32005L0035
L 255/11
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/35/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 септември 2005 година
относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, определена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Политиката за морска безопасност на Общността има за цел високо ниво на безопасност и защита на околната среда и се базира на разбирането, че всички страни, включени в системата за морски транспорт на стоки, имат отговорност да гарантират, че корабите, плаващи във водите на Общността, спазват приложимите правила и стандарти.
(2)
Материалните стандарти във всички държави-членки за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите са основани на Конвенцията Марпол 73/78; тези правила обаче се пренебрегват ежедневно от много голям брой кораби, плаващи във водите на Общността, без да се предприемат корективни действия.
(3)
Прилагането на Марпол 73/78 показва несъответствия сред държавите-членки и следователно е налице необходимост от хармонизиране на нейното прилагане на равнище Общност; по-специално практиките на държавите-членки относно налагането на санкции за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите се различават значително.
(4)
Възпиращите мерки са част от политиката за морска безопасност на Общността, тъй като те осигуряват връзка между отговорността на всяка от страните, включени в транспорта на замърсяващи стоки по море, и тяхното излагане на санкции; следователно, с оглед постигането на ефективна защита на околната среда, съществува необходимост от ефективни, съразмерни и възпиращи санкции.
(5)
За тази цел е съществено да се доближат, чрез подходящи правни инструменти, съществуващите правни разпоредби, по-специално за точно дефиниране на въпросните санкции, случаите на освобождаване от задължение и минималните правила за санкции, както и за отговорностите и правораздаването.
(6)
Настоящата директива е допълнена от подробни правила за криминални престъпления и санкции, а също и други разпоредби, определени в Рамково решение 2005/667/ПВР на Съвета от 12 юли 2005 г. за заздравяване рамката на наказателното право за прилагането на закона срещу замърсявания от кораби (3).
(7)
Нито международният режим за гражданска отговорност и обезщетение при нефтено замърсяване, нито пък този, отнасящ се до замърсяване с други опасни или вредни вещества не гарантират достатъчно възпиращи резултати, за да попречат на страните, извършващи транспорт на опасни товари по море, да ползват извънстандартни практики; желаните възпиращи резултати могат да се постигнат само чрез въвеждането на санкции, прилагани спрямо всяко лице, което причинява или допринася за морско замърсяване; санкциите следва да бъдат приложими не само към собственика или капитана на кораба, а също и към собственика на товара, обществената класа или всяко друго замесено лице.
(8)
Изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите трябва да се счита като нарушение, ако е извършено умишлено, безотговорно или поради сериозна небрежност. Тези нарушения се считат за криминални престъпления поради и при обстоятелствата, предвидени в Рамково решение 2005/667/ПВР, допълващо настоящата директива.
(9)
Санкциите за изхвърляне на замърсяващи вещества от корабите не се отнасят до гражданската отговорност на засегнатите страни и следователно не са предмет на никакви правила, отнасящи се до ограничаването или канализирането на граждански отговорности, нито пък ограничават ефективното обезщетение на жертвите на инциденти със замърсяване.
(10)
Съществува необходимост от по-нататъшно ефективно сътрудничество между държавите-членки, за да се гарантира, че изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите се открива навреме и че нарушителите са идентифицирани. По тази причина Европейската агенция за морска безопасност, създадена с Регламент (EО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. (4), има ключова роля в работата с държавите-членки при разработване на технически решения и предоставяне на техническо съдействие относно прилагането на настоящата директива и при съдействие на Комисията за изпълнението на всяка поставена ѝ задача за ефективното прилагане на настоящата директива.
(11)
С цел предотвратяване и борба срещу морското замърсяване трябва да се постигнат обединени действия между органите, прилагащи закона, като националната брегова охрана например. В този контекст Комисията трябва да извърши приложно проучване, посветено на предотвратяване и ответна дейност спрямо замърсяването, с ясно посочени разходи и ползи. Това проучване трябва да бъде последвано от предложение за европейска брегова охрана, ако това е целесъобразно.
(12)
Когато има несъмнено, обективно доказателство за изхвърляне, причинило големи щети или което е заплаха за големи щети, държавите-членки следва да отнесат въпроса до техните компетентни органи с оглед започване на съдебни процедури съгласно член 220 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г.
(13)
Прилагането на Директива 2000/59/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), заедно с настоящата директива, представлява ключов инструмент в пакета мерки за предотвратяване на замърсяването от кораби.
(14)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, трябва да бъдат приети съгласно Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (6).
(15)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно включването на международни стандарти за замърсяване от кораби в правото на Общността и въвеждането на санкции - криминални или административни - при нарушаването на тези стандарти, с оглед осигуряване на високо ниво на безопасност и защита на околната среда при морския транспорт, не могат да бъдат постигнати от държавите-членки и следователно могат да се постигнат по-добре на равнище Общност, то Общността може да приеме мерките съгласно принципа на субсидиарност, заложен в член 5 от Договора. Съгласно принципа на пропорционалност, заложен в същия този член, настоящата директива не излиза извън границите на необходимото с оглед постигането на гореспоменатите цели.
(16)
Настоящата директива изцяло отразява Хартата за основните права на Европейския съюз; на всяко лице, заподозряно в извършване на нарушение, трябва да бъде гарантиран справедлив и безпристрастен процес и санкциите трябва да бъдат съразмерни,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
1. Целта на настоящата директива е да включи международни стандарти за замърсяване от кораби в правото на Общността и да гарантира, че лицата, отговорни за изхвърлянето, са обект на адекватни санкции по член 8, с оглед подобряване на морската безопасност и увеличаване защитата на морската околна среда срещу замърсяване от кораби.
2. Настоящата директива не възпрепятства държавите-членки от приемане на по-строги мерки срещу замърсяване от корабите в съответствие с международното право.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива:
1.
„Марпол 73/78“ означава Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г., изменена с протокола към нея от 1978 г. и с последвалите изменения, които са в сила;
2.
„замърсяващи вещества“ означава веществата, обхванати от приложения I (нефт) и II (вредни течни вещества под формата на насипни товари) към Марпол 73/78;
3.
„изхвърляне“ означава всяко едно изхвърляне от кораби, както е дефинирано по член 2 от Марпол 73/78;
4.
„кораб“ означава морски плавателен съд, независимо от неговия флаг, от какъвто и да е тип, работещ в морска среда, включително съдове на подводни криле, кораби на въздушна възглавница, подводници, плаващи средства и неподвижни или плаващи платформи.
Член 3
Обхват
1. Настоящата директива се прилага съгласно международното право към изхвърляне на замърсяващи вещества във:
a)
вътрешните води, включително пристанища на държава-членка, към които е приложим режимът на Марпол;
б)
териториалните морски води на държава-членка;
в)
проливи, използвани за международна навигация, предмет на режима за транзитно преминаване, както е определен в част III, раздел 2 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., до степента, до която една държава-членка упражнява юрисдикция над такива проливи;
г)
изключителната икономическа зона или еквивалентна зона на държава-членка, създадена съгласно международното право; и
д)
открито море.
2. Настоящата директива се прилага към изхвърляне на замърсяващи вещества от какъвто и да е кораб, независимо от неговия флаг, с изключение на военни кораби, военноморски помощен или друг кораб, притежаван или експлоатиран от държава и използван в настоящия момент само за правителствени нетърговски цели.
Член 4
Нарушения
Държавите-членки обезпечават, че изхвърлянето на замърсяващи вещества от корабите в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1 се счита за нарушение, ако е извършено преднамерено, по небрежност или поради сериозна небрежност. Тези нарушения се считат за криминални престъпления поради и при обстоятелствата, предвидени в Рамково решение 2005/667/ПВР, допълващо настоящата директива.
Член 5
Изключения
1. Изхвърлянето на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1 не се счита за нарушение, ако удовлетворява условията, дадени в приложение I, правила 9, 10, правило 11, буква а) или правило 11, буква в), или в приложение II, правило 5, правило 6, буква а) или правило 6, буква в) към Марпол 73/78.
2. Изхвърлянето на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1, букви в), г) и д) не се счита за нарушение от собственика, капитана или екипажа, когато се действа на отговорност на капитана, ако удовлетворява условията, дадени в приложение I, правило 11, буква б) или в приложение II, правило 6, буква б) към Марпол 73/78.
Член 6
Мерки за прилагане на закона във връзка с кораби в пристанище на държава-членка
1. Ако поради нередности или информация се появи подозрение, че кораб, доброволно намиращ се в пристанище или на терминал във водите на държава-членка, е бил замесен или е замесен в изхвърляне на замърсяващи вещества в кое да е от пространствата по член 3, параграф 1, тази държава-членка осигурява подходяща инспекция съгласно националното законодателство, като взема предвид съответното ръководство, прието от Международната морска организация.
2. Ако инспекцията по параграф 1 разкрие факти, които биха могли да означават нарушение по смисъла на член 4, се информират компетентните органи на тази държава-членка и на страната, под чийто флаг плава корабът.
Член 7
Изпълнение на мерките от крайбрежните държави по отношение на транзитните кораби
1. Ако съмнителното изхвърляне на замърсяващи вещества се извършва в пространствата по член 3, параграф 1, буква б), в), г) или д) и корабът, заподозрян за изхвърлянето, няма престой в пристанище на държавата-членка, която разполага с информацията за съмнителното изхвърляне, се прилага следното:
а)
ако следващото пристанище на престой на кораба е в друга държава-членка, засегнатите държави-членки си взаимодействат тясно за инспекцията по член 6, параграф 1 и при решаването за подходящите мерки във връзка с всяко такова изхвърляне;
б)
ако следващото пристанище на престой на кораба е в държава извън Общността, държавата-членка предприема мерки, за да обезпечи, че в следващото пристанище на престой корабът е информиран за съмнителното изхвърляне и че ще помоли държавата, в която се намира това пристанище, да предприеме подходящи мерки във връзка с всяко такова изхвърляне.
2. Когато има несъмнено, обективно доказателство, че кораб, плаващ в пространствата по член 3, параграф 1, буква б) или г), е извършил нарушение в пространството по член 3, параграф 1, буква г), което е довело до изхвърляне, причинило големи щети или което е заплаха за големи щети за крайбрежието или свързаните с него интереси на засегнатата държава-членка, или заплаха за всякакви ресурси в пространствата по член 3, параграф 1, буква б) или г), тази държава, предмет на разглеждане в част XII, раздел 7 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., и при условие че доказателството дава основания, отнася въпроса до своите компетентни органи с цел започване на съдебни процедури, включително задържане на кораба, съгласно своето национално законодателство.
3. При всеки един случай се информират властите на държавата, под чийто флаг плава корабът.
Член 8
Санкции
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че нарушенията по смисъла на член 4 са предмет на ефективни, пропорционални и възпиращи санкции, които могат да включват наказателни или административни санкции.
2. Всяка държава-членка предприема мерките, необходими за да гарантира, че санкциите по параграф 1 се прилагат към всяко лице, признато за отговорно за нарушение по смисъла на член 4.
Член 9
Съответствие с международното право
Държавите-членки прилагат разпоредбите на настоящата директива без никаква дискриминация de iure и de facto срещу чуждестранни кораби и съгласно приложимото международно право, включително част XII, раздел 7 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г., и те незабавно уведомяват държавата, под чийто флаг плава корабът, а също и всяка друга държава, засегната от мерките, предприети съгласно настоящата директива.
Член 10
Придружаващи мерки
1. За целите на настоящата директива държавите-членки и Комисията работят съвместно, когато е целесъобразно, и в тясно сътрудничество с Европейската агенция за морска безопасност и като вземат предвид програмата за ответна дейност при инцидентно или умишлено морско замърсяване, определена в Решение № 2850/2000/EО (7), а когато е уместно, прилагането на Директива 2000/59/EО с оглед:
а)
да разработят необходимите информационни системи, изисквани за ефективното прилагане на настоящата директива;
б)
да установят общи практики и насоки на базата на онези, съществуващи на международно равнище, по-специално за:
-
мониторинг и ранно откриване на кораби, изхвърлящи замърсяващи вещества в нарушение на настоящата директива, включително, когато е целесъобразно, чрез оборудване за мониторинг на борда,
-
надеждни методи за проследяване на замърсяващи вещества от конкретен кораб в морето, и
-
ефективното изпълнение на настоящата директива.
2. Съгласно своите задачи, определени в Регламент (EО) № 1406/2002, Европейската агенция за морска безопасност:
а)
работи с държавите-членки по разработването на технически решения и осигуряването на техническа помощ по прилагането на настоящата директива при действия като проследяване на изхвърлянето чрез сателитен мониторинг и наблюдение;
б)
подпомага Комисията по прилагането на настоящата директива, включително, ако е уместно, чрез посещения на държавите-членки съгласно член 3 от Регламент (EО) № 1406/2002.
Член 11
Приложно проучване
Преди края на 2006 г. Комисията изпраща до Европейския парламент и до Съвета приложно проучване за Европейска брегова охрана, предназначена за предотвратяване и ответна дейност при замърсяване, с ясно посочени разходи и ползи.
Член 12
Докладване
Държавите-членки изпращат на всеки три години доклад до Комисията за прилагането на настоящата директива от страна на компетентните органи. На базата на тези доклади Комисията изпраща доклад на Общността до Европейския парламент и до Съвета. В този доклад Комисията оценява, освен другите неща, доколко е желателно да се ревизира и разшири обхватът на настоящата директива. В доклада се описва също и развитието на съответната съдебна практика в държавите-членки и се разглежда възможността за създаване на публична база данни, съдържаща такива съдебна практика.
Член 13
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК), създаден по силата на член 3 от Регламент (EО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. (8)
2. Когато се прави позоваване на настоящия член, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО, е един месец.
Член 14
Предоставяне на информация
Комисията редовно информира Комитета, създаден по силата на член 4 от Решение № 2850/2000/EО, за всички предложени мерки или други подходящи дейности относно ответна дейност при морско замърсяване.
Член 15
Процедура за изменение
Съгласно член 5 от Регламент (EО) № 2099/2002 и следвайки процедурата по член 13 от настоящата директива, КМБПЗК може да изключи изменения на Марпол 73/78, от обхвата на настоящата директива.
Член 16
Прилагане
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 1 април 2007 г. и незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 17
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 18
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 септември 2005 година.
DIRECTIVA 2005/35/CE DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 7 de Setembro de 2005
relativa à poluição por navios e à introdução de sanções em caso de infracções
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 2 do artigo 80.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
A política de segurança marítima da Comunidade destina-se a assegurar um elevado nível de segurança e protecção do ambiente, baseando-se no princípio de que todas as partes envolvidas no transporte marítimo de mercadorias são responsáveis por garantir que os navios utilizados nas águas comunitárias cumprem as regras e normas aplicáveis.
(2)
As normas materiais relativas às descargas de substâncias poluentes provenientes de navios baseiam-se, em todos os Estados-Membros, na Convenção Marpol 73/78. No entanto, essas normas são diariamente ignoradas por um grande número de navios que navegam nas águas comunitárias, sem que sejam levadas a cabo acções correctivas.
(3)
A aplicação da Convenção Marpol 73/78 revela discrepâncias entre os Estados-Membros, sendo, por conseguinte, necessário harmonizar a sua aplicação a nível comunitário. Em especial, as práticas dos Estados-Membros no que se refere à aplicação de sanções por descargas de substâncias poluentes provenientes de navios são significativamente divergentes.
(4)
As medidas dissuasivas fazem parte integrante da política comunitária de segurança marítima, uma vez que asseguram a ligação entre a responsabilidade de cada uma das partes envolvidas no transporte marítimo de substâncias poluentes e a sua sujeição a sanções. Para assegurar a efectiva protecção do ambiente, são necessárias sanções efectivas, dissuasivas e proporcionadas.
(5)
Para o efeito, é essencial aproximar, através dos instrumentos legais adequados, as disposições legais vigentes, em especial em matéria de definição exacta da infracção em causa, dos casos de isenção e das normas mínimas em matéria de sanções, e de responsabilidade e competência jurisdicional.
(6)
A presente directiva é complementada por disposições pormenorizadas sobre infracções penais e sanções, bem como outras disposições enunciadas na Decisão-Quadro 2005/667/JAI do Conselho, de 12 de Julho de 2005, destinada a reforçar o quadro penal para a repressão da poluição por navios (3).
(7)
Nem o regime internacional de responsabilidade civil e compensação pela poluição por hidrocarbonetos nem o regime relativo à poluição por outras substâncias perigosas ou nocivas produzem efeitos suficientemente dissuasivos para desencorajar as partes envolvidas no transporte marítimo de cargas perigosas de aderirem a práticas que não respeitam as normas. Os efeitos dissuasivos necessários só podem ser obtidos mediante a introdução de sanções aplicáveis a todas as pessoas que causem poluição marinha ou para ela contribuam; as sanções deverão ser aplicáveis não só ao proprietário ou ao comandante do navio, mas também ao proprietário da carga, à sociedade de classificação ou a qualquer outra pessoa envolvida.
(8)
As descargas de substâncias poluentes devem ser consideradas infracções se forem cometidas com dolo, mera culpa ou negligência grave. Estas infracções são consideradas infracções penais pela Decisão-Quadro 2005/667/JAI, que complementa a presente directiva, e nas circunstâncias previstas na referida decisão.
(9)
As sanções aplicáveis às descargas de substâncias poluentes provenientes de navios não estão relacionadas com a responsabilidade civil das partes envolvidas, pelo que não estão sujeitas a quaisquer regras relativas à limitação ou canalização da responsabilidade civil nem limitam a indemnização eficiente das vítimas de incidentes de poluição.
(10)
É necessário reforçar a cooperação efectiva entre Estados-Membros para garantir a detecção atempada das descargas de substâncias poluentes provenientes de navios e a identificação dos infractores. Por este motivo, a Agência Europeia para a Segurança Marítima, instituída pelo Regulamento (CE) n.o 1406/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 27 de Junho de 2002 (4), desempenha um papel fundamental, colaborando com os Estados-Membros no desenvolvimento de soluções técnicas, prestando assistência técnica relacionada com a aplicação da presente directiva e apoiando a Comissão no cumprimento de qualquer missão que lhe seja confiada com o objectivo de assegurar uma aplicação eficaz da presente directiva.
(11)
A fim de melhor prevenir e combater a poluição marítima, devem ser criadas sinergias entre as autoridades responsáveis pela aplicação da lei, como sejam as guardas-costeiras nacionais. Para esse efeito, a Comissão deveria proceder a um estudo de viabilidade de uma Guarda Costeira Europeia encarregada da prevenção e da resposta a dar à poluição, tornando claros os custos e os benefícios. Este estudo deveria, se necessário, ser seguido de uma proposta de criação de uma Guarda Costeira Europeia.
(12)
Quando existam provas inequívocas e objectivas de uma descarga que cause danos importantes ou ameaça de danos importantes, os Estados-Membros devem apresentar a questão às suas autoridades competentes para iniciar procedimentos nos termos do artigo 220.o da Convenção das Nações Unidas sobre o Direito do Mar, de 1982.
(13)
A aplicação da Directiva 2000/59/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 27 de Novembro de 2000, relativa aos meios portuários de recepção de resíduos gerados em navios e de resíduos da carga (5), representa, juntamente com a presente directiva, um instrumento fundamental no conjunto de medidas destinadas a prevenir a poluição causada pelos navios.
(14)
As medidas necessárias à execução da presente directiva serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (6).
(15)
Atendendo a que os objectivos da presente directiva, nomeadamente a incorporação no direito comunitário das normas internacionais relativas à poluição provocada por navios e a instituição de sanções - penais ou administrativas - pela respectiva violação, a fim de melhorar a segurança marítima e de assegurar um elevado nível de segurança e de protecção do ambiente nos transportes marítimos, não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros, e podem, pois, devido à dimensão e aos efeitos da acção prevista, ser melhor alcançados a nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, a presente directiva não excede o necessário para atingir aquele objectivo.
(16)
A presente directiva respeita integralmente a Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia; os suspeitos de crimes de poluição têm direito a um julgamento justo e as penas aplicadas devem ser proporcionais,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Objecto
1. O objecto da presente directiva consiste em incorporar no direito comunitário as normas internacionais relativas à poluição provocada por navios e assegurar que as pessoas responsáveis por descargas ilegais são sujeitas a sanções adequadas, em conformidade com o artigo 8.o, a fim de melhorar a segurança marítima e de reforçar a protecção do meio marinho relativamente à poluição por navios.
2. A presente directiva não obsta a que os Estados-Membros tomem medidas mais rigorosas contra a poluição provocada por navios, nos termos do direito internacional.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
1.
«Convenção Marpol 73/78», a Convenção Internacional para a Prevenção da Poluição por Navios de 1973 e o protocolo de 1978, com a redacção que lhe for dada pelas subsequentes alterações.
2.
«Substâncias poluentes», as substâncias abrangidas pelo anexo I (hidrocarbonetos) e anexo II (substâncias líquidas nocivas a granel) da Convenção Marpol 73/78.
3.
«Descarga», qualquer forma de lançamento de produtos efectuada por um navio, nos termos do artigo 2.o da Convenção Marpol 73/78.
4.
«Navio», uma embarcação de qualquer tipo, independentemente do seu pavilhão, que opere no meio marinho, incluindo embarcações de sustentação hidrodinâmica, veículos de sustentação por ar, submersíveis e estruturas flutuantes.
Artigo 3.o
Âmbito de aplicação
1. A presente directiva é aplicável, nos termos do direito internacional, a descargas de substâncias poluentes:
a)
Nas águas interiores, incluindo portos, de um Estado-Membro, desde que o regime Marpol seja aplicável;
b)
No mar territorial de um Estado-Membro;
c)
Nos estreitos utilizados para a navegação internacional sujeitos ao regime de passagem em trânsito estabelecido na secção 2 da parte III da Convenção das Nações Unidas sobre o direito do mar, de 1982, na medida em que um Estado-Membro exerça jurisdição sobre esses estreitos;
d)
Na zona económica exclusiva de um Estado-Membro ou numa zona equivalente, estabelecida nos termos do direito internacional; e
e)
No alto mar.
2. A presente directiva é aplicável a descargas de substâncias poluentes efectuadas por qualquer navio, independentemente do seu pavilhão, com excepção dos navios de guerra, das unidades auxiliares de marinha e dos navios pertencentes ou operados por um Estado e utilizados, no momento considerado, unicamente para fins de serviço público não comercial.
Artigo 4.o
Infracções
Os Estados-Membros devem assegurar que as descargas de substâncias poluentes de navios em qualquer das zonas referidas no n.o 1 do artigo 3.o sejam consideradas infracções, se cometidas com dolo, mera culpa ou negligência grave. Estas infracções são consideradas infracções penais pela Decisão-Quadro 2005/667/JAI, que complementa a presente directiva, e nas circunstâncias previstas na referida decisão.
Artigo 5.o
Excepções
1. As descargas de substâncias poluentes de navios em qualquer das zonas referidas no n.o 1 do artigo 3.o não são consideradas infracções se preencherem as condições estabelecidas nas regras 9 ou 10 ou nas alíneas a) ou c) da regra 11 do anexo I, na regra 5 ou nas alíneas a) ou c) da regra 6 do anexo II da Convenção Marpol 73/78.
2. As descargas de substâncias poluentes efectuadas em quaisquer das zonas referidas nas alíneas c), d) e e) do n.o 1 do artigo 3.o não são consideradas infracções para o armador, o comandante e a tripulação sob as suas ordens, se preencherem as condições estabelecidas na alínea b) da regra 11 do anexo I ou na alínea b) da regra 6 do anexo II da Convenção Marpol 73/78.
Artigo 6.o
Medidas de aplicação no que respeita aos navios que se encontram num porto de um Estado-Membro
1. Em caso de irregularidades ou informações que criem a suspeita de que um navio que se encontra voluntariamente num porto de um Estado-Membro ou num seu terminal ao largo da costa efectuou ou se prepara para efectuar uma descarga de substâncias poluentes em qualquer das zonas referidas no n.o 1 do artigo 3.o, esse Estado-Membro deverá assegurar a realização de uma inspecção adequada, nos termos do seu direito interno, tendo em conta as orientações pertinentes aprovadas pela Organização Marítima Internacional (OMI).
2. Sempre que a inspecção referida no n.o 1 revele factos que possam indiciar a prática de uma infracção na acepção do artigo 4.o, as autoridades competentes desse Estado-Membro e do Estado do pavilhão devem ser informadas.
Artigo 7.o
Medidas de aplicação dos Estados costeiros em relação a navios em trânsito
1. Se a alegada descarga tiver sido efectuada numa das zonas referidas nas alíneas b), c), d) ou e) do n.o 1 do artigo 3.o, e o navio suspeito de a ter efectuado não escalar um porto do Estado-Membro que detém as informações relativas à alegada descarga, aplica-se o seguinte:
a)
Se o porto de escala seguinte do navio se situar noutro Estado-Membro, os Estados-Membros em causa devem cooperar estreitamente na inspecção referida no n.o 1 do artigo 6.o e na decisão relativa às medidas adequadas a tomar relativamente à eventual descarga;
b)
Se o porto de escala seguinte do navio se situar num Estado que não pertença à Comunidade, o Estado-Membro deve tomar as medidas necessárias para garantir que esse porto seja informado da alegada descarga e solicita ao referido Estado que tome as medidas adequadas relativamente à eventual descarga.
2. Sempre que existam provas inequívocas e objectivas de que um navio a navegar nas zonas referidas nas alíneas b) ou d) do n.o 1 do artigo 3.o cometeu, na zona a que se refere a alínea d) do n.o 1 do artigo 3.o, uma infracção resultante numa descarga que cause danos importantes, ou ameaça de danos importantes, no litoral ou em interesses afins do Estado-Membro em questão, ou em quaisquer recursos das zonas referidas nas alíneas b) ou d) do n.o 1 do artigo 3.o, esse Estado, sem prejuízo da secção 7 da parte XII, da Convenção das Nações Unidas sobre o direito do mar, de 1982, deve, desde que as provas o justifiquem, submeter a questão à apreciação das autoridades competentes a fim de iniciar procedimentos, incluindo a imobilização do navio, nos termos do seu direito interno.
3. As autoridades do Estado do pavilhão devem, em qualquer caso, ser informadas.
Artigo 8.o
Sanções
1. Os Estados-Membros devem tomar as medidas necessárias para assegurar que as infracções a que se refere o artigo 4.o sejam objecto de sanções efectivas, proporcionadas e dissuasivas, que podem incluir sanções penais ou administrativas.
2. Cada Estado-Membro deve tomar as medidas necessárias para assegurar que as sanções referidas no n.o 1 sejam aplicadas a qualquer pessoa que seja considerada responsável por uma infracção na acepção do artigo 4.o.
Artigo 9.o
Cumprimento do direito internacional
Os Estados-Membros devem aplicar as disposições da presente directiva sem qualquer discriminação formal ou material relativamente a navios estrangeiros e de acordo com o direito internacional aplicável, incluindo a secção 7 da parte XII da Convenção das Nações Unidas sobre o direito do mar, de 1982, e devem notificar imediatamente o Estado do pavilhão do navio e qualquer outro Estado interessado das medidas adoptadas ao abrigo da presente directiva.
Artigo 10.o
Medidas de acompanhamento
1. Para efeitos da presente directiva, os Estados-Membros e a Comissão devem cooperar, sempre que adequado, em estreita colaboração com a Agência Europeia da Segurança Marítima, tendo em conta o programa de acção relativo à poluição marinha acidental ou deliberada previsto na Decisão n.o 2850/2000/CE (7), e, se for caso disso, a aplicação da Directiva 2000/59/CE, para:
a)
Desenvolver os sistemas de informação necessários à aplicação efectiva da presente directiva;
b)
Estabelecer práticas e orientações comuns com base nas que estejam em vigor a nível internacional relativas, em especial:
-
à monitorização e identificação atempada dos navios que efectuam descargas poluentes em violação da presente directiva, incluindo, quando apropriado, do equipamento de bordo monitor das descargas,
-
a métodos fiáveis de relacionar substâncias poluentes presentes no mar com um navio específico, e
-
à aplicação efectiva da presente directiva.
2. No âmbito das missões que lhe são confiadas nos termos do Regulamento (CE) n.o 1406/2002, a Agência Europeia para a Segurança Marítima deverá:
a)
Cooperar com os Estados-Membros no desenvolvimento de soluções técnicas e na prestação de assistência técnica relacionada com a aplicação da presente directiva, em acções como a detecção de descargas através de controlo e vigilância por satélite;
b)
Assistir a Comissão na aplicação da presente directiva, incluindo, se for caso disso, através da realização de visitas aos Estados-Membros, nos termos do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 1406/2002.
Artigo 11.o
Estudo de Viabilidade
A fim de melhor prevenir e combater a poluição marítima, devem ser criadas sinergias entre as autoridades responsáveis pela aplicação da lei, como sejam as guardas-costeiras nacionais. Para esse efeito, a Comissão deverá apresentar ao Parlamento Europeu e ao Conselho, até ao fim de 2006, um estudo de viabilidade da criação de uma Guarda Costeira Europeia encarregada da prevenção e da resposta a dar à poluição, tornando claros os custos e os benefícios.
Artigo 12.o
Relatórios
De três em três anos, os Estados-Membros devem transmitir à Comissão um relatório sobre a aplicação da presente directiva pelas autoridades competentes. Com base nesses relatórios, a Comissão deve apresentar um relatório comunitário ao Parlamento Europeu e ao Conselho. Neste relatório, a Comissão deve apreciar, nomeadamente, a conveniência de rever a presente directiva ou de alargar o seu âmbito de aplicação. Além disso, deve descrever a evolução da jurisprudência relevante nos Estados-Membros e considerar a possibilidade de criar uma base de dados pública que reúna essa jurisprudência.
Artigo 13.o
Procedimento de Comité
1. A Comissão é assistida pelo Comité para a Segurança Marítima e a Prevenção da Poluição por Navios (COSS), instituído pelo artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 2099/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de Novembro de 2002 (8).
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.
Artigo 14.o
Prestação de informações
A Comissão informa regularmente o Comité instituído pelo artigo 4.o da Decisão n.o 2850/2000/CE de quaisquer medidas ou outras actividades relevantes ligadas à luta contra a poluição marinha.
Artigo 15.o
Procedimento de alteração
Nos termos do artigo 5.o do Regulamento (CE) n.o 2099/2002 e nos termos do procedimento previsto no artigo 13.o da presente directiva, o Comité para a Segurança Marítima e a Prevenção da Poluição por navios (COSS) pode excluir alterações à Convenção Marpol 73/78 do âmbito de aplicação da presente directiva.
Artigo 16.o
Execução
Os Estados-Membros devem aprovar as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva, até 1 de Março de 2007 e informar imediatamente a Comissão desse facto.
Quando os Estados-Membros aprovarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser dela acompanhadas aquando da sua publicação oficial. As modalidades dessa referência serão definidas pelos Estados-Membros.
Artigo 17.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 18.o
Destinatários
Os Estados-Membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Estrasburgo, em 7 de Setembro de 2005.