12)
Em determinadas condições, e desde que preencham os requisitos de protecção do ambiente, alguns estabelecimentos que tratam os seus próprios resíduos ou efectuam a valorização de resíduos podem ser dispensados da autorização requerida. Esses estabelecimentos deverão ser objecto de registo.
(13)
A fim de assegurar o acompanhamento dos resíduos desde a sua produção até à sua eliminação definitiva, convém igualmente submeter a autorização, a registo e às inspecções adequadas outras empresas que desenvolvam actividades relacionadas com os resíduos, tais como a sua recolha, transporte ou corretagem.
(14)
A parte dos custos não coberta pela valorização dos resíduos deverá ser suportada de acordo com o princípio do «poluidor-pagador».
(15)
As medidas necessárias à execução da presente directiva serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (5).
(16)
A presente directiva não deverá prejudicar as obrigações dos Estados-Membros relativas aos prazos de transposição para o direito interno das directivas indicadas na parte B do anexo III,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
1. Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
a)
«Resíduo»: quaisquer substâncias ou objectos abrangidos pelas categorias fixadas no anexo I de que o detentor se desfaz ou tem a intenção ou a obrigação de se desfazer;
b)
«Produtor»: qualquer pessoa cuja actividade produza resíduos (produtor inicial) e/ou qualquer pessoa que efectue operações de pré-tratamento, de mistura ou outras, que conduzam a uma alteração da natureza ou da composição desses resíduos;
c)
«Detentor»: o produtor dos resíduos ou a pessoa singular ou colectiva que tem os resíduos na sua posse;
d)
«Gestão»: a recolha, o transporte, a valorização e eliminação dos resíduos, incluindo a fiscalização destas operações e a vigilância dos locais de descarga depois de fechados;
e)
«Eliminação»: qualquer das operações previstas no anexo II A;
f)
«Valorização»: qualquer das operações previstas no anexo II B;
g)
«Recolha»: a operação de apanha, triagem e/ou mistura de resíduos com vista ao seu transporte.
2. Para efeitos do disposto na alínea a) do n.o 1, a Comissão, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o, elaborará uma lista dos resíduos pertencentes às categorias constantes do anexo I. Essa lista será reanalisada periodicamente e, se necessário, revista de acordo com o mesmo procedimento.
Artigo 2.o
1. São excluídos do âmbito de aplicação da presente directiva:
a)
Os efluentes gasosos lançados na atmosfera;
b)
Sempre que já abrangidos por outra legislação:
i)
Os resíduos radioactivos;
ii)
Os resíduos resultantes da prospecção, da extracção, do tratamento e do armazenamento de recursos minerais e da exploração de pedreiras;
iii)
Os cadáveres de animais e os seguintes resíduos agrícolas: matérias fecais e outras substâncias naturais não perigosas utilizadas nas explorações agrícolas;
iv)
As águas residuais, com excepção dos resíduos em estado líquido;
v)
Os explosivos abatidos à carga.
2. Poderão ser fixadas em directivas específicas disposições específicas ou complementares das da presente directiva para regulamentar a gestão de determinadas categorias de resíduos.
Artigo 3.o
1. Os Estados-Membros tomarão medidas adequadas para promover:
a)
Em primeiro lugar, a prevenção ou a redução da produção e da nocividade dos resíduos através, nomeadamente:
i)
Do desenvolvimento de tecnologias limpas e mais económicas em termos de recursos naturais;
ii)
Do desenvolvimento técnico e da colocação no mercado de produtos concebidos de modo a não contribuírem ou a contribuírem o menos possível, em virtude do seu fabrico, utilização ou eliminação, para aumentar a quantidade ou a nocividade dos resíduos e dos riscos de poluição;
iii)
Do desenvolvimento de técnicas adequadas de eliminação de substâncias perigosas contidas em resíduos destinados a valorização;
b)
Em segundo lugar:
i)
A valorização dos resíduos por reciclagem, reutilização, recuperação ou qualquer outra acção tendente à obtenção de matérias-primas secundárias; ou
ii)
A utilização de resíduos como fonte de energia.
2. Excepto nos casos a que se aplica o disposto na Directiva 98/34/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de Junho de 1998, relativa a um procedimento de informação no domínio das normas e regulamentações técnicas (6), os Estados-Membros informarão a Comissão das medidas que tencionam tomar para alcançar os objectivos do n.o 1. A Comissão comunicará essas medidas aos outros Estados-Membros e ao comité referido no n.o 1 do artigo 18.o
Artigo 4.o
1. Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para garantir que os resíduos sejam valorizados ou eliminados sem pôr em perigo a saúde humana e sem utilizar processos ou métodos susceptíveis de agredir o ambiente e, nomeadamente:
a)
Sem criar riscos para a água, o ar, o solo, a fauna ou a flora;
b)
Sem causar perturbações sonoras ou por cheiros;
c)
Sem danificar os locais de interesse e a paisagem.
2. Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para proibir o abandono, a descarga e a eliminação não controlada de resíduos.
Artigo 5.o
1. Em cooperação com outros Estados-Membros, e sempre que tal se afigurar necessário ou conveniente, os Estados-Membros tomarão as medidas adequadas para a constituição de uma rede integrada e adequada de instalações de eliminação tendo em conta as melhores tecnologias disponíveis que não acarretem custos excessivos. Esta rede deverá permitir que a Comunidade no seu conjunto se torne auto-suficiente em matéria de eliminação de resíduos e que os Estados-Membros tendam para esse objectivo cada um por si, tendo em conta as circunstâncias geográficas ou a necessidade de instalações especializadas para certos tipos de resíduos.
2. A rede referida no n.o 1 deve permitir a eliminação de resíduos numa das instalações adequadas mais próximas, através da utilização dos métodos e das tecnologias mais adequadas para assegurar um nível elevado de protecção do ambiente e da saúde pública.
Artigo 6.o
Os Estados-Membros estabelecerão ou designarão a ou as autoridades competente(s) encarregada(s) da aplicação das disposições da presente directiva.
Artigo 7.o
1. Para realizar os objectivos referidos nos artigos 3.o, 4.o e 5.o, as autoridades competentes mencionadas no artigo 6.o devem estabelecer, logo que possível, um ou mais planos de gestão de resíduos. Esses planos incidirão, nomeadamente, sobre:
a)
O tipo, a quantidade e a origem dos resíduos a valorizar ou a eliminar;
b)
Normas técnicas gerais;
c)
Disposições especiais relativas a resíduos específicos;
d)
Locais ou instalações apropriados para a eliminação.
2. Os planos referidos no n.o 1 podem abranger, por exemplo:
a)
As pessoas singulares ou colectivas habilitadas a proceder à gestão dos resíduos;
b)
As estimativas dos custos das operações de valorização e eliminação;
c)
As medidas susceptíveis de incentivar a racionalização da recolha, da triagem e do tratamento dos resíduos.
3. Se necessário, os Estados-Membros colaborarão com os outros Estados-Membros interessados e com a Comissão na elaboração desses planos e comunicá-los-ão à Comissão.
4. Os Estados-Membros poderão tomar as medidas necessárias para impedir a circulação de resíduos não conformes com os seus planos de gestão dos mesmos. Comunicarão essas medidas à Comissão e aos Estados-Membros.
Artigo 8.o
Os Estados-Membros tomarão as disposições necessárias para que qualquer detentor de resíduos:
a)
Confie a sua manipulação a um serviço de recolha privado ou público ou a uma empresa que efectue as operações referidas no anexo II A ou II B, ou
b)
Proceda ele próprio à respectiva valorização ou eliminação, em conformidade com o disposto na presente directiva.
Artigo 9.o
1. Para efeitos de aplicação dos artigos 4.o, 5.o e 7.o, qualquer estabelecimento ou empresa que efectue as operações referidas no anexo II A deve obter uma autorização da autoridade competente referida no artigo 6.o
Esta autorização referir-se-á, nomeadamente:
a)
Aos tipos e às quantidades de resíduos;
b)
Às normas técnicas;
c)
Às precauções a tomar em matéria de segurança;
d)
Ao local de eliminação;
e)
Ao método de tratamento.
2. As autorizações podem ser concedidas por um período determinado, ser renovadas, vir acompanhadas de condições e obrigações ou, nomeadamente nos casos em que o método de eliminação previsto não seja aceitável do ponto de vista da protecção do ambiente, ser recusadas.
Artigo 10.o
Para efeitos de aplicação do artigo 4.o, qualquer estabelecimento ou empresa que efectue as operações referidas no anexo II B deverá obter uma autorização para o efeito.
Artigo 11.o
1. Sem prejuízo do disposto na Directiva 91/689/CE do Conselho, de 12 de Dezembro de 1991, relativa aos resíduos perigosos (7), podem ser dispensados das autorizações referidas no artigo 9.o ou no artigo 10.o:
a)
Os estabelecimentos ou empresas que procedam eles próprios à eliminação dos seus próprios resíduos no local de produção, e
b)
Os estabelecimentos ou empresas que procedam à valorização de resíduos.
2. A dispensa referida no n.o 1 só será aplicável:
a)
Se as autoridades competentes tiverem adoptado regras gerais para cada tipo de actividade, fixando os tipos e as quantidades de resíduos e as condições em que a actividade pode ser dispensada da autorização, e
b)
Se os tipos ou as quantidades de resíduos e os modos de eliminação ou valorização respeitarem as condições do artigo 4.o
3. Os estabelecimentos ou empresas referidos no n.o 1 deverão ser registados junto das autoridades competentes.
4. Os Estados-Membros informarão a Comissão das regras gerais adoptadas por força do n.o 2, alínea a).
Artigo 12.o
Os estabelecimentos ou empresas que procedam a título profissional à recolha ou ao transporte de resíduos, ou que se ocupem da eliminação ou valorização de resíduos por conta de outrem (comerciantes ou corretores) e que não estejam sujeitos a autorização, deverão estar registados junto das autoridades competentes.
Artigo 13.o
Os estabelecimentos ou as empresas que assegurem as operações referidas nos artigos 9.o a 12.o serão submetidos a controlos periódicos apropriados pelas autoridades competentes.
Artigo 14.o
1. Todos os estabelecimentos ou empresas a que se referem os artigos 9.o e 10.o devem:
a)
Manter um registo que indique a quantidade, a natureza, a origem e, se for relevante, o destino, a frequência da recolha, o meio de transporte e o método de tratamento dos resíduos no que respeita aos resíduos referidos no anexo I e às operações referidas nos anexos II A ou II B;
b)
Fornecer essas indicações às autoridades competentes referidas no artigo 6.o, sempre que estas o solicitarem.
2. Os Estados-Membros poderão também exigir que os produtores cumpram o disposto no n.o 1.
Artigo 15.o
Em conformidade com o princípio do «poluidor-pagador», os custos da eliminação dos resíduos devem ser suportados:
a)
Pelo detentor que entrega os resíduos a um serviço de recolha ou a uma das empresas mencionadas no artigo 9.o e/ou
b)
Pelos detentores anteriores ou pelo produtor do produto gerador dos resíduos.
Artigo 16.o
De três em três anos, os Estados-Membros transmitirão à Comissão informações sobre a aplicação da presente directiva, no âmbito de um relatório sectorial que abranja igualmente as outras directivas comunitárias relevantes. Esse relatório será elaborado com base num questionário ou num esquema elaborado pela Comissão nos termos do n.o 2 do artigo 18.o Esse questionário ou esquema deve ser enviado aos Estados-Membros seis meses antes do início do período abrangido pelo relatório. O relatório deve ser enviado à Comissão num prazo de nove meses a contar do final do período de três anos a que se refere.
A Comissão publicará um relatório comunitário sobre a aplicação da directiva no prazo de nove meses a contar da recepção dos relatórios dos Estados-Membros.
Artigo 17.o
As alterações necessárias para adaptar os anexos da presente directiva ao progresso científico e técnico serão adoptadas nos termos do n.o 3 do artigo 18.o
Artigo 18.o
1. A Comissão será assistida por um Comité.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.
3. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
4. O Comité aprovará o seu regulamento interno.
Artigo 19.o
Os Estados-Membros comunicam à Comissão o texto das principais disposições de direito interno que aprovarem no domínio regulado pela presente directiva.
Artigo 20.o
A Directiva 75/442/CEE é revogada, sem prejuízo das obrigações dos Estados-Membros no que respeita aos prazos de transposição para o direito interno indicados na parte B do anexo III.
As remissões para a directiva revogada devem entender-se como sendo feitas para a presente directiva e ler-se nos termos do quadro de correspondência constante do anexo IV.
Artigo 21.o
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 22.o
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Estrasburgo, em 5 de Abril de 2006.