KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1063/2010
af 18. november 2010
om ændring af forordning (EØF) nr. 2454/93 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1), særlig artikel 247, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 732/2008 af 22. juli 2008 om anvendelse af et arrangement med generelle toldpræferencer for perioden 1. januar 2009 til 31. december 2011 og om ændring af forordning (EF) nr. 552/97, (EF) nr. 1933/2006 og af Kommissionens forordning (EF) nr. 1100/2006 og (EF) nr. 964/2007 (2) indrømmer Den Europæiske Union handelspræferencer til udviklingslande inden for rammerne af sit arrangement med generelle toldpræferencer (»GSP« eller »arrangementet«). I overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i nævnte forordning er de oprindelsesregler, der vedrører definitionen af begrebet varer med oprindelsesstatus og de hertil knyttede procedurer og metoder for administrativt samarbejde, dem, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 2454/93 (3).
(2)
Den 16. marts 2005 vedtog Kommissionen efter en omfattende debat, der var indledt ved dens grønbog af 18. december 2003 om fremtiden for oprindelsesreglerne i præferencehandelsordningerne (4), en meddelelse med titlen »Oprindelsesreglerne i præferencehandelsordninger - Fremtidige retningslinjer« (5) (»meddelelsen«). I meddelelsen gøres der rede for en ny tilgang til oprindelsesregler i alle præferencehandelsordninger, der omfatter Den Europæiske Union, og navnlig i udviklingsfokuserede ordninger som f.eks. GSP.
(3)
I forbindelse med Doha-udviklingsdagsordenen er det erkendt, at det er nødvendigt at sikre en bedre integration af udviklingslandene i verdensøkonomien, især gennem bedre adgang til de udviklede landes markeder.
Med henblik herpå bør præferenceoprindelsesreglerne forenkles og i de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, gøres mindre strenge, således at produkter, der har oprindelse i præferenceberettigede lande, rent faktisk kan få fordel af de præferencer, der indrømmes.
(4)
For at sikre, at præferencerne reelt gavner dem, der har behov for dem, og for at beskytte Den Europæiske Unions egne indtægter, bør ændringerne af præferenceoprindelsesreglerne ledsages af en tilpasning af procedurerne for forvaltningen heraf.
(5)
Kommissionens konsekvensanalyse af denne forordning viser, at GSP-oprindelsesreglerne opfattes som værende for komplekse og restriktive. Den viser endvidere, at den faktiske anvendelse af de præferencer, der indrømmes, er lav for visse produkter, navnlig dem, der er af størst interesse for de mindst udviklede lande, og at oprindelsesreglerne er en af årsagerne hertil.
(6)
Konsekvensanalysen viste, at det er muligt at opnå en forenkling og fremme udviklingen ved at anvende et enkelt kriterium for alle produkter til fastlæggelsen af oprindelsen for varer, som ikke er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, på grundlag af den merværdi, der er tilført i det pågældende præferenceberettigede land, og under iagttagelse af en tilstrækkelig høj forarbejdningstærskel. Analysen viste imidlertid ikke, at det er absolut nødvendigt med kun én metode for at opnå en forenkling eller fremme udviklingen. Desuden er der ifølge tilbagemeldingerne fra de berørte parter en række sektorer, hvor merværdikriteriet ikke er velegnet eller ikke bør anvendes som det eneste kriterium, som f.eks. sektorerne for landbrugsprodukter og forarbejdede landbrugsprodukter, fiskerivarer, kemikalier, metaller, tekstilvarer og beklædningsgenstande og sko. Derfor bør der i sådanne sektorer anvendes andre enkle kriterier, som let kan forstås af de erhvervsdrivende og let kan kontrolleres af myndighederne, enten i stedet for merværdikriteriet eller som et alternativ hertil. Disse andre kriterier omfatter bl.a. et tilladt maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, ændring af toldposition eller underposition, en specifik bearbejdning eller forarbejdning og anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. Af hensyn til forenklingen er det dog nødvendigt, at antallet af forskellige regler reduceres til et minimum. Derfor bør oprindelsesreglerne i videst muligt omfang snarere baseres på de enkelte sektorer end på de enkelte produkter.
(7)
Oprindelsesreglerne bør afspejle de specifikke sektorers kendetegn, men bør også give de præferenceberettigede lande en reel mulighed for at få adgang til den toldpræferencebehandling, der indrømmes. I de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, bør reglerne desuden afspejle de præferenceberettigede landes forskellige industrielle kapacitet. For at fremme den industrielle udvikling i de mindst udviklede lande, hvor reglen er baseret på overholdelsen af kravet om et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, bør den tærskel, der gælder for sådanne materialer, til enhver tid være så høj som muligt og samtidig sikre, at de behandlinger, der finder sted i disse lande, er virkelige og økonomisk berettigede. Et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus på op til 70 % eller enhver regel, der indebærer en tilsvarende lempelse for produkter med oprindelse i de mindst udviklede lande, skulle føre til større eksport fra disse lande.
(8)
For at sikre, at den bearbejdning eller forarbejdning, som finder sted i et præferenceberettiget land, er en virkelig, økonomisk berettiget behandling, som vil give det pågældende land et reelt økonomisk udbytte, er det hensigtsmæssigt at fastlægge en liste over utilstrækkelige bearbejdninger eller forarbejdninger, der under ingen omstændigheder giver oprindelsesstatus. Denne liste vil muligvis i vid udstrækning svare til den hidtidige liste. Der bør dog foretages visse tilpasninger. F.eks. bør der, således at man undgår omlægninger i samhandelen og fordrejninger på sukkermarkedet, og i overensstemmelse med de bestemmelser, der allerede er vedtaget som led i oprindelsesreglerne for andre præferencehandelsordninger, fastlægges en ny regel, som udelukker blanding af sukker med ethvert andet materiale
(9)
Der bør sikres en vis grad af fleksibilitet i de sektorer, hvor merværdikriteriet ikke finder anvendelse, ligesom nu, hvor det er tilladt at anvende en begrænset andel materialer, som ikke opfylder reglerne. Omfanget af en sådan anvendelse bør imidlertid præciseres for produkter, der fremstilles med anvendelse af fuldt ud fremstillede materialer. For at muliggøre yderligere fleksibilitet med hensyn til kildematerialer bør den tilladte andel af de pågældende materialer desuden forhøjes, undtagen for visse følsomme produkters vedkommende, fra 10 % til 15 % af det færdige produkts pris ab fabrik. Disse følsomme produkter omfatter bl.a. produkter, som henhører under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16 i den forordning, for hvilke tolerancerne udtrykt i vægt synes at være mere hensigtsmæssige, og produkter, der henhører under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, som fortsat bør være underlagt specifikke toleranceregler, der, alt efter hvilket tilfælde, der er tale om, er baseret på enten vægt eller værdi og varierer efter produkt.
(10)
Oprindelseskumulation er en vigtig facilitet, som giver lande, der har identiske oprindelsesregler, mulighed for at arbejde sammen med henblik på fremstilling af produkter, som kan opnå toldpræferencebehandling. De gældende betingelser for regional oprindelseskumulation, som er en form for kumulation, der i øjeblikket fungerer inden for tre regionale sammenslutninger af lande, har vist sig at være komplekse og for strenge. De bør derfor forenkles og gøres mindre strenge, ved at den gældende værdibetingelse afskaffes. Desuden bør de nuværende kumulationsmuligheder mellem lande i samme regionale sammenslutning opretholdes til trods for den differentiering, der ved denne forordning indføres i oprindelsesreglerne i visse tilfælde mellem de mindst udviklede lande og andre præferenceberettigede lande. En sådan kumulation bør kun tillades, hvis hvert land, når det sender materialer til et andet land i sammenslutningen med henblik på regional kumulation, anvender den oprindelsesregel, der gælder for det i dets handelsforbindelser med Den Europæiske Union. For at sikre, at der ikke opstår handelsfordrejninger mellem lande, som har forskellige toldpræferenceniveauer, bør der imidlertid fastlægges bestemmelser for at udelukke visse følsomme produkter fra regional kumulation.
(11)
Kommissionen anførte i sin meddelelse, at den var parat til at undersøge alle anmodninger om oprettelse af nye, sammensluttede eller bredere grupper, forudsat at der findes økonomisk komplementaritet og tages hensyn til forskelle i de gældende præferenceordninger for de forskellige lande og den dermed forbundne risiko for toldsvig, samt at der oprettes de nødvendige strukturer og procedurer for administrativt samarbejde til forvaltning og kontrol af oprindelse. I overensstemmelse hermed bør der fastlægges bestemmelser om oprindelseskumulation mellem de lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III, som opfylder de nødvendige betingelser. Efter anmodning fra Mercosur bør der oprettes en ny regional kumulationssammenslutning, der skal kaldes sammenslutning IV og omfatte Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay. Anvendelsen af regional kumulation mellem nævnte lande bør være betinget af, at de opfylder de nødvendige krav.
(12)
De præferenceberettigede lande bør også kunne anvende kumulation med lande, som er partnerlande i frihandelsaftaler, der er indgået med EU. Denne nye form for kumulation - den såkaldte udvidede kumulation - bør være en envejskumulation, dvs. at det kun vil være tilladt at anvende materialer i præferenceberettigede lande, og at tilladelsen bør gives efter en grundig undersøgelse af en anmodning, som det pågældende præferenceberettigede land indgiver. Varer, som henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system, bør på grund af deres følsomme karakter være udelukket fra denne form for kumulation.
(13)
De præferenceberettigede lande har siden 2001 haft tilladelse til at kumulere oprindelse med varer, der henhører under kapitel 25 til 97 i det harmoniserede system og har oprindelse i Norge og Schweiz. Denne kumulation bør fortsat være tilladt og bør udvides til også at omfatte Tyrkiet, forudsat at Norge, Schweiz og Tyrkiet anvender samme definition af oprindelsesbegrebet som Den Europæiske Union og på basis af gensidighed indrømmer tilsvarende behandling for de produkter, de indfører, og som er fremstillet med anvendelse af materialer med oprindelse i Den Europæiske Union. Der bør med henblik herpå indgås en aftale i form af brevveksling eller enhver anden form for hensigtsmæssig aftale mellem parterne, hvori de også forpligter sig til at yde medlemsstaterne og hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
(14)
Regional kumulation bør imidlertid ikke omfatte visse materialer, hvor den toldpræference, der er til rådighed i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i kumulationen, og de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union. Hvis sådanne situationer ikke løses gennem en udelukkelse af materialer, vil der kunne opstå toldsvig eller handelsfordrejninger, ved at der kun udføres varer til Den Europæiske Union fra de lande, som nyder fordel af den gunstigste toldpræference.
(15)
Der skal i et særskilt bilag opføres en liste over materialer, som er udelukket fra regional kumulation. Dette bilag kan ændres, ikke alene når der opstår sådanne nye situationer, men også for at omfatte tilfælde, hvor sådanne situationer vil opstå som følge af gennemførelsen af kumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III.
Oprindelseskumulation mellem lande i de regionale kumulationssammenslutninger I og III og udvidet kumulation bør være underlagt specifikke betingelser; Kommissionen bør kontrollere, at disse betingelser er opfyldt, før det overvejes at indrømme kumulation i overensstemmelse med udvalgsproceduren og på grundlag af relevante hensyn. Af samme årsager bør Kommissionen i de tilfælde, hvor der er tilladt en sådan kumulation, men det efterfølgende fastslås, at anvendelsen af kumulationen ikke længere opfylder betingelserne eller fører til uberettigede resultater, f.eks. hvis den medfører handelsfordrejninger eller toldsvig, til enhver tid kunne tilbagetrække tilladelsen til at anvende sådanne former for kumulation.
(16)
I de gældende oprindelsesregler er visse bestemmelser vedrørende fiskefartøjer, der fanger fisk uden for søterritorier, så komplekse, at det ikke står i rimeligt forhold til deres formål, og er følgelig vanskelige både at anvende og at kontrollere. De bør derfor forenkles.
I de gældende bestemmelser kræves der bevis for direkte transport til Den Europæiske Union, hvilket ofte er vanskeligt at opnå. På grund af dette krav kan visse varer, som ledsages af et gyldigt oprindelsesbevis, i praksis ikke opnå præferencebehandling. Derfor er det hensigtsmæssigt at indføre en ny, enklere og mere fleksibel regel, som fokuserer på det mål, at de varer, der frembydes for toldmyndighederne på grundlag af en angivelse til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, er de samme som dem, der er afsendt fra det præferenceberettigede udførselsland og ikke på nogen måde er blevet ændret eller omdannet undervejs.
(17)
I øjeblikket bekræfter myndighederne i de præferenceberettigede lande produkternes oprindelse, og importørerne skal i de tilfælde, hvor den angivne oprindelse viser sig at være ukorrekt, ofte ikke betale afgifter, fordi de har handlet i god tro, og de kompetente myndigheder har begået en fejl. Som følge heraf taber Den Europæiske Union egne indtægter, og det er i sidste ende skatteyderne i Den Europæiske Union, som bærer byrden. Eftersom det er eksportørerne, der bedst ved, hvilken oprindelse deres produkter har, er det hensigtsmæssigt at kræve, at eksportørerne direkte forsyner deres kunder med udtalelser om oprindelse.
(18)
Eksportørerne bør være registreret hos de kompetente myndigheder i de præferenceberettigede lande for at lette en målrettet efterfølgende kontrol. Med henblik herpå bør hvert enkelt præferenceberettigede land oprette en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører, og det pågældende lands kompetente statslige myndigheder bør fremsende oplysningerne deri til Kommissionen. På grundlag heraf bør Kommissionen oprette en central database over registrerede eksportører til brug for myndighederne og de erhvervsdrivende i Den Europæiske Union, i hvilken de erhvervsdrivende bør kunne kontrollere, om deres leverandør er en registreret eksportør i det pågældende præferenceberettigede land, før de angiver varer til overgang til fri omsætning. På samme måde bør EU-erhvervsdrivende, der foretager udførsler med henblik på bilateral oprindelseskumulation, være registreret hos de kompetente myndigheder i medlemsstaterne.
(19)
Offentliggørelsen af eksportørernes numre og ikke-fortrolige registreringsdata bør gøre det muligt for andre parter at konsultere disse data for at øge gennemsigtigheden og informationen til berørte parter. Under hensyntagen til konsekvenserne af offentliggørelse bør en sådan dog kun finde sted, hvis eksportøren frit har givet sin udtrykkelige og skriftlige godkendelse af offentliggørelsen.
(20)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger. Principperne i direktiv 95/46/EF bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(21)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) finder anvendelse på Kommissionens behandling af personoplysninger. Principperne i forordning (EF) nr. 45/2001 bør i fornødent omfang præciseres eller suppleres i denne forordning.
(22)
I henhold til artikel 28 i direktiv 95/46/EF skal de nationale tilsynsmyndigheder overvåge lovligheden af medlemsstaternes behandling af personoplysninger, mens den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse i henhold til artikel 46 i forordning (EF) nr. 45/2001 skal overvåge EU-institutionernes og -organernes aktiviteter i forbindelse med behandling af personoplysninger. Den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse og de nationale tilsynsmyndigheder, der hver især handler inden for deres respektive beføjelser, bør samarbejde aktivt og sikre et samordnet tilsyn med behandling, der finder sted i henhold til denne forordning.
(23)
Ved indførelsen af systemet med registrerede eksportører skal der tages hensyn til de præferenceberettigede landes kapacitet til at oprette og forvalte registreringssystemet samt Kommissionens kapacitet til at oprette den nødvendige centrale database. Med henblik herpå mangler Kommissionen endnu at fastlægge systemets brugerkrav og tekniske specifikationer. Når den centrale databases detaljerede struktur er fastlagt, vil de præcise virkninger af systemet med registrerede eksportører, navnlig hvad angår adgang til data og databeskyttelse, blive vurderet, og der vil blive foretaget de nødvendige justeringer af de relevante bestemmelser. Gennemførelsen af systemet bør derfor udskydes indtil den 1. januar 2017, således at udviklingsfasen kan finde sted, når brugerkravene og de tekniske specifikationer er fastlagt og der er gennemført de eventuelle juridiske justeringer, som skønnes nødvendige i lyset af systemets brugerkrav og tekniske specifikationer og deres konsekvenser med hensyn til databeskyttelse. Der bør desuden fastlægges en yderligere periode på tre år for de lande, som ikke kan overholde denne frist.
Indtil 2017 og derefter for de præferenceberettigede lande, som til den tid ikke er i stand til at anvende det nye system, bør der fastlægges overgangsbestemmelser vedrørende procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde på grundlag af de bestemmelser, der hidtil har været gældende. Disse overgangsbestemmelser bør navnlig indeholde reglerne for, hvordan de kompetente myndigheder i det pågældende land skal udstede oprindelsesbeviser. Desuden bør de gældende regler strømlines gennem en tilpasning af deres struktur til de regler, der skal anvendes, når systemet med registrerede eksportører bliver operationelt, således at de bliver klarere, navnlig gennem en tydelig adskillelse af generelle principper, procedurer ved udførsel i et præferenceberettiget land, procedurer for overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union og metoder for administrativt samarbejde. Samtidig bør oprindelsescertifikat formular A ajourføres, især ved at erstatte de noter, der er knyttet til formularen, med 2007-udgaven af nævnte noter, eftersom den udgave tager hensyn til EU's seneste udvidelse og derfor indeholder en ajourført liste over de lande, som accepterer formular A i forbindelse med GSP.
(24)
Adgangen til arrangementet bør være betinget af, at de præferenceberettigede lande etablerer og opretholder administrative strukturer, som muliggør en effektiv forvaltning af arrangementet, og forpligter sig til at yde den nødvendige bistand, hvis Kommissionen anmoder herom med henblik på at overvåge, om arrangementet fungerer korrekt. Det er navnlig nødvendigt, at der findes et system for administrativt samarbejde mellem myndighederne i Den Europæiske Union og i de præferenceberettigede lande, som danner rammen for oprindelseskontrollen. Samtidig bør eksportørernes ansvar i forbindelse med deres udtalelse om oprindelse samt de administrative myndigheders rolle i forbindelse med forvaltningen af systemet klart anføres. Indholdet i udtalelserne om oprindelse bør specificeres, og det bør også præciseres, i hvilke tilfælde myndighederne i Den Europæiske Union kan afvise at godtage en udtalelse eller sende den til kontrol.
(25)
Definitionerne af og listen over tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i de gældende bestemmelser er fælles for GSP og toldpræferenceforanstaltninger, som vedtages unilateralt af Den Europæiske Union for visse lande eller territorier. Eftersom oprindelsesreglerne for sidstnævnte ordninger først vil blive revideret senere, bør de nuværende bestemmelser fortsat gælde for dem. Af hensyn til kohærensen med GSP og andre unilaterale præferencehandelsordninger er det imidlertid hensigtsmæssigt at afstemme definitionen af fuldt ud fremstillede produkter og listen over utilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, som er fastlagt i disse andre unilaterale ordninger, med dem, der gælder for GSP-oprindelsesreglerne.
(26)
Forordning (EF) nr. 2454/93 bør ændres i overensstemmelse hermed.
(27)
I kraft af Kommissionens forordning (EF) nr. 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) og 1615/2000 (10) har Fællesskabet indrømmet undtagelser fra GSP-oprindelsesreglerne for visse tekstilvarer med oprindelse i Laos, Cambodja og Nepal, som udløber den 31. december 2010. De enklere og mere udviklingsvenlige oprindelsesregler, der indføres ved denne forordning, vil gøre videreførelsen af disse undtagelser overflødig.
(28)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra Toldkodeksudvalget -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EØF) nr. 2454/93 foretages følgende ændringer:
1)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, affattes artikel 66 til 97 således:
»Afdeling 1
Den generelle præferenceordning
Underafdeling 1
Generelle bestemmelser
Artikel 66
I denne afdeling fastlægges reglerne vedrørende definitionen af begrebet »produkter med oprindelsesstatus«, procedurerne og metoderne for administrativt samarbejde i forbindelse hermed til brug for anvendelsen af arrangementet med generelle toldpræferencer (GSP), som Den Europæiske Union ved forordning (EF) nr. 732/2008 (11) har indrømmet udviklingslandene (»arrangementet«).
Artikel 67
1. I denne afdeling og afdeling 1A i dette kapitel forstås ved:
a) »præferenceberettiget land«: et land eller territorium, som er opført i forordning (EF) nr. 732/2008; udtrykket »præferenceberettiget land« omfatter også det pågældende lands eller territoriums søterritorium i den betydning, der er fastlagt i De Forenede Nationers havretskonvention (Montego Bay-konventionen af 10. december 1982), og må ikke gå ud over nævnte søterritoriums grænser
b) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
c) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
d) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
e) »varer«: både materialer og produkter
f) »bilateral kumulation«: et system, som tillader, at produkter, der ifølge denne forordning har oprindelse i Den Europæiske Union, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land
g) »kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet«: et system, som tillader, at produkter, der har oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet, betragtes som materialer med oprindelsesstatus i et præferenceberettiget land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt i det pågældende præferenceberettigede land og indføres i Den Europæiske Union
h) »regional kumulation«: et system, hvor produkter, som ifølge denne forordning har oprindelse i et land, som er medlem af en regional sammenslutning, betragtes som materialer med oprindelse i et andet land i samme regionale sammenslutning (eller et land i en anden regional sammenslutning, hvis der er mulighed for kumulation mellem sammenslutninger), når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet dér
i) »udvidet kumulation«: et system, der er betinget af Kommissionens tilladelse efter et præferenceberettiget lands indgivelse af en anmodning, hvorunder visse materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), betragtes som materialer med oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land, når de forarbejdes yderligere eller indgår i et produkt fremstillet i dette land
j) »fungible materialer«: materialer, som er af samme art og kommercielle kvalitet, har de samme tekniske og fysiske kendetegn, og som ikke kan skelnes fra hinanden, når de indgår i det færdige produkt
k) »regional sammenslutning«: sammenslutning af lande, mellem hvilke der anvendes regional kumulation
l) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
m) »materialernes værdi« i listen i bilag 13a: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i det præferenceberettigede land. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
n) »prisen ab fabrik«: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer og alle andre omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
o) »maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus«: det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, som er tilladt, hvis en fremstilling skal kunne betragtes som en bearbejdning eller forarbejdning, der er tilstrækkelig til at give et produkt oprindelsesstatus. Dette indhold kan udtrykkes som en procentdel af produktets pris ab fabrik eller som en procentdel af nettovægten af disse anvendte materialer henhørende under en nærmere angivet gruppe af kapitler, et kapitel, en position eller en underposition
p) »nettovægt«: varens vægt uden nogen form for emballagemateriale eller pakningsgenstand
q) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system, med de ændringer, der følger af Toldsamarbejdsrådets henstilling af 26. juni 2004
r) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
s) »sending«: produkter, som enten
-
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager eller
-
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura
t) »eksportør«: en person, som udfører varer til Den Europæiske Union eller til et præferenceberettiget land, og som er i stand til at bevise varernes oprindelse, uanset om han er producenten deraf, og uanset om han selv opfylder udførselsformaliteterne
u) »registreret eksportør«: en eksportør, som er registreret hos de kompetente myndigheder i det pågældende præferenceberettigede land med henblik på at udfærdige udtalelser om oprindelse i forbindelse med udførsel inden for rammerne af arrangementet
v) »udtalelse om oprindelse«: en udtalelse, som udfærdiges af eksportøren, om at de produkter, som udtalelsen omfatter, opfylder arrangementets oprindelsesregler, således at enten den person, der angiver varerne til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, kan anmode om toldpræferencebehandling, eller den erhvervsdrivende i et præferenceberettiget land, som indfører materialer til yderligere forarbejdning inden for rammerne af kumulationsreglerne, kan bevise de pågældende varers oprindelsesstatus.
2. I forbindelse med stk. 1, litra n), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra n), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.
Artikel 68
1. For at sikre at arrangementet anvendes korrekt, forpligter de præferenceberettigede lande sig til:
a)
at etablere og opretholde de administrative strukturer og systemer, der er nødvendige for i det pågældende land at gennemføre og forvalte de bestemmelser og procedurer, som er fastlagt i denne afdeling, herunder i givet fald de ordninger, der kræves til anvendelsen af kumulation
b)
at deres kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen og med medlemsstaternes toldmyndigheder.
2. Det i stk. 1, litra b), omhandlede samarbejde omfatter:
a)
enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes myndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97g og 97h.
3. De præferenceberettigede lande skal over for Kommissionen tilkendegive, at de påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 69
1. De præferenceberettigede lande skal meddele Kommissionen navnene og adresserne på de myndigheder på deres territorium, som er:
a)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land eller handler under regeringens myndighed, og som har beføjelse til at registrere eksportører og til at fjerne dem fra fortegnelsen over registrerede eksportører
b)
en del af de statslige myndigheder i det pågældende land og beføjet til at yde bistand til Kommissionen og medlemsstaternes toldmyndigheder gennem det administrative samarbejde, der er omhandlet i denne afdeling.
2. De præferenceberettigede lande skal straks underrette Kommissionen om enhver ændring af de oplysninger, der skal meddeles efter stk. 1.
3. Kommissionen opretter en elektronisk database over registrerede eksportører på grundlag af de oplysninger, der indgives af de præferenceberettigede landes statslige myndigheder og af medlemsstaternes toldmyndigheder.
Kun Kommissionen har adgang til databasen og til de data, den indeholder. De myndigheder, der er omhandlet i første afsnit, sikrer, at de data, der meddeles Kommissionen, holdes ajour og er fuldstændige og nøjagtige.
De data, der behandles i den i første afsnit omhandlede database, gøres tilgængelige for offentligheden via internettet, dog med undtagelse af de fortrolige oplysninger, som er angivet i rubrik 2 og 3 i ansøgningen om at blive registreret eksportør, jf. artikel 92.
Personoplysninger, som behandles i den i første afsnit omhandlede database og af medlemsstaterne i henhold til denne afdeling, kan kun videregives eller stilles til rådighed for tredjelande eller internationale organisationer i overensstemmelse med artikel 9 i forordning (EF) nr. 45/2001.
4. Denne forordning påvirker på ingen måde beskyttelsesniveauet for fysiske personer med hensyn til behandling af personoplysninger i henhold til EU-retten og national ret, og den ændrer navnlig ikke hverken medlemsstaternes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter direktiv 95/46/EF eller EU-institutionernes eller -organernes forpligtelser vedrørende deres behandling af personoplysninger efter forordning (EF) nr. 45/2001 som led i udøvelsen af deres ansvar.
Eksportørernes identifikations- og registreringsoplysninger, som anføres under nr. 1, 3 (vedrørende aktivitetsbeskrivelse), 4 og 5 i bilag 13c, må kun offentliggøres af Kommissionen på internettet, hvis eksportørerne frit har givet deres forudgående udtrykkelige og skriftlige godkendelse.
Eksportørerne skal gøres bekendt med de oplysninger, der er fastlagt i artikel 11 i forordning (EF) nr. 45/2001.
Personers rettigheder med hensyn til deres registreringsoplysninger, der er anført i bilag 13c og behandles i nationale systemer, skal udøves efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor deres personoplysninger er oplagret i henhold til direktiv 95/46/EF.
Personers rettigheder med hensyn til behandlingen af personoplysninger i den i stk. 3 omhandlede database udøves i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001.
Medlemsstaternes tilsynsmyndigheder for databeskyttelse og den europæiske tilsynsførende for databeskyttelse, der hver især handler inden for rammerne af deres respektive beføjelser, samarbejder aktivt og sørger for et koordineret tilsyn med den i stk. 3 omhandlede database.
Artikel 70
1. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) listen over præferenceberettigede lande og den dato, fra hvilken de anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69. Kommissionen ajourfører denne liste, når et nyt præferenceberettiget land opfylder samme betingelser.
2. Produkter med oprindelsesstatus i den betydning, der gælder i denne afdeling, i et præferenceberettiget land er ved overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union kun omfattet af arrangementet, hvis de er udført på eller efter den dato, der er angivet i den i stk. 1 omhandlede liste.
3. Det præferenceberettigede land anses for at opfylde betingelserne i artikel 68 og 69 den dato, hvor det har tilkendegivet, at det påtager sig de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 68, stk. 1, og foretaget den meddelelse, der er omhandlet i artikel 69, stk. 1.
Artikel 71
Hvis et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder ikke overholder artikel 68, stk. 1, artikel 69, stk. 2, artikel 91, 92, 93 eller 97g eller systematisk ikke overholder artikel 97h, stk. 2, kan det i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EF) nr. 732/2008 medføre midlertidig tilbagetrækning af præferencerne under arrangementet for det pågældende land.
Underafdeling 2
Definition af begrebet produkter med oprindelsesstatus
Artikel 72
Nedenstående produkter anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land:
a)
produkter, der fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, jf. artikel 75
b)
produkter, der er fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, og som indeholder materialer, der ikke er fuldt ud er fremstillet i det pågældende land, dog på betingelse af, at disse materialer har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning i den i artikel 76 fastlagte betydning.
Artikel 73
1. Betingelserne i denne underafdeling vedrørende opnåelse af oprindelsesstatus skal være opfyldt i det pågældende præferenceberettigede land.
2. Hvis produkter med oprindelsesstatus, der er udført fra det præferenceberettigede land til et andet land, genindføres dertil, anses de som produkter uden oprindelsesstatus, medmindre det over for de kompetente myndigheder kan godtgøres:
a)
at de genindførte produkter er de samme som dem, der blev udført, og
b)
at de ikke har undergået nogen behandling, ud over hvad der var nødvendigt for deres bevarelse, mens de befandt sig i det pågældende land eller blev udført.
Artikel 74
1. De produkter, som angives til overgang til fri omsætning i Den Europæiske Union, skal være de samme som dem, der er udført fra det præferenceberettigede land, i hvilket de anses for at have oprindelse. De må ikke være ændret, omdannet på nogen måde eller være gjort til genstand for andre behandlinger end behandlinger, som har til formål at bevare dem i god stand, før de angives til overgang til fri omsætning. Oplagring af produkter eller sendinger og deling af sendinger kan finde sted, hvis det sker under eksportørens eller en efterfølgende vareihændehavers ansvar, og produkterne forbliver under toldtilsyn i transitlandet eller transitlandene.
2. Stk. 1 anses for overholdt, medmindre toldmyndighederne har grund til at tro, at det modsatte er tilfældet; i så tilfælde kan toldmyndighederne anmode klarereren om at godtgøre overholdelsen, hvilket kan gøres ved hjælp af ethvert middel, bl.a. kontraktmæssige transportdokumenter som f.eks. konnossementer eller faktuelle eller konkrete beviser på grundlag af mærkning eller nummerering af kolli eller enhver form for bevis med tilknytning til selve varerne.
3. Stk. 1 og 2 anvendes tilsvarende, når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86.
Artikel 75
1. Som produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land, anses følgende:
a)
mineralske produkter, som er udvundet af dets jord eller havbund
b)
planter og vegetabilske produkter, der er dyrket eller høstet dér
c)
levende dyr, som er født og opdrættet dér
d)
produkter fra levende dyr, som er opdrættet dér
e)
produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér
f)
produkter fra jagt og fiskeri, som drives dér
g)
akvakulturprodukter i de tilfælde, hvor de pågældende fisk, krebsdyr og bløddyr er født og opdrættet dér
h)
produkter fra havfiskeri og andre produkter fra havet, som er optaget af dets fartøjer uden for noget søterritorium
i)
produkter, som er fremstillet på dets fabriksskibe udelukkende på grundlag af de i litra h) nævnte produkter
j)
brugte genstande, som indsamles dér og kun kan anvendes til genindvinding af råmaterialer
k)
affald og skrot, der hidrører fra fremstillingsvirksomhed, som udøves dér
l)
produkter, som er udvundet af havbunden eller -undergrunden beliggende uden for noget søterritorium, for så vidt det har eneret på udnyttelsen af denne havbund eller -undergrund
m)
varer, som er fremstillet dér udelukkende på grundlag af de i litra a) til l) nævnte produkter.
2. Udtrykket »dets fartøjer« og »dets fabriksskibe« i stk. 1, litra h) og i), omfatter kun de fartøjer og fabriksskibe, som opfylder alle nedenstående krav:
a)
de er registreret i det præferenceberettigede land eller i en medlemsstat
b)
de fører et præferenceberettiget lands eller en medlemsstats flag
c)
de opfylder en af de følgende betingelser:
i)
de ejes for mindst 50 %'s vedkommende af statsborgere i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne eller
ii)
de ejes af selskaber,
-
hvis hovedkontor og vigtigste forretningssted er i det præferenceberettigede land eller i medlemsstaterne og
-
som for mindst 50 %'s vedkommende ejes af det præferenceberettigede land eller medlemsstater eller af offentlige institutioner eller statsborgere i det præferenceberettigede land eller medlemsstaterne.
3. Betingelserne i stk. 2 kan hver især være opfyldt i medlemsstaterne eller i forskellige præferenceberettigede lande, for så vidt alle de præferenceberettigede lande kan anvende regional kumulation i henhold til artikel 86, stk. 1 og 5. I så tilfælde anses produkterne for at have oprindelse i det præferenceberettigede land, under hvis flag fartøjet eller fabriksskibet sejler, jf. stk. 2, litra b).
Første afsnit finder kun anvendelse, hvis bestemmelserne i artikel 86, stk. 2, litra b) og c), er opfyldt.
Artikel 76
1. De produkter, som ikke er fuldt ud fremstillet i det pågældende præferenceberettigede land, jf. artikel 75, anses for at have oprindelse dér, såfremt betingelserne i listen i bilag 13a for de pågældende varer er opfyldt, jf. dog artikel 78 og 79.
2. Hvis et produkt, som har opnået oprindelsesstatus i et land i overensstemmelse med stk. 1, forarbejdes yderligere i det pågældende land og anvendes som materiale i fremstillingen af et andet produkt, tages der ikke hensyn til de materialer uden oprindelsesstatus, som eventuelt er anvendt ved fremstillingen af det.
Artikel 77
1. Det skal for hvert enkelt produkt fastslås, om kravene i artikel 76, stk. 1, er opfyldt.
I de tilfælde, hvor den relevante regel er baseret på overholdelsen af et maksimalt indhold af materialer uden oprindelsesstatus, kan værdien af materialerne uden oprindelsesstatus dog for at tage hensyn til udsving i omkostninger og valutakurser beregnes på et gennemsnitligt grundlag som anført i stk. 2.
2. I det tilfælde, der er omhandlet i stk. 1, andet afsnit, beregnes der en gennemsnitlig pris ab fabrik for produktet og en gennemsnitlig værdi for de anvendte materialer uden oprindelsesstatus på grundlag af henholdsvis summen af de priser ab fabrik, der er opkrævet for alt salg af produkterne i løbet af det foregående regnskabsår, og summen af værdien af alle de materialer uden oprindelsesstatus, der er anvendt ved fremstillingen af produkter i løbet af det foregående regnskabsår, som fastlagt af udførselslandet, eller, hvis der ikke foreligger tal for et fuldt regnskabsår, en kortere periode, som dog ikke må være på under tre måneder.
3. De eksportører, som har valgt at anvende beregninger på et gennemsnitligt grundlag, skal konsekvent anvende denne metode i året efter referenceregnskabsåret eller i givet fald året efter den kortere referenceperiode. De kan ophøre med at anvende denne metode, hvis de i løbet af et givet regnskabsår eller en kortere repræsentativ periode på ikke under tre måneder konstaterer, at de udsving i omkostninger eller valutakurser, som gjorde det berettiget at anvende metoden, er ophørt.
4. De gennemsnit, der er anført i stk. 2, skal anvendes som henholdsvis prisen ab fabrik og værdien for materialer uden oprindelsesstatus, således at det kan fastlås, om kravet om det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus er opfyldt.
Artikel 78
1. Med forbehold af stk. 3 anses følgende bearbejdninger eller forarbejdninger som utilstrækkelige til at give produkterne oprindelsesstatus, uanset om betingelserne i artikel 76 er opfyldt:
a)
behandlinger, som har til formål at sikre, at produkternes tilstand ikke forringes under transport og oplagring
b)
adskillelse og samling af kolli
c)
vask, rensning, afstøvning, fjernelse af oxidlag, olie, maling eller andre belægninger
d)
strygning eller presning af tekstiler og tekstilvarer
e)
enkel maling og polering
f)
afskalning og hel eller delvis slibning af ris; polering og glasering af korn og ris
g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker
h)
skrælning, udstening og afskalning/udbælgning af frugter, nødder og grøntsager
i)
hvæsning, enkel slibning eller enkel tilskæring
j)
sigtning, sortering, klassificering, tilpasning; (herunder samling i sæt)
k)
enkel aftapning på flasker, påfyldning af dåser, flakoner, anbringelse i sække, kasser, æsker, på bræt, plader eller bakker samt alle andre enkle emballeringsarbejder
l)
anbringelse eller trykning af mærker, etiketter, logoer og andre lignende kendetegn på selve produkterne eller deres emballage
m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert materiale
n)
enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter
o)
enkel samling af dele for at kunne danne et komplet produkt eller adskillelse af produkter i dele
p)
kombination af to eller flere af de i litra a) til o) nævnte processer
q)
slagtning af dyr.
2. I forbindelse med stk. 1 anses behandlinger for at være enkle, når der hverken kræves særlige færdigheder eller maskiner, apparater eller redskaber, som er specielt fremstillet eller installeret til gennemførelsen deraf.
3. Alle de bearbejdninger eller forarbejdninger, der udføres i et præferenceberettiget land på et givet produkt, skal tages i betragtning, når det skal bestemmes, om den bearbejdning eller forarbejdning, som det pågældende produkt har undergået, skal anses som utilstrækkelig i henhold til stk. 1.
Artikel 79
1. Uanset artikel 76 og med forbehold af stk. 2 og 3 i denne artikel kan materialer uden oprindelsesstatus, som ifølge betingelserne i listen i bilag 13a ikke må anvendes til fremstilling af et givet produkt, dog anvendes, hvis deres samlede værdi eller den nettovægt, produktet vurderes at have, ikke overstiger:
a)
15 % af produktets vægt for produkter henhørende under kapitel 2 og kapitel 4 til 24 i det harmoniserede system, bortset fra forarbejdede fiskerivarer henhørende under kapitel 16
b)
15 % af produktets pris ab fabrik for andre produkter, bortset fra produkter henhørende under kapitel 50 til 63 i det harmoniserede system, for hvilke de tolerancer, der er anført i note 6 og 7 i del I i bilag 13a, finder anvendelse.
2. Stk. 1 tillader ikke, at nogen af procenttallene for det maksimale indhold af materialer uden oprindelsesstatus, der er fastlagt i listen i bilag 13a, overskrides.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på produkter, der er fuldt ud fremstillet i et præferenceberettiget land i den i artikel 75 fastlagte betydning. Den tolerance, der er fastlagt i nævnte stykker, gælder ikke desto mindre for summen af de materialer, der anvendes til fremstillingen af et produkt, og for hvilke det i henhold til listen i bilag 13a for det pågældende produkt kræves, at de pågældende materialer skal være fuldt ud fremstillet, jf. dog artikel 78 og artikel 80, stk. 2.
Artikel 80
1. Den kvalificerende enhed for anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling er det produkt, der anses for at være basisenheden ved tarifering i det harmoniserede system.
2. Når en sending består af et antal identiske produkter, der tariferes under samme position i det harmoniserede system, tages hvert enkelt produkt i betragtning ved anvendelsen af bestemmelserne i denne afdeling.
3. Når emballagen i henhold til punkt 5 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system er indbefattet i produktet ved tariferingen, skal dette også være tilfældet ved bestemmelsen af oprindelsen.
Artikel 81
Tilbehør, reservedele og værktøj, der leveres som standardudstyr til materiel, maskiner, apparater eller køretøjer, og hvis pris er indbefattet i produktets pris ab fabrik, betragtes som værende en del af dette materiel eller disse maskiner, apparater eller køretøjer.
Artikel 82
Sæt som defineret i punkt 3 i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system betragtes som produkter med oprindelsesstatus, når alle dele har oprindelsesstatus.
Når et sæt består af produkter med og uden oprindelsesstatus, anses sættet som helhed dog for at have oprindelsesstatus, hvis værdien af de produkter, der ikke har oprindelsesstatus, ikke overstiger 15 % af sættets pris ab fabrik.
Artikel 83
Ved bestemmelse af, om et produkt har oprindelsesstatus, er det ikke nødvendigt at undersøge, om følgende, som må anvendes ved dets fremstilling, har oprindelsesstatus:
a)
elektrisk energi og brændsel
b)
anlæg og udstyr
c)
maskiner og værktøj
d)
andre varer, som ikke indgår og ikke er bestemt til at indgå i det pågældende produkts endelige sammensætning.
Underafdeling 3
Kumulation
Artikel 84
Ved bilateral kumulation kan produkter med oprindelse i Den Europæiske Union betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, når de indarbejdes i et produkt, som fremstilles i dette land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
Artikel 85
1. I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet indrømmer generelle toldpræferencer for produkter med oprindelse i de præferenceberettigede lande og anvender en tilsvarende definition af produkter med oprindelsesstatus som den, der er fastlagt i nærværende afdeling, kan produkter med oprindelse i Norge, Schweiz eller Tyrkiet ved kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet betragtes som materialer med oprindelse i et præferenceberettiget land, forudsat at den dér foretagne bearbejdning eller forarbejdning er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
2. Stk. 1 finder anvendelse på betingelse af, at Tyrkiet, Norge og Schweiz ud fra gensidighedsprincippet indrømmer samme behandling for de produkter med oprindelse i præferenceberettigede lande, i hvilke der indgår materialer med oprindelse i Den Europæiske Union.
3. Stk. 1 finder ikke anvendelse på produkter, der henhører under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system.
4. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) den dato, fra hvilken de i stk. 1 og 2 fastsatte betingelser er opfyldt.
Artikel 86
1. Regional kumulation finder anvendelse på følgende fire særskilte regionale sammenslutninger:
a)
Sammenslutning I: Brunei, Cambodja, Filippinerne, Indonesien, Laos, Malaysia, Singapore, Thailand og Vietnam
b)
Sammenslutning II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru og Venezuela
c)
Sammenslutning III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverne, Nepal, Pakistan og Sri Lanka
d)
Sammenslutning IV: Argentina, Brasilien, Paraguay og Uruguay.
2. Regional kumulation mellem lande i samme sammenslutning finder kun anvendelse, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
i forbindelse med regional kumulation mellem lande i en regional sammenslutning gælder de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling. Hvis den kvalificerende behandling, der er fastlagt i del II i bilag 13a, ikke er den samme for alle de lande, der er involveret i en kumulation, fastlægges oprindelsen for produkter, der udføres fra et land til et andet land i den regionale sammenslutning med henblik på regional kumulation, på grundlag af den regel, der ville gælde, hvis produkterne blev udført til Den Europæiske Union
b)
landene i den regionale sammenslutning har forpligtet sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
c)
de i litra b) omhandlede forpligtelser er blevet bekræftet over for Kommissionen af sekretariatet for den pågældende regionale sammenslutning eller et andet kompetent fælles organ, der repræsenterer alle medlemmerne i den pågældende sammenslutning.
I de tilfælde, hvor landene i en regional sammenslutning allerede før den 1. januar 2011 har opfyldt betingelserne i litra b) og c) i første afsnit, kræves der ikke en ny bekræftelse af forpligtelserne.
3. De materialer, der er opført på listen i bilag 13b, er udelukket fra regional kumulation i henhold til stk. 2 i de tilfælde, hvor:
a)
den toldpræference, der finder anvendelse i Den Europæiske Union, ikke er den samme for alle de lande, som er involveret i kumulationen, og
b)
de pågældende materialer i kraft af kumulation ville nyde fordel af en gunstigere toldbehandling end den, de ville være omfattet af, hvis de blev udført direkte til Den Europæiske Union.
4. Der anvendes kun regional kumulation mellem lande i samme regionale sammenslutning på den betingelse, at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i det præferenceberettigede land, hvor materialerne forarbejdes yderligere eller indarbejdes i et produkt, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
Hvis betingelsen i første afsnit ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land i den regionale sammenslutning, som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande i den regionale sammenslutning.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til andet afsnit, anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
5. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land i sammenslutning I eller sammenslutning III kan Kommissionen tillade regional kumulation mellem disse sammenslutninger af lande, hvis Kommissionen finder det godtgjort, at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
betingelserne i stk. 2, litra a), er opfyldt, og
b)
de lande, der skal involveres i en sådan regional kumulation, har forpligtet sig til og sammen har meddelt Kommissionen, at de forpligter sig til:
i)
at opfylde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og
ii)
at gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal ledsages af bevis for, at betingelserne i samme afsnit er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Kommissionen træffer afgørelse om anmodningen under hensyntagen til alle elementer vedrørende kumulationen, som anses for relevante, herunder de materialer, der skal kumuleres.
6. I de tilfælde hvor produkter, der er fremstillet i et land i sammenslutning I eller sammenslutning III med anvendelse af materialer med oprindelse i et land, der tilhører den anden sammenslutning, skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges de pågældende produkters oprindelse således:
a)
Materialer med oprindelse i et land i en regional sammenslutning betragtes som materialer med oprindelse i et land i den anden regionale sammenslutning, når de indgår i et produkt, der er fremstillet dér, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, der er foretaget i sidstnævnte præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1, og i tilfælde af tekstilvarer også er mere vidtgående end de behandlinger, der er anført i bilag 16.
b)
Hvis betingelsen i litra a) ikke er opfyldt, har produkterne oprindelse i det land, der deltager i kumulationen og som tegner sig for den højeste andel af toldværdien af de anvendte materialer med oprindelse i andre lande, som deltager i kumulationen.
I de tilfælde hvor oprindelseslandet fastlægges i henhold til første afsnit, litra b), anføres det pågældende land som oprindelsesland på det oprindelsesbevis, der udfærdiges af eksportøren af produktet til Den Europæiske Union eller, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, udstedes af myndighederne i det præferenceberettigede udførselsland.
7. Efter anmodning fra myndighederne i et præferenceberettiget land kan Kommissionen give tilladelse til udvidet kumulation mellem et præferenceberettiget land og et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale i overensstemmelse med artikel XXIV i den gældende almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT), forudsat at hver enkelt af følgende betingelser er opfyldt:
a)
de lande, der er involveret i kumulationen, har forpligtet sig til at overholde og sikre overholdelsen af bestemmelserne i denne afdeling og gennemføre det administrative samarbejde, der er nødvendigt for at sikre, at bestemmelserne i denne afdeling gennemføres korrekt, både i forbindelse med Den Europæiske Union og mellem landene indbyrdes
b)
det pågældende præferenceberettigede land har meddelt Kommissionen, at det påtager sig den i litra a) omhandlede forpligtelse.
Den i første afsnit omhandlede anmodning skal indeholde en liste over de materialer, kumulationen omfatter, og skal ledsages af bevis for, at betingelserne i første afsnit, litra a) og b), er opfyldt. Den skal stiles til Kommissionen. Hvis de pågældende materialer ændres, skal der indgives en ny anmodning.
Materialer henhørende under kapitel 1 til 24 i det harmoniserede system er udelukket fra udvidet kumulation.
8. I de tilfælde af udvidet kumulation, der er omhandlet i stk. 7, fastlægges de anvendte materialers oprindelse og de oprindelsesbeviser, der gælder, i overensstemmelse med reglerne i den relevante frihandelsaftale. For produkter, der skal udføres til Den Europæiske Union, fastlægges oprindelsen i overensstemmelse med de oprindelsesregler, der er fastlagt i denne afdeling.
For at det fremstillede produkt kan opnå oprindelsesstatus er det ikke nødvendigt, at de materialer, der har oprindelse i et land, med hvilket Den Europæiske Union har en frihandelsaftale, og som anvendes i et præferenceberettiget land ved fremstillingen af det produkt, der skal udføres til Den Europæiske Union, har undergået en tilstrækkelig bearbejdning eller forarbejdning, forudsat at den bearbejdning eller forarbejdning, som foretages i det præferenceberettigede land, er mere vidtgående end de behandlinger, der er beskrevet i artikel 78, stk. 1.
9. Kommissionen offentliggør i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven) følgende:
a)
den dato, fra hvilken den i stk. 5 omhandlede kumulation mellem landene i sammenslutning I og sammenslutning III træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation, og i givet fald listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes
b)
den dato, fra hvilken den udvidede kumulation træder i kraft, hvilke lande der er involveret i den pågældende kumulation og listen over de materialer, i forbindelse med hvilke kumulationen anvendes.
Artikel 87
I de tilfælde hvor der anvendes bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet kombineret med regional kumulation, opnår det fremstillede produkt oprindelse i et af landene i den pågældende regionale sammenslutning i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, første og andet afsnit.
Artikel 88
1. Underafdeling 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter bestemmelserne i artikel 86, stk. 1 og 5, jf. dog artikel 86, stk. 2, litra a), andet afsnit.
2. Hvis der anvendes fungible materialer med og uden oprindelsesstatus ved bearbejdningen eller forarbejdningen af et produkt, kan medlemsstaternes toldmyndigheder efter skriftlig anmodning fra de erhvervsdrivende tillade, at materialerne i Den Europæiske Union forvaltes efter metoden med regnskabsmæssig adskillelse med henblik på efterfølgende udførsel til et præferenceberettiget land inden for rammerne af bilateral kumulation, uden at materialerne opbevares i særskilte lagre.
3. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give tilladelse, jf. stk. 2, på de betingelser, de anser for at være hensigtsmæssige.
Der gives kun tilladelse, hvis det ved anvendelsen af den i stk. 2 anførte metode kan sikres, at antallet af fremstillede produkter, som kunne betragtes som »produkter med oprindelse i Den Europæiske Union«, til enhver tid er det samme som det antal, der ville være fremstillet, hvis der var opretholdt en fysisk adskillelse af lagrene
Hvis der gives tilladelse hertil, anvendes metoden, og anvendelsen af den registreres i overensstemmelse med de almindeligt anerkendte regnskabsprincipper, der gælder i Den Europæiske Union.
4. Indehaveren af tilladelsen til at anvende metoden, jf. stk. 2, udfærdiger eller anmoder, indtil systemet med registrerede eksportører anvendes, om oprindelsesbeviser for den mængde produkter, som kan anses for at have oprindelse i Den Europæiske Union. Efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder skal indehaveren af tilladelsen fremlægge en redegørelse for, hvordan mængderne er forvaltet.
5. Medlemsstaternes toldmyndigheder overvåger brugen af den i stk. 2 omhandlede tilladelse.
De kan tilbagekalde tilladelsen, såfremt:
a)
indehaveren af tilladelsen på nogen som helst måde benytter tilladelsen på ukorrekt vis, eller
b)
indehaveren af tilladelsen ikke opfylder de øvrige betingelser i denne afdeling eller i afdeling 1A.
Underafdeling 4
Undtagelser
Artikel 89
1. På Kommissionens initiativ eller efter anmodning fra et præferenceberettiget land kan et præferenceberettiget land indrømmes en midlertidig undtagelse fra bestemmelserne i denne afdeling, når:
a)
interne eller eksterne faktorer i modsætning til tidligere forhindrer det i at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72, eller
b)
det har brug for en forberedelsesperiode, inden det vil være i stand til at overholde reglerne for opnåelse af oprindelsesstatus i henhold til artikel 72.
2. Den midlertidige undtagelse skal kun gælde, indtil virkningerne af de interne eller eksterne faktorer, der begrunder den, er ophørt, eller indtil det præferenceberettigede land er i stand til at overholde reglerne.
3. En anmodning om undtagelse indgives skriftligt til Kommissionen. Den skal indeholde en begrundelse og behørig dokumentation for, hvorfor en undtagelse er påkrævet, jf. stk. 1.
4. Når der indrømmes en undtagelse, skal det pågældende præferenceberettigede land overholde ethvert krav om oplysninger, der skal forelægges Kommissionen vedrørende anvendelsen af undtagelsen og forvaltningen af de mængder, for hvilke undtagelsen er givet.
Underafdeling 5
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 90
Arrangementet anvendes i følgende tilfælde:
a)
når varer, der opfylder kravene i denne afdeling, udføres af en registreret eksportør i den i artikel 92 fastsatte betydning
b)
ved enhver sending af et eller flere kolli, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, som udføres af en hvilken som helst eksportør, såfremt den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR.
Artikel 91
1. Det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder opretter og ajourfører løbende en elektronisk fortegnelse over registrerede eksportører i landet. Fortegnelsen skal straks ajourføres, hvis en eksportør fjernes fra registeret i overensstemmelse med artikel 93, stk. 2.
2. Fortegnelsen skal indeholde følgende oplysninger:
a)
navn og fuldstændig adresse på det sted, hvor den registrerede eksportør er etableret/har bopæl, herunder identifikation af landet eller territoriet (ISO alfa 2 landekode)
b)
den registrerede eksportørs nummer
c)
de produkter, som planlægges udført inden for rammerne af arrangementet (vejledende liste med kapitler eller positioner i det harmoniserede system, alt efter hvad ansøgeren finder hensigtsmæssigt)
d)
fra og til hvilke datoer eksportøren er/var registreret
e)
årsagen til fjernelsen (anmodning fra registreret eksportør/fjernelse foretaget af de kompetente myndigheder). Denne oplysning er kun tilgængelig for kompetente myndigheder.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder underretter Kommissionen om det nationale nummereringssystem, der anvendes til at identificere registrerede eksportører. Det pågældende nummer skal begynde med en ISO alfa 2 landekode.
Artikel 92
Eksportører skal for at blive registreret indgive en ansøgning til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, jf. artikel 69, stk. 1, litra a), idet de til dette formål benytter modellen i bilag 13c. Eksportørerne giver ved udfyldelsen af formularen deres samtykke til, at de afgivne oplysninger lagres i Kommissionens database, og til, at ikke-fortrolige data offentliggøres på internettet.
Ansøgningen godtages kun af de kompetente myndigheder, hvis den er komplet.
Artikel 93
1. Registrerede eksportører, som ikke længere opfylder betingelserne for at udføre nogen varer under arrangementet, eller som ikke længere har til hensigt at udføre sådanne varer, skal underrette det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, som straks fjerner dem fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører.
2. I de tilfælde hvor en registreret eksportør forsætligt eller uagtsomt har udfærdiget eller fået udfærdiget en udtalelse om oprindelse eller eventuelle støttedokumenter, som indeholder ukorrekte oplysninger, der fører til, at toldpræferencebehandlingen opnås uregelmæssigt eller svigagtigt, fjerner det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder eksportøren fra det pågældende lands fortegnelse over registrerede eksportører, uden at dette berører det sanktionssystem, der gælder i det præferenceberettigede land.
3. En fjernelse fra fortegnelsen over registrerede eksportører har virkning for fremtiden, f.eks. med hensyn til udtalelser, der udfærdiges efter datoen for fjernelsen, uden at dette berører de eventuelle virkninger af uregelmæssigheder, som konstateres under igangværende kontrolforanstaltninger.
4. Eksportører, der af de kompetente myndigheder er fjernet fra fortegnelsen over registrerede eksportører i overensstemmelse med stk. 2, kan først blive genopført på fortegnelsen over registrerede eksportører, når de over for de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land har bevist, at de har afhjulpet den situation, der førte til fjernelsen.
Artikel 94
1. Eksportører skal, uanset om de er registrerede eller ej, opfylde følgende forpligtelser:
a)
de skal opretholde passende handelsmæssige regnskaber over produktion og forsyning af varer, der kan opnå præferencebehandling
b)
de skal opbevare enhver form for dokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
c)
de skal opbevare enhver form for tolddokumentation for de materialer, der er anvendt ved fremstillingen
d)
de skal i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor udtalelsen om oprindelse blev udfærdiget, eller længere, hvis det kræves i henhold til national ret, opbevare fortegnelser over:
i)
de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget, og
ii)
deres materialer med og uden oprindelsesstatus samt produktions- og lagerregnskaber.
De fortegnelser, der er anført i første afsnit, litra d), kan være elektroniske, men skal gøre det muligt at spore de materialer, der er anvendt til fremstillingen af de udførte produkter, og bekræfte deres oprindelsesstatus.
2. De i stk. 1 omhandlede forpligtelser gælder også for leverandører, der forsyner eksportører med leverandørerklæringer, som bekræfter oprindelsesstatussen for de varer, de leverer.
Artikel 95
1. Eksportøren udfærdiger en udtalelse om oprindelse ved udførslen af de produkter, udtalelsen vedrører, hvis de pågældende varer kan anses for at have oprindelse i det pågældende præferenceberettigede land eller et andet præferenceberettiget land i overensstemmelse med artikel 86, stk. 4, andet afsnit, eller artikel 86, stk. 6, første afsnit, litra b).
2. Uanset stk. 1 kan der undtagelsesvis udfærdiges en udtalelse om oprindelse efter udførslen (»efterfølgende udtalelse«) på betingelse af, at den ikke forelægges i den medlemsstat, hvor varerne er angivet til overgang til fri omsætning, senere end to år efter udførslen.
3. Eksportøren skal forsyne sin kunde i Den Europæiske Union med udtalelsen om oprindelse, som skal indeholde de oplysninger, der er angivet i bilag 13d. En udtalelse om oprindelse skal udfærdiges på enten engelsk eller fransk.
Den kan udfærdiges på ethvert handelsdokument, som gør det muligt at identificere den pågældende eksportør og de pågældende varer.
4. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, artikel 86, stk. 1, eller artikel 86, stk. 5 og 6, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag den udtalelse om oprindelse, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, alt efter tilfældet indeholde angivelsen »EU cumulation«, »regional cumulation« eller »Cumul UE«, »cumul regional«.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 85, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med Norges, Schweiz' eller Tyrkiets GSP-oprindelsesregler, alt efter tilfældet. I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation« eller »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«.
6. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, benytter eksportøren af et produkt, til hvis fremstilling der er anvendt materialer med oprindelse i en part, med hvilken udvidet kumulation er tilladt, som grundlag det oprindelsesbevis, der udleveres af leverandøren af det pågældende produkt, og som er udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og den pågældende part.
I så tilfælde skal den udtalelse om oprindelse, eksportøren udfærdiger, indeholde angivelsen »extended cumulation with country x« eller »cumul étendu avec le pays x«.
Artikel 96
1. Der udfærdiges en udtalelse om oprindelse for hver sending.
2. En udtalelse om oprindelse er gyldig i tolv måneder fra den dato, eksportøren udfærdigede den.
3. En enkelt udtalelse om oprindelse kan omfatte flere sendinger, hvis varerne opfylder følgende betingelser:
a)
produkterne er i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser i det harmoniserede system
b)
de henhører under afsnit XVI eller XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system, og
c)
det er hensigten, at de skal indføres i form af delforsendelser.
Underafdeling 6
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97
1. I toldangivelsen til overgang til fri omsætning skal der henvises til udtalelsen om oprindelse. Udtalelsen om oprindelse skal holdes til rådighed for toldmyndighederne, som kan kræve, at den forelægges til brug for kontrollen af angivelsen. Nævnte myndigheder kan også forlange en oversættelse af udtalelsen til det officielle sprog eller et af de officielle sprog i den berørte medlemsstat.
2. I de tilfælde hvor klarereren anmoder om, at arrangementet anvendes, uden at besidde en udtalelse om oprindelse på det tidspunkt, hvor toldmyndighederne godtager angivelsen til overgang til fri omsætning, anses angivelsen for at være ufuldstændig i den i artikel 253, stk. 1, fastsatte betydning og behandles i overensstemmelse hermed.
3. Før varer angives til overgang til fri omsætning, påser klarereren, at varerne opfylder reglerne i denne afdeling, navnlig ved
i)
i den i artikel 69, stk. 3, omhandlede database at kontrollere, at eksportøren er registreret til at udfærdige udtalelser om oprindelse, medmindre den samlede værdi af de forsendte produkter med oprindelsesstatus ikke overstiger 6 000 EUR, og
ii)
at kontrollere, at udtalelsen om oprindelse er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d.
Artikel 97a
1. For følgende produkter er der ikke forpligtelse til udfærdige og fremlægge en udtalelse om oprindelse:
a)
produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 500 EUR
b)
produkter, der medbringes af rejsende i deres personlige bagage, såfremt deres samlede værdi ikke overstiger 1 200 EUR.
2. De produkter, der er omhandlet i stk. 1, skal opfylde følgende betingelser:
a)
de må ikke indgå i indførsel af erhvervsmæssig karakter
b)
de er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
c)
der må ikke være nogen tvivl om den i litra b) omhandlede angivelses rigtighed.
3. I forbindelse med stk. 2, litra a), anses indførsel ikke for at være indførsel af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslen består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
produkternes beskaffenhed og mængde giver ikke anledning til tvivl om, at indførslen sker i ikke-erhvervsmæssigt øjemed.
Artikel 97b
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i en udtalelse om oprindelse og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldmyndighederne med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at en udtalelse om oprindelse er ugyldig, når det på fyldestgørende måde godtgøres, at dokumentet svarer til de pågældende produkter.
2. Klare formelle fejl som maskinskrivningsfejl på en udtalelse om oprindelse bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af påtegningerne i dokumentet.
3. Udtalelser om oprindelse, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 96 nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage udtalelser om oprindelse, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97c
1. Den i artikel 96, stk. 3, omhandlede procedure gælder i en periode, som medlemsstaternes toldmyndigheder fastlægger.
2. De toldmyndigheder i indførselsmedlemsstaterne, som overvåger de successive overgange til fri omsætning, kontrollerer, at de successive sendinger udgør en del af de demonterede eller ikke-monterede produkter, for hvilke udtalelsen om oprindelse er udfærdiget.
Artikel 97d
1. I de tilfælde hvor produkter endnu ikke er overgået til fri omsætning, kan en udtalelse om oprindelse erstattes af en eller flere erstatningsudtalelser om oprindelse, som udfærdiges af ihændehaveren af varerne, med henblik på at sende alle eller nogle af produkterne til et andet sted i Fællesskabets toldområde eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet. Ihændehaverne af varerne behøver ikke selv at være registrerede eksportører for at kunne udfærdige erstatningsudtalelser om oprindelse.
2. Når en udtalelse om oprindelse erstattes, skal den originale udtalelse om oprindelse indeholde følgende oplysninger:
a)
oplysningerne i erstatningsudtalelsen eller -udtalelserne om oprindelse
b)
afsenders navn og adresse
c)
modtager(e) i Den Europæiske Union.
Den originale udtalelse om oprindelse skal forsynes med påtegningen »Replaced« eller »Remplacée«, afhængigt af tilfældet.
3. På erstatningsudtalelsen om oprindelse anføres følgende:
a)
alle oplysninger vedrørende de videreforsendte produkter
b)
datoen for udfærdigelsen af den originale udtalelse om oprindelse
c)
alle de nødvendige oplysninger, der er specificeret i bilag 13d
d)
navn og adresse på afsenderen af produkterne i Den Europæiske Union
e)
navn og adresse på modtageren i Den Europæiske Union, Norge, Schweiz eller Tyrkiet
f)
datoen og stedet for erstatningen.
Den person, der udfærdiger erstatningsudtalelsen om oprindelse, kan føje en kopi af den oprindelige udtalelse om oprindelse til erstatningsudtalelsen om oprindelse.
4. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, som selv er erstatningsudtalelser om oprindelse. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for erstatningsudtalelser, som udfærdiges af afsendere af produkter i Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
5. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder den i denne artikel omhandlede erstatning kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges en erstatningsudtalelse om oprindelse for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
6. Stk. 1, 2 og 3 anvendes tilsvarende for udtalelser, der erstatter udtalelser om oprindelse, efter at en sending er blevet delt i overensstemmelse med artikel 74.
Artikel 97e
1. Toldmyndighederne kan i de tilfælde, hvor de har tvivl med hensyn til produkternes oprindelsesstatus, anmode klarereren om inden for en rimelig frist, som de fastsætter, at forelægge al tilgængelig dokumentation med henblik på at kontrollere, om den anførte oprindelse på angivelsen er korrekt, eller om betingelserne i artikel 74 er overholdt.
2. Toldmyndighederne kan suspendere anvendelsen af toldpræferenceforanstaltningen, så længe den i artikel 97h fastlagte kontrolprocedure varer, når:
a)
de oplysninger, klarereren forelægger, ikke er tilstrækkelige til at bekræfte produkternes oprindelsesstatus eller opfyldelsen af betingelserne i artikel 73 eller artikel 74
b)
klarereren ikke svarer inden for den frist, der er givet til at forelægge de i stk. 1 omhandlede oplysninger.
3. Indtil de oplysninger, klarereren er blevet anmodet om at forelægge, jf. stk. 1, eller resultaterne af kontrolproceduren, jf. stk. 2, foreligger, skal toldmyndighederne tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
Artikel 97f
1. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår, uden at de er forpligtet til at anmode om yderligere supplerende dokumentation eller sende en anmodning om kontrol til det præferenceberettigede land, at give adgang til arrangementet, når:
a)
varerne ikke er de samme som dem, der er anført i udtalelsen om oprindelse
b)
klarereren ikke forelægger en udtalelse om oprindelse for de pågældende produkter, når der kræves en sådan udtalelse
c)
den udtalelse om oprindelse, klarereren besidder, ikke er udfærdiget af en eksportør, som er registreret i det præferenceberettigede land, jf. dog artikel 90, litra b), og artikel 97d, stk. 1
d)
udtalelsen om oprindelse ikke er udfærdiget i overensstemmelse med bilag 13d
e)
betingelserne i artikel 74 ikke er opfyldt.
2. Indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder afslår at give adgang til arrangementet, efter at der er sendt en anmodning om kontrol i henhold til artikel 97h til det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder, når indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder:
a)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at eksportøren ikke havde ret til at udfærdige udtalelsen om oprindelse
b)
har modtaget et svar, hvoraf det fremgår, at de pågældende produkter ikke har oprindelse i et præferenceberettiget land, eller at betingelserne i artikel 73 ikke er opfyldt
c)
har næret begrundet tvivl om, hvorvidt udtalelsen om oprindelse er gyldig, eller om, hvorvidt de af klarereren forelagte oplysninger om de pågældende produkters virkelige oprindelse er korrekte, da de anmodede om kontrol, og
i)
ikke har modtaget noget svar inden for den frist, der er tilladt i henhold til artikel 97h eller
ii)
har modtaget et svar, som ikke giver en tilfredsstillende besvarelse af de spørgsmål, der blev stillet i anmodningen.
Underafdeling 7
Oprindelseskontrol
Artikel 97g
1. For at sikre at reglerne vedrørende produkters oprindelsesstatus overholdes, foretager det præferenceberettigede lands kompetente myndigheder:
a)
kontrol af produkters oprindelsesstatus efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
på eget initiativ regelmæssig kontrol af eksportører.
I det omfang Norge, Schweiz og Tyrkiet har indgået en aftale med Den Europæiske Union, hvorefter de skal yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde, finder første afsnit tilsvarende anvendelse for anmodninger, der sendes til myndighederne i Norge, Schweiz og Tyrkiet, om kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, der er udfærdiget på deres territorium, med henblik på at anmode disse myndigheder om at samarbejde yderligere med de kompetente myndigheder i det præferenceberettigede land.
Udvidet kumulation er kun tilladt i henhold til artikel 86, stk. 7 og 8, hvis et land, med hvilket Den Europæiske Union har en ikraftværende frihandelsaftale, har indvilliget i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
2. Den i stk. 1, litra b), omhandlede kontrol skal sikre, at eksportørerne fortsat opfylder deres forpligtelser. Den gennemføres med mellemrum, som fastlægges på grundlag af passende risikoanalysekriterier. Med henblik herpå kræver de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder, at eksportørerne forelægger kopier af eller en liste over de udtalelser om oprindelse, de har udfærdiget.
3. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder er berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol af eksportørens regnskaber og i givet fald regnskaberne hos de producenter, der leverer varer til eksportøren, også i disses lokaler, eller enhver anden kontrol, som de finder hensigtsmæssig.
Artikel 97h
1. Efterfølgende kontrol af udtalelser om oprindelse foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af andre betingelser i denne afdeling.
I de tilfælde hvor en medlemsstats toldmyndigheder anmoder om samarbejde fra et præferenceberettiget lands kompetente myndigheder med henblik på at kontrollere gyldigheden af udtalelser om oprindelse, produkters oprindelsesstatus eller begge dele, anfører de i givet fald i deres anmodning årsagerne til, at de nærer begrundet tvivl om gyldigheden af udtalelsen om oprindelse eller produkternes oprindelsesstatus.
Til støtte for anmodningen om kontrol kan der fremsendes en kopi af udtalelsen om oprindelse og alle yderligere oplysninger eller dokumenter, som tyder på, at oplysningerne i den pågældende udtalelse er ukorrekte.
Den anmodende medlemsstat fastsætter for meddelelsen af resultaterne af kontrollen en første frist på 6 måneder, som starter fra datoen for anmodningen om kontrol, undtagen for anmodninger, der sendes til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsudtalelser om oprindelse, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af en udtalelse om oprindelse, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, for hvilke fristen forlænges til otte måneder.
2. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 1 anførte frist, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. I denne henvendelse fastlægges der en yderligere frist på højst 6 måneder.
Underafdeling 8
Andre bestemmelser
Artikel 97i
1. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for:
a)
udførsel fra Den Europæiske Union til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation
b)
udførsel fra et præferenceberettiget land til et andet præferenceberettiget land med henblik på regional kumulation efter artikel 86, stk. 1 og 5.
2. Eksportører i Den Europæiske Union betragtes af en medlemsstats toldmyndigheder efter anmodning fra eksportøren som en registreret eksportør i forbindelse med arrangementet, hvis eksportøren opfylder følgende betingelser:
a)
eksportøren har et EORI-nummer i overensstemmelse med artikel 4k til 4t
b)
eksportøren har status som »godkendt eksportør« under en anden præferenceordning
c)
eksportøren forelægger i sin anmodning til medlemsstatens toldmyndigheder følgende data, der er angivet i formularen som vist i bilag 13c:
i)
oplysningerne i rubrik 1 og 4
ii)
den i rubrik 5 anførte forpligtelse.
Artikel 97j
1. Underafdeling 1, 2 og 3 finder tilsvarende anvendelse, når det fastslås, om produkter kan anses for at have oprindelse i et præferenceberettiget land, når de udføres til Ceuta eller Melilla, eller for at have oprindelse i Ceuta og Melilla, når de udføres til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
2. Underafdeling 5, 6 og 7 finder tilsvarende anvendelse for produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta eller Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
3. De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af underafdeling 1, 2, 3, 5, 6 og 7 i Ceuta og Melilla.
4. I forbindelse med stk. 1 og 2 betragtes Ceuta og Melilla som et enkelt territorium.«.
2)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, indsættes følgende som afdeling 1A:
»Afdeling 1A
Procedurer og metoder for administrativt samarbejde, som gælder indtil anvendelsen af systemet med registrerede eksportører
Underafdeling 1
Generelle principper
Artikel 97k
1. Alle de præferenceberettigede lande skal overholde eller sørge for overholdelsen af:
a)
de oprindelsesregler for produkter, som udføres, der er fastlagt i afdeling 1
b)
reglerne for udfærdigelse og udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen findes i bilag 17
c)
bestemmelserne for anvendelsen af fakturaerklæringer, hvortil modellen findes i bilag 18
d)
de bestemmelser om metoder for administrativt samarbejde, der er omhandlet i artikel 97s
e)
de bestemmelser om indrømmelse af undtagelser, der er omhandlet i artikel 89.
2. De præferenceberettigede landes kompetente myndigheder samarbejder med Kommissionen eller medlemsstaterne, især ved at:
a)
yde enhver form for nødvendig bistand, som Kommissionen anmoder om for at overvåge, om arrangementet forvaltes korrekt i det pågældende land, herunder kontrolbesøg på stedet, som foretages af Kommissionen eller af medlemsstaternes toldmyndigheder
b)
foretage kontrol af produkters oprindelsesstatus og af overholdelsen af de øvrige betingelser, der er fastlagt i denne afdeling, herunder kontrolbesøg på stedet, hvis Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder anmoder herom inden for rammerne af oprindelsesundersøgelser, jf. dog artikel 97s og 97t.
3. Når der i et præferenceberettiget land udpeges en kompetent myndighed for udstedelse af oprindelsescertifikater formular A, foretages kontrol af oprindelsesdokumentation og udstedes oprindelsescertifikater formular A for udførsel til Den Europæiske Union, anses det pågældende præferenceberettigede land for at have accepteret betingelserne i stk. 1.
4. Når et land eller et territorium optages eller genoptages som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, er varer med oprindelse i det pågældende land eller territorium GSP-berettiget på betingelse af, at de først udføres fra det pågældende land eller territorium på eller efter den i artikel 97s omhandlede dato.
5. Et oprindelsesbevis er gyldigt i 10 måneder fra den dato, hvor det blev udstedt i udførselslandet, og skal inden for samme periode fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder.
Underafdeling 2
Procedurer ved udførsel i det præferenceberettigede land
Artikel 97l
1. Oprindelsescertifikater formular A, hvortil modellen som anført i bilag 17, udstedes efter skriftlig ansøgning fra eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant ledsaget af alle andre egnede dokumenter, der kan bevise, at de produkter, der skal udføres, opfylder betingelserne for udstedelse af et oprindelsescertifikat formular A.
2. Certifikatet stilles til disposition for eksportøren, så snart udførslen faktisk har fundet sted eller er sikret. Der kan dog undtagelsesvis udstedes et oprindelsescertifikat formular A efter udførslen af de produkter, som det vedrører, såfremt:
a)
det på grund af fejltagelser, uforsætlige undladelser eller særlige omstændigheder ikke er blevet udstedt ved udførslen, eller
b)
det over for de kompetente statslige myndigheder godtgøres, at et oprindelsescertifikat formular A er blevet udstedt, men af tekniske årsager ikke er blevet godtaget ved indførslen.
3. De kompetente statslige myndigheder må kun udstede et certifikat efterfølgende, når de har kontrolleret, at oplysningerne i eksportørens anmodning er i overensstemmelse med oplysningerne i de tilsvarende eksportdokumenter, og at der ikke er udstedt et i henhold til bestemmelserne i denne afdeling gyldigt oprindelsescertifikat formular A ved udførslen af de pågældende produkter. På oprindelsescertifikater formular A, der udstedes efterfølgende, skal en af følgende påtegninger »Issued retrospectively« eller »Délivré à posteriori« anføres i rubrik 4.
4. I tilfælde af tyveri, bortkomst eller ødelæggelse af et oprindelsescertifikat formular A kan eksportøren henvende sig til de kompetente statslige myndigheder, der udstedte det, og anmode om udstedelse af et duplikateksemplar på grundlag af de hos myndighederne beroende eksportdokumenter. Sådanne duplikateksemplarer af formular A skal i rubrik 4 være forsynet med påtegningen »Duplicate« eller »Duplicata« samt datoen for udstedelsen af det originale certifikat og dets løbenummer. Duplikateksemplaret har gyldighed fra udstedelsesdatoen for det originale certifikat.
5. For at kontrollere, om det produkt, for hvilket der anmodes om et oprindelsescertifikat formular A, opfylder de relevante oprindelsesregler, er de kompetente statslige myndigheder berettiget til at kræve alle oplysninger og foretage alle former for kontrol, som de finder hensigtsmæssige.
6. Det et ikke obligatorisk at udfylde rubrik 2 i oprindelsescertifikat formular A. I rubrik 12 anføres »Den Europæiske Union« eller navnet på en af medlemsstaterne. Datoen for udstedelsen af oprindelsescertifikatet formular A skal anføres i rubrik 11. Underskriften i denne rubrik, som er forbeholdt den kompetente statslige myndighed, der udsteder certifikatet, og eksportørens bemyndigede repræsentants underskrift, der skal anbringes i rubrik 12, skal være håndskrevne.
Artikel 97m
1. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør angående enhver sending, der består af en eller flere pakker indeholdende produkter med oprindelsesstatus, hvis den samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, og forudsat at det i artikel 97k, stk. 2, omhandlede administrative samarbejde gælder for denne procedure.
2. Den eksportør, som udfærdiger en fakturaerklæring, skal når som helst på begæring af toldmyndighederne eller andre kompetente statslige myndigheder i udførselslandet kunne fremlægge alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus.
3. Eksportøren skal udfærdige en fakturaerklæring på engelsk eller fransk ved maskinskrivning, stempling eller trykning af erklæringen, hvis tekst fremgår af bilag 18, på fakturaen, følgeseddelen eller et andet handelsdokument. Erklæringen kan også være håndskrevet; i så fald skal den være skrevet med blæk og med blokbogstaver. Fakturaerklæringer skal være forsynet med eksportørens personlige håndskrevne underskrift.
4. Anvendelsen af en fakturaerklæring er undergivet følgende betingelser:
a)
den skal påføres fakturaen for hver sending
b)
hvis varerne i sendingen allerede er blevet kontrolleret i udførselslandet med henblik på at fastslå deres oprindelsesstatus, kan eksportøren angive det i fakturaerklæringen.
5. Når der anvendes kumulation i henhold til artikel 84, 85 eller 86, benytter det præferenceberettigede lands kompetente statslige myndigheder, der skal udstede et oprindelsescertifikat formular A for produkter, til hvis fremstilling der anvendes materialer med oprindelse i en part, med hvilken kumulation er tilladt, som grundlag:
-
i tilfælde af bilateral kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i underafdeling 5
-
i tilfælde af kumulation med Norge, Schweiz eller Tyrkiet det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med GSP-oprindelsesreglerne for Norge, Schweiz eller Tyrkiet, alt efter tilfældet
-
i tilfælde af regional kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør, dvs. et oprindelsescertifikat formular A, hvortil modellen findes i bilag 17, eller afhængigt af tilfældet en fakturaerklæring, hvis tekst fremgår af bilag 18
-
i tilfælde af udvidet kumulation det oprindelsesbevis, der er forelagt af eksportørens leverandør og udstedt i overensstemmelse med bestemmelserne i den relevante frihandelsaftale mellem Den Europæiske Union og det pågældende land
I de tilfælde, der er omhandlet i første afsnit, første, andet, tredje og fjerde led, anføres der i rubrik 4 i oprindelsescertifikatet formular A afhængigt af tilfældet »EU cumulation«, »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation«, »regional cumulation«, »extended cumulation with country x« eller »Cumul UE«, »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«, »cumul regional«, »cumul étendu avec le pays x«.
Underafdeling 3
Procedurer ved overgang til fri omsætning i den Europæiske Union
Artikel 97n
1. Oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer fremlægges for toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten i overensstemmelse med procedurerne for toldangivelsen.
2. Oprindelsesbeviser, som fremlægges for indførselslandets toldmyndigheder efter udløbet af den i artikel 97k, stk. 5, nævnte gyldighedsperiode, kan godtages som grundlag for anvendelse af toldpræferencer, når overskridelsen af fristen skyldes ekstraordinære omstændigheder. I andre tilfælde af forsinket fremlæggelse kan indførselslandets toldmyndigheder godtage oprindelsesbeviser, når produkterne er blevet frembudt for toldvæsenet inden udløbet af den nævnte frist.
Artikel 97o
1. Når produkter henhørende under afdeling XVI og XVII eller pos. 7308 eller 9406 i det harmoniserede system på importørens anmodning og på de af indførselsmedlemsstatens toldmyndigheder fastsatte vilkår indføres i demonteret eller ikke-monteret stand i henhold til punkt 2a i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende det harmoniserede system, og denne indførsel finder sted i form af delforsendelser, skal der ved indførslen af den første delforsendelse fremlægges et samlet bevis for disse produkters oprindelse for toldmyndighederne.
2. Efter anmodning fra importøren kan toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten på de af dem fastsatte betingelser tillade, at der fremlægges et samlet oprindelsesbevis for toldmyndighederne ved indførslen af den første sending for varer:
a)
som har betydelig handelsværdi og indføres som led i regelmæssige og kontinuerlige transaktioner
b)
som er omfattet af én og samme salgskontrakt, når kontrahenterne er etableret i udførselslandet eller i medlemsstaten
c)
som henhører under samme (otte-cifrede) kode i den kombinerede nomenklatur
d)
som hidrører fra samme eksportør og er bestemt til samme importør, og for hvilke indførselsformaliteterne opfyldes ved det samme toldsted i den samme medlemsstat.
Denne procedure finder anvendelse i en periode, der fastsættes af de kompetente toldmyndigheder.
Artikel 97p
1. Når produkter med oprindelsesstatus er under et toldsteds kontrol i en enkelt medlemsstat, skal det være muligt at erstatte det originale oprindelsesbevis med et eller flere oprindelsescertifikater formular A, når det skal benyttes til at sende alle eller nogle af disse produkter til et andet sted i Den Europæiske Union eller i givet fald til Norge, Schweiz eller Tyrkiet.
2. Erstatningsoprindelsescertifikater formular A udstedes af det toldsted, hvis kontrol produkterne er undergivet. Erstatningscertifikatet udstedes på grundlag af en skriftlig anmodning fra den eksportør, der genudfører produkterne.
3. Erstatningscertifikater forsynes i rubrikken øverst til højre med navnet på det transitland, hvor de udstedes. I rubrik 4 anføres en af følgende påtegninger: »Replacement certificate« eller »Certificat de remplacement«; endvidere anføres datoen for udstedelsen af det originale oprindelsescertifikat og dets løbenummer. I rubrik 1 anføres navnet på den eksportør, der genudfører produkterne. I rubrik 2 kan anføres navnet på den endelige modtager. I rubrik 3-9 anføres alle de oplysninger fra det originale certifikat, der vedrører de genudførte produkter, og i rubrik 10 henvises til fakturaen fra den eksportør, der genudfører produkterne.
4. Rubrik 11 påtegnes af de toldmyndigheder, som har udstedt erstatningscertifikatet. Disse myndigheder er kun ansvarlige for udstedelsen af erstatningscertifikatet. I rubrik 12 anføres det oprindelsesland og det bestemmelsesland, som er anført i det originale certifikat. Denne rubrik underskrives af den eksportør, der genudfører produkterne. En eksportør, der underskriver denne rubrik i god tro, er ikke ansvarlig for rigtigheden af de oplysninger og angivelser, der er anført i det originale certifikat.
5. Det toldsted, som foretager den i stk. 1 omhandlede ekspedition, anfører på det originale certifikat de videreforsendte produkters vægt, nummer og art samt løbenummer for det eller de tilsvarende erstatningscertifikater. Det originale certifikat opbevares i mindst tre år af det ansvarlige toldsted. En fotokopi af det oprindelige certifikat kan vedføjes erstatningscertifikatet.
6. Når produkter indføres med toldpræferencer som led i en undtagelse i medfør af artikel 89, finder proceduren i denne artikel kun anvendelse, hvis de pågældende produkter er bestemt for Den Europæiske Union. I de tilfælde hvor det pågældende produkt har opnået oprindelsesstatus gennem regional kumulation, kan der kun udfærdiges et erstatningscertifikat for forsendelse af produkter til Norge, Schweiz eller Tyrkiet, hvis disse lande anvender de samme regionale kumulationsregler som Den Europæiske Union.
Artikel 97q
1. Produkter, der indgår i småforsendelser fra private afsendere til private modtagere eller medbringes af rejsende i deres personlige bagage, kan indføres som produkter med oprindelsesstatus og være omfattet af de i artikel 66 omhandlede toldpræferencer, uden at det er nødvendigt at fremlægge et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, forudsat at:
a)
sådanne produkter:
i)
ikke indgår i indførsel af erhvervsmæssig karakter
ii)
er angivet som produkter, der opfylder betingelserne for at være omfattet af arrangementet
b)
der ikke er nogen tvivl om den i litra a), nr. ii), omhandlede angivelses rigtighed.
2. Indførsler betragtes ikke som indførsler af erhvervsmæssig karakter, hvis alle følgende betingelser er opfyldt:
a)
der er tale om lejlighedsvis indførsel
b)
indførslerne består udelukkende af produkter bestemt til personlig brug for modtagerne eller de rejsende eller deres familie
c)
det fremgår klart af produkternes beskaffenhed og mængde, at indførslen ikke sker i erhvervsmæssigt øjemed.
3. Den samlede værdi af de i stk. 2 omhandlede produkter må ikke overstige 500 EUR, når der er tale om småforsendelser, eller 1 200 EUR, når der er tale om produkter, der indgår i de rejsendes personlige bagage.
Artikel 97r
1. Konstateres der mindre uoverensstemmelser mellem oplysningerne i et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring og oplysningerne i de dokumenter, der forelægges toldstedet med henblik på opfyldelse af formaliteterne i forbindelse med produkternes indførsel, medfører dette ikke i sig selv, at certifikatet eller erklæringen er ugyldige, hvis det på fyldestgørende måde godtgøres, at det pågældende dokument svarer til de frembudte produkter.
2. Klare formelle fejl på et oprindelsescertifikat formular A, et varecertifikat EUR.1 eller en fakturaerklæring bør ikke føre til, at det pågældende dokument afvises, hvis fejlene ikke er af en sådan karakter, at de rejser tvivl om rigtigheden af oplysningerne i dokumentet.
Underafdeling 4
Metoder for administrativt samarbejde
Artikel 97s
1. De præferenceberettigede lande tilsender Kommissionen navnene og adresserne på de statslige myndigheder på deres territorium, der kan udstede oprindelsescertifikater formular A, aftryk af de stempler, som anvendes af disse myndigheder, samt navnene og adresserne på de relevante statslige myndigheder, der er ansvarlige for kontrollen af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer.
Kommissionen videregiver disse oplysninger til medlemsstaternes toldmyndigheder. Når sådanne oplysninger meddeles som led i en ajourføring af tidligere meddelelser, angiver Kommissionen datoen for disse nye stempelaftryks gyldighed ud fra de oplysninger, der gives af de præferenceberettigede landes kompetente statslige myndigheder. Disse oplysninger behandles som fortrolige; dog kan toldmyndighederne, når varer skal overgå til fri omsætning, give importøren eller dennes bemyndigede repræsentant tilladelse til at se de nævnte stempelaftryk.
De præferenceberettigede lande, der allerede har indgivet de oplysninger, som kræves i første afsnit, skal kun indgive nye oplysninger, hvis de pågældende oplysninger er ændret.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 97k, stk. 4, offentliggør Kommissionen i Den Europæiske Unions Tidende (C-udgaven), fra hvilken dato et land eller et territorium, der er optaget eller genoptaget som et præferenceberettiget land for de produkter, der er omhandlet i forordning (EF) nr. 732/2008, har opfyldt forpligtelserne efter stk. 1.
3. Kommissionen tilsender de præferenceberettigede lande aftryk af de stempler, som anvendes af medlemsstaternes toldmyndigheder til udstedelse af varecertifikat EUR.1, når de præferenceberettigede landes kompetente myndigheder anmoder herom.
Artikel 97t
1. Efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A og fakturaerklæringer foretages ved stikprøver, og i øvrigt når medlemsstaternes toldmyndigheder nærer begrundet tvivl om dokumenternes ægthed, de pågældende produkters oprindelsesstatus eller opfyldelsen af de øvrige betingelser i denne afdeling.
2. Medlemsstaternes toldmyndigheder skal, når de anmoder om efterfølgende kontrol, tilbagesende oprindelsescertifikatet formular A og fakturaen, hvis den er blevet forelagt, fakturaerklæringen eller en kopi af disse dokumenter til de kompetente statslige myndigheder i det præferenceberettigede udførselsland, i givet fald med angivelse af årsagerne til, at der anmodes om kontrol. Samtlige dokumenter og oplysninger, som de er kommet i besiddelse af, og som tyder på, at angivelserne i oprindelsesbeviset er ukorrekte, fremsendes til støtte for anmodningen om kontrol.
Hvis medlemsstaternes toldmyndigheder træffer afgørelse om at suspendere anvendelsen af toldpræferencerne, mens de afventer resultaterne af kontrollen, skal de tilbyde at frigive produkterne til importøren med forbehold af de sikkerhedsforanstaltninger, de måtte finde nødvendige.
3. Når der er fremsat en anmodning om efterfølgende kontrol, skal denne kontrol foretages og resultaterne heraf meddeles medlemsstaternes toldmyndigheder inden for højst seks måneder eller i tilfælde af anmodninger, der er sendt til Norge, Schweiz eller Tyrkiet med henblik på kontrol af erstatningsoprindelsesbeviser, som er udfærdiget på deres territorier på grundlag af et oprindelsescertifikat formular A eller en fakturaerklæring, der er udfærdiget i et præferenceberettiget land, inden for højst otte måneder fra datoen for fremsendelsen af anmodningen. Resultaterne af undersøgelsen skal gøre det muligt at afgøre, om det pågældende oprindelsesbevis vedrører de produkter, der faktisk er udført, og om de pågældende produkter kan anses som produkter med oprindelse i det præferenceberettigede land.
4. I tilfælde af oprindelsescertifikater formular A, der er udstedt efter bilateral kumulation, skal svaret indeholde en kopi/kopier af det/de pågældende varecertifikat(er) EUR.1 eller fakturaerklæring(er), der er benyttet som grundlag.
5. Hvis der i tilfælde, hvor der er begrundet tvivl, ikke foreligger svar inden udløbet af den i stk. 3 anførte frist på seks måneder, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, rettes der på ny henvendelse til de pågældende kompetente myndigheder. Hvis resultaterne af undersøgelsen ikke sendes til de anmodende myndigheder senest fire måneder efter fremsendelsen af en sådan ny henvendelse, eller hvis svaret ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til at fastslå det pågældende dokuments ægthed eller produkternes virkelige oprindelse, afslår de anmodende myndigheder at indrømme toldpræferencer, medmindre der foreligger ekstraordinære omstændigheder.
6. Hvis det af kontrolproceduren eller andre foreliggende oplysninger synes at fremgå, at oprindelsesreglerne overtrædes, skal det præferenceberettigede udførselsland på eget initiativ eller efter anmodning fra medlemsstaternes toldmyndigheder hurtigt foretage eller lade foretage passende undersøgelser for at afsløre og forebygge sådanne overtrædelser. Kommissionen eller medlemsstaternes toldmyndigheder kan med henblik herpå deltage i disse undersøgelser.
7. Med henblik på efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A skal eksportørerne opbevare alle egnede dokumenter, som beviser, at de pågældende produkter har oprindelsesstatus, og det præferenceberettigede udførselslands kompetente statslige myndigheder skal opbevare kopier af certifikaterne samt eventuelle eksportdokumenter, hvortil de henviser. Disse dokumenter skal opbevares i mindst tre år fra udgangen af det år, hvor oprindelsescertifikatet formular A blev udstedt.
Artikel 97u
1. Artikel 97s og 97t finder også anvendelse mellem landende i samme regionale sammenslutning med henblik på meddelelse af oplysninger til Kommissionen eller til medlemsstaternes toldmyndigheder og den efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A eller fakturaerklæringer, som er udstedt i henhold til reglerne for regional oprindelseskumulation.
2. Med henblik på anvendelsen af artikel 85, 97m og 97p skal den aftale, der er indgået mellem Den Europæiske Union, Norge, Schweiz og Tyrkiet, bl.a. indeholde en forpligtelse til at yde hinanden den nødvendige bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde.
Med henblik på anvendelsen af artikel 86, stk. 7 og 8, og artikel 97k skal et land, med hvilket Den Europæiske Union har indgået en ikraftværende frihandelsaftale, og som har indvilliget i at deltage i udvidet kumulation med et præferenceberettiget land, også indvillige i at yde det præferenceberettigede land sin bistand i spørgsmål om administrativt samarbejde på samme måde, som det ville yde en sådan bistand til medlemsstaternes toldmyndigheder, i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i den pågældende frihandelsaftale.
Underafdeling 5
Procedurer for bilateral kumulation
Artikel 97v
1. Som bevis for, at produkter har oprindelse i Den Europæiske Union, skal der fremlægges:
a)
et varecertifikat EUR.1, hvortil modellen er vist i bilag 21, eller
b)
en fakturaerklæring, hvortil teksten er vist i bilag 18. En fakturaerklæring kan udfærdiges af enhver eksportør for sendinger, der indeholder produkter med oprindelsesstatus, hvis samlede værdi ikke overstiger 6 000 EUR, eller af en godkendt EU-eksportør.
2. Eksportøren eller dennes bemyndigede repræsentant anfører »GSP beneficiary countries« og »EU«, eller »Pays bénéficiaires du SPG« og »UE« i rubrik 2 i varecertifikat EUR.1.
3. Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsescertifikater formular A finder tilsvarende anvendelse på varecertifikater EUR.1 og, bortset fra bestemmelserne om udstedelse, på fakturaerklæringer.
4. Medlemsstaternes toldmyndigheder kan give enhver eksportør, i det følgende benævnt »godkendt eksportør«, der hyppigt forsender produkter med oprindelse i Den Europæiske Union inden for rammerne af bilateral kumulation, tilladelse til at udfærdige fakturaerklæringer, uanset de pågældende produkters værdi, hvis den pågældende eksportør til toldmyndighedernes tilfredshed giver alle de nødvendige garantier for at kontrollere:
a)
produkternes oprindelsesstatus og
b)
opfyldelsen af de øvrige krav, der gælder i den pågældende medlemsstat.
5. Toldmyndighederne kan indrømme status som godkendt eksportør og til denne tilladelse knytte alle de betingelser, som de finder hensigtsmæssige. Toldmyndighederne giver den godkendte eksportør et toldtilladelsesnummer, som skal angives på fakturaerklæringen.
6. Toldmyndighederne kontrollerer den brug, den godkendte eksportør gør af tilladelsen. Toldmyndighederne kan når som helst trække tilladelsen tilbage.
De skal tilbagekalde tilladelsen i hvert af følgende tilfælde:
a)
den godkendte eksportør giver ikke længere de i stk. 4 omhandlede garantier
b)
den godkendte eksportør opfylder ikke de i stk. 5 omhandlede betingelser
c)
den godkendte eksportør gør på anden måde ukorrekt brug af tilladelsen.
7. En godkendt eksportør skal ikke undertegne fakturaerklæringer, såfremt den godkendte eksportør giver toldmyndighederne et skriftlig tilsagn om, at påtage sig det fulde ansvar for alle fakturaerklæringer, der angiver den godkendte eksportør, som om de faktisk var forsynet med den godkendte eksportørs håndskrevne underskrift.
Underafdeling 6
Ceuta og Melilla
Artikel 97w
Bestemmelserne i denne afdeling om udstedelse, anvendelse og efterfølgende kontrol af oprindelsesbeviser finder tilsvarende anvendelse på produkter, der udføres fra et præferenceberettiget land til Ceuta og Melilla, og for produkter, der udføres fra Ceuta og Melilla til et præferenceberettiget land med henblik på bilateral kumulation.
Ceuta og Melilla betragtes som et enkelt territorium.
De spanske toldmyndigheder er ansvarlige for anvendelsen af denne afdeling i Ceuta og Melilla.«.
3)
I del I, afsnit IV, kapitel 2, afdeling 2, indsættes følgende artikel 97x før underafdeling 1:
»Artikel 97x
1. I denne afdeling forstås ved:
a) »fremstilling«: alle former for bearbejdning eller forarbejdning, herunder også samling
b) »materialer«: alle former for bestanddele, råmaterialer, komponenter eller dele osv., der er anvendt til fremstillingen af et produkt
c) »produkt«: det produkt, der fremstilles, også når det senere er bestemt til anvendelse i en anden fremstillingsproces
d) »varer«: både materialer og produkter
e) »toldværdi«: den værdi, der er fastlagt i overensstemmelse med aftalen om anvendelsen af artikel VII i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel 1994 (WTO-aftalen om toldværdiansættelse)
f) »prisen ab fabrik«: i listen i bilag 15: den pris, der betales for produktet ab fabrik til den producent, i hvis virksomhed den sidste bearbejdning eller forarbejdning har fundet sted, såfremt prisen indbefatter værdien af alle anvendte materialer, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres
Hvis den faktiske pris ikke afspejler alle de omkostninger i tilknytning til fremstillingen af produktet, som faktisk er påløbet i det præferenceberettigede land, forstås ved pris ab fabrik summen af alle disse omkostninger, minus alle interne afgifter, der tilbagebetales eller kan tilbagebetales, når det fremstillede produkt udføres.
g) »materialernes værdi« i listen i bilag 15: toldværdien på indførselstidspunktet for de benyttede materialer uden oprindelsesstatus eller, såfremt denne værdi ikke er kendt og ikke kan opgøres, den første registrerede pris, der er betalt for disse materialer i Den Europæiske Union eller i det præferenceberettigede land efter artikel 98, stk. 1. Hvis det er nødvendigt at fastsætte værdien af de anvendte materialer med oprindelsesstatus, finder bestemmelserne i dette afsnit tilsvarende anvendelse
h) »kapitler«, »positioner« og »underpositioner«: de kapitler, positioner og underpositioner (fire- eller sekscifrede koder), der anvendes i den nomenklatur, som udgør det harmoniserede system
i) »tariferet«: et produkts eller materiales tarifering under en bestemt position eller underposition i det harmoniserede system
j) »sending«: produkter, som enten
sendes samtidig fra en bestemt eksportør til en bestemt modtager, eller
er omfattet af et gennemgående transportdokument, der dækker transporten fra eksportøren til modtageren, eller, såfremt et sådant dokument ikke foreligger, af en samlet faktura.
2. I forbindelse med stk. 1, litra f), henviser udtrykket »producent« i stk. 1, litra f), første afsnit, i de tilfælde, hvor den sidste bearbejdning eller forarbejdning er overdraget i underentreprise til en producent, til den virksomhed, som har ansat underleverandøren.«.
4)
I artikel 99 indsættes som litra d)a:
»d)
a produkter fra slagtede dyr, som er født og opdrættet dér«.
5)
I artikel 101, stk. 1, foretages følgende ændringer:
a)
litra g) affattes således:
»g)
farvning af eller tilsætning af smagsstoffer til sukker eller formning af sukker i stykker; hel eller delvis formaling af krystalsukker«
b)
litra m) affattes således:
»m)
enkel blanding af produkter, også af forskellig art; blanding af sukker med ethvert andet materiale«
c)
der indsættes som litra m)a:
»m)
a enkel tilsætning af vand eller fortynding eller dehydrering eller denaturering af produkter«.
6)
Teksten i nærværende forordnings bilag I indsættes som bilag 13a.
7)
Teksten i nærværende forordnings bilag II indsættes som bilag 13b.
8)
Teksten i nærværende forordnings bilag III indsættes som bilag 13c.
9)
Teksten i nærværende forordnings bilag IV indsættes som bilag 13d.
10)
I bilag 14 erstattes »artikel 69 og 100« i note 1 og 3.1 af »artikel 100«.
11)
Bilag 17 ændres som angivet i bilag V til nærværende forordning.
12)
Bilag 18 affattes som anført i bilag VI til nærværende forordning.
Artikel 2
De præferenceberettigede lande tilkendegiver over for Kommissionen, at de påtager sig forpligtelserne i henhold til artikel 68, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2454/93, som ændret ved nærværende forordning, og sender de oplysninger, der kræves i artikel 69 i nævnte forordning, mindst tre måneder, før systemet med registrerede eksportører faktisk anvendes på deres territorier.
Senest den 1. juli 2016 og den 1. juli 2019 undersøger Kommissionen, hvor langt de præferenceberettigede lande er nået i forberedelserne til at anvende systemet med registrerede eksportører. Kommissionen fremsætter forslag om eventuelle nødvendige justeringer.
Artikel 3
1. Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Den anvendes fra den 1. januar 2011.
3. Artikel 1, punkt 1), i det omfang det vedrører artikel 68 til 71, artikel 90 til 97i og artikel 97j, stk. 2, og artikel 1, punkt 8) og 9), anvendes fra den 1. januar 2017, jf. dog denne artikels stk. 4.
4. De præferenceberettigede lande, som ikke er i stand til at gennemføre systemet med registrerede eksportører på den i stk. 3 anførte dato, og som inden den 1. juli 2016 indgiver en skriftlig anmodning til Kommissionen, eller for hvilke Kommissionen har forslået justeringer i henhold til artikel 2, stk. 2, kan indtil den 1. januar 2020 fortsat anvende bestemmelserne i afsnit IV, kapitel 2, afdeling 1A, og bilag 17 og 18 i forordning (EF) nr. 2454/93 som ændret ved nærværende forordning.
5. Artikel 1, punkt 2), anvendes indtil den dato, der er anført i stk. 3, eller, for så vidt angår de i stk. 4 omhandlede præferenceberettigede lande, indtil den dato, der er anført i stk. 4.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. november 2010.
A BIZOTTSÁG 1063/2010/EU RENDELETE
(2010. november 18.)
a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló 2454/93/EGK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 247. cikkére,
mivel:
(1)
Az általános tarifális preferenciák rendszerének 2009. január 1-jétől2011. december 31-ig történő alkalmazásáról, illetve az 552/97/EK és az 1933/2006/EK rendelet, valamint az 1100/2006/EK és a 964/2007/EK bizottsági rendelet módosításáról szóló, 2008. július 22-i 732/2008/EK tanácsi rendelet (2) alapján az Európai Unió az általános tarifális preferenciák rendszere (a továbbiakban: a GSP vagy a rendszer) keretében kereskedelmi kedvezményekben részesíti a fejlődő országokat. A rendelet 5. cikkének (2) bekezdése értelmében a származó termékek fogalmának meghatározására vonatkozó származási szabályokat, valamint az igazgatási együttműködés eljárásait és módszereit a 2454/93/EGK bizottsági rendelet (3) határozza meg.
(2)
A 2003. december 18-án e tárgyban közreadott zöld könyvvel (4) kezdeményezett széles körű vita nyomán a Bizottság 2005. március 16-án elfogadta „Származási szabályok a preferenciális kereskedelmi megállapodásokban: A jövőre szóló iránymutatás” című közleményét (a továbbiakban: közlemény) (5). A közlemény - különös tekintettel a fejlesztésorientált kereskedelmi kapcsolatok szabályozására, így például a GSP-re is - új megközelítésmódot vázolt fel az Európai Uniót érintő preferenciális kereskedelmi kapcsolatokban figyelembe veendő származási szabályok területén.
(3)
A dohai fejlesztési menetrend összefüggésében felismerést nyert annak szükségessége, hogy a fejlődő országok fokozottabban integrálódjanak a világgazdaságba, és különösen jobb hozzáféréssel rendelkezzenek a fejlett országok piacaihoz.
Ennek érdekében a preferenciális származás szabályait egyszerűsíteni, illetőleg az indokoltnak mutatkozó körben enyhíteni szükséges oly módon, hogy a kedvezményezett országokból származó termékek valóban élvezhessék a számukra biztosított kedvezményeket.
(4)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kedvezmények előnyeit valóban azok élvezzék, akiknek arra szükségük van, valamint figyelemmel az Európai Unió saját forrásainak megóvása iránti igényre, a preferenciális származás szabályainak módosításával párhuzamosan indokolt kiigazítani a kapcsolódó igazgatási eljárásokat is.
(5)
A Bizottság által e rendelet kidolgozása kapcsán elvégzett hatásvizsgálat rámutatott, hogy a GSP származási szabályait a gazdasági szereplők túlságosan bonyolultnak és túlságosan korlátozó jellegűnek érzékelik. A hatásvizsgálat azt is kimutatta, hogy bizonyos termékek esetében - és különösen azon termékek esetében, amelyekhez a legkevésbé fejlett országoknak a legnagyobb érdeke fűződik - a biztosított kedvezmények tényleges felhasználása alacsony mértékű, és ez részben a származási szabályoknak tudható be.
(6)
A hatásvizsgálat jelezte, hogy a származási szabályok egyszerűsítése és fejlesztéspolitikai szempontból való hatékonyabbá tétele biztosítható oly módon, ha valamennyi termék esetében egyetlen, egységes kritérium határozza meg azon áruk származását, amelyek nem teljes egészében valamelyik kedvezményezett országban jöttek létre, valamint hogy ennek a kritériumnak az adott kedvezményezett országban a termékhez hozzáadott értéken, valamint a feldolgozás egy bizonyos előírt minimális mértékén indokolt alapulnia. A hatásvizsgálat ugyanakkor nem mutatta ki azt, hogy akár az egyszerűsítés, akár a fejlesztéspolitikai szempontból való hatékonyabbá tétel feltétlenül egyetlen, egységes módszert igényelne. Az érdekeltek visszajelzéseiből kiderült továbbá, hogy bizonyos ágazatokban, például a mezőgazdasági és a feldolgozott mezőgazdasági termékek, a halászati termékek, a vegyi anyagok, a fémek, a textíliák, a ruhaneműk és a lábbelik esetében a hozzáadott értékkel kapcsolatos kritérium vagy nem kellőképpen alkalmas egyedüli kritériumként a kívánt cél elérésére, vagy alkalmazása egyedüli kritériumként nem kívánatos. Ezért ezekben az ágazatokban a hozzáadott értékre vonatkozó kritérium helyett vagy mellett más, egyszerű, a gazdasági szereplők által könnyen érthető és az igazgatási szervek által könnyen ellenőrizhető kritériumokat indokolt alkalmazni. Ilyen más kritérium különösen a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részaránya; a vámtarifaszám vagy az alszám megváltozása; egy meghatározott megmunkálási vagy feldolgozási művelet; valamint a teljes egészében az adott helyen létrejött anyagok felhasználása. Az egyszerűség iránti igény ugyanakkor azt kívánja, hogy az eltérő szabályok száma a lehető legkisebb legyen. Ezért a lehetőségek szabta keretek között a származási szabályokat ágazatonként, nem pedig termékenként célszerű megállapítani.
(7)
A származási szabályokban indokolt megjelenniük az egyes ágazatok sajátosságainak, ezeknek a szabályoknak ugyanakkor valós lehetőséget kell teremteniük arra, hogy a kedvezményezett országok éljenek a számukra biztosított kedvezményekkel. A származási szabályoknak a szükséges körben indokolt továbbá tekintettel lenniük a kedvezményezett országok iparának eltérő lehetőségeire. A legkevésbé fejlett országok ipari fejlődésének elősegítése érdekében kívánatos, hogy amennyiben a szabály a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részarányán alapul, ez a megengedett legnagyobb részarány mindig a lehető legnagyobb olyan érték legyen, amely még biztosítja, hogy az érintett országokban elvégzett műveletek valóságosak és gazdaságilag indokoltak legyenek. A legkevésbé fejlett országokból származó termékek esetében a nem származó anyagok részarányának legfeljebb 70 %-ban való korlátozása, illetőleg az ezzel egyenértékű könnyítést biztosító szabályozás várhatóan növelni fogja az érintett országok kivitelét.
(8)
Annak biztosítása érdekében, hogy a kedvezményezett országokban végzett megmunkálás vagy feldolgozás olyan valóságos, gazdaságilag indokolt műveletekben nyilvánuljon meg, amelyek az adott országnak gazdasági szempontból ténylegesen hasznára válnak, indokolt megállapítani azoknak a nem kielégítő megmunkálási és feldolgozási műveleteknek a listáját, amelyek alapján a termék semmilyen körülmények között sem minősülhet származónak. Ez a lista javarészt megegyezhet az eddig is létező ilyen célú listával. Bizonyos kiigazításokat azonban szükséges tenni. A cukortermékek esetében a kereskedelemeltérülés és a piactorzulások megelőzése érdekében, a más preferenciális kereskedelmi szabályozások részeként már elfogadott származási szabályokhoz igazodva kívánatos olyan új szabályt alkotni, amelynek értelmében a cukor más anyaggal nem keverhető.
(9)
A jelenlegihez hasonló módon bizonyos fokú rugalmasságot szükséges biztosítani azokban az ágazatokban, amelyekben a hozzáadott értéken alapuló kritérium nem alkalmazható; ennek keretében indokolt továbbra is lehetővé tenni, hogy a gazdasági szereplők egy bizonyos mennyiségben olyan anyagokat is felhasználjanak, amelyek nem elégítik ki a szabályokat. E felhasználás alkalmazási körét azonban egyértelművé kell tenni azon termékek vonatkozásában, amelyek teljes egészében az adott helyen létrejött anyagokból készülnek. Az anyagbeszerzés lehetőségeinek rugalmasabbá tétele érdekében ezen túlmenően az ilyen anyagok megengedett legnagyobb részarányát - egyes érzékeny termékek kivételével - a végtermék gyártelepi árának 10 %-áról 15 %-ára indokolt növelni. Az említett érzékeny termékek közé a Harmonizált Rendszer 2. és 4-24. árucsoportjába tartozó termékek tartoznak a 16. árucsoportba tartozó feldolgozott halászati termékek kivételével, amelyek esetében a tömegben kifejezett tűréshatárok alkalmasabbnak tűnnek az adott cél elérésére, valamint a Harmonizált Rendszer 50-63. árucsoportjába tartozó termékek, amelyek esetében indokolt fenntartani azt a rendszert, amelyben a tűréshatárok az adott esetnek megfelelően termékenként eltérő mértékűek, és bizonyos esetekben tömegben, máskor értékben vannak kifejezve.
(10)
A származási kumuláció olyan jelentős könnyítés, amelynek alapján az azonos származási szabályok hatálya alá tartozó országok a kedvezményes bánásmódra jogosult termékek előállításában együttműködhetnek egymással. A regionális származási kumuláció meglévő feltételei, amelyeket jelenleg három regionális országcsoporton belül alkalmaznak, az elmúlt időben túlságosan bonyolultnak és túlságosan korlátozó jellegűnek bizonyultak. Ezért ezeket a feltételeket az értékre vonatkozó mostani feltétel eltörlésével indokolt egyszerűsíteni és enyhíteni. Emellett indokolt annak ellenére is fenntartani az egyazon regionális csoportba tartozó országok meglévő kumulációs lehetőségeit, hogy ez a rendelet bizonyos esetekben a legkevésbé fejlett országok és a többi kedvezményezett ország vonatkozásában eltérő származási szabályokat vezet be. Ezt a fajta kumulációt csak annak kikötésével szabad lehetővé tenni, hogy minden olyan esetben, amikor a csoport valamely országa a regionális kumuláció céljából a csoport másik országába anyagokat küld, mindegyik országnak az Európai Unióval fennálló kereskedelmi kapcsolataiban magára nézve kötelező származási szabályokat kell alkalmaznia. A különböző szintű tarifális kedvezményeket élvező országok közötti kereskedelem torzulásainak megakadályozása érdekében azonban bizonyos érzékeny termékeket indokolt kizárni a regionális kumulációból.
(11)
Közleményében a Bizottság jelezte, hogy az új csoportok létrehozására, illetőleg a meglévők egyesítésére vagy kiterjesztésére vonatkozó kéréseket kész megvizsgálni minden olyan esetben, amikor az adott országok között gazdasági komplementaritás áll fenn, amennyiben figyelembevételre kerülnek a különböző országokra alkalmazandó preferenciális szabályozások közötti különbségek és a vámszabályok kijátszásának kockázata, továbbá létrejönnek az igazgatási és ellenőrzési célú közigazgatási együttműködés struktúrái és eljárásai. Ennek megfelelően indokolt rendelkezni a szükséges feltételeket teljesítő, már meglévő I. és III. regionális kumulációs csoport országai között alkalmazandó származási kumulációról. A Mercosur kérelme alapján indokolt Argentína, Brazília, Paraguay és Uruguay részvételével létrehozni egy új, IV. számú regionális kumulációs csoportot. Az említett országok közötti regionális kumuláció alkalmazását indokolt függővé tenni a szükséges követelmények teljesülésétől.
(12)
A kedvezményezett országok számára lehetővé indokolt tenni, hogy a kumuláció lehetőségével az EU által megkötött szabadkereskedelmi megállapodások partnerországai viszonylatában is éljenek. Ennek a fajta úgynevezett kiterjesztett kumulációnak egyirányúnak kell lennie, azaz csak a kedvezményezett országokban való anyagfelhasználást szabad lehetővé tennie, engedélyezését pedig az érintett kedvezményezett ország kérelmének alapos vizsgálatához célszerű kötni. Érzékeny természetüknél fogva a Harmonizált Rendszer 1-24. árucsoportjába tartozó árukat ebből a fajta kumulációból ki kell zárni.
(13)
A kedvezményezett országoknak 2001 óta lehetőségük van arra, hogy a Harmonizált Rendszer szerinti 25-97. árucsoportba tartozó, Norvégiából és Svájcból származó áruk esetében is alkalmazzanak származási kumulációt. Ezt a kumulációt továbbra is indokolt lehetővé tenni és indokolt Törökországra is kiterjeszteni azzal a feltétellel, hogy Norvégia, Svájc és Törökország a származó termék fogalma tekintetében ugyanazt a fogalommeghatározást alkalmazza, mint az Európai Unió, és a területére behozott, az Európai Unióból származó anyagok felhasználásával készült termékek esetében viszonossági alapon ugyanilyen bánásmódot biztosít. Ennek érdekében indokolt, hogy a felek levélváltás formájában vagy más alkalmas módon e tárgyban megállapodást kössenek egymással, és ebben azt is vállalják, hogy az igazgatási együttműködés kérdéseiben megadják a tagállamoknak és egymásnak a szükséges támogatást.
(14)
A regionális kumuláció alkalmazásából ki kell zárni bizonyos olyan anyagokat, amelyek esetében a kumulációban részt vevő országok nem mind azonos preferenciális tarifális elbánás alá esnek az Európai Unióban, és az érintett anyag a kumuláció alkalmazása következtében kedvezőbb tarifális elbánás alá esne, mint ha közvetlenül az Európai Unióba exportálnák. Ha ezek a helyzetek nem lennének kizárva, az lehetőséget adna a vámszabályok oly módon való megkerülésére, illetőleg a kereskedelem olyan értelmű torzulására, hogy a szóban forgó árukat csak azokból az országokból exportálnák az Európai Unióba, amelyek a legkedvezőbb preferenciális tarifális elbánásban részesülnek.
(15)
A regionális kumulációból kizárt anyagok listáját külön mellékletben célszerű megállapítani. E melléklet módosítására nemcsak akkor van mód, ha új ilyen helyzet merül fel, hanem akkor is, ha olyan eseteket kell kezelni, amelyekben az I. és a III. regionális kumulációs csoportokba tartozó országok közötti kumuláció eredményeképpen ilyen helyzet merül fel.
Az I. és a III. regionális kumulációs csoportba tartozó országok közötti származási kumulációt és a kiterjesztett kumulációt különleges feltételekhez indokolt kötni, amelyeknek teljesülését a Bizottság szakbizottsági eljárás keretében, az alkalmazandó megfontolások alapján a kumuláció elismerése előtt ellenőrizni fogja. Hasonlóképpen azokban az esetekben, ha a már elismert kumulációval kapcsolatban utólag megállapítást nyer, hogy többé nem teljesülnek az irányadó feltételek, vagy a kumuláció alkalmazása nem kívánt eredményekhez vezet, így különösen a kereskedelem torzulását vagy a vámszabályok kijátszását eredményezi, a Bizottságnak mindenkor képesnek kell lennie arra, hogy a kérdéses kumuláció elismerését megtagadja.
(16)
A jelenlegi származási szabályokban a felségterületi vizeken kívül halászatot folytató halászhajókra vonatkozó egyes rendelkezések olyannyira bonyolultak, hogy az már nincs arányban az elérni kívánt céllal, és emiatt mind betartásuk, mind ellenőrzésük nehéz. Ezeket a szabályokat ezért egyszerűsíteni szükséges.
A jelenleg hatályos szabályok megkövetelik az Európai Unióba való közvetlen szállítás bizonyítását, ami gyakran nehézségekbe ütközik. E követelmény miatt nincs mód alkalmazni a preferenciális elbánást bizonyos olyan áruk esetében, amelyek pedig érvényes származási igazolás kíséretében érkeznek. Ezért olyan új, egyszerűbb és rugalmasabb szabályozást kell bevezetni, amely annak biztosítására összpontosít, hogy az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátás céljából a vámhatóságoknak bemutatott áru megegyezzen azzal az áruval, amely a kedvezményezett exportáló országot elhagyta, és kizárható legyen, hogy az árut útközben módosíthatták vagy másként átalakíthatták.
(17)
A termékek származását jelenleg a kedvezményezett országok hatóságai igazolják, és ennek megfelelően azokban az esetekben, amikor az igazolásban megjelölt származás helytelennek bizonyul, az importőröknek sok esetben nem kell a vámot befizetniük, mert jóhiszeműen jártak el, és a hibát az illetékes hatóságok követték el. Ezért veszteség éri az Európai Unió saját forrásait, és a terhet végső soron az európai uniós adófizető viseli. Mivel termékeinek származását az exportőr ismeri a legjobban, célszerű úgy rendelkezni, hogy az exportőrök közvetlenül adjanak üzleti partnerüknek nyilatkozatot az áru származásáról.
(18)
Az utólagos célzott ellenőrzések megkönnyítése érdekében kívánatos, hogy a kedvezményezett ország illetékes hatóságai az exportőrökről nyilvántartást vezessenek. Ebből a célból indokolt megkövetelni, hogy minden kedvezményezett ország hozzon létre elektronikus nyilvántartást regisztrált exportőreiről, továbbá indokolt a kedvezményezett országok illetékes kormányzati hatóságait arra kötelezni, hogy e nyilvántartások tartalmát adják át a Bizottságnak. Ennek alapján a Bizottságnak az európai uniós igazgatási szervek és gazdasági szereplők által való felhasználás céljából olyan központi adatbázist indokolt létrehoznia a regisztrált exportőrökről, amelyen keresztül a gazdasági szereplők az áruk szabad forgalomba bocsátására vonatkozó vámáru-nyilatkozat benyújtása előtt ellenőrizhetik, hogy partnerük regisztrált exportőr-e az adott kedvezményezett országban. Hasonlóképpen a kétoldalú kumuláció céljából exportügyleteket teljesítő európai uniós gazdasági szereplőket is indokolt arra kötelezni, hogy a tagállami illetékes hatóságoknál nyilvántartásba vétessék magukat.
(19)
Az átláthatóság növelése és az érintettek közötti információcsere elősegítése érdekében az exportőrök azonosító számának és a nyilvántartásban szereplő nem bizalmas jellegű adatainak a közzététele lehetővé tenné mások számára, hogy ezeket az adatokat megtekinthessék. A nyilvánosságra hozatalt azonban - annak következményeire való tekintettel - csak akkor indokolt lehetővé tenni, ha az exportőr ehhez a helyzet ismeretében kifejezetten, önként és írásban előzetes hozzájárulását adta.
(20)
A személyes adatoknak a tagállamok általi feldolgozására a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (6) kell alkalmazni. A 95/46/EK irányelvben meghatározott elveket e rendeletben szükség szerint pontosítani kell, illetőleg ki kell egészíteni.
(21)
A Bizottságnak a személyes adatok feldolgozásával kapcsolatban végzett tevékenységére a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (7) kell alkalmazni. A 45/2001/EK rendeletben meghatározott elveket e rendeletben szükség szerint pontosítani kell, illetőleg ki kell egészíteni.
(22)
A 95/46/EK irányelv 28. cikke értelmében a személyes adatok tagállamok általi feldolgozásának törvényességét a nemzeti felügyelő hatóságok, míg a 45/2001/EK rendelet 46. cikke értelmében az Európai Unió intézményei és szervei által a személyes adatok feldolgozásával összefüggésben végzett tevékenységet az európai adatvédelmi biztos felügyeli. Az európai adatvédelmi biztosnak és a nemzeti felügyelő hatóságoknak - hatáskörük keretein belül - egymással tevékenyen együttműködve helyénvaló gondoskodniuk az e rendelet alapján végzett adatfeldolgozás összehangolt felügyeletéről.
(23)
A regisztrált exportőröket nyilvántartó rendszer bevezetése során indokolt figyelembe venni a kedvezményezett országoknak a nyilvántartó rendszer létrehozására és üzemeltetésére, valamint a Bizottságnak a szükséges központi adatbázis létrehozására vonatkozó képességét. Ezzel összefüggésben a Bizottságnak még ki kell dolgoznia a rendszer felhasználói követelményeit és műszaki leírását. A központi adatbázis architektúrájának részletes kialakítása után - különösen az adatokhoz való hozzáférés és az adatvédelem tekintetében - elemezni kell a regisztrált exportőröket nyilvántartó rendszer alkalmazásának pontos következményeit, és ennek alapján ki kell igazítani a vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket. A rendszer bevezetését ezért indokolt 2017. január 1-jére előirányozni; az addig rendelkezésre álló időnek elegendőnek kell lennie a fejlesztés végrehajtásához, amely a rendszer felhasználói követelményeinek és műszaki leírásának kidolgozása után, azt követően kezdődhet, hogy a rendszer felhasználói követelményeinek és műszaki leírásának kidolgozása, illetőleg az adatvédelemmel kapcsolatos következményeinek elemzése alapján megtörtént a jogszabályi rendelkezések szükségesnek ítélt kiigazítása. Ezen túlmenően indokolt további három évet biztosítani azoknak az országoknak, amelyek e határidő teljesítésére nem képesek.
A 2017-ig terjedő időszakra, illetőleg az új rendszer bevezetésére addig nem kész országok tekintetében azon túlmenően is, indokolt a jelenleg is alkalmazott szabályok alapján átmeneti szabályokat megállapítani az egyes eljárásokra és az igazgatási együttműködés módszereire vonatkozóan. Ezeknek az átmeneti szabályoknak rendelkezniük kell különösen a származási igazolásoknak az érintett ország illetékes hatóságai általi kiadásáról. A jelenleg hatályos szabályokat az egyértelműség érdekében egyszerűsíteni kell oly módon, hogy szerkezetük igazodjék a regisztrált exportőröket nyilvántartó rendszer bevezetése után alkalmazandó szabályok szerkezetéhez; ennek érdekében célszerű különválasztani egymástól az általános elveket, a kedvezményezett országban a kivitel kapcsán követendő eljárásokat, az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátás kapcsán követendő eljárásokat, valamint az igazgatási együttműködés módszereit. Egyúttal a FORM A származási bizonyítványt is célszerű naprakésszé tenni; ennek keretében célszerű különösen az űrlaphoz tartozó megjegyzések jelenleg hatályos változata helyett a 2007. évi változatot beilleszteni a rendelet szövegébe, amely már figyelembe veszi az EU legutóbbi bővítését, és így naprakész módon tartalmazza azoknak az országoknak a jegyzékét, amelyek a GSP alkalmazásában elfogadják a FORM A bizonyítványt.
(24)
A rendszer igénybevételét indokolt ahhoz kötni, hogy a kedvezményezett országok kialakítsák és fenntartsák azokat az igazgatási struktúrákat, amelyek lehetővé teszik a rendszer hatékony igazgatását, továbbá vállalják, hogy a rendszer megfelelő igazgatásának rendszeres ellenőrzése keretében a Bizottságtól érkező megkeresések kapcsán minden szükséges támogatást megadnak. Különösképpen egy olyan igazgatási együttműködési rendszer létrehozására van szükség az Európai Unióban és a kedvezményezett országokban működő hatóságok között, amely keretet ad a származás ellenőrzéséhez. Egyúttal egyértelműen meg kell határozni az exportőröknek a származásra vonatkozó nyilatkozatukkal kapcsolatos felelősségét, valamint a közigazgatási szerveknek a rendszer igazgatásával kapcsolatos feladatait. Szabályozni szükséges a származásmegjelölő nyilatkozatok tartalmát, valamint azokat az eseteket, amelyekben az Európai Unió vámhatóságai megtagadhatják a nyilatkozat elfogadását, illetőleg ellenőrzésre küldhetik azokat.
(25)
A jelenlegi rendelkezések szerint a kielégítő megmunkálási és feldolgozási műveletek listája a GSP, illetőleg az Európai Unió által egyes országok és területek vonatkozásában autonóm módon megállapított preferenciális tarifális intézkedések esetében azonos. Mivel az ez utóbbi szabályozás keretében alkalmazandó származási szabályok reformjára csak később kerül sor, mindkét esetben a jelenleg hatályos rendelkezéseket indokolt továbbra is alkalmazni. A GSP és az autonóm módon megállapított többi preferenciális kereskedelmi szabályozás koherenciájának biztosítása érdekében azonban a teljes egészében az adott helyen létrejött termék fogalmát, valamint a nem kielégítő megmunkálási és feldolgozási műveletek listáját indokolt az említett autonóm módon megállapított szabályozások és a GSP származási szabályai tekintetében egységesíteni.
(26)
A 2454/93/EGK rendeletet mindezeknek megfelelően módosítani kell.
(27)
Az 1613/2000/EK (8), az 1614/2000/EK (9) és az 1615/2000/EK (10) bizottsági rendelettel a Közösség egyes Laoszból, Kambodzsából, illetve Nepálból származó textiltermékek tekintetében eltéréseket engedélyezett a GSP származási szabályai alól, amelyek 2010. december 31-ig alkalmazhatók. Az e rendelettel bevezetett egyszerűbb és fejlesztéspolitikai szempontból hatékonyabb származási szabályok ezeket az eltéréseket feleslegessé teszik.
(28)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Vámkódex Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 2454/93/EGK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az I. rész IV. címének 2. fejezetében található 66-97. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„1. Szakasz
Általános preferenciarendszer
1. Alszakasz
Általános rendelkezések
66. cikk
Ez a szakasz az Európai Unió által a 732/2008/EK rendelet (11) alapján a fejlődő országoknak nyújtott általános tarifális preferenciák rendszerének (a továbbiakban: a rendszer) alkalmazásában megállapítja a »származó termék« fogalmát meghatározó szabályokat, valamint az ezzel összefüggő igazgatási együttműködés eljárásait és módszereit.
67. cikk
(1) E szakasz, valamint e fejezet 1a. szakasza alkalmazásában:
a) »kedvezményezett ország«: a 732/2008/EK rendelet felsorolásában szereplő bármely ország vagy terület; a »kedvezményezett ország« kifejezés magában foglalja továbbá az adott országnak vagy területnek az Egyesült Nemzetek tengerjogi egyezménye (Montego Bay-i Egyezmény, 1982. december 10.) értelmében vett parti tengerét is, annak határain azonban túl nem terjedhet;
b) »előállítás«: bármiféle megmunkálás vagy feldolgozás, beleértve az összeszerelést is;
c) »anyag«: a termék előállítása során felhasznált összetevő, alapanyag, alkotóelem vagy alkatrész stb.;
d) »termék«: az előállított termék, abban az esetben is, ha azt későbbi felhasználásra szánják egy másik előállítási műveletben;
e) »áruk«: anyagok és termékek egyaránt;
f) »kétoldalú kumuláció«: olyan rendszer, amelynek keretében az e rendelet értelmében az Európai Unióból származó termék valamely kedvezményezett országból származó anyagnak minősül abban az esetben, ha az adott kedvezményezett országban további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik;
g) »Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció«: olyan rendszer, amelynek keretében a Norvégiából, Svájcból vagy Törökországból származó termék valamely kedvezményezett országból származó anyagnak minősül abban az esetben, ha az adott kedvezményezett országban további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik, majd onnan az Európai Unióba importálják;
h) »regionális kumuláció«: olyan rendszer, amelynek keretében az e rendelet értelmében az egy adott regionális csoport valamely országából származó termék az adott regionális csoport másik országából (vagy másik regionális csoport valamely országából, ha lehetőség van a csoportok közötti kumulációra) származó anyagnak minősül abban az esetben, ha ez utóbbi országban további feldolgozásnak vetik alá vagy ott előállított termékbe beépítik;
i) »kiterjesztett kumuláció«: olyan, a Bizottság által valamely kedvezményezett ország kérelme alapján megadott engedélyhez kötött rendszer, amelynek keretében bizonyos olyan országból származó anyagok, amellyel az Európai Uniónak az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) mindenkor hatályos változatának XXIV. cikke értelmében szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn, az adott kedvezményezett országból származó anyagnak minősülnek abban az esetben, ha ez utóbbi országban további feldolgozásnak vetik alá vagy ott előállított termékbe beépítik;
j) »felcserélhető anyagok«: olyan anyagok, amelyek azonos jellegűek és kereskedelmi minőségűek, azonos műszaki és fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, és a végtermékbe beépített állapotukban egymástól nem különböztethetők meg;
k) »regionális csoport«: olyan országok csoportja, amelyek között lehetőség van regionális kumulációra;
l) »vámérték«: az Általános Vámtarifa- és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikkének végrehajtására vonatkozó 1994. évi megállapodás (a vámérték megállapításáról szóló WTO-egyezmény) szerint megállapított érték;
m) »anyag értéke« a 13a. mellékletben található listában: a felhasznált nem származó anyagok behozatalkor érvényes vámértéke, vagy ha ez nem ismert és nem állapítható meg, az anyagért a kedvezményezett országban fizetett első megállapítható ár. E pont rendelkezéseit a felhasznált származó anyagok vámértékének megállapítására is értelemszerűen alkalmazni kell;
n) »gyártelepi ár«: a gyártelepen a termékért azon gyártónak fizetett ár, amelynek vállalkozásában az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást végezték, azzal a feltétellel, hogy az árnak magában kell foglalnia az összes felhasznált anyag értékét és a gyártással összefüggésben felmerülő összes költséget, de nem foglalhatja magában a létrejövő termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető belső adókat.
Ha a ténylegesen kifizetett árban nem jelenik meg a termék előállításával összefüggésben a kedvezményezett országban ténylegesen felmerült valamennyi költség, akkor a gyártelepi ár az összes ilyen költség összegének a létrejövő termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető mindennemű belső adóval csökkentett értékét jelenti;
o) »a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részaránya«: a nem származó anyagok mennyiségének azon megengedett legnagyobb részaránya, amely mellett az előállítás a termék származó voltának biztosítása szempontjából még kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak minősül. Bizonyos esetekben a termék gyártelepi árának százalékában, más esetekben árucsoportokba, árucsoport meghatározott csoportjába illetve vámtarifaszám, alszám meghatározott csoportjába tartozó felhasznált anyagok nettó tömegének százalékában van kifejezve;
p) »nettó tömeg«: magának a terméknek a tömege bárminemű csomagolóanyag vagy csomagolótartály nélkül;
q) »árucsoport«, »vámtarifaszám«, »alszám«: a Vámegyüttműködési Tanács 2004. június 26-án kelt ajánlásában foglaltak szerinti módosításokkal együtt a Harmonizált Rendszert alkotó nómenklatúrán belül meghatározott árucsoport, vámtarifaszám, alszám (négy vagy hat számjegyű kódok);
r) »besorolt«: utalás arra, hogy egy termék vagy anyag a Harmonizált Rendszer egy adott vámtarifaszáma vagy alszáma alá tartozik;
s) »szállítmány«: olyan termékek, amelyeket vagy
-
egy adott exportőr egy adott címzettnek egyidejűleg szállít, vagy
-
az exportőrtől a címzettig való szállításuk során egyetlen fuvarokmány, ilyen okmány hiányában egyetlen számla kísér;
t) »exportőr«: az árut az Európai Unióba vagy kedvezményezett országba exportáló olyan személy, amely képes bizonyítani az áru származását, függetlenül attól, hogy az adott személy azonos-e a gyártóval, és függetlenül attól, hogy az exportügylettel kapcsolatos vámalakiságokat maga végzi-e vagy sem;
u) »regisztrált exportőr«: olyan exportőr, amelyet az érintett kedvezményezett ország illetékes hatóságai a rendszer keretében végrehajtott exportügyletekkel kapcsolatos származásmegjelölő nyilatkozatok megtétele céljából nyilvántartásba vettek;
v) »származásmegjelölő nyilatkozat«: az exportőr által egy adott árunak a rendszer származási szabályainak való megfelelőségéről abból a célból tett nyilatkozat, hogy annak alapján az árunak az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátása érdekében nyilatkozó személy preferenciális tarifális elbánást igényelhessen, vagy a kedvezményezett országba a kumulációs szabályok alkalmazásában való további feldolgozás céljából anyagokat importáló gazdasági szereplő az áruk származó voltát bizonyíthassa.
(2) Az (1) bekezdés n) pontja alkalmazásában abban az esetben, ha az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást egy bizonyos gyártó alvállalkozásban végezte, az (1) bekezdés n) pontjának első bekezdésében említett »gyártó« az alvállalkozót igénybe vevő vállalkozás is lehet.
68. cikk
(1) A rendszer helyes alkalmazása érdekében a kedvezményezett országok kötelesek vállalni, hogy:
a)
kialakítják és fenntartják azokat az igazgatási struktúrákat és rendszereket, amelyek az e szakaszban megállapított szabályoknak és eljárásoknak az adott országban való végrehajtásához és a kapcsolódó igazgatási feladatoknak az adott országban való ellátásához szükségesek, az adott esetnek megfelelően ideértve a kumuláció alkalmazásához szükséges feladatok ellátását is;
b)
illetékes hatóságaik együttműködnek a Bizottsággal és a tagállamok vámhatóságaival.
(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti együttműködés a következő elemekből áll:
a)
minden szükséges támogatás megadásából abban az esetben, ha a Bizottság a rendszernek az adott országban való helyes igazgatásával kapcsolatos ellenőrzési tevékenysége keretében arra igényt tart, ideértve a Bizottság vagy a tagállamok vámhatóságai által tett helyszíni ellenőrző látogatásokat is;
b)
a 97g. és a 97h. cikk sérelme nélkül a termékek származó voltának és az e szakaszban megállapított egyéb feltételek teljesülésének ellenőrzéséből, ideértve a helyszíni látogatások végrehajtását is, ha a Bizottság vagy valamely tagállam vámhatóságai a származásra vonatkozó vizsgálatok keretében arra igényt tartanak.
(3) A kedvezményezett országok az (1) bekezdés szerinti vállalásukat a Bizottsághoz nyújtják be.
69. cikk
(1) A kedvezményezett országok a Bizottság rendelkezésére bocsátják a területükön található azon hatóságok megnevezését és címét, amelyek:
a)
az adott ország kormányzati hatóságainak részeként vagy a kormány alá rendelt szervként felhatalmazással rendelkeznek arra, hogy exportőröket nyilvántartásba vegyenek és a regisztrált exportőrök nyilvántartásából töröljenek;
b)
az adott ország kormányzati hatóságainak részeként felhatalmazással rendelkeznek arra, hogy a Bizottságnak és a tagállamok vámhatóságainak az e szakaszban előírt igazgatási együttműködés keretében támogatást nyújtsanak.
(2) A kedvezményezett országok kötelesek tájékoztatni a Bizottságot az (1) bekezdés alapján rendelkezésre bocsátott adatok mindennemű megváltozásáról.
(3) A Bizottság a kedvezményezett országok kormányzati hatóságai és a tagállamok vámhatóságai által rendelkezésre bocsátott adatokból létrehozza a regisztrált exportőrök központi elektronikus adatbázisát.
Az adatbázishoz és a benne található adatokhoz csak a Bizottság rendelkezhet hozzáféréssel. Az első albekezdésben említett hatóságok kötelesek gondoskodni a Bizottság rendelkezésére bocsátott adatok időszerűségéről, teljességéről és pontosságáról.
Az első albekezdésben előírt adatbázisban feldolgozott adatokat - a regisztrált exportőrként való nyilvántartásba vétel iránti, a 92. cikkben előírt kérelem 2. és 3. rovatában megadott bizalmas adatok kivételével - az interneten keresztül a nyilvánosság elé kell tárni.
Az első albekezdésben említett adatbázisban, illetőleg a tagállamok által e szakasz rendelkezései szerint feldolgozott adatok harmadik országoknak és nemzetközi szervezeteknek csak a 45/2001/EK rendelet 9. cikkének megfelelően adhatók át, illetőleg bocsáthatók rendelkezésére.
(4) Ez a rendelet semmilyen módon nem érinti az Európai Unió jogában és a nemzeti jogban a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyéneknek biztosított védelem szintjét, és nem változtatja meg különösen sem a tagállamoknak a személyes adatok feldolgozása tekintetében a 95/46/EK irányelv alapján fennálló, sem az Európai Unió intézményeinek és szerveinek a feladataik ellátása során általuk végrehajtott személyesadat-feldolgozás tekintetében a 45/2001/EK rendelet alapján fennálló kötelezettségeit.
A 13c. melléklet 1., 3. (a tevékenység leírását illetően), 4. és 5. pontjában felsorolt, az exportőrökre vonatkozó nyilvántartási és azonosítási adatokat a Bizottság az interneten csak abban az esetben teszi közzé, ha ehhez az exportőr a helyzet ismeretében kifejezetten, önként és írásban előzetes hozzájárulását adta.
Az exportőröket el kell látni a 45/2001/EK rendelet 11. cikkében előírt tájékoztatással.
Az egyes személyeket a 13c. mellékletben felsorolt és a nemzeti rendszerekben feldolgozott saját nyilvántartási adataikkal összefüggésben megillető jogokat a 95/46/EK irányelvet a személyes adatokat őrző tagállam nemzeti jogába átültető jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően kell gyakorolni.
Az egyes személyeket a saját személyes adataiknak a (3) bekezdésben előírt központi adatbázisban történő feldolgozásával összefüggésben megillető jogokat a 45/2001/EK rendeletnek megfelelően kell gyakorolni.
A nemzeti adatvédelmi felügyelő hatóságok és az európai adatvédelmi biztos - a hatáskörük szabta keretek között - tevékenyen együttműködnek egymással, és biztosítják a (3) bekezdésében előírt adatbázis összehangolt felügyeletét.
70. cikk
(1) A Bizottság Az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi a kedvezményezett országok jegyzékét, és megjelöli azokat a dátumokat, amelyektől fogva úgy tekinthető, hogy az egyes országok teljesítik a 68. és a 69. cikkben előírt feltételeket. A Bizottság ezt a jegyzéket minden olyan alkalommal aktualizálja, amikor új kedvezményezett ország teljesíti ugyanezeket a feltételeket.
(2) Az e szakasz értelmében kedvezményezett országból származónak minősülő termékek az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátásukkor a rendszer keretében biztosított kedvezményeket csak akkor élvezik, ha kivitelük az (1) bekezdésben előírt jegyzéken megjelölt dátum szerinti napon vagy azt követően történt.
(3) Úgy kell tekinteni, hogy a kedvezményezett ország attól a naptól fogva teljesíti a 68. és a 69. cikkben előírt feltételeket, hogy megtette a 68. cikk (1) bekezdésben előírt vállalását, és rendelkezésre bocsátotta a 69. cikk (1) bekezdésében előírt adatokat.
71. cikk
Ha valamely kedvezményezett ország illetékes hatóságai nem teljesítik a 68. cikk (1) bekezdésében, a 69. cikk (2) bekezdésében, a 91., a 92., a 93. vagy a 97g. cikkben foglalt rendelkezéseket, vagy rendszeres jelleggel nem teljesítik a 97h. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezéseket, akkor az adott ország vonatkozásában a rendszer keretében biztosított kedvezmények - a 732/2008/EK rendelet 16. cikkének megfelelően - ideiglenesen visszavonhatók.
2. Alszakasz
A származó termék fogalmának meghatározása
72. cikk
Egy adott kedvezményezett országból származónak a következő termékek minősülnek:
a)
a 75. cikk értelmében teljes egészében az adott országban létrejött termékek;
b)
az adott országban olyan anyagok felhasználásával létrejött termékek, amelyek nem teljes egészében ott jöttek létre, de a 76. cikk értelmében kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson estek át.
73. cikk
(1) Az ebben az alszakaszban a származónak minősüléshez előírt feltételeket az érintett kedvezményezett országban kell teljesíteni.
(2) Ha a kedvezményezett országból egy másik országba exportált származó terméket visszavisznek a kezdeményezett országba, azt a továbbiakban csak akkor szabad származónak tekinteni, ha az illetékes hatóságok számára hitelt érdemlően bizonyítható, hogy a visszavitt termék:
a)
azonos az eredetileg kivitt termékkel; és
b)
az adott országban való tartózkodása alatt és exportálása közben az állagmegőrzést biztosító műveleteket nem számítva semminemű műveleten nem esett át.
74. cikk
(1) Az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátás érdekében bejelentett terméknek meg kell egyeznie azzal a termékkel, amelyet abból a kedvezményezett országból kivittek, amelyből származónak minősül. Az ilyen termék a szabad forgalomba való bocsátás érdekében tett bejelentést megelőzően az állagmegőrzést biztosító műveleteket nem számítva semminemű módosításon vagy más átalakításon nem eshetett át. A termékek és a szállítmányok tárolása és a szállítmányok megbontása csak az exportőr vagy az áruk későbbi birtokosa felelősségi körében történhet, és a termékeket a tranzitországokban vámfelügyelet alatt kell tartani.
(2) Az (1) bekezdésben előírt feltételek teljesülését mindaddig vélelmezni kell, amíg a vámhatóságoknak nincs okuk ellenkező értelmű feltételezésre; ilyenkor a vámhatóságok felkérhetik a nyilatkozattevőt az említett feltételek teljesülésének igazolására, aki ezt tetszőleges módon igazolhatja, ideértve a különböző fuvarokmányok, például a hajóraklevél, a csomagolási egységek jelölésén vagy számozásán alapuló ténybeli vagy konkrét bizonyítékok, valamint az áruhoz magához kapcsolódó bárminemű bizonyíték bemutatását is.
(3) Az (1) és a (2) bekezdésben foglalt rendelkezéseket a 84., a 85. vagy a 86. cikk szerinti kumuláció alkalmazása során is értelemszerűen alkalmazni kell.
75. cikk
(1) Teljes egészében egy adott kedvezményezett országban létrejöttnek minősülnek:
a)
az adott ország területén a föld mélyéből vagy a tengerfenékről kitermelt ásványi termékek;
b)
az adott ország területén betakarított növényi termékek;
c)
az adott ország területén született és felnevelt élő állatok;
d)
az adott ország területén felnevelt élő állatokból nyert termékek;
e)
az adott ország területén született és felnevelt levágott állatokból nyert termékek;
f)
az adott ország területén folytatott vadászat vagy halászat útján létrejött termékek;
g)
az adott ország területén született és felnevelt halakból, rákfélékből és puhatestűekből nyert akvakultúra-termékek;
h)
az adott ország hajóival az adott ország parti tengerén kívüli tengerszakaszból nyert halászati és más termékek;
i)
az adott ország feldolgozóhajóin kizárólag a h) pontban körülírt termékekből nyert termékek;
j)
a kizárólag a nyersanyagaik hasznosítására alkalmas, az adott ország területén összegyűjtött használt cikkek;
k)
az adott ország területén végzett előállítási műveletekből visszamaradó hulladékok és maradékanyagok;
l)
az adott ország parti tengerén kívül fekvő olyan tengerfenék felszínéről vagy mélyéből nyert termékek, amelynek hasznosítására az adott ország kizárólagos joggal rendelkezik;
m)
az adott országban kizárólag az a)-l) pontban meghatározott termékekből létrehozott termékek.
(2) Az (1) bekezdés h) és i) pontja alkalmazásában az adott ország hajóinak, feldolgozóhajóinak teljesíteniük kell a következő feltételeket:
a)
a kedvezményezett országban vagy valamely tagállamban vannak lajstromozva;
b)
a kedvezményezett ország vagy valamely tagállam lobogója alatt hajóznak;
c)
teljesítik a következő feltételek valamelyikét:
i.
legalább 50 %-ban a kedvezményezett ország vagy a tagállamok állampolgárainak tulajdonában vannak;
ii.
olyan társaság tulajdonában vannak:
-
amelynek székhelye és tevékenysége gyakorlásának elsődleges helye a kedvezményezett országban vagy a tagállamokban van; és
-
amely legalább 50 %-ban a kedvezményezett ország vagy a tagállamok, illetve a kedvezményezett ország vagy a tagállamok közjogi szervezetei vagy állampolgárai tulajdonában van.
(3) A (2) bekezdésben előírt feltételek a tagállamokban vagy különböző kedvezményezett országokban is teljesíthetők, amennyiben mindegyik kedvezményezett ország a 86. cikk (1) és (5) bekezdésében meghatározott regionális kumuláció jogosultja. Ez utóbbi esetben a terméket abból a kedvezményezett országból származónak kell tekinteni, amelynek lobogója alatt a (2) bekezdés b) pontja alkalmazásában a hajó vagy feldolgozóhajó hajózik.
Az első albekezdésben előírt rendelkezések csak a 86. cikk (2) bekezdésének b) és c) pontjában foglalt feltételek teljesülése esetén alkalmazhatók.
76. cikk
(1) A 78. és a 79. cikk sérelme nélkül a 75. cikk értelmében nem teljes egészében az érintett kedvezményezett országban létrejött termékek onnan származónak minősülnek, ha teljesülnek a 13a. melléklet listájában az érintett áruk vonatkozásában meghatározott feltételek.
(2) Ha egy olyan terméket, amely az (1) bekezdés alapján egy adott országból származónak minősül, ugyanebben az országban másik termék előállítása céljából mint anyagot további feldolgozásnak vetnek alá, akkor az előállítása során esetleg felhasznált nem származó anyagokat nem kell figyelembe venni.
77. cikk
(1) A 76. cikk (1) bekezdésében előírt követelmények teljesülését termékenként kell vizsgálni.
Ha azonban a vonatkozó szabály a nem származó anyagok megengedett legnagyobb részarányán alapul, akkor a költségek és az átváltási árfolyamok rövid távú változásainak figyelembevétele érdekében a nem származó anyagok értéke a (2) bekezdésben foglalt átlagolásos eljárással is meghatározható.
(2) Az (1) bekezdés második albekezdése szerinti esetben a termék átlagos gyártelepi árát és a felhasznált nem származó termékek átlagos értékét kell kiszámítani, előbbit az előző adóévben a termékért annak valamennyi eladását figyelembe véve felszámított gyártelepi árak összegéből, utóbbit az előző adóévben a termék előállítása során felhasznált összes nem származó anyag értékének összegéből, adóévként a kivitel szerinti országban meghatározott adóévet figyelembe véve, azzal, hogy ha a teljes adóévre vonatkozóan nem állnak rendelkezésre adatok, akkor rövidebb, legalább három hónap hosszúságú időtartam vehető figyelembe.
(3) Ha egy exportőr az átlagolásos eljárás alkalmazását választotta, akkor a referenciaként figyelembe vett adóévet, illetőleg a referenciaként figyelembe vett, az adóévnél rövidebb időszakot követő év során következetesen azt kell alkalmaznia. Az exportőr az átlagolásos eljárás alkalmazásával felhagyhat ugyanakkor abban az esetben, ha egy adott adóév vagy annál rövidebb, legalább három hónap hosszúságú reprezentatív időtartam alatt azt tapasztalja, hogy a költségeknek vagy az árfolyamoknak az eljárás alkalmazását megalapozó rövid távú változásai megszűntek.
(4) A nem származó anyagok megengedett legnagyobb részarányára vonatkozó kritérium teljesülésének vizsgálata során gyártelepi árként és a nem származó anyagok értékeként a (2) bekezdés szerinti átlagos értékeket kell figyelembe venni.
78. cikk
(1) A (3) bekezdés sérelme nélkül, függetlenül attól, hogy a 76. cikkben előírt követelmények teljesülnek-e, a termék származónak minősülése szempontjából nem kielégítő megmunkálásnak vagy feldolgozásnak kell tekinteni:
a)
a szállítás és a tárolás során a termékek állagának megőrzését biztosító műveleteket;
b)
a csomagok megbontását és összeállítását;
c)
a mosást, a tisztítást, a por, az oxidáció, az olaj, a festék és más külső réteg eltávolítását;
d)
a textilanyagok vasalását és simítását;
e)
az egyszerű festési és fényezési műveleteket;
f)
a rizs hántolását, részleges és teljes őrlését, a gabonafélék és a rizs fényezését, glazúrozását;
g)
a cukor színezésére és ízesítésére, a formázott cukor előállítására irányuló műveleteket, a kristálycukor részleges és teljes őrlését;
h)
a gyümölcsök, a dió- és a zöldségfélék héjtalanítását, magozását, hámozását;
i)
az élezést, az egyszerű köszörülést, az egyszerű vágást;
j)
a szitálást, a rostálást, a válogatást, az osztályozást, a méret szerinti osztályozást, az összepárosítást (ideértve az árucikk-készletek összeállítását is);
k)
a palackba, üvegbe, konzervdobozba, flakonba, zsákba, ládába, dobozba való egyszerű behelyezést, a kartonra vagy táblára való egyszerű felrögzítést és minden más egyszerű csomagolási műveletet;
l)
a jelzések, címkék, logók és más hasonló megkülönböztető jelek felhelyezését vagy rányomtatását a termékekre vagy csomagolásukra;
m)
a különböző vagy azonos fajtájú termékek egyszerű keverését, a cukor keverését bármely anyaggal;
n)
a termékekhez való egyszerű vízhozzáadást, vagy a termékek egyszerű hígítását vagy víztelenítését vagy denaturálását;
o)
az árucikkek alkatrészeinek teljes árucikké való egyszerű összeszerelését, a termékek részekre való egyszerű szétszerelését;
p)
az a)-o) pontban meghatározott műveletek közül kettő vagy több kombinációját;
q)
az állatok levágását.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában a művelet akkor egyszerű, ha elvégzéséhez sem speciális szaktudás, sem olyan speciális gép, felszerelés vagy szerszám nem szükséges, amelyet kifejezetten az adott művelet céljára gyártottak vagy állítottak üzembe.
(3) Annak eldöntése során, hogy az adott terméken végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás az (1) bekezdés értelmében nem kielégítőnek minősül-e, a terméken a kedvezményezett országban végrehajtott valamennyi műveletet figyelembe kell venni.
79. cikk
(1) A 76. cikktől eltérve, az e cikk (2) és (3) bekezdésében foglalt feltételek mellett a 13a. melléklet listája értelmében egy adott termék előállítása során nem felhasználható nem származó anyagok az adott termék előállítása során mégis felhasználhatók, ha teljes bizonyossággal megállapítható, hogy a termékben az összértékük, illetőleg nettó tömegük nem haladja meg:
a)
a Harmonizált Rendszer 2. és a 4-24. árucsoportjába tartozó termékek esetében, a 16. árucsoportba tartozó feldolgozott halászati termékek kivételével, a termék tömegének 15 %-át;
b)
más termékek esetében a Harmonizált Rendszer szerinti 50-63. árucsoportba tartozó termékek kivételével, amelyekre a 13a. melléklet I. részében foglalt 6. és 7. megjegyzés szerinti tűréshatár vonatkozik, a termék gyártelepi árának 15 %-át.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazása következtében a nem származó anyagok részaránya nem lépheti túl a 13a. melléklet listájában található szabályokban megállapított megengedett legnagyobb értékeket.
(3) Az (1) és a (2) bekezdés nem alkalmazható a 75. cikk értelmében teljes egészében egy adott kedvezményezett országban létrejött termékekre. A 78. cikkben és a 80. cikk (2) bekezdésében foglalt rendelkezések sérelme nélkül azonban az említett bekezdésekben megállapított tűréshatárok alkalmazhatók a termék előállítása során felhasznált mindazon anyagok összességére, amelyeknek a 13a. melléklet listájában az adott termékre vonatkozóan található szabály értelmében teljes egészében egy adott helyen létrejöttnek kell lenniük.
80. cikk
(1) E szakasz rendelkezéseinek alkalmazásában a minősítés egysége az a termék, amelyet a Harmonizált Rendszer szerinti besorolás megállapítása során alapegységnek kell tekinteni.
(2) Ha egy szállítmány a Harmonizált Rendszer szerinti ugyanazon vámtarifaszám alá besorolt több azonos termékből áll, akkor e szakasz rendelkezéseinek alkalmazása során minden egyes terméket figyelembe kell venni.
(3) Ha a Harmonizált Rendszer 5. általános értelmező szabálya szerint a csomagolást a besorolás szempontjából a termék részének kell tekinteni, akkor azt a származás meghatározásakor is figyelembe kell venni.
81. cikk
A berendezés, gép, készülék vagy jármű részének kell tekinteni azokat a vele együtt szállított tartozékokat, pótalkatrészeket és szerszámokat, amelyek normál felszerelésének részét képezik, és gyártelepi árában benne foglaltatnak.
82. cikk
A Harmonizált Rendszer 3. általános értelmező szabálya értelmében vett készletet származónak kell tekinteni, ha az azt alkotó összes termék származó.
Ha a készlet származó és nem származó termékeket egyaránt tartalmaz, akkor a készletet mint egészet származónak kell tekinteni, amennyiben a nem származó termékek értéke nem haladja meg a készlet gyártelepi árának 15 %-át.
83. cikk
A termék származó voltának megállapítása céljából nem kell figyelembe venni az előállítása során esetleg felhasznált következő termékek származását:
a)
energia és tüzelőanyag;
b)
felszerelés és berendezések;
c)
gépek és szerszámok;
d)
minden más olyan áru, amely a termék végső összetételét figyelembe véve sem ténylegesen, sem szándék szerint nem épül be a termékbe.
3. Alszakasz
Kumuláció
84. cikk
A kétoldalú kumuláció keretében az Európai Unióból származó termék kedvezményezett országból származó anyagnak tekinthető abban az esetben, ha olyan termékbe építik be, amelynek előállítása az adott országban történik, és az ott végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 78. cikk (1) bekezdésében körülírt műveleteken.
85. cikk
(1) Abban a körben, amelyben Norvégia, Svájc és Törökország a kedvezményezett országokból származó termékekre vonatkozóan általános tarifális preferenciákat nyújt, és a származás fogalmát e szakasz szabályainak megfelelően határozza meg, a Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció keretében a Norvégiából, Svájcból vagy Törökországból származó termék kedvezményezett országból származó anyagnak tekinthető abban az esetben, ha az ott végrehajtott megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 78. cikk (1) bekezdésében körülírt műveleteken.
(2) Az (1) bekezdés csak akkor alkalmazható, ha Törökország, Norvégia és Svájc viszonossági alapon azonos elbánásban részesíti a kedvezményezett országokból származó azon termékeket, amelyek az Európai Unióból származó anyagokat tartalmaznak.
(3) Az (1) bekezdés nem alkalmazható a Harmonizált Rendszer 1-24. árucsoportjába tartozó termékekre.
(4) A Bizottság Az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi azt a dátumot, amelytől fogva az (1) és a (2) bekezdésben előírt feltételek teljesülnek.
86. cikk
(1) A regionális kumulációt a következő négy, egymástól különálló regionális csoport esetében kell alkalmazni:
a)
I. csoport: Brunei, Fülöp-szigetek, Indonézia, Kambodzsa, Laosz, Malajzia, Szingapúr, Thaiföld, Vietnam;
b)
II. csoport: Bolívia, Costa Rica, Ecuador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Nicaragua, Panama, Peru, Salvador, Venezuela;
c)
III. csoport: Banglades, Bhután, India, Maldív-szigetek, Nepál, Pakisztán, Srí Lanka;
d)
IV. csoport: Argentína, Brazília, Paraguay és Uruguay.
(2) Az egyazon csoportba tartozó országok között a regionális kumuláció a következő feltételek együttes teljesülése esetén alkalmazható:
a)
a regionális csoport országai közötti regionális kumuláció alkalmazásában az e szakaszban megállapított származási szabályokat kell alkalmazni. Ha a 13a. melléklet II. része szerinti, a minősítést megalapozó művelet nem azonos a kumulációban részt vevő valamennyi országban, akkor a regionális kumuláció alkalmazásában a regionális csoport egyik országából a másik országába kivitt termékek származását annak a szabálynak az alapján kell megállapítani, amelyet akkor kellene alkalmazni, ha a termékek kivitele az Európai Unióba történne;
b)
a regionális csoport országai vállalták, hogy:
i.
teljesítik e szakasz rendelkezéseit, illetőleg biztosítják azt; és
ii.
az e szakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Európai Unióval, mind egymással;
c)
az érintett regionális csoport titkársága vagy más, arra hatáskörrel rendelkező, az érintett csoport összes országát képviselő közös testület a b) pontban előírt vállalásokat megküldte a Bizottságnak.
Ha egy regionális csoport országai 2011. január 1. előtt már teljesítették az első albekezdés b) és c) pontjában foglalt követelményeket, akkor új vállalást nem szükséges tenniük.
(3) A 13b. mellékletben felsorolt anyagok esetében a (2) bekezdésben előírt regionális kumuláció nem alkalmazható abban az esetben, ha:
a)
az Európai Unióban alkalmazandó tarifális preferencia a kumulációban részt vevő országok esetében nem azonos; és
b)
az érintett anyag a kumuláció alkalmazása következtében kedvezőbb tarifális elbánás alá esne, mint ha közvetlenül az Európai Unióba exportálnák.
(4) Egyazon regionális csoportba tartozó országok között regionális kumuláció csak akkor alkalmazható, ha az abban a kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás, amelyben az anyagokat további feldolgozásnak vetik alá vagy termékbe beépítik, túlmegy a 78. cikk (1) bekezdésében körülírt műveleteken, továbbá textiltermékek esetében túlmegy a 16. mellékletben körülírt műveleteken is.
Ha az első albekezdésben előírt követelmény nem teljesül, a termék származási országának a regionális csoport azon országát kell tekinteni, amely a regionális csoport többi országából származó felhasznált anyagok vámértékében a legnagyobb részt képviseli.
Ha a származási ország megállapítása a második albekezdés alapján történik, akkor a termék exportőre által - illetőleg a regisztrált exportőri rendszer bevezetéséig az exportáló kedvezményezett ország hatóságai által - az Európai Unióba való kivitel keretében kiállított származási igazoláson származási országként az így megállapított országot kell megjelölni.
(5) Valamely, az I. vagy a III. csoportba tartozó kedvezményezett ország hatóságainak kérelmére a Bizottság engedélyezheti a regionális kumuláció ezen csoportokba tartozó országok közötti alkalmazását, amennyiben meggyőződik arról, hogy az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
teljesülnek a (2) bekezdés a) pontjában előírt feltételek; és
b)
a szóban forgó regionális kumulációban részt vevő országok vállalták a következőket, és ebbéli vállalásukat közösen megküldték a Bizottságnak:
i.
teljesítik e szakasz rendelkezéseit, illetőleg biztosítják azt; és
ii.
az e szakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Európai Unióval, mind egymással.
Az első albekezdésben említett kérelemben bizonyítékokat kell szolgáltatni az ugyanazon albekezdésben előírt követelmények teljesüléséről. A kérelmet a Bizottsághoz kell intézni. A Bizottság a kérelem elbírálását a kumulációhoz kapcsolódóan relevánsnak ítélt összes elem alapján végzi, ideértve a kumuláció tárgyát képező anyagokat is.
(6) Az I. vagy a III. csoportba tartozó valamely kedvezményezett országban a másik csoporthoz tartozó országok valamelyikéből származó anyagok felhasználásával előállított terméknek az Európai Unióba történő kivitelekor a termék származását a következők szerint kell megállapítani:
a)
Az egyik regionális csoport valamely országából származó anyagokat a másik regionális csoport valamely országából származó anyagoknak kell tekinteni, ha ott létrejött termékbe vannak beépítve, és az utóbbi kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 78. cikk (1) bekezdésében körülírt műveleteken, továbbá textiltermékek esetében túlmegy a 16. mellékletben körülírt műveleteken is.
b)
Ha az a) pontban előírt követelmény nem teljesül, a termék származási országának a kumulációban részt vevő országok közül azt az országot kell tekinteni, amely a kumulációban részt vevő többi országból származó felhasznált anyagok vámértékéből a legnagyobb mértékben részesül.
Ha a származási ország megállapítása az első albekezdés b) pontja alapján történik, akkor a termék exportőre által - illetőleg a regisztrált exportőri rendszer bevezetéséig az exportáló kedvezményezett ország hatóságai által - az Európai Unióba való kivitel keretében kiállított származási igazoláson származási országként az így megállapított országot kell megjelölni.
(7) Valamely kedvezményezett ország hatóságainak kérelmére a következő feltételek együttes teljesülése esetén a Bizottság engedélyezheti a kiterjesztett kumuláció alkalmazását egy meghatározott kedvezményezett ország és egy meghatározott olyan ország között, amellyel az Európai Uniónak az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT) mindenkor hatályos változatának XXIV. cikke értelmében szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn:
a)
a szóban forgó kumulációban részt vevő országok vállalták, hogy teljesítik e szakasz rendelkezéseit, illetőleg biztosítják azt, továbbá vállalták, hogy az e szakasz helyes végrehajtásának biztosításához szükséges mértékben igazgatási együttműködést folytatnak mind az Európai Unióval, mind egymással;
b)
az a) pontban előírt vállalást az érintett kedvezményezett ország megküldte a Bizottságnak.
Az első albekezdésben említett kérelemben meg kell adni azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kért kumuláció kiterjed, továbbá bizonyítékokat kell szolgáltatni az első albekezdés a) és b) pontjában előírt követelmények teljesüléséről. A kérelmet a Bizottsághoz kell intézni. Ha az érintett anyagok megváltoznak, akkor új kérelmet kell benyújtani.
A Harmonizált Rendszer 1-24. árucsoportjába tartozó termékek esetében kiterjesztett kumuláció nem alkalmazható.
(8) A (7) bekezdés szerinti kiterjesztett kumuláció alkalmazásában a felhasznált anyagok származását és a származásra vonatkozó okirati bizonyítékot a vonatkozó szabadkereskedelmi megállapodás rendelkezéseinek megfelelően kell megállapítani. Az Európai Unióba exportált termékek származását az e szakaszban megállapított származási szabályok alapján kell megállapítani.
A létrejött termék származónak minősüléséhez nem szükséges kielégítő megmunkáláson vagy feldolgozáson átesniük az Európai Unióba exportált termék előállítása során a kedvezményezett országok valamelyikében felhasznált azon anyagoknak, amelyek olyan országból származnak, amellyel az Európai Uniónak szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn, amennyiben a kedvezményezett országban elvégzett megmunkálás vagy feldolgozás túlmegy a 78. cikk (1) bekezdésében körülírt műveleteken.
(9) A Bizottság Az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában közzéteszi:
a)
azt a dátumot, amelytől fogva az I. és a III. csoport meghatározott országai között az (5) bekezdés értelmében kumuláció alkalmazható, a kumulációban részt vevő országokat, valamint - adott esetben - azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kumuláció kiterjed;
b)
azt a dátumot, amelytől fogva a kiterjesztett kumuláció alkalmazható, a kumulációban részt vevő országokat, valamint azon anyagok jegyzékét, amelyekre a kumuláció kiterjed.
87. cikk
Kétoldalú kumuláció vagy Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció és regionális kumuláció együttes alkalmazása esetén a létrejött terméknek a 86. cikk (4) bekezdésének első és második albekezdése alapján az érintett regionális csoport országainak valamelyikéből származónak kell minősülnie.
88. cikk
(1) Az 1. és a 2. alszakasz rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell:
a)
az Európai Unióból valamely kedvezményezett országba a kétoldalú kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre;
b)
a valamely kedvezményezett országból egy másikba a 86. cikk (1) és (5) bekezdésében előírt regionális kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre, a 86. cikk (2) bekezdésének a) pontjában foglalt rendelkezések sérelme nélkül.
(2) Ha egy termék megmunkálása vagy feldolgozása során származó és nem származó felcserélhető anyagokat egyaránt felhasználnak, akkor a tagállamok vámhatóságai - gazdasági szereplők írásos kérelme alapján - a kétoldalú kumuláció keretében valamely kedvezményezett országba való későbbi kivitel céljából engedélyezhetik, hogy a szóban forgó anyagok kezelése az Európai Unióban a könyvelés szerinti elkülönítés módszere alapján, az érintett anyagok fizikailag elkülönített raktározása nélkül történjék.
(3) A tagállamok vámhatóságai a (2) bekezdés szerinti engedély megadását az általuk indokoltnak ítélt feltételekhez köthetik.
Az engedély csak akkor adható meg, ha a (2) bekezdésben említett módszer alkalmazása mellett biztosítható, hogy az Európai Unióból származónak tekinthető létrejött termékek száma mindenkor ugyanakkora legyen, mint amekkora az anyagok fizikailag elkülönített raktározása mellett volna.
Engedélyezése esetén a módszert az Európai Unióban alkalmazandó általános számviteli elvek alapján kell alkalmazni, és a módszer alkalmazását az Európai Unióban alkalmazandó általános számviteli elvek alapján kell nyilvántartani.
(4) A (2) bekezdésben említett módszer kedvezményezettje annyi termék esetében jogosult származási igazolást kiállítani, illetőleg a regisztrált exportőri rendszer bevezetéséig annyi termék esetében jogosult kérelmezni a származási igazolás kiállítását, amennyi az Európai Unióból származónak tekinthető. A tagállamok vámhatóságainak kérésére a kedvezményezett köteles nyilatkozatot tenni a készletek kezelésének módjáról.
(5) A tagállamok vámhatóságai figyelemmel kísérik a (2) bekezdés szerinti engedély felhasználását.
A tagállamok vámhatóságai az engedélyt visszavonhatják, ha:
a)
a kedvezményezett bármilyen formában helytelenül használja fel az engedélyt; vagy
b)
a kedvezményezett nem teljesíti maradéktalanul az e szakaszban és az 1a. szakaszban előírt követelményeket.
4. Alszakasz
Eltérések
89. cikk
(1) A Bizottság kezdeményezésére vagy valamely kedvezményezett ország kérésére bármely kedvezményezett országnak engedélyezhető, hogy átmenetileg eltérjen az e szakaszban foglalt rendelkezésektől, amennyiben:
a)
az adott kedvezményezett országot belső vagy külső tényezők átmenetileg megakadályozzák abban, hogy a származás megszerzésére vonatkozóan a 72. cikkben rá nézve előírt követelményeket teljesítse annak ellenére, hogy korábban teljesíteni tudta őket; vagy
b)
az adott kedvezményezett országnak időre van szüksége ahhoz, hogy a származás megszerzésére vonatkozóan a 72. cikkben rá nézve előírt követelményeket képes legyen teljesíteni.
(2) Az átmeneti eltérésnek az eltérés engedélyezését megalapozó belső vagy külső tényezők időtartamára, illetőleg arra az időtartamra kell korlátozódnia, amelyre a kedvezményezett országnak szüksége van a kérdéses feltételek teljesítéséhez.
(3) Az eltérés engedélyezése iránti kérelmet írásban kell benyújtani a Bizottsághoz. A kérelemben meg kell jelölni az (1) bekezdés értelmében az eltérést megalapozó tényezőket, és megfelelő dokumentumokat kell szolgáltatni a kérelem alátámasztására.
(4) Eltérés engedélyezése esetén az érintett kedvezményezett országnak maradéktalanul teljesítenie kell az eltérés felhasználásáról a Bizottság felé teljesítendő információszolgáltatással és az eltérés tárgyát képező mennyiségek kezelésével kapcsolatban megállapított követelményeket.
5. Alszakasz
A kedvezményezett országban a kivitellel összefüggésben alkalmazandó eljárások
90. cikk
A rendszert a következő esetekben kell alkalmazni:
a)
az e szakasz követelményeit teljesítő áruknak a 92. cikk értelmében vett regisztrált exportőrök általi kivitelekor;
b)
az egy vagy több csomagból álló, legfeljebb 6 000 EUR összértékű származó termékeket tartalmazó szállítmányok bármely exportőr általi kivitelekor.
91. cikk
(1) A kedvezményezett ország illetékes hatóságai kötelesek létrehozni és mindenkor naprakészen tartani az adott ország területén található regisztrált exportőrök elektronikus nyilvántartását. A nyilvántartást kötelesek haladéktalanul aktualizálni minden olyan esetben, ha a 93. cikk (2) bekezdése alapján egy exportőrt a nyilvántartásból törölni kell.
(2) A nyilvántartásnak tartalmaznia kell:
a)
a nevet és annak a helynek a teljes címét, ahol a regisztrált exportőr székhelye vagy lakóhelye található, beleértve az ország vagy terület azonosítóját (ISO szerinti alpha-2-es országkódját) is;
b)
a regisztrált exportőr azonosító számát;
c)
a rendszer keretében exportálni kívánt termékeket (a Harmonizált Rendszer szerinti árucsoportok vagy vámtarifaszámok indikatív jegyzéke formájában, a kérelmező által alkalmasnak ítélt módon);
d)
a regisztrált exportőr nyilvántartásba vételének napját és nyilvántartásból való törlésének napját;
e)
a nyilvántartásból való törlés okát (a regisztrált exportőr kérésére vagy az illetékes hatóság kezdeményezésére). Ehhez az információhoz csak az illetékes hatóságok férhetnek hozzá.
(3) A kedvezményezett országok illetékes hatóságai kötelesek tájékoztatni a Bizottságot a regisztrált exportőrök azonosítására szolgáló nemzeti számozási rendszerükről. Az azonosító számnak az ISO szerinti alpha-2-es országkóddal kell kezdődnie.
92. cikk
Amennyiben regisztrált exportőrként nyilvántartásba kívánja vétetni magát, az exportőr köteles a 13c. mellékletben meghatározott mintának megfelelő űrlapon kérelmet benyújtani a kedvezményezett országnak a 69. cikk (1) bekezdésének a) pontja szerinti illetékes hatóságaihoz. Az űrlap kitöltésével az exportőr hozzájárulását adja a megadott adatoknak a Bizottság adatbázisában való tárolásához és a bizalmasnak nem minősülő adatoknak az interneten történő közzétételéhez.
Az illetékes hatóságok csak teljes kérelmet fogadnak el.
93. cikk
(1) Az az exportőr, amely többé nem felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek alapján a rendszer keretében árukat exportálhatna, továbbá az az exportőr, amely ilyen termékeket többé nem kíván exportálni, köteles erről értesíteni a kedvezményezett ország illetékes hatóságait, amelyek kötelesek a kérdéses exportőrt haladéktalanul törölni az adott kedvezményezett ország regisztrált exportőreit tartalmazó nyilvántartásból.
(2) A kedvezményezett országban alkalmazott büntetőjogi és más természetű szankciók rendszerének sérelme nélkül ha egy regisztrált exportőr szándékosan vagy gondatlan magatartást tanúsítva olyan származásmegjelölő nyilatkozatot vagy más olyan okmányt állít ki vagy olyan származásmegjelölő nyilatkozat vagy más olyan okmány kiállítását eszközli ki, amely helytelen adatokat tartalmaz és ennek következtében szabálytalan vagy csalárd módon preferenciális tarifális elbánást eredményez, akkor a kedvezményezett ország illetékes hatóságai kötelesek a kérdéses exportőrt törölni az adott kedvezményezett ország regisztrált exportőreit tartalmazó nyilvántartásból.
(3) Anélkül, hogy a feltárt szabálytalanságoknak a folyamatban lévő ellenőrzésekre való lehetséges következményeit bármilyen formában érintené, a regisztrált exportőrök nyilvántartásából való törlés a jövőre nézve hatályos, azaz csak a törlés időpontja után kiállított nyilatkozatokra nézve van joghatása.
(4) A regisztrált exportőrök nyilvántartásából az illetékes hatóságok által a (2) bekezdés alapján törölt exportőr a regisztrált exportőrök nyilvántartásába csak akkor nyerhet ismételten felvételt, ha a kedvezményezett ország illetékes hatóságai előtt bizonyította, hogy a törlést eredményező helyzetet orvosolta.
94. cikk
(1) Az exportőrök - függetlenül attól, hogy regisztrált exportőrnek minősülnek-e vagy sem - kötelesek:
a)
megfelelő üzleti számviteli nyilvántartást vezetni a preferenciális elbánás alá eső termelésről és termékértékesítésről;
b)
teljes körben rendelkezésre tartani a gyártás során felhasznált anyagokkal kapcsolatos bizonyítékokat;
c)
teljes körben megőrizni a gyártás során felhasznált anyagokkal kapcsolatos vámokmányokat;
d)
legalább a származásmegjelölő nyilatkozat kiállításának évét követő harmadik naptári év végéig - vagy a nemzeti jogszabályaikban előírt ennél hosszabb időtartamig - megőrizni nyilvántartásaikat:
i.
az általuk kiállított származásmegjelölő nyilatkozatokról; és
ii.
származó és nem származó anyagaikról, gyártásukról és raktárkészleteikről.
Az első albekezdés d) pontjában előírt nyilvántartások elektronikus formában is őrizhetők, azonban az exportált termékek előállítása során felhasznált anyagok visszakeresését és származó voltának ellenőrzését lehetővé kell tenniük.
(2) Az (1) bekezdésben előírt kötelezettségek azokra a beszállítókra is alkalmazandók, amelyek az exportőrök számára az általuk szállított áruk származónak minősüléséről beszállítói nyilatkozatokat állítanak ki.
95. cikk
(1) Az exportőr köteles az érintett termékek kivitelekor származásmegjelölő nyilatkozatot kiállítani, ha az érintett áruk a 86. cikk (4) bekezdésének második albekezdése vagy a 86. cikk (6) bekezdése első albekezdésének b) pontja értelmében az érintett kedvezményezett országból vagy másik kedvezményezett országból származónak tekinthetők.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve a származásmegjelölő nyilatkozat kivételes esetben a kivitel után visszamenőlegesen is kiállítható; ezt az úgynevezett visszamenőleges származásmegjelölő nyilatkozatot a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozat szerinti tagállamban a kivitelt követően két éven belül be kell mutatni.
(3) A származásmegjelölő nyilatkozatot, amelynek a 13d. mellékletben előírt információkat kell tartalmaznia, az exportőr köteles átadni európai uniós üzleti partnerének. A származásmegjelölő nyilatkozatot angol vagy francia nyelven kell kiállítani.
A származásmegjelölő nyilatkozat bármelyik olyan kereskedelmi okmányra rávezethető, amely lehetővé teszi az érintett exportőr és az érintett áruk azonosítását.
(4) A 84. cikkben, a 86. cikk (1) bekezdésében vagy a 86. cikk (5) és (6) bekezdésében előírt kumuláció alkalmazása esetében annak a terméknek az exportőre, amelynek előállítása olyan féltől származó anyagok felhasználásával történt, amellyel lehetőség van a kumulációra, a beszállító által rendelkezésre bocsátott származásmegjelölő nyilatkozatra támaszkodik. Ilyenkor az exportőr által kiállított származásmegjelölő nyilatkozatnak az adott esetnek megfelelően tartalmaznia kell az »EU cumulation«, »Regional cumulation« vagy »Cumul UE«, »Cumul régional« utalást.
(5) A 85. cikkben előírt kumuláció alkalmazása esetében annak a terméknek az exportőre, amelynek előállítása olyan féltől származó anyagok felhasználásával történt, amellyel lehetőség van a kumulációra, a beszállító által rendelkezésre bocsátott, az adott esetnek megfelelően a Norvégia, Svájc vagy Törökország esetében a GSP keretében alkalmazandó származási szabályoknak megfelelően kiállított származási igazolásra támaszkodik. Ilyenkor az exportőr által kiállított származásmegjelölő nyilatkozatnak az adott esetnek megfelelően tartalmaznia kell a »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation« vagy »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie« utalást.
(6) A 86. cikk (7) és (8) bekezdésében előírt kiterjesztett kumuláció alkalmazása esetében annak a terméknek az exportőre, amelynek előállítása olyan féltől származó anyagok felhasználásával történt, amellyel lehetőség van a kiterjesztett kumulációra, a beszállító által rendelkezésre bocsátott, az adott esetnek megfelelően az Európai Unió és az érintett ország között fennálló szabadkereskedelmi megállapodás rendelkezéseinek megfelelően kiállított származási igazolásra támaszkodik.
Ilyenkor az exportőr által kiállított származásmegjelölő nyilatkozatnak az adott esetnek megfelelően tartalmaznia kell az »Extended cumulation with country X« vagy »Cumul étendu avec le pays X« utalást.
96. cikk
(1) A származásmegjelölő nyilatkozatot szállítmányonként kell kiállítani.
(2) Az exportőr általi kiállítását követően a származásmegjelölő nyilatkozat tizenkét hónapig érvényes.
(3) Több szállítmányra egyetlen származásmegjelölő nyilatkozat állítható ki abban az esetben, ha az áruk:
a)
a Harmonizált Rendszer 2. a) általános szabálya értelmében szétszerelt vagy összeszereletlen termékeknek minősülnek;
b)
a Harmonizált Rendszer szerinti XVI. vagy XVII. áruosztályba vagy 7308 vagy 9406 vámtarifaszám alá tartoznak; és
c)
tervezett behozataluk részszállítmányok formájában történik.
6. Alszakasz
Az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátással összefüggésben alkalmazandó eljárások
97. cikk
(1) A szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozaton utalni kell a származásmegjelölő nyilatkozatra. A származásmegjelölő nyilatkozatot a vámhatóságok rendelkezésére kell tartani; a vámhatóságok a vámáru-nyilatkozat ellenőrzése keretében kérhetik a származásmegjelölő nyilatkozat benyújtását. Az említett hatóságok kérhetik a nyilatkozat lefordítását az érintett tagállam hivatalos nyelvére vagy valamelyik hivatalos nyelvére.
(2) Ha a nyilatkozattevő a rendszer alkalmazását úgy kéri, hogy a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozat befogadásakor nincs birtokában származásmegjelölő nyilatkozat, akkor a vámáru-nyilatkozatot a 253. cikk (1) bekezdése értelmében hiányosnak kell tekinteni, és ennek megfelelően kell kezelni.
(3) A szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó vámáru-nyilatkozat benyújtása előtt a nyilatkozattevő köteles megfelelően gondoskodni arról, hogy az áruk teljesítsék az e szakaszban foglalt rendelkezéseket; ennek érdekében köteles ellenőrizni különösen azt, hogy:
i.
a 69. cikk (3) bekezdésében előírt adatbázis szerint az exportőr szerepel-e a származásmegjelölő nyilatkozatok megtétele céljából regisztrált exportőrök nyilvántartásában; ez nem szükséges akkor, ha a szállítmányban található származó termékek összértéke nem haladja meg a 6 000 EUR-t;
ii.
a származásmegjelölő nyilatkozat megfelel-e a 13d. mellékletben foglalt mintának.
97a. cikk
(1) A származásmegjelölő nyilatkozat megtételére és bemutatására vonatkozó kötelezettség nem áll fenn:
a)
a magánszemély által magánszemélynek kiscsomagban küldött olyan termékek esetében, amelyek összértéke nem haladja meg az 500 EUR-t;
b)
az utazók személyes poggyászának részét képező olyan termékek esetében, amelyek összértéke nem haladja meg az 1 200 EUR-t.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott termékeknek teljesíteniük kell a következő feltételeket:
a)
behozataluk nem kereskedelmi forgalomban történik;
b)
a nyilatkozattevő úgy nyilatkozott, hogy teljesítik a rendszer alkalmazásának feltételeit;
c)
a b) pont szerinti nyilatkozat valóságtartalmával kapcsolatban nem merül fel kétség.
(3) A (2) bekezdés a) pontjának alkalmazásában a behozatal akkor nem kereskedelmi forgalomban történik, ha a következő feltételek együttesen teljesülnek:
a)
a behozatal alkalmi jellegű;
b)
a behozatal kizárólag a címzett vagy az utazó vagy családtagjaik személyes használatára szolgáló termékeket érint;
c)
a termékek jellegéből és mennyiségéből nyilvánvaló, hogy behozataluk nem áll összefüggésben kereskedelmi célú megfontolással.
97b. cikk
(1) A származásmegjelölő nyilatkozatban szereplő adatok, illetve a termékek behozatalához szükséges vámalakiságok elvégzése céljából a vámhatóságokhoz benyújtott okmányokon feltüntetett adatok közötti kisebb ellentmondások felfedezése önmagában nem teszi a származásmegjelölő nyilatkozatot semmissé, ha hitelt érdemlően megállapítást nyer, hogy az okmány az adott termékekre vonatkozik.
(2) A származásmegjelölő nyilatkozat nyilvánvaló alaki hibái, mint például a gépelési hibák, nem eredményezik az okmány elutasítását, ha az okmányon tett nyilatkozatok helytálló voltát nem teszik kétségessé.
(3) Az importáló ország vámhatóságaihoz a 96. cikkben előírt érvényességi időtartam után benyújtott származásmegjelölő nyilatkozat a tarifális preferenciák alkalmazása céljából elfogadható abban az esetben, ha benyújtása az előírt határidőig rendkívüli körülmények miatt hiúsult meg. A késedelmes benyújtás más eseteiben az importáló ország vámhatóságai csak akkor fogadhatják el a származásmegjelölő nyilatkozatot, ha a termékeket az említett határidő előtt bemutatták számukra.
97c. cikk
(1) A 96. cikk (3) bekezdése szerinti eljárás a tagállamok vámhatóságai által meghatározott időtartamon belül alkalmazható.
(2) Az importáló tagállam vámhatóságai, amelyek a szabad forgalomba bocsátás egymást követő eseteit felügyelik, kötelesek ellenőrizni, hogy az egymást követő szállítmányok valóban azoknak a szétszerelt vagy összeszereletlen termékeknek a részét képezik-e, amelyekre a származásmegjelölő nyilatkozat vonatkozik.
97d. cikk
(1) Ha még nem történt meg a termékek szabad forgalomba bocsátása, akkor a termékeknek vagy azok egy részének a Közösség vámterületén belül máshová vagy - ha lehetséges - Norvégiába, Svájcba vagy Törökországba való továbbküldése céljából a származásmegjelölő nyilatkozat egy vagy több, az áruk birtokosa által kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozattal helyettesíthető. Helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat kiállítására az áruk birtokosa akkor is jogosult, ha nem regisztrált exportőr.
(2) A helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat kiállításakor az eredeti származásmegjelölő nyilatkozatra rá kell vezetni:
a)
a helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat vagy nyilatkozatok adatait;
b)
a feladó nevét és címét;
c)
az Európai Unión belüli címzett vagy címzettek megnevezését.
Az eredeti származásmegjelölő nyilatkozatot az adott esetnek megfelelően a »Replaced« vagy a »Remplacé« felirattal meg kell jelölni.
(3) A helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatnak tartalmaznia kell:
a)
a továbbküldött termékek összes adatát;
b)
az eredeti származásmegjelölő nyilatkozat kiállításának dátumát;
c)
a 13d. mellékletben előírt összes szükséges utalást;
d)
a termékek Európai Unión belüli feladójának nevét és címét;
e)
a termékek Európai Unión belüli vagy norvégiai, svájci vagy törökországi címzettjének nevét és címét;
f)
a helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat kiállításának helyét és dátumát.
A helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat kiállítója a helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozathoz másolatban csatolhatja az eredeti származásmegjelölő nyilatkozatot.
(4) Az (1), a (2) és a (3) bekezdést a helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat helyett kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatokra is értelemszerűen alkalmazni kell. Az (1), a (2) és a (3) bekezdést a termékek norvégiai, svájci és törökországi feladói által kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatokra is értelemszerűen alkalmazni kell.
(5) A 89. cikk értelmében engedélyezett eltérés alapján tarifális preferenciális elbánást élvező termékek esetében e cikk alapján helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat csak akkor állítható ki, ha a termékek szándékolt rendeltetési helye az Európai Unióban van. Ha az érintett termék regionális kumuláció keretében vált származóvá, a Norvégiába, Svájcba vagy Törökországba továbbküldött termékek esetében helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozat csak akkor állítható ki, ha ezek az országok az Európai Unióval azonos regionális kumulációs szabályokat alkalmaznak.
(6) Az (1), a (2) és a (3) bekezdést a 74. cikk alapján megbontott szállítmányok származásmegjelölő nyilatkozata helyett kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatokra is értelemszerűen alkalmazni kell.
97e. cikk
(1) Ha a vámhatóságok a termékek származó voltát kétségesnek tartják, felkérhetik a nyilatkozattevőt arra, hogy egy általuk ésszerűen meghatározott határidőn belül mutassa be mindazokat a rendelkezésére álló bizonyítékokat, amelyek alapján a vámáru-nyilatkozaton a származásra vonatkozóan tett utalás helytálló volta vagy a 74. cikkben előírt feltételek teljesülése ellenőrizhető.
(2) A vámhatóságok a 97h. cikkben előírt ellenőrzési eljárás időtartamára felfüggeszthetik a preferenciális tarifális intézkedés alkalmazását, ha:
a)
a nyilatkozattevő által szolgáltatott információk nem elegendőek a termékek származó voltának, illetőleg a 73. vagy a 74. cikkben előírt feltételek teljesülésének ellenőrzéséhez; vagy
b)
a nyilatkozattevő az (1) bekezdés értelmében meghatározott határidőn belül nem szolgáltat információkat.
(3) Az (1) bekezdés alapján a nyilatkozattevőtől kért adatok megérkezéséig, avagy a (2) bekezdésben említett ellenőrzési eljárás eredményeinek megszületéséig a szükségesnek ítélt óvintézkedések mellett az áruk kiadását az importőr részére fel kell ajánlani.
97f. cikk
(1) A behozatali tagállam vámhatóságai a következő esetekben a rendszer alkalmazását megtagadják, és nem kötelesek sem kiegészítő bizonyítékokat kérni, sem a kedvezményezett országtól ellenőrzést igényelni:
a)
ha az áru nem egyezik meg a származásmegjelölő nyilatkozatban megjelölt áruval;
b)
ha a nyilatkozattevő az érintett termékekre vonatkozóan nem mutat be származásmegjelölő nyilatkozatot annak ellenére, hogy ilyen nyilatkozatot be kellene mutatnia;
c)
a 90. cikk b) pontjának és a 97d. cikk (1) bekezdésének sérelme nélkül akkor, ha a nyilatkozattevő birtokában lévő származásmegjelölő nyilatkozatot nem a kedvezményezett ország valamely regisztrált exportőre állította ki;
d)
ha a származásmegjelölő nyilatkozat nem felel meg a 13d. mellékletben foglalt mintának;
e)
ha a 74. cikkben foglalt feltételek nem teljesülnek.
(2) A behozatali tagállam vámhatóságai a rendszer alkalmazását megtagadják, ha a 97h. cikk értelmében a kedvezményezett ország illetékes hatóságaitól igényelt ellenőrzést követően:
a)
olyan visszajelzést kaptak, amely szerint az exportőr nem volt jogosult a származásmegjelölő nyilatkozatot kiállítani;
b)
olyan visszajelzést kaptak, amely szerint az érintett termékek nem kedvezményezett országból származnak, vagy a 73. cikkben foglalt feltételek nem teljesültek;
c)
abban az esetben, ha az ellenőrzés igénylésekor alapos okkal kétségesnek tartották a származásmegjelölő nyilatkozat érvényességét vagy a kérdéses termékek valós származásával kapcsolatban a nyilatkozattevő által adott információk helytálló voltát:
i.
a 97h. cikk alapján meghatározott határidőn belül nem kaptak visszajelzést; vagy
ii.
olyan visszajelzést kaptak, amely nem válaszolta meg az ellenőrzés igénylésekor feltett kérdéseiket.
7. Alszakasz
A származás ellenőrzése
97g. cikk
(1) A termékek származónak minősülésére vonatkozó szabályok teljesülésének biztosítása érdekében a kedvezményezett ország illetékes hatóságai kötelesek:
a)
a tagállamok vámhatóságai által a termékek származó voltával kapcsolatban igényelt ellenőrzéseket végrehajtani;
b)
saját kezdeményezésből rendszeresen ellenőrizni az exportőröket.
Amennyiben Norvégia, Svájc és Törökország olyan megállapodást köt az Európai Unióval, amelynek értelmében a felek az igazgatási együttműködés területén kötelesek egymásnak megadni a szükséges támogatást, az első albekezdést a norvégiai, svájci és törökországi hatóságoktól a területükön kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatokkal kapcsolatban a kedvezményezett ország illetékes hatóságaival való további kapcsolatfelvétel kezdeményezése céljából igényelt ellenőrzésekre is értelemszerűen alkalmazni kell.
Kiterjesztett kumuláció a 86. cikk (7) és (8) bekezdése alapján csak akkor engedélyezhető, ha az az ország, amelynek az Európai Unióval hatályos szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn, vállalta, hogy a kedvezményezett országnak az igazgatási együttműködés területén ugyanazt a támogatást megadja, amelyet az említett szabadkereskedelmi megállapodás vonatkozó rendelkezései értelmében a tagállamok vámhatóságainak megadna.
(2) Az (1) bekezdés b) pontja szerinti ellenőrzésnek biztosítania kell, hogy az exportőrök folyamatosan eleget tegyenek kötelezettségeiknek. Az ellenőrzések végrehajtásának gyakoriságát megfelelő kockázatelemzési kritériumok alapján kell meghatározni. Ebből a célból a kedvezményezett országok illetékes hatóságai kötelezhetik az exportőröket az általuk kiállított származásmegjelölő nyilatkozatok egy-egy példányának vagy átfogó listájának átadására.
(3) A kedvezményezett országok illetékes hatóságainak jogosultsággal kell rendelkezniük arra, hogy bizonyítékokat kérjenek, hogy betekintsenek az exportőrök és - az adott esetnek megfelelően - az exportőröknek termékeket szállító gyártók nyilvántartásaiba, beleértve az azok helyiségeiben végrehajtott ilyen célú ellenőrzéseket is, továbbá hogy elvégezzenek minden más szükségesnek ítélt ellenőrzést.
97h. cikk
(1) A származásmegjelölő nyilatkozatok utólagos ellenőrzését szúrópróba-szerűen kell elvégezni, továbbá minden olyan esetben, amikor a tagállamok vámhatóságai alapos okkal kétségesnek tartják hitelességüket, az érintett termékek származónak minősülését vagy az e szakaszban előírt más követelmények teljesülését.
Ha valamely tagállam vámhatóságai származásmegjelölő nyilatkozatok érvényességének, termékek származó voltának vagy mindkettőnek az ellenőrzése céljából egy kedvezményezett ország illetékes hatóságaitól együttműködést igényelnek, megkeresésükben az adott esetnek megfelelően megjelölik azokat a megfontolásokat, amelyek alapján alapos okuk van a származásmegjelölő nyilatkozat érvényességét, illetve a termékek származó helyzetét kétségesnek tartani.
Az ellenőrzés igénylésekor a tagállam vámhatóságai továbbíthatják a származásmegjelölő nyilatkozat másolatát és minden más olyan információt vagy okiratot, amely arra enged következtetni, hogy az adott nyilatkozatban szereplő információk helytelenek.
Az ellenőrzést igénylő tagállam első ízben hat hónapos határidőt tűz az ellenőrzés eredményeinek közlésére, melyet az ellenőrzés igénylésének napjától kell számítani; a Norvégiától, Svájctól vagy Törökországtól a területükön valamely kedvezményezett országban kiállított származásmegjelölő nyilatkozat alapján kiállított helyettesítő származásmegjelölő nyilatkozatra vonatkozóan igényelt ellenőrzés esetében azonban a határidőt nyolc hónapban kell megállapítani.
(2) Ha alapos kétség esetén az (1) bekezdésben megjelölt határidőn belül nem érkezik visszajelzés, vagy ha a visszajelzés nem tartalmaz elegendő információt a termékek valós származásának megállapításához, akkor az illetékes hatóságokhoz újabb megkeresést kell küldeni. Ebben a megkeresésben újabb, legfeljebb hat hónapos határidőt kell kitűzni.
8. Alszakasz
Vegyes rendelkezések
97i. cikk
(1) Az 5., a 6. és a 7. alszakasz rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell:
a)
az Európai Unióból valamely kedvezményezett országba a kétoldalú kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre;
b)
a valamely kedvezményezett országból egy másikba a 86. cikk (1) és (5) bekezdésében előírt regionális kumuláció alkalmazása céljából teljesített exportügyletekre.
(2) A tagállam vámhatóságai az európai uniós exportőrt - kérelmére - a rendszer alkalmazásában regisztrált exportőrnek tekintik, ha teljesíti a következő feltételeket:
a)
a 4k-4t. cikknek megfelelően rendelkezik EORI számmal;
b)
ha preferenciális megállapodás alapján »elfogadott exportőrnek« minősül;
c)
ha az adott tagállam vámhatóságaihoz intézett kérelmében a 13c. mellékletben található űrlapmintán található adatok közül:
i.
megadja az 1. és a 4. rovat adatait;
ii.
megteszi az 5. rovat szerinti nyilatkozatot.
97j. cikk
(1) Az 1., a 2. és a 3. alszakasz rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell annak megállapítására is, hogy a Ceutába vagy Melillába kivitt termék kedvezményezett országból származónak minősül-e, illetőleg hogy a kétoldalú kumuláció keretében kedvezményezett országba kivitt termék Ceutából és Melillából származónak minősül-e.
(2) Az 5., a 6. és a 7. alszakasz rendelkezéseit a kedvezményezett országból Ceutába vagy Melillába exportált, valamint a kétoldalú kumuláció keretében Ceutából vagy Melillából kedvezményezett országba exportált termékek esetében is értelemszerűen alkalmazni kell.
(3) Az 1., a 2., a 3., az 5., a 6. és a 7. alszakaszban foglalt rendelkezések Ceutában és Melillában való alkalmazásáról a spanyol vámhatóságok gondoskodnak.
(4) Az (1) és a (2) bekezdés alkalmazásában Ceutát és Melillát egyetlen területnek kell tekinteni.”.
2.
Az I. rész IV. címének 2. fejezete a következő 1a. szakasszal egészül ki:
„1A. Szakasz
A regisztrált exportőri rendszer bevezetéséig alkalmazandó eljárások és az igazgatási együttműködés tekintetében alkalmazandó módszerek
1. Alszakasz
Általános elvek
97k. cikk
(1) Valamennyi kedvezményezett ország köteles betartani a következő rendelkezéseket, illetve köteles gondoskodni betartásukról:
a)
az exportált termékekre vonatkozóan az 1. szakaszban előírt származási szabályokat;
b)
a FORM A származási bizonyítványnak a 17. mellékletben foglalt mintának megfelelő kitöltésére és kiadására vonatkozó szabályokat;
c)
a 18. mellékletben foglalt mintának megfelelő számlanyilatkozatok használatára vonatkozó szabályokat;
d)
az igazgatási együttműködés módszereire vonatkozóan a 97s. cikkben megállapított rendelkezéseket;
e)
az eltérések engedélyezésére vonatkozóan a 89. cikkben megállapított rendelkezéseket.
(2) A kedvezményezett országok illetékes hatóságai kötelesek együttműködni a Bizottsággal és a tagállamokkal, ennek keretében kötelesek különösen:
a)
minden szükséges támogatást megadni abban az esetben, ha a Bizottság a rendszernek az adott országban való helyes igazgatásával kapcsolatos ellenőrzési tevékenysége keretében arra igényt tart, ideértve a Bizottság vagy a tagállamok vámhatóságai által tett helyszíni ellenőrző látogatásokat is;
b)
a 97s. és a 97t. cikk sérelme nélkül ellenőrizni a termékek származó voltát és az e szakaszban megállapított egyéb feltételek teljesülését, ideértve a helyszíni látogatások végrehajtását is, ha a Bizottság vagy valamely tagállam vámhatóságai a származásra vonatkozó vizsgálatok keretében arra igényt tartanak.
(3) Ha egy kedvezményezett országban megtörténik az illetékes hatóság kijelölése a FORM A származási bizonyítványok kiadásának céljára, továbbá származásra vonatkozó okirati bizonyítékok ellenőrzése folyik és az Európai Unióba teljesítendő exportügyletek céljára FORM A származási bizonyítványok kerülnek kiadásra, akkor úgy kell tekinteni, hogy az adott kedvezményezett ország elfogadta az (1) bekezdésben előírt feltételeket.
(4) Ha egy ország vagy terület a 732/2008/EK rendeletben meghatározott termékek vonatkozásában akár újonnan, akár ismételten kedvezményezett országként elismerésre kerül, akkor az adott országból vagy területről származó termékekre az általános preferenciarendszert akkor kell alkalmazni, ha az adott kedvezményezett országból vagy területről való kivitelük a 97s. cikkben meghatározott napon vagy azt követően történt.
(5) A származási igazolás a kiviteli országban történő kiállításának napjától számítva tíz hónapig érvényes, és eddig a határidőig be kell nyújtani a behozatali ország vámhatóságainak.
2. Alszakasz
A kedvezményezett országban a kivitellel összefüggésben alkalmazandó eljárások
97l. cikk
(1) A FORM A származási bizonyítványt a 17. mellékletben található mintának megfelelően, az exportőr vagy meghatalmazott képviselője írásos kérelmére kell kiállítani; a kérelemhez csatolni kell azokat a megfelelő okmányokat, amelyek tanúsítják, hogy az exportügylet tárgyát képező termék teljesíti a FORM A származási bizonyítvány kiadására vonatkozó követelményeket.
(2) A bizonyítványt haladéktalanul az exportőr rendelkezésére kell bocsátani, amint a kivitel megtörtént, illetve bizonyossá vált, hogy meg fog történni. A FORM A származási bizonyítvány kivételesen az érintett termékek kivitele után is kibocsátható, ha:
a)
a kivitelkor tévedésből, vétlen mulasztás miatt vagy más különleges körülmények miatt nem történt meg a kibocsátása; vagy
b)
az illetékes kormányzati hatóságok számára hitelt érdemlően bizonyítást nyer, hogy a FORM A származási bizonyítvány kibocsátása megtörtént ugyan, de behozatalkor technikai okok miatt nem került elfogadásra.
(3) Az illetékes kormányzati hatóságok a bizonyítványt utólag csak akkor állíthatják ki, ha meggyőződtek arról, hogy az exportőr kérelmében szereplő adatok megegyeznek a megfelelő kiviteli okmányokban szereplő adatokkal, és az érintett termék kivitele kapcsán az e szakaszban foglalt rendelkezéseknek megfelelően nem került kibocsátásra FORM A származási bizonyítvány. Az utólag kiállított FORM A származási bizonyítvány 4. rovatába az »Issued retrospectively« vagy a »Délivré a posteriori« szöveget kell beírni.
(4) Ha a FORM A származási bizonyítványt ellopják, az elvész vagy megsemmisül, az exportőr kérheti a bizonyítványt eredetileg kibocsátó illetékes kormányzati hatóságtól, hogy a birtokában lévő kiviteli okmányok alapján, bocsásson ki másodlatot. Az így kibocsátott FORM A másodlat 4. rovatába a »Duplicate« vagy »Duplicata« szöveget, valamint az eredeti bizonyítvány kiállítási dátumát és sorszámát kell beírni. A másodlat az eredeti okmány kiállításának napjától fogva hatályos.
(5) Az illetékes kormányzati hatóságoknak jogosultsággal kell rendelkezniük arra, hogy minden olyan okirati bizonyítékot bekérjenek és minden olyan ellenőrzést lefolytassanak, amelyet szükségesnek tartanak annak ellenőrzéséhez, hogy a termék, amelyre a FORM A származási bizonyítvány kiállítására irányuló kérelem vonatkozik, teljesíti-e a vonatkozó származási szabályokat.
(6) A FORM A származási bizonyítvány 2. rovatát nem kötelező kitölteni. A 12. rovatban az »Európai Unió« megnevezést vagy valamely tagállam nevét kell feltüntetni. A 11. rovatba a FORM A származási bizonyítvány kiállításának dátumát kell beírni. Ugyanezt a rovatot, mely a bizonyítványt kiállító illetékes kormányzati hatóság számára van fenntartva, valamint a 12. rovatot, mely az exportőr képviseletére jogosult személy aláírása számára van fenntartva, kézzel kell aláírni.
97m. cikk
(1) Bármely exportőr kiállíthat számlanyilatkozatot olyan, egy vagy több csomagból álló, legfeljebb 6 000 EUR összértékű származó terméket tartalmazó szállítmány vonatkozásában, amennyiben az adott eljárás a 97k. cikk (2) bekezdése szerinti igazgatási együttműködés hatálya alá tartozik.
(2) A számlanyilatkozatot kiállító exportőr köteles a kiviteli ország vámhatóságainak vagy más illetékes kormányzati hatóságainak kérésére bármely időpontban benyújtani minden olyan okiratot, amely igazolja, hogy az adott termékek származónak minősülnek.
(3) Az exportőr a számlanyilatkozatot francia vagy angol nyelven köteles kiállítani oly módon, hogy a számlára, a szállítólevélre vagy bármely más kereskedelmi okmányra rágépeli, rábélyegzi vagy rányomtatja a 18. mellékletben meghatározott szöveget. A kézzel írt nyilatkozatot nyomtatott betűkkel, tintával kell elkészíteni. A számlanyilatkozaton szerepelnie kell az exportőr saját kézzel írott eredeti aláírásának.
(4) A számlanyilatkozat használatának feltételei a következők:
a)
minden egyes szállítmány esetében külön számlanyilatkozatot kell kiállítani;
b)
ha a szállítmányt alkotó áruk származó voltát a kiviteli országban a származó termékek meghatározására vonatkozó szabályok szerint már ellenőrizték, az exportőr a számlanyilatkozatban erre az ellenőrzésre utalhat.
(5) A 84., a 85. vagy a 86. cikkben előírt kumuláció alkalmazása esetén a kedvezményezett ország azon illetékes kormányzati hatóságai, amelyektől FORM A származási bizonyítvány kibocsátását kérték olyan termékre vonatkozóan, amelynek előállítása olyan féltől származó anyagok felhasználásával történt, amellyel lehetőség van a kumulációra, a következő okmányokra támaszkodnak:
-
kétoldalú kumuláció esetén az exportőr beszállítója által rendelkezésre bocsátott, az 5. alszakasz rendelkezéseinek megfelelően kiállított származási igazolásra,
-
Norvégiával, Svájccal vagy Törökországgal való kumuláció esetén az exportőr beszállítója által rendelkezésre bocsátott, az adott esetnek megfelelően a Norvégia, Svájc vagy Törökország esetében a GSP keretében alkalmazandó származási szabályoknak megfelelően kiállított származási igazolásra,
-
regionális kumuláció esetén az exportőr beszállítója által rendelkezésre bocsátott származási igazolásra, amely az adott esetnek megfelelően vagy a 17. mellékletben található minta szerint kiállított FORM A származási bizonyítvány, vagy a 18. mellékletben található szöveggel kiállított számlanyilatkozat,
-
kiterjesztett kumuláció esetén az exportőr beszállítója által rendelkezésre bocsátott, az Európai Unió és az érintett ország között fennálló szabadkereskedelmi megállapodás rendelkezéseinek megfelelően kiállított származási igazolásra.
Az első albekezdés első, második, harmadik és negyedik francia bekezdésében említett esetekben a FORM A származási bizonyítvány 4. rovatába az adott esetnek megfelelően az »EU cumulation«, »Norway cumulation«, »Switzerland cumulation«, »Turkey cumulation«, »Regional cumulation«, »Extended cumulation with country X« vagy a »Cumul UE«, »Cumul Norvège«, »Cumul Suisse«, »Cumul Turquie«, »Cumul régional«, »Cumul étendu avec le pays X« szövegek valamelyikét kell beírni.
3. Alszakasz
Az Európai Unióban való szabad forgalomba bocsátással összefüggésben alkalmazandó eljárások
97n. cikk
(1) A FORM A származási bizonyítványokat és a számlanyilatkozatokat az importáló tagállam vámhatóságainál, a vámáru-nyilatkozatokra vonatkozó eljárásoknak megfelelően kell benyújtani.
(2) Az importáló ország vámhatóságainál a 97k. cikk (5) bekezdésében előírt érvényességi időtartam után benyújtott származási igazolás a tarifális preferenciák alkalmazása céljából abban az esetben fogadható el, ha benyújtása az előírt határidőig rendkívüli körülmények miatt hiúsult meg. A késedelmes benyújtás más eseteiben az importáló ország vámhatóságai csak akkor fogadhatják el a származási igazolást, ha a termékeket az említett határidő előtt bemutatták számukra.
97o. cikk
(1) Ha az importőr kérésére és a behozatali tagállam vámhatóságai által megszabott feltételek mellett a Harmonizált Rendszer 2. a) általános szabálya értelmében szétszereltnek vagy összeszereletlennek minősülő, a Harmonizált Rendszer szerinti XVI. vagy XVII. áruosztályba vagy 7308 vagy 9406 vámtarifaszám alá tartozó termékek behozatala részszállítmányok formájában történik, akkor ezekre a termékekre elegendő az első részszállítmány behozatalakor egyetlen származási igazolást benyújtani a vámhatóságokhoz.
(2) Az importőr kérésére és a behozatali tagállam vámhatóságai által megszabott feltételek mellett elegendő az első szállítmány behozatalakor egyetlen származási igazolást benyújtani a vámhatóságokhoz, ha az áruk:
a)
behozatala rendszeres és folyamatos kereskedelmi forgalomban, jelentős értékben történik;
b)
olyan egyetlen adásvételi szerződés tárgyát képezik, amelynek szerződő felei a kiviteli országban vagy a tagállamokban vagy azok valamelyikében vannak letelepedve;
c)
a Kombinált Nómenklatúra azonos (nyolc számjegyű) kódja alá tartoznak;
d)
kizárólag egyetlen exportőrtől származnak, a rendeltetésük egyetlen importőr, és egyetlen tagállam egyetlen vámhivatalában vetik őket alá a beléptetési alakiságoknak.
Ez az eljárás az illetékes vámhatóságok által meghatározott időtartam alatt alkalmazható.
97p. cikk
(1) Ha a származó termékek egyetlen tagállam egyetlen vámhivatalának felügyelete alatt vannak, akkor ezeknek a termékeknek vagy azok egy részének az Európai Unión belül máshová vagy - ha lehetséges - Norvégiába, Svájcba vagy Törökországba való továbbküldése céljából az eredeti származási igazolás egy vagy több FORM A származási bizonyítvánnyal helyettesíthető.
(2) A helyettesítő FORM A származási bizonyítványokat az a vámhivatal bocsátja ki, amelynek felügyelete alatt a termékek vannak. A helyettesítő bizonyítványt a reexportőr írásos kérelmére kell kiállítani.
(3) A helyettesítő bizonyítvány jobb felső rovatában fel kell tüntetni annak a közbülső országnak a nevét, ahol a bizonyítványt kibocsátották. A 4. rovatba a »Replacement certificate« vagy a »Certificat de remplacement« (»Helyettesítő bizonyítvány«) szöveget, valamint az eredeti származási bizonyítvány kibocsátási dátumát és sorszámát kell beírni. Az 1. rovatban meg kell adni a reexportőr nevét. A 2. rovatban megadható a végső címzett nevét. A 3-9. rovatba a továbbküldött terméknek az eredeti bizonyítványon található összes adatát át kell vezetni, a 10. rovatba pedig a reexportőr által kiállított számla adatait kell beírni.
(4) A helyettesítő bizonyítványt kibocsátó vámhatóságok záradékkal látják el a 11. rovatot. A hatóságok felelőssége a helyettesítő bizonyítvány kiadására korlátozódik. A 12. rovatba a származási országra és a rendeltetési országra vonatkozó adatokat az eredeti bizonyítványról kell átvezetni. Ezt a rovatot a reexportőr köteles aláírni. A rovatot jóhiszeműen aláíró reexportőr nem felelős az eredeti bizonyítványon szereplő adatok helytálló voltáért.
(5) Az (1) bekezdésben körülírt művelet elvégzésére felkért vámhivatal az eredeti bizonyítványra feljegyzi a továbbított termékek tömegét, darabszámát és jellegét, valamint a helyettesítő bizonyítvány vagy bizonyítványok sorszámát. A vámhivatal az eredeti bizonyítványt legalább három évig megőrzi. Az eredeti bizonyítvány fénymásolatban a helyettesítő bizonyítványhoz csatolható.
(6) A 89. cikk értelmében engedélyezett eltérés alapján tarifális preferenciális elbánást élvező termékek esetében az e cikkben előírt eljárás csak akkor alkalmazható, ha a termékek szándékolt rendeltetési helye az Európai Unióban van. Ha az érintett termék regionális kumuláció keretében minősül származónak, a Norvégiába, Svájcba vagy Törökországba továbbküldött termékek esetében helyettesítő bizonyítvány csak akkor állítható ki, ha ezek az országok az Európai Unióval azonos regionális kumulációs szabályokat alkalmaznak.
97q. cikk
(1) A magánszemély által magánszemélynek kiscsomagban küldött termékek és az utazók személyes poggyászának részét képező termékek FORM A származási bizonyítvány és számlanyilatkozat bemutatása nélkül is származónak tekinthetők és élvezhetik a 66. cikkben előírt tarifális preferenciákat, amennyiben:
a)
a termékek:
i.
behozatala nem kereskedelmi forgalomban történik;
ii.
a nyilatkozattevő nyilatkozata szerint teljesítik a rendszer alkalmazásának feltételeit;
b)
az a) pont ii. alpontja szerinti nyilatkozat valóságtartalmával kapcsolatban nem merül fel kétség.
(2) A behozatal a következő feltételek együttes teljesülése esetén nem kereskedelmi forgalomban történik:
a)
a behozatal alkalmi jellegű;
b)
a behozatal kizárólag a címzett vagy az utazó vagy családtagjaik személyes használatára szolgáló termékeket érint;
c)
a termékek jellegéből és mennyiségéből nyilvánvaló, hogy behozataluk nem áll összefüggésben kereskedelmi célú megfontolással.
(3) A (2) bekezdés hatálya alá tartozó termékek összértéke kiscsomagok esetében az 500 EUR-t, az utazók személyes poggyászának részét képező termékek esetében az 1 200 EUR-t nem haladhatja meg.
97r. cikk
(1) A FORM A származási bizonyítványban vagy számlanyilatkozaton szereplő adatok, illetve a termékek behozatalához szükséges vámalakiságok elvégzése céljából a vámhivatalnak benyújtott okmányokon feltüntetett adatok közötti kisebb ellentmondások felfedezése önmagában nem teszi a bizonyítványt vagy számlanyilatkozatot semmissé, ha hitelt érdemlően megállapítást nyer, hogy az okmány a bemutatott termékekre vonatkozik.
(2) A FORM A származási bizonyítvány, az EUR.1 szállítási bizonyítvány vagy a számlanyilatkozat egyértelmű alaki hibái nem eredményezik az okmány elutasítását, ha az okmányon tett nyilatkozatok helytálló voltát nem teszik kétségessé.
4. Alszakasz
Az igazgatási együttműködés módszerei
97s. cikk
(1) A kedvezményezett országok kötelesek átadni a Bizottságnak a területükön lévő azon kormányzati hatóságok megnevezését és címét, amelyek jogosultak FORM A származási bizonyítványokat kibocsátani, az ilyen hatóságok által használt bélyegzők lenyomatmintáit, valamint a FORM A származási bizonyítványok és a számlanyilatkozatok ellenőrzéséért felelős kormányzati hatóságok megnevezését és címét.
A Bizottság ezeket az információkat továbbküldi a tagállamok vámhatóságainak. Ha az adatközlésre korábbi adatközlés módosítása keretében kerül sor, a Bizottság a kedvezményezett országok illetékes kormányzati hatóságai által rendelkezésre bocsátott információknak megfelelően jelzi az új bélyegzők használatba vételének napját. Ez a közlés bizalmas, azonban a termékek szabad forgalomba bocsátásakor a szóban forgó vámhatóságok lehetővé tehetik, hogy az importőr vagy annak kellően meghatalmazott képviselője megtekintse a bélyegzők lenyomatmintáit.
Azok a kedvezményezett országok, amelyek az első albekezdésben előírt információkat már átadták, csak akkor kötelesek ezeket az információkat ismételten átadni, ha azok közben megváltoztak.
(2) A 97k. cikk (4) bekezdésének alkalmazása céljából a Bizottság a 732/2008/EK rendeletben meghatározott termékek vonatkozásában újonnan vagy ismételten kedvezményezett országként elismert minden egyes ország és terület esetében közzéteszi Az Európai Unió Hivatalos Lapjának C sorozatában azt a dátumot, amelytől fogva az adott ország vagy terület teljesíti az (1) bekezdésben előírt kötelezettségeket.
(3) A Bizottság a kedvezményezett országok illetékes hatóságainak kérésére megküldi a kedvezményezett országoknak a tagállamok vámhatóságai által az EUR.1 szállítási bizonyítványok kiállítása céljából használt bélyegzők lenyomatmintáit.
97t. cikk
(1) A FORM A származási bizonyítványok és a számlanyilatkozatok utólagos ellenőrzését szúrópróba-szerűen kell elvégezni, továbbá minden olyan esetben, amikor a tagállamok vámhatóságai alapos okkal kétségesnek tartják hitelességüket, az érintett termékek származó helyzetét vagy az e szakaszban előírt követelmények bármelyikének teljesülését.
(2) Utólagos ellenőrzés igénylésekor a tagállamok vámhatóságai - szükség esetén az ok megjelölésével - visszaküldik az exportáló kedvezményezett ország illetékes kormányzati hatóságainak a FORM A származási bizonyítványt, a számlát (ha benyújtásra került), a számlanyilatkozatot vagy e dokumentumok másolatát. Az ellenőrzés igénylésének alátámasztására meg kell küldeni minden olyan rendelkezésre álló okiratot és adatot, amely a származási igazolás nem helytálló voltát jelzi.
Ha a tagállamok vámhatóságai úgy döntenek, hogy az ellenőrzés eredményének megszületéséig felfüggesztik a preferenciális tarifális elbánás alkalmazását, akkor az általuk szükségesnek ítélt óvintézkedések mellett felajánlják az áruk kiadását az importőrnek.
(3) Az utólagosan igényelt ellenőrzést a megkeresés megküldésétől számítva legfeljebb hat hónapon belül el kell végezni, és eredményeit meg kell küldeni a tagállamok vámhatóságainak; ez a határidő nyolc hónap abban az esetben, ha a megkeresés címzettje Norvégia, Svájc vagy Törökország, célja pedig az említett országok területén kedvezményezett országban kiállított FORM A származási bizonyítvány vagy számlanyilatkozat alapján kiállított helyettesítő származási igazolás ellenőrzése. Az eredményekből megállapíthatónak kell lennie, hogy a kérdéses származási igazolás a ténylegesen kivitt termékekre vonatkozik-e, és hogy ezek a termékek a kedvezményezett országból származónak tekinthetők-e.
(4) Kétoldalú kumuláció nyomán kibocsátott FORM A származási bizonyítványok esetében a visszajelzésnek tartalmaznia kell az EUR.1 szállítási bizonyítvány(ok) vagy - ha szükséges - a megfelelő számlanyilatkozat(ok) másolatát/másolatait.
(5) Ha alapos kétség esetén a (3) bekezdésben megjelölt hat hónapos határidőn belül nem érkezik visszajelzés, vagy ha a visszajelzés nem tartalmaz elegendő információt a kérdéses okmány hitelességének vagy a termékek valós származásának megállapításához, akkor az illetékes hatóságokhoz újabb megkeresést kell küldeni. Ha a második megkeresés megküldése után négy hónapon belül az ellenőrzést igénylő hatóság nem kapja meg az ellenőrzés eredményeit, vagy ha az eredmények nem teszik lehetővé a kérdéses okmány hitelességének vagy a termékek valós származásának megállapítását, akkor - hacsak kivételes körülmények nem állnak fenn - az ellenőrzést igénylő hatóság megtagadja a preferenciális tarifális elbánást.
(6) Ha az ellenőrzési eljárás vagy bármilyen más rendelkezésre álló információ azt jelzi, hogy a származási szabályokat megsértették, az exportáló kedvezményezett ország saját kezdeményezésre vagy a tagállamok vámhatóságainak kérésére e szabályszegések megállapítása és megelőzése érdekében köteles kellő sürgősséggel megfelelő vizsgálatokat lefolytatni vagy gondoskodni e vizsgálatok lefolytatásáról. Ezekben a vizsgálatokban a Bizottság és a tagállamok vámhatóságai részt vehetnek.
(7) A FORM A származási bizonyítványok utólagos ellenőrzése céljából az exportőr köteles megőrizni az érintett termékek származó voltának alátámasztására alkalmas valamennyi okmányt, az exportáló kedvezményezett ország illetékes kormányzati hatóságai pedig kötelesek másolatban megőrizni a bizonyítványt és az arra hivatkozó kiviteli okmányokat. Az említett okmányokat legalább a FORM A származási bizonyítvány kiállításának évét követő harmadik naptári év végéig kell megőrizni.
97u. cikk
(1) A 97s. és a 97t. cikk rendelkezéseit az egyazon regionális csoportba tartozó országok által a Bizottsággal vagy a tagállamok vámhatóságaival szemben fennálló információszolgáltatási kötelezettség teljesítése, valamint a regionális származási kumuláció szabályai alapján kiállított FORM A származási bizonyítványok és számlanyilatkozatok utólagos ellenőrzése céljából egymással folytatott együttműködésre is alkalmazni kell.
(2) A 85., a 97m. és a 97p. cikk alkalmazásában az Európai Unió, Norvégia, Svájc és Törökország által megkötendő megállapodásnak tartalmaznia kell egyebek mellett a felek azon vállalását, hogy az igazgatási együttműködés területén minden szükséges támogatást megadnak egymásnak.
A 86. cikk (7) és (8) bekezdése, valamint a 97k. cikk alkalmazása céljából az az ország, amelynek az Európai Unióval hatályos szabadkereskedelmi megállapodása áll fenn, és vállalta, hogy valamely kedvezményezett országgal kiterjesztett kumulációban vesz részt, köteles azt is vállalni, hogy a kérdéses kedvezményezett országnak az igazgatási együttműködés területén ugyanazt a támogatást megadja, amelyet az említett szabadkereskedelmi megállapodás vonatkozó rendelkezései értelmében a tagállamok vámhatóságainak megadna.
5. Alszakasz
A kétoldalú kumuláció céljából alkalmazandó eljárások
97v. cikk
(1) Az Európai Unióból származó termékek származónak minősülése igazolható:
a)
a 21. mellékletben található mintának megfelelő EUR.1 szállítási bizonyítvány bemutatásával; vagy
b)
a 18. mellékletben található szöveggel kiállított számlanyilatkozat bemutatásával. A számlanyilatkozat kiállítására legfeljebb 6 000 EUR összértékű származó terméket tartalmazó szállítmányok esetében bármely exportőr, más esetekben csak az elfogadott európai uniós exportőrök jogosultak.
(2) Az exportőr vagy meghatalmazott képviselője az EUR.1 szállítási bizonyítvány 2. rovatába a »GSP beneficiary countries« és az »EU« vagy a »Pays bénéficiaires du SPG« és az »UE« szöveget írja be.
(3) A FORM A származási bizonyítványok kibocsátására, használatára és utólagos ellenőrzésére vonatkozóan e szakaszban előírt rendelkezéseket az EUR.1 szállítási bizonyítványokra és - a kibocsátásukkal kapcsolatos rendelkezések kivételével - a számlanyilatkozatokra is értelemszerűen alkalmazni kell.
(4) A tagállamok vámhatóságai bármely olyan exportőrnek (a továbbiakban: elfogadott exportőr), amely a kétoldalú kumuláció keretében gyakran szállít az Európai Unióból származó termékeket, engedélyezhetik, hogy az érintett termékek értékétől függetlenül számlanyilatkozatot állítson ki, amennyiben a szóban forgó exportőr a vámhatóságok számára hitelt érdemlően minden szükséges garanciát megad annak ellenőrzéséhez, hogy:
a)
a termékek valóban származónak minősülnek-e; és
b)
az adott tagállamban alkalmazandó egyéb követelmények teljesülnek-e.
(5) A vámhatóságok az elfogadott exportőrként való engedélyezést az általuk megfelelőnek ítélt feltételekhez köthetik. A vámhatóságok az elfogadott exportőr részére vámfelhatalmazási számot adnak ki, amelyet az köteles feltüntetni a számlanyilatkozatokon.
(6) A vámhatóságok figyelemmel kísérik az engedélynek az elfogadott exportőr általi felhasználását. A vámhatóságok az engedélyt bármikor visszavonhatják.
Az engedélyt vissza kell vonni, ha:
a)
az elfogadott exportőr többé nem biztosítja a (4) bekezdésben előírt garanciákat;
b)
az elfogadott exportőr többé nem teljesíti az (5) bekezdésben előírt feltételeket;
c)
az elfogadott exportőr az engedélyt helytelenül használja.
(7) Az elfogadott exportőr a számlanyilatkozatokat nem köteles aláírni, ha írásban nyilatkozik a vámhatóságok előtt arról, hogy a nevét tartalmazó minden számlanyilatkozatért úgy vállal teljes felelősséget, mintha saját kezűleg aláírta volna.
6. Alszakasz
Ceuta és Melilla
97w. cikk
A származási igazolások kibocsátására, használatára és utólagos ellenőrzésére vonatkozóan e szakaszban előírt rendelkezéseket a kedvezményezett országból Ceutába vagy Melillába exportált, valamint a kétoldalú kumuláció keretében Ceutából vagy Melillából kedvezményezett országba exportált termékek esetében is értelemszerűen alkalmazni kell.
Ceutát és Melillát egyetlen területnek kell tekinteni.
Az e szakaszban foglalt rendelkezések Ceutában és Melillában való alkalmazásáról a spanyol vámhatóságok gondoskodnak.”.
3.
Az I. rész IV. címe 2. fejezetének 2. szakasza a következő 97x. cikkel egészül ki:
„97x. cikk
(1) E szakasz alkalmazásában:
a) »előállítás«: bármiféle megmunkálás vagy feldolgozás, beleértve az összeszerelést is;
b) »anyag«: a termék előállítása során felhasznált összetevő, alapanyag, alkotóelem, alkatrész stb.;
c) »termék«: az előállított termék, abban az esetben is, ha azt későbbi felhasználásra szánják egy másik előállítási műveletben;
d) »áruk«: anyagok és termékek egyaránt;
e) »vámérték«: az Általános Vámtarifa- és Kereskedelmi Egyezmény VII. cikkének végrehajtására vonatkozó 1994. évi megállapodás (a vámérték megállapításáról szóló WTO-egyezmény) szerint megállapított érték;
f) »gyártelepi ár« a 15. mellékletben található listán: a gyártelepen a termékért azon gyártónak fizetett ár, amelynek vállalkozásában az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást végezték, azzal a feltétellel, hogy az árnak magában kell foglalnia az összes felhasznált anyag értékét, levonva belőle a létrejövő termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető mindennemű belső adót.
Ha a ténylegesen kifizetett árban nem jelenik meg a termék gyártásával összefüggésben a kedvezményezett országban ténylegesen felmerült valamennyi költség, akkor a gyártelepi ár az összes ilyen költség összegét jelenti, levonva belőle a létrejött vagy előállított termék kivitele esetén visszatérítendő vagy visszatéríthető mindennemű belső adót;
g) »anyag értéke« a 15. mellékletben található listában: a felhasznált nem származó anyagok behozatalkor érvényes vámértéke, vagy ha ez nem ismert és nem állapítható meg, az anyagért az Európai Unióban vagy a 98. cikk (1) bekezdése értelmében vett kedvezményezett országban fizetett első megállapítható ár. Ezen albekezdés rendelkezéseit a felhasznált származó anyagok vámértékének megállapítására is értelemszerűen alkalmazni kell;
h) »árucsoport«, »vámtarifaszám«, »alszám«: a Harmonizált Rendszert alkotó nómenklatúrán belül meghatározott árucsoport, vámtarifaszám, alszám (négy vagy hat számjegyű kódok);
i) »besorolt«: utalás arra, hogy egy termék vagy anyag a Harmonizált Rendszer egy adott vámtarifaszáma vagy alszáma alá tartozik;
j) »szállítmány«: olyan termékek, amelyeket vagy
egy adott exportőr egy adott címzettnek egyidejűleg szállít, vagy
az exportőrtől a címzettig való szállításuk során egyetlen fuvarokmány, ilyen okmány hiányában egyetlen számla kísér.
(2) Az (1) bekezdés f) pontja alkalmazásában abban az esetben, ha az utolsó megmunkálást vagy feldolgozást egy bizonyos gyártó alvállalkozásban végezte, az (1) bekezdés f) pontjának első albekezdésében említett »gyártó« az alvállalkozót igénybe vevő vállalkozás is lehet”.
4.
A 99. cikk a következő d)a ponttal egészül ki:
„d)
a az adott ország területén született és felnevelt levágott állatokból nyert termékek;”.
5.
A 101. cikk (1) bekezdése a következőképpen módosul:
a)
a g) pont helyébe a következő szöveg lép:
„g)
a cukor színezésére és ízesítésére, a formázott cukor előállítására irányuló műveletek, a kristálycukor részleges és teljes őrlése;”;
b)
az m) pont helyébe a következő szöveg lép:
„m)
a különböző vagy azonos fajtájú termékek egyszerű keverése, a cukor keverése bármely anyaggal;”;
c)
a bekezdés a következő m)a ponttal egészül ki:
„m)
a termékekhez való egyszerű vízhozzáadás, vagy a termékek egyszerű hígítása vagy víztelenítése vagy denaturálása;”.
6.
A rendelet szövege az e rendelet I. mellékletében meghatározott 13a. melléklettel egészül ki.
7.
A rendelet szövege az e rendelet II. mellékletében meghatározott 13b. melléklettel egészül ki.
8.
A rendelet szövege az e rendelet III. mellékletében meghatározott 13c. melléklettel egészül ki.
9.
A rendelet szövege az e rendelet IV. mellékletében meghatározott 13d. melléklettel egészül ki.
10.
A 14. melléklet 1. megjegyzésében az „a 69. és a 100. cikk” szövegrész helyébe az „a 100. cikk” szöveg, 3. megjegyzésének 3.1. pontjában az „A 69. és 100. cikknek” szövegrész helyébe az „A 100. cikknek” szöveg lép.
11.
A 17. melléklet e rendelet V. mellékletének megfelelően módosul.
12.
A 18. melléklet helyébe az e rendelet VI. mellékletében meghatározott szöveg lép.
2. cikk
A kedvezményezett országok a regisztrált exportőri rendszer területükön való tényleges bevezetése előtt legalább három hónappal megteszik a Bizottság előtt az e rendelettel módosított 2454/93/EGK rendelet 68. cikkének (3) bekezdésében előírt vállalásukat, és megküldik a Bizottságnak az említett rendelet 69. cikkében előírt információkat.
Legkésőbb 2016. július 1-jén és 2019. július 1-jén a Bizottság megvizsgálja, hogy a kedvezményezett országok milyen mértékben készültek fel a regisztrált exportőri rendszer alkalmazására. A Bizottság javaslatokat tesz az esetleg szükségessé váló kiigazításokra.
3. cikk
(1) Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
(2) Rendelkezéseit 2011. január 1-jétől kell alkalmazni.
(3) E cikk (4) bekezdésére is figyelemmel az 1. cikk 1. pontjában a 68-71. cikk, a 90-97i. cikk és a 97j. cikk (2) bekezdése vonatkozásában, valamint az 1. cikk 8. és 9. pontjában foglalt rendelkezéseket 2017. január 1-jétől kell alkalmazni.
(4) Azok a kedvezményezett országok, amelyek nincsenek abban a helyzetben, hogy a regisztrált exportőri rendszer alkalmazását a (3) bekezdésben megjelölt napon megkezdjék, és a Bizottsághoz 2016. július 1. előtt e tárgyban írásos kérést intéznek, továbbá amelyekkel kapcsolatban a Bizottság a 2. cikk második bekezdésének megfelelően kiigazításokat javasolt, a 2454/93/EGK rendelet e rendelettel módosított IV. címe 2. fejezetének 1a. szakaszát és 17. és 18. mellékletét 2020. január 1-jéig alkalmazhatják.
(5) Az 1. cikk 2. pontjában foglalt rendelkezéseket a (3) bekezdésben megjelölt időpontig, a (4) bekezdés hatálya alá tartozó kedvezményezett országok vonatkozásában a (4) bekezdésben megjelölt időpontig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. november 18-án.