KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1261/2010
af 22. december 2010
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 12,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Indledning
(1)
Kommissionen offentliggjorde den 1. april 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en antisubsidieprocedure (»AS-proceduren«) vedrørende import til Unionen af visse stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien (»Indien« eller »det pågældende land«).
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse stænger af rustfrit stål og indledte en separat undersøgelse (»AD-proceduren«).
(3)
AS-proceduren blev indledt som følge af en klage, der blev indgivet den 15. februar 2010 af European Federation of Iron and Steel Industries (Eurofer) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for en væsentlig del, i dette tilfælde over 25 %, af den samlede EU-produktion af visse stænger af rustfrit stål. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af den pågældende vare med deraf følgende væsentlig skade, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en undersøgelse.
(4)
Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen Indiens regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori det blev påstået, at subsidieret import af visse stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien forvolder EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. Indiens regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af klagen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Konsultationerne førte i dette tilfælde ikke til nogen gensidigt acceptabel løsning.
1.2. Parter, som er berørt af proceduren
(5)
Kommissionen underrettede officielt de klagende EU-producenter, andre kendte EU-producenter, de eksporterende producenter, importører, brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt Indiens myndigheder om indledningen af proceduren. De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
(6)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
1.2.1. Stikprøver af eksporterende producenter i Indien
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i Indien påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver for at fastsætte subsidieringens omfang, jf. grundforordningens artikel 27.
(8)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt at udtage en stikprøve og i givet fald gøre dette, blev eksporterende producenter i Indien anmodet om at give sig til kende senest 15 dage fra datoen for indledningen af undersøgelsen og afgive grundlæggende oplysninger om deres eksport- og hjemmemarkedssalg og deres nøjagtige aktiviteter i forbindelse med produktionen af den pågældende vare samt oplyse navnene på alle med dem forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der er involveret i produktion og/eller salg af den pågældende vare, og redegøre for disse virksomheders aktiviteter i perioden fra 1. april 2009 til 31. marts 2010.
(9)
De relevante indiske myndigheder blev også hørt i forbindelse udtagelsen af en repræsentativ stikprøve.
(10)
I alt 22 eksporterende producenter, herunder grupper af forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Indien, gav sig til kende og indvilligede i at indgå i stikprøven inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. 20 af disse samarbejdsvillige virksomheder eller grupper angav eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. Stikprøven blev således udtaget på grundlag af de oplysninger, der blev indgivet af disse 20 eksporterende producenter eller grupper af eksporterende producenter.
(11)
Eksporterende producenter, der ikke gav sig til kende inden for ovennævnte frist eller ikke afgav de ønskede oplysninger rettidigt, blev betragtet som ikke-samarbejdsvillige i forbindelse med undersøgelsen. Sammenligningen mellem Eurostats importdata og mængden af eksport til Unionen af den pågældende vare, som blev opgivet for undersøgelsesperioden af de 20 samarbejdsvillige virksomheder eller grupper med eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden, tyder på, at samarbejdsgraden blandt de eksporterende producenter i Indien var meget høj.
1.2.2. Udtagelse af stikprøven af samarbejdsvillige virksomheder i Indien
(12)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, udtog Kommissionen en stikprøve ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af to individuelle virksomheder og en virksomhedsgruppe bestående af fire forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der tilsammen tegnede sig for mere end 63 % af den samlede eksportmængde til Unionen af den pågældende vare.
1.2.3. Individuel undersøgelse af de virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
(13)
En eksporterende producent, som ikke indgik i stikprøven, da den ikke opfyldte kriterierne i grundforordningens artikel 27, stk. 1, anmodede om fastsættelsen af en individuel subsidiemargen, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 3, og indsendte en besvarelse af spørgeskemaet.
(14)
Som nævnt i betragtning 12 blev stikprøven begrænset til et antal virksomheder, som med rimelighed kunne undersøges inden for den afsatte tid. De virksomheder, der blev undersøgt i forbindelse med undersøgelsen af subsidiering, er anført i betragtning 22. I betragtning af det antal kontrolbesøg, der skulle gennemføres hos disse virksomheder, blev det konkluderet, at en individuel undersøgelse ville være urimeligt byrdefuld og hindre, at undersøgelsen kunne afsluttes rettidigt.
(15)
Derfor blev det foreløbigt konkluderet, at de to anmodninger om en individuel undersøgelse ikke kunne imødekommes.
1.2.4. Stikprøve af EU-producenter
(16)
På baggrund af det store antal EU-producenter, blev stikprøver nævnt som en mulighed i indledningsmeddelelsen for at fastsætte skaden, jf. grundforordningens artikel 27.
(17)
Ingen andre producenter end de otte klagere gav sig til kende og fremlagde de oplysninger, der blev anmodet om indledningsmeddelelsen, nemlig grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Ud af disse otte blev der udtaget en stikprøve på fire virksomheder på grundlag af repræsentativiteten af deres salgsmængder, de forskellige varetyper og deres beliggenhed i Unionen. Klageren og de pågældende producenter blev hørt om udtagelsen af stikprøven.
(18)
De fire EU-producenter i stikprøven tegnede sig for 62 % af EU-erhvervsgrenens samlede produktion i undersøgelsesperioden.
1.2.5. Stikprøve af importører
(19)
I betragtning af det store antal importører i klagen påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver for importører i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27. Fire importører indsendte de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. I betragtning af det lave antal importører, der gav sig selv til kende, blev det besluttet ikke at anvende stikprøver.
(20)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt, og til alle andre virksomheder, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev således sendt spørgeskemaer til den indiske regering, de eksporterende producenter fra Indien, der indgik i stikprøven, EU-producenterne i stikprøven, til de fire importører i Unionen, der gav sig til kende i forbindelse med stikprøveundersøgelsen, og til alle brugere, som man vidste, var berørt af undersøgelsen.
(21)
Der blev modtaget besvarelser fra Indiens regering, de eksporterende producenter i stikprøven, den eksporterende producent, som anmodede om en individuel undersøgelse, EU-producenterne i stikprøven og fra en importør. Der blev ikke modtaget spørgeskemabesvarelser fra brugere eller andre interesserede parter i undersøgelsen. Desuden fremlagde en væsentlig del af EU-producenterne de nødvendige generelle oplysninger til skadesanalysen.
(22)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, som den anså for nødvendige for en midlertidig fastsættelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Kommissionen aflagde kontrolbesøg hos Indiens regering i Delhi, Maharashtras regering i Mumbai, den indiske regerings regionale kontor i Mumbai og følgende virksomheder:
Producenter i Unionen
-
Aceros Inoxidables Olarra SA, Spanien, og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomheder
-
Rodaciai SPA, Italien, og dennes forretningsmæssigt forbundne salgsvirksomheder
-
Roldan SA, Spanien, og dennes forretningsmæssigt forbundne salgsvirksomheder
-
Ugitech France SA, Frankrig, og dennes forretningsmæssigt forbundne salgsvirksomheder
Eksporterende producenter i Indien
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
-
Chandan Steel Ltd., Mumbai, Maharashtra
Venus-gruppen:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
-
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai, Maharashtra
1.3. Undersøgelsesperiode
(23)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. april 2009 til 31. marts 2010 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 2007 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(24)
Den pågældende vare er stænger af rustfrit stål, kun koldtbehandlede, bortset fra stænger med cirkulært tværsnit med en diameter på 80 mm eller mere med oprindelse i Indien (»den pågældende vare«), som for øjeblikket tariferes under KN-kode 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 og 7222 20 89.
2.2. Samme vare
(25)
Undersøgelsen viste, at de varer, der produceres og sælges på hjemmemarkedet i Indien, og som er omfattet af denne undersøgelse, har samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål som de varer, der eksporteres fra dette land til EU-markedet. Ligeledes har varer produceret af EU-erhvervsgrenen og solgt på EU-markedet samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål som de varer, der eksporteres til Unionen fra det pågældende land. Det konkluderes derfor foreløbigt, at disse varer er identiske i henhold til grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SUBSIDIERING
3.1. Indledning
(26)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme (toldgodtgørelsesordning)
b)
Advance Authorization Scheme (forhåndslicensordning - »AAS«)
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme (ordning for eksportfremmende investeringsgoder)
d)
Export Oriented Units Scheme (»ordning for eksportorienterede virksomheder«)
e)
Export Credit Scheme (eksportkreditordning)
(27)
De under punkt a) til d) nævnte ordninger er baseret på loven om udenrigshandel (»Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992«) (nr. 22 af 1992), der trådte i kraft den 7. august 1992 (»Foreign Trade Act«). Ved loven om udenrigshandel bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser om eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i »Foreign Trade Policy«-dokumenter, der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og ajourføres regelmæssigt. To »Foreign Trade Policy«-dokumenter er relevante for UP i denne undersøgelse, nemlig FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014. Desuden fastsætter Indiens regering også procedurer for FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014 i »Handbook of Procedures, volume I« (»Procedurehåndbogen«) (henholdsvis »Procedurehåndbogen I 2004-2009« og »Procedurehåndbogen I 2009-2014«). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(28)
Den under punkt e) nævnte eksportkreditordning er baseret på Section 21 og 35A i bankloven af 1949 (»Banking Regulation Act 1949«), der tillader Reserve Bank of India (»RBI«) at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
3.2. Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS) (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(29)
DEPBS-ordningen er detaljeret beskrevet i kapitel 4.3 i FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014 samt i kapitel 4 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og Procedurehåndbogen I 2009-2014.
b) Støtteberettigelse
(30)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er berettigede til denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(31)
En eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af Standard Input/Output-normer (SION-normer) under hensyntagen til det formodede indhold af importerede råmaterialer i eksportvaren og tolden på disse formodede importerede råmaterialer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej.
(32)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan blive eksporteret, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument under forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt niveauet af den fordel, denne vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til indrømmelsen af en DEPBS-kredit.
(33)
Det konstateredes, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen investeringsgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er indført ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPB-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 12 måneder fra udstedelsesdatoen.
(34)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter indsendes elektronisk og kan omfatte en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. I realiteten findes der ingen faste frister for DEPBS-kreditter. Det elektroniske system, der anvendes til forvaltning af DEPBS, udelukker ikke automatisk eksporttransaktioner, der foretages efter de ansøgningsfrister, der er nævnt i kapitel 4.47 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og 2009-2014. Endvidere - som anført i kapitel 9.3 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og 2009-2014 - kan ansøgninger, der blev modtaget efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(35)
Det blev konstateret, at to virksomheder i stikprøven, nemlig Chandan Steel og virksomhederne i Venus-gruppen, gjorde brug af denne ordning i UP.
d) Konklusioner vedrørende DEPBS
(36)
DEPBS tilvejebringer subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra den indiske stat, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter og dermed reducere de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(37)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(38)
Ordningen kan desuden ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), idet den ikke overholder de regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III til grundforordningen (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er navnlig ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de råmaterialer, der faktisk er benyttet. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råmaterialer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(39)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet og udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at den indiske regering giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen på den DEPBS-kredit, der ydes for den pågældende eksporttransaktion, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til at indrømme subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i UP.
(40)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbet som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(41)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de pågældende virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, er på mellem 1,5 % og 3,4 %.
3.3. Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(42)
Ordningen er beskrevet detaljeret i punkt 4.1.1-4.1.14 i FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014 og i kapitel 4.1 - 4.30 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og i Procedurehåndbogen I 2009-2014.
b) Støtteberettigelse
(43)
AAS består af seks underordninger, der er nærmere beskrevet i betragtning 44. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelsen. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter AAS-underordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget efter AAS-ordningen for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport«, jf. punkt 8.2 i FT-policy 2004-2009, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder, er berettigede til AAS-underordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne for »ARO« (Advance Release Order - attester til forudgående frigivelse) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(44)
Der kan udstedes AAS for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk territorium. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan tilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne varer). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under den relevante varegruppe. Licensindehaveren kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan importere toldfri råmaterialer og i den forbindelse opnå en AAS-ordning for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i stk. 8.2.b) til f), g), i) og j) i FT-policy 2004-2009. Ifølge den indiske regering forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder eller til virksomheder i særlige økonomiske områder.
v) Attester til forudgående frigivelse (»Advance Release Order« eller »ARO«): En AAS-licensindehaver, der ønsker at købe råmaterialerne af indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af ARO. I sådanne tilfælde godkendes AAS-licenserne som ARO og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af ARO giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FT-policy 2004-2009 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb tilbagebetales til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råmaterialer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker også indenlandske leverancer til en AAS-licensindehaver. Denne kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken gyldiggør tilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i FT-policy 2004-2009 (dvs. forhåndstilladelse for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter).
(45)
To virksomheder modtog indrømmelser under AAS-ordningen i forbindelse med den pågældende vare i UP. Disse virksomheder gjorde brug af en underordning, nemlig AAS for fysisk eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(46)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er AAS-licensindehaveren retligt forpligtet til at føre en korrekt og behørig fortegnelse over forbrug og anvendelse af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet i et nærmere angivet format (kapitel 4.26 og 4.30 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og Procedurehåndbogen I 2009-2014 samt bilag 23), dvs. en fortegnelse over det faktiske forbrug. Dette register skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor, som udsteder en attest om, at den foreskrevne fortegnelse og relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(47)
For så vidt angår den underordning, som de pågældende virksomheder anvendte i UP, dvs. fysisk eksport, fastsætter den indiske regering den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen vedrører, og dette fremgår af tilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på tilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til AAS-ordningen, fastsættes af den indiske regering på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (»SION«), som findes for de fleste varer, herunder den pågældende vare.
(48)
Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal anvendes til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver 6 måneder).
(49)
I undersøgelsen blev det også fastslået, at kravene til kontrol, som de indiske myndigheder har anført, enten ikke blev opfyldt eller endnu ikke var blevet afprøvet i praksis.
(50)
En af de undersøgte virksomheder ajourførte ikke et system, så det kunne kontrolleres, hvilke råmaterialer der blev brugt til fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder, jf. FT-policy 2004 til 2009 (Tillæg 23) og bilag II, punkt II, stk. 4, til grundforordningen. Der fandtes ingen fortegnelse over det faktiske forbrug. Ændringer i administrationen af FT-policy 2004-2009, som blev gennemført i efteråret 2005 (obligatorisk indsendelse af forbrugsfortegnelse til de indiske myndigheder i forbindelse med indfrielsesproceduren), havde endnu ikke fundet anvendelse på denne virksomhed. Derfor kunne den faktiske gennemførelse af denne bestemmelse ikke kontrolleres på dette tidspunkt.
(51)
Hvad angår den anden virksomhed, ajourførte den heller ikke en bestemt fortegnelse over produktion og forbrug. Forbrugsfortegnelse for UP forelå dog ikke, og det var derfor ikke muligt at kontrollere bl.a. forbrugsfortegnelsen med henblik på at afgøre, hvilke råmaterialer der var blevet anvendt i produktionen af eksportvaren og i hvilke mængder, jf. FT-policy (Tillæg 23). Hvad angår kravene til kontrol, jf. betragtning 46, førte virksomheden ingen fortegnelser over, hvorledes denne kontrol fandt sted. Der forelå ingen revisionsplan eller dokumentation for den udførte revision (f.eks. en revisionsrapport), ingen optegnelser over den anvendte metode og de specifikke krav i forbindelse med en så kritisk gennemgang, der kræver detaljeret teknisk viden om produktionsprocesser. Kort sagt blev det konkluderet, at den undersøgte eksportør ikke var i stand til at påvise, at de relevante FT-betingelser var blevet opfyldt.
d) Konklusion vedrørende AAS
(52)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, dvs., at den udgør et finansielt bidrag fra den indiske stat, der har medført en fordel for de undersøgte eksportører.
(53)
Desuden er forhåndslicenserne for fysisk eksport helt klart retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til disse ordninger.
(54)
Den underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de regler, der er fastsat i bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Den indiske regering anvendte ikke en verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev forbrugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, til grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen). Det konkluderes desuden, at SION-normerne for den pågældende vare i sig selv ikke kan anses for tilstrækkeligt præcise og for at udgøre et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse standardnormer er udformet således, at den indiske regering ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råmaterialer der er forbrugt i produktionen til eksport. Den indiske regering foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3, til grundforordningen).
(55)
Denne underordning er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(56)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råmaterialer. I denne henseende skal det bemærkes, at det ikke er fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af overskydende afgifter kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i bilag II og III til grundforordningen er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i denne sag. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende kontrolprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet anvendes den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af bilag II, del II, og bilag III, del II, til grundforordningen påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store beløb. Tværtimod skal den undersøgende myndighed ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at imødegå det hensigtsmæssige i en angivelig kontrolordning.
(57)
Subsidiebeløbet for de virksomheder, der benyttede AAS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de materialer, der var importeret i henhold til underordningen i UP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra den pågældende vare i undersøgelsesperioden som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(58)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de pågældende virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, er på hhv. 0,8 % og 1,5 %.
3.4. Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for investeringsgoder)
(59)
Undersøgelsen viste, at to virksomheder eller grupper af virksomheder i stikprøven anvendte denne ordning i UP. Det blev dog konstateret, at de modtagne incitamenter var ubetydelige. Det blev derfor konkluderet, at det ikke var nødvendigt at undersøge, om ordningen er udligningsberettiget i forbindelse med denne undersøgelse.
3.5. Export Oriented Units Scheme (»EOUS«) (ordning for eksportorienterede virksomheder)
(60)
Det blev konstateret, at en af virksomhederne i stikprøven havde status som eksportorienteret virksomhed og modtog subsidier i UP.
a) Retsgrundlag
(61)
EOUS-ordningen er detaljeret beskrevet i kapitel 6 i FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014samt i kapitel 6 i Procedurehåndbogen I 2004-2009 og Procedurehåndbogen I 2009-2014.
b) Støtteberettigelse
(62)
Med undtagelse af rene handelsvirksomheder kan enhver virksomhed, der i princippet forpligter sig til at eksportere hele sin produktion af varer eller tjenesteydelser, etableres under EOUS. Industrivirksomheder skal imidlertid opfylde et krav om minimumsinvesteringer i anlægsaktiver for at være berettigede til EOUS.
c) Praktisk gennemførelse
(63)
Eksportorienterede virksomheder kan findes og etableres overalt i Indien.
(64)
Ansøgninger om EOUS-status skal indeholde nærmere oplysninger for en periode på fem år om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af eksporten, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager virksomhedens ansøgning, vil den blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Aftalen om at blive godkendt som EOUS-virksomhed er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.
(65)
En EOUS-virksomhed har ifølge FT-policy 2004-2009 og FT-policy 2009-2014 en central forpligtelse til at opnå en nettoindtjening i udenlandsk valuta, hvilket vil sige, at den samlede værdi af eksporten i en referenceperiode på fem år skal være højere end den samlede værdi af de importerede varer.
(66)
Eksportorienterede virksomheder er berettiget til følgende fordele:
i)
Fritagelse for importtold på alle varetyper (herunder investeringsgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige til fremstilling og forarbejdning eller i forbindelse hermed.
ii)
Fritagelse for punktafgift på varer indkøbt hos indenlandske leverandører.
iii)
Godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt.
iv)
Mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet (op til 50 % af de eksporterede varers fob-værdi) på betingelse af, at man opnår en positiv nettoindtjening i udenlandsk valuta efter indbetaling af gældende told, dvs. punktafgifter på den færdige vare.
v)
Delvis tilbagebetaling af den afgift, der er betalt på brændstof købt hos hjemlige olieselskaber.
vi)
Fritagelse i ti år efter virksomhedens etablering for den skat på indtægter, der normalt skal betales af fortjeneste af eksportsalg i overensstemmelse med Section 10A eller Section 10B i indkomstskatteloven.
(67)
Virksomheder under disse ordninger betragtes som virksomheder i toldzoner under toldmyndighedernes tilsyn.
(68)
De er retligt forpligtede til at føre en nøjagtig fortegnelse over alle importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den eksport, der foretages i henhold til det relevante afsnit i Procedurehåndbogen I 2009-2014. Disse dokumenter skal regelmæssigt fremlægges for de kompetente indiske myndigheder i form af kvartalsvise og årlige statusrapporter.
(69)
På intet tidspunkt stilles der dog krav om, at EOUS-virksomheder skal redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem enhver importtransaktion og deres eksport, salg til andre virksomheder, salg på hjemmemarkedet eller lagre som anført i afsnit 6.11.2 i Procedurehåndbogen I 2009-2014.
(70)
Hjemmemarkedssalget forsendes og registreres ved selvcertificering. Ekspeditionen af EOUS-virksomheders eksportforsendelser overvåges af en embedsmand fra told- og punktafgiftsmyndighederne.
(71)
I det aktuelle tilfælde blev EOUS-ordningen benyttet af en af de samarbejdsvillige eksportører i stikprøven. Den samarbejdsvillige eksportør benyttede ordningen til toldfrit at importere råmaterialer, forbrugsgoder og investeringsgoder, til punktafgiftsfrit at købe varer på hjemmemarkedet og opnå godtgørelse af omsætningsafgifter samt til at sælge en del af sin produktion på hjemmemarkedet. Virksomhederne opnåede således alle de fordele, der er beskrevet i betragtning 66 under nr. i)-vi). Hvad angår fritagelsen fra indkomstskat i henhold til afsnit 10B i indkomstskatteloven, viste undersøgelsen, at virksomheden fra 1. april 2010 ikke længere var berettiget til denne fritagelse. Bestemmelserne om indkomstskattefritagelser for eksportorienterede virksomheder blev derfor ikke taget yderligere i betragtning som led i denne undersøgelse.
d) Konklusioner om EOUS-ordningen
(72)
Fritagelsen af eksportorienterede virksomheder for tre typer importafgifter (basistold, »education cess on customs duty« og »higher secondary education cess« hhv. uddannelsesbidrag og uddannelsesbidrag på gymnasieniveau) og godtgørelsen af omsætningsafgift er finansielle bidrag fra den indiske regering, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, således at EOUS-virksomheden opnår en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, da den forbedrer likviditet ved ikke at skulle betale afgifter, der normalt ville påløbe, og ved at opnå godtgørelse af omsætningsafgift.
(73)
Fritagelsen fra forbrugsafgiften og den tilsvarende importafgift (»EED« tillægstold) fører imidlertid ikke til, at der gives afkald på indtægter, der ellers ville være påløbet. Forbrugsafgifter og tillægstold kan, hvis de betales, benyttes som kredit for fremtidige afgiftsforpligtelser (den såkaldte »CENVAT-mekanisme«), som kan sammenlignes med moms-ordningen og giver indiske virksomheder mulighed for at udligne afgifter på anskaffelser med omsætningsafgifter. Disse afgifter er derfor ikke endelige. Ved anvendelse af »CENVAT«-kreditter er der kun en endelig afgift på værditilvæksten og ikke på råmaterialerne.
(74)
Det er således kun fritagelsen fra basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess« og godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift, der udgør subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3. De er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Det er en ufravigelig betingelse for at opnå fordelene, at en EOUS-virksomhed har eksport som mål, jf. kapitel. 6.1 i FT-policy 2009-2014.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(75)
Den udligningsberettigede fordel er derfor eftergivelsen af de samlede importafgifter, basistold, uddannelsesbidrag og uddannelsesbidrag på gymnasieniveau, der normalt skal betales ved import, samt godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift i UP.
i) Fritagelse for importafgifter (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«), godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift på råmaterialer og forbrugsgoder
(76)
Subsidiebeløbet for den eksportør, der er en eksportorienteret virksomhed, blev beregnet på grundlag af den importtold (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«), som der var givet afkald på i UP for de materialer, som den eksportorienterede virksomhed importerede som helhed, og den godtgjorte omsætningsafgift i UP. Gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet som tæller. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den relevante eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den pågældende virksomhed havde en samlet subsidiemargen på 4,3 % under EOUS-ordningen.
ii) Fritagelse for importafgifter (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«) på investeringsgoder
(77)
Investeringsgoder indgår ikke fysisk i de færdige varer. Fordelen for den undersøgte virksomhed er derfor beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på importen af investeringsgoder fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 3. Det således beregnede beløb, der kan tildeles UP, er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og derved bestemme den fulde fordel af denne ordning for modtageren. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over den relevante eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den pågældende virksomhed havde således en ubetydelig subsidiemargen.
3.6. Export Credit Scheme (ECS) (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag:
(78)
Ordningen er detaljeret beskrevet i Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007-08 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) og i Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09 (Rupee/Foreign Currency Export Credit) fra Reserve Bank of India (»RBI«), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(79)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(80)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter både i indiske rupees og i udenlandsk valuta, som forretningsbankerne kan pålægge en eksportør. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (»pakkekredit«), som omfatter kreditter, der ydes en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(81)
Som følge af sådanne Master Circulars fra RBI kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter (»kontantkreditter«), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. Forskellen i satserne kan indskrænkes for virksomheder med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for virksomheder med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontantkreditter på samme vilkår.
(82)
Det blev konstateret, at en af virksomhederne brugte denne ordning i UP.
d) Konklusion vedrørende ECS
(83)
De præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 78 nævnte Master Circulars fra RBI, kan reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til kreditomkostninger, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI's metode til at fastsætte individuelle maksimale udlånsrentesatser for hver enkelt forretningsbank.
(84)
Selv om de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), eller i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - f.eks. godtgørelse fra Indiens regering til forretningsbankerne - for at der er tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, st. 1, litra a), nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og derfor omfattet af den definition af »staten«, der er givet i grundforordningens artikel 2, litra b). Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (f.eks. pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI giver instrukser til private organer, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), andet led, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde bl.a. de maksimumsrentesatser for eksportkreditter, der er fastsat i Master Circulars fra RBI, samt RBI's bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner og derfor er betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(85)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, som blev betalt for eksportkreditter, der blev benyttet i UP, og den rente, der skulle have været betalt for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der blev anvendt af den pågældende virksomhed. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(86)
Den subsidiesats, der blev fastsat for virksomheden i forbindelse med denne ordning i UP, er på 0,4 %.
3.7. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(87)
Ud fra konklusionerne, jf. nedenstående tabel, ligger det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt som værditold på mellem 3,3 % og 4,3 %.
ORDNING→
DEPBS (4)
AAS (4)
EOUS (4)
ECS (4)
I alt
VIRKSOMHED
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus gruppen
2,6 % - 3,4 %
0 - 0,8 %
3,3 % (5)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(88)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 3, udgør subsidiemargenen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, 4,0 %, hvilket beregnedes på grundlag af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven.
(89)
For alle de andre indiske eksportørers vedkommende bestemte Kommissionen først graden af samarbejde. Sammenligningen mellem Eurostats importdata og mængden af eksport til Unionen af den pågældende vare, som blev opgivet for undersøgelsesperioden af de 20 samarbejdsvillige virksomheder eller grupper med eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden, tyder på, at samarbejdsgraden blandt de eksporterende producenter i Indien var meget høj, jf. betragtning 10. I betragtning af dette høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle selskaber, der ikke samarbejdede, fastsat til satsen for den virksomhed, der havde den højeste individuelle margen, dvs. 4,3 %.
4. EU-ERHVERVSGRENEN
4.1. EU-produktion
(90)
Følgende EU-producenters produktion blev taget i betragtning ved fastlæggelse af EU-produktionens omfang:
-
otte producenter, på hvis vegne klagen blev indgivet
-
fire producenter, der støttede klagen
-
tolv andre EU-producenter, der var opført i klagen og hverken optrådte som klagere eller støttede procedurer eller gjorde indsigelser over for den nuværende undersøgelse.
(91)
EU-erhvervsgrenen består således af disse 24 virksomheder i forbindelse med skadesanalysen som helhed.
4.2. Stikprøve af EU-producenter
(92)
Der blev, jf. betragtning 17, udtaget en stikprøve på fire virksomheder ud af de virksomheder, der gav sig til kende over for Kommissionen og indsendte de grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare i undersøgelsesperioden, som de blev anmodet om i indledningsmeddelelsen.
(93)
Disse fire EU-producenter i stikprøven tegnede sig for 62 % af EU-erhvervsgrenens samlede produktion i UP.
5. SKADE
5.1. Indledende bemærkninger
(94)
Skaden blev vurderet på grundlag af tendenser vedrørende produktion, produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salg, markedsandel og vækst, som blev indsamlet for hele EU-erhvervsgrenen, og tendenser vedrørende priser, beskæftigelse, produktivitet, rentabilitet, likviditet, evne til at rejse kapital og investeringer, lagre, investeringsafkast og lønninger, som blev indsamlet for de EU-producenter, der indgik i stikprøven.
5.2. EU-forbrug
(95)
EU-forbruget blev fastlagt på grundlag af salgsmængden hos EU-producenterne i stikprøven, salgsdata om de andre EU-producenter, som fremgik af klagen, Eurostats importdata for EU-markedet for perioden 2007-2009 og besvarelserne af stikprøvespørgsmålene for UP.
2007
2008
2009
UP
EU-forbruget (tons)
315 143
285 548
186 198
202 019
Indeks (2007 = 100)
100
91
59
64
(96)
I løbet af den betragtede periode faldt forbruget med 36 %. Mellem 2007 og 2009 faldt forbruget med 41 %, men steg en anelse med 5 procentpoint mellem 2009 og UP.
(97)
Den økonomiske afmatning har bidraget til faldet i forbruget fra 2008, en periode hvor brugerne af den pågældende vare såsom bilindustrien, virksomheder, der producerer husholdningsapparater, den kemiske industri og byggeindustrien, oplevede et alvorligt fald i efterspørgslen på deres varer. I anden halvdel af UP begyndte markedssituationen at bedres en anelse, hvilket førte til en lille stigning i efterspørgslen efter den pågældende vare i forhold til første halvdel af UP.
5.3. Importen til Unionen fra det pågældende land
5.3.1. Importens omfang og markedsandel
2007
2008
2009
UP
Import fra Indien i tons
32 754
31 962
18 759
23 792
Indeks (2007 = 100)
100
98
57
73
Markedsandel for importen
10,39 %
11,19 %
10,07 %
11,78 %
Indeks (2007 = 100)
100
108
97
113
(98)
På grundlag af Eurostats oplysninger for perioden 2007-2009 og besvarelserne af stikprøvespørgeskemaet for UP fulgte importen af den pågældende vare fra Indien den nedadgående tendens i EU-forbruget og faldt med 27 % i den betragtede periode. Det største fald registreredes mellem 2008 og 2009, hvor importen faldt med 41 procentpoint. Importen steg derefter med 16 procentpoint mellem 2009 og UP.
(99)
Da dette fald er lavere end faldet i EU-forbruget, steg de indiske producenters markedsandel en anelse fra 10,39 % i 2007 til 11,78 % i UP.
5.3.2. Importpriser og prisunderbud
2007
2008
2009
UP
Gennemsnitlig pris på import fra Indien (EUR/ton)
3 504
2 908
2 138
1 971
Indeks (2007 = 100)
100
83
61
56
(100)
Den gennemsnitlige pris på import af den pågældende vare fra Indien faldt med 44 %, og det største fald registreredes mellem 2008 og 2009, hvor priserne faldt med 22 procentpoint. Selv om dette fald fulgte den nedadgående tendens for råmaterialepriserne, skal det bemærkes, at den gennemsnitlige importpris pr. enhed fra Indien i hele den betragtede periode var betydeligt lavere end EU-erhvervsgrenens enhedssalgspriser, hvilket medførte et kraftigt pristryk på EU-erhvervsgrenens salgspriser.
(101)
En sammenligning for UP mellem EU-erhvervsgrenens priser ab fabrik til uafhængige kunder på EU-markedet, uden rabatter og skatter, og de indiske eksporterende producenters cif-priser, Unionens grænse, justeret for omkostninger til losning og toldbehandling, viste et underbud på mellem 16,7 % og 18,2 %.
5.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(102)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af den indiske subsidierede imports indvirkning på EU-erhvervsgrenen også en vurdering af alle relevante økonomiske faktorer, der havde indflydelse på erhvervsgrenens situation fra 2007 til undersøgelsesperioden.
5.4.1. Oplysninger vedrørende EU-erhvervsgrenen som helhed
a) Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2007
2008
2009
UP
Produktionsmængde i tons
296 576
262 882
159 397
170 557
Indeks (2007 = 100)
100
89
54
58
Produktionskapacitet (ton)
478 174
491 016
486 755
476 764
Indeks (2007 = 100)
100
103
102
100
Kapacitetsudnyttelse
62 %
54 %
33 %
36 %
Indeks (2007 = 100)
100
86
53
58
(103)
Mellem 2007 og UP faldt EU-erhvervsgrenens samlede produktion med 42 %, mens produktionskapaciteten forblev stabil, hvilket forårsagede et fald i kapacitetsudnyttelsesgraden på 26 procentpoint. Faldet i produktionen var større end faldet i EU-forbruget, som var på 36 % i den betragtede periode.
b) Salgsmængde og markedsandel
2007
2008
2009
UP
EU-salg (tons)
255 300
230 344
154 602
164 191
Indeks (2007 = 100)
100
90
61
64
Markedsandel (% af EU-forbruget)
81 %
81 %
83 %
81 %
Indeks (2007 = 100)
100
100
102
100
(104)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde af den samme vare ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet faldt med 36 % i den betragtede periode, og det største fald fandt sted mellem 2008 og 2009, hvor salget faldt med 29 procentpoint. Salget steg efterfølgende svagt med 3 procentpoint mellem 2009 og UP.
(105)
EU-erhvervsgrenens markedsandel var stabil på omkring 81 % i den betragtede periode.
c) Vækst
(106)
Da både EU-forbruget og EU-erhvervsgrenens salgsmængde faldt med 36 % i den betragtede periode, forblev EU-erhvervsgrenens markedsandel stabil på 81 %.
d) Den faktiske subsidiemargens omfang
(107)
I betragtning af mængden af, markedsandelen for og priserne på den subsidierede import fra Indien kan den faktiske subsidiemargens virkning for EU-erhvervsgrenen ikke anses for ubetydelig.
5.4.2. Oplysninger vedrørende EU-producenterne i stikprøven
a) Lagerbeholdning
(108)
EU-erhvervsgrenen producerer hovedsagelig efter ordre, og lagerbeholdningerne kan derfor ikke betragtes som en relevant skadesindikator. Tendensen i lagerbeholdningerne er kun angivet til orientering. Nedenstående tal viser kun lagerbeholdningernes størrelse i de virksomheder, der indgik i stikprøven, ved udgangen af hver periode.
2007
2008
2009
UP
Ultimolagre (i ton)
25 315
27 736
24 032
19 730
Indeks (2007 = 100)
100
110
95
78
(109)
Lagerbeholdningerne faldt med 22 % i den betragtede periode, men angivet i procent af produktionen steg lagerbeholdningerne med mellem 16 % og 19,5 %.
b) Gennemsnitlige enhedssalgspriser på EU-markedet og produktionsomkostninger
2007
2008
2009
UP
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspriser (EUR)
4 478
3 615
2 507
2 521
Indeks (2007 = 100)
100
81
56
56
Produktionsomkostninger pr. enhed
4 003
3 408
2 900
2 773
Indeks (2007 = 100)
100
85
72
69
(110)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige enhedssalgspriser ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet faldt med 44 % mellem 2007 og UP, og det største fald fandt sted mellem 2008 og 2009, hvor priserne faldt med 25 procentpoint. Dette fald skyldtes dog til dels et fald i produktionsomkostningerne pr. enhed af den pågældende vare, som faldt med 31 % i den betragtede periode. Faldet i enhedsomkostningerne skyldtes hovedsagelig faldet i råmaterialepriserne. Faldet blev dog afbødet en anelse som følge af stigningen i andelen af faste omkostninger pr. produceret enhed, hvilket skyldtes den lavere kapacitetsudnyttelse.
c) Beskæftigelse, produktivitet og arbejdskraftomkostninger
2007
2008
2009
UP
Antal medarbejdere
1 044
1 007
947
885
Indeks
100
97
91
85
Produktivitet (tons/ansat)
149
141
97
115
Indeks
100
94
65
77
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. ansat
47 686
48 062
47 131
49 972
Indeks
100
101
99
105
(111)
Antallet af medarbejdere faldt med 15 % i den betragtede periode som følge af indskrænkninger i EU-erhvervsgrenens aktiviteter.
(112)
For så vidt angår de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. medarbejder, steg de kun lidt med 5 % i den betragtede periode. Dette betragtes som en naturlig stigning, som ligger under inflationsraten for den betragtede periode. Det skal endvidere bemærkes, at arbejdskraftomkostningerne ikke udgør en væsentlig del af de samlede produktionsomkostninger til stænger af rustfrit stål.
d) Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at tilvejebringe kapital
2007
2008
2009
UP
Rentabilitet ved EU-salget (% af nettosalget)
9,5 %
3,5 %
-12,8 %
-7,9 %
Indeks
100
37
- 135
-83
Likviditet (EUR)
44 464 193
13 280 433
-12 678 708
-3 063 190
Indeks
100
30
-29
-7
Investeringer (1 000 EUR)
18 085 847
15 714 829
4 341 909
4 198 607
Indeks (2007 = 100)
100
87
24
23
Investeringsafkast
101 %
25 %
-50 %
-33 %
Indeks (2007 = 100)
100
25
-49
-32
(113)
EU-erhvervsgrenens rentabilitet blev beregnet som nettooverskuddet før skat ved salg af samme vare og udtrykt i procent af omsætningen i forbindelse med dette salg. Rentabiliteten faldt betydeligt i den betragtede periode og vendtes fra en fortjeneste på over 9 % i 2007 til et tab på næsten 8 % i UP. Det største fald registreredes mellem 2008 og 2009, nemlig mere end 16 procentpoint.
(114)
Nettolikviditeten fra den samme vare faldt med 107 % mellem 2007 og UP.
(115)
De årlige investeringer i produktionen af den samme vare faldt med 77 % i den betragtede periode.
(116)
Investeringsafkastet, udtrykt som fortjeneste i procent af den bogførte nettoværdi af investeringerne, fulgte samme negative tendens som rentabiliteten og faldt med 134 procentpoint.
(117)
Der var ingen antydninger af, at erhvervsgrenens evne til at tilvejebringe kapital formindskedes i den betragtede periode.
5.5. Konklusion om skade
(118)
Næsten alle skadesindikatorer for EU-erhvervsgrenen udviklede sig i negativ retning i den betragtede periode.
(119)
EU-forbruget faldt med 36 %, EU-erhvervsgrenens salgsmængde faldt med 36 % og kapacitetsudnyttelsen faldt med 42 %. Enhedssalgspriserne hos EU-producenterne i stikprøven faldt med 44 % til et niveau under produktionsomkostningerne. Enhedssalgspriserne fulgte faldet i priserne på de importerede varer fra Indien for at opretholde en vis salgs- og produktionsmængde og dermed dække de faste omkostninger.
(120)
Rentabiliteten faldt fra en fortjeneste på 9,5 % i 2007 til et tab på næsten 8 % i UP. Investeringerne, likviditeten og investeringsafkastet fulgte samme negative tendens og faldt med hhv. 77 %, 107 % og 246 procentpoint i den betragtede periode.
(121)
Kun en indikator, nemlig EU-erhvervsgrenens markedsandel, var stabil på 81 %.
(122)
I lyset af ovenstående konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
6. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
6.1. Indledning
(123)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import fra Indien havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have tilføjet EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.
6.2. Virkningerne af den subsidierede import
(124)
Faldet på 44 % i importpriserne i den betragtede periode og de store underbudsmargener i UP på mellem 16,7 % og 18,2 % faldt sammen med forværringen i EU-erhvervsgrenens økonomiske situation.
(125)
I lyset af subsidieringens omfang hos de samarbejdsvillige eksportører, det lave prisniveau for den subsidierede import, som i betydelig grad underbød EU-erhvervsgrenens priser, spillede deres tilstedeværelse på EU-markedet en væsentlig rolle i forbindelse med forværringen af den negative tendens i salgspriserne på EU-markedet. Den væsentlige skade, som blev påført EU-erhvervsgrenen, ses tydeligst i de lave salgspriser og de betydelige finansielle tab i erhvervsgrenen.
(126)
De gennemsnitlige priser på importen fra Indien faldt betydeligt, hvilket tvang EU-erhvervsgrenen til at sænke priserne for at bibeholde en vis omsætning men dog til tabsgivende priser for i det mindste at dække de faste omkostninger. Som følge heraf forværredes EU-erhvervsgrenens økonomiske situation markant fra 2008.
(127)
På baggrund af ovenstående kan det foreløbigt konkluderes, at den subsidierede import fra Indien, som i høj grad underbød EU-erhvervsgrenens priser i UP, har spillet en afgørende rolle for den skade, EU-erhvervsgrenen har lidt, hvilket afspejles i den dårlige finansielle situation og forringelsen af næsten samtlige skadesindikatorer.
6.3. Andre faktorers indvirkning
(128)
De øvrige faktorer, der blev undersøgt i forbindelse med årsagssammenhængen, er den økonomiske krise, udviklingen i EU-forbruget, produktionsomkostningerne, importen fra andre tredjelande og eksportresultaterne hos EU-producenterne i stikprøven.
6.3.1. Den økonomiske krise, udviklingen i EU-forbruget og produktionsomkostningerne
(129)
Den økonomiske afmatning bidrog til indskrænkningen i forbruget og til pristrykket. Den lave efterspørgsel efter visse stænger af rustfrit stål medførte et fald i EU-erhvervsgrenens produktion og bidrog delvis til trykket på salgspriserne.
(130)
Under normale økonomiske vilkår og uden et kraftigt pristryk fra den subsidierede import ville EU-erhvervsgrenen sandsynligvis have haft vanskeligt ved at klare faldet i forbruget og den deraf følgende stigning i de faste produktionsomkostninger, der skyldtes den lave kapacitetsudnyttelse i perioden mellem 2007 og UP. Den subsidierede import forværrede dog virkningerne af den økonomiske afmatning og gjorde det umuligt at sælge til eller over omkostningsprisen mellem 2009 og UP.
(131)
Ud fra ovenstående er faldet i EU-efterspørgslen tilsyneladende knyttet til den økonomiske krise i sektoren og har bidraget til den skade, der påførtes EU-erhvervsgrenen. Det konkluderes dog, at den ikke bryder den årsagssammenhæng, der er etableret mellem den subsidierede lavprisimport fra Indien og EU-erhvervsgrenens situation.
6.3.2. Import fra andre tredjelande
2007
2008
2009
UP
Importen fra andre tredjelande i tons
27 089
23 242
12 837
14 036
Indeks
100
86
47
52
Markedsandel for andre tredjelande
8,60 %
8,14 %
6,89 %
6,95 %
Indeks
100
95
80
81
Gennemsnitlig importpris
4 820
4 487
3 756
3 501
Indeks
100
93
78
73
(132)
På grundlag af Eurostats data faldt mængden af import til Unionen af visse stænger af rustfrit stål til fra visse tredjelande, der ikke er berørt af undersøgelsen, med 48 % i den betragtede periode. Den tilsvarende markedsandel for andre tredjelande faldt med 19 %.
(133)
Gennemsnitspriserne for disse importerede varer lå langt over de indiske eksporterende producenters priser og endda EU-erhvervsgrenens priser. Det konkluderes derfor foreløbigt, at importen fra de andre tredjelande ikke havde bidraget til den skade, EU-erhvervsgrenen havde lidt.
6.3.3. Eksportresultater hos EU-producenterne i stikprøven
2007
2008
2009
UP
Eksportsalg i tons
10 850
9 158
5 440
6 299
Indeks
100
84
50
58
Salgspris pr. enhed i euro
4 452
3 728
2 495
2 388
Indeks
100
84
56
54
(134)
I den betragtede periode faldt eksportmængden hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, med 42 % og enhedssalgspriserne med 46 %. Selv om eksporten kun udgjorde 6 % af det samlede salg i UP, kan det ikke udelukkes, at resultaterne har haft en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation. Det konkluderes dog på grundlag af de begrænsede eksportmængder, at virkningen ikke er nok til at bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den konstaterede skade.
6.4. Konklusion om årsagssammenhæng
(135)
Undersøgelsen viste, at de andre kendte faktorer, såsom importen fra andre tredjelande, EU-erhvervsgrenens eksport og faldet i forbruget ikke var en afgørende årsag til den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(136)
På baggrund af det tidsmæssige sammenfald mellem den øgede subsidierede import fra Indien og det konstaterede underbud på den ene side og EU-erhvervsgrenens tydeligt forværrede situation på den anden side kan det konkluderes, at den subsidierede import er årsag til den væsentlige skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
7. UNIONENS INTERESSER
7.1. Generelle overvejelser
(137)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 er det blevet undersøgt, om der er tvingende årsager til at konkludere, at det i dette tilfælde ikke er i Unionens interesse at indføre foranstaltninger til trods for den foreløbige konklusion om, at der er tale om skadevoldende subsidiering. Det er blevet overvejet, hvilke virkninger eventuelle foranstaltninger vil have for alle parter i proceduren, og hvilke følger det vil få, hvis der ikke træffes nogen foranstaltninger.
7.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(138)
EU-erhvervsgrenen har lidt under skadevoldende subsidieret import af den pågældende vare fra Indien. Som bekendt viste de økonomiske indikatorer for EU-erhvervsgrenen en negativ tendens i den betragtede periode. I betragtning af skadens art (dvs. betydelige tab) er det tilsyneladende umuligt at undgå en yderligere forværring af situationen for EU-erhvervsgrenen uden foranstaltninger.
(139)
Indførelsen af foranstaltninger forventes at hindre yderligere fordrejninger og genskabe redelige konkurrencevilkår på markedet.
(140)
Hvis foranstaltningerne ikke indføres, vil priserne fortsat ligge under produktionsomkostningerne og EU-producenternes fortjeneste vil forværres yderligere. Dette ville ikke være bæredygtigt på mellemlang til lang sigt. I betragtning af det påførte tab og de store investeringer, der er foretaget i produktionen, kan det forventes, at de fleste EU-producenter ikke vil være i stand til at få dækket deres investeringer, hvis der ikke indføres foranstaltninger.
(141)
Da EU-erhvervsgrenen består af mellemstore og store virksomheder fordelt i hele Unionen, vil indførelsen af udligningsforanstaltninger desuden bidrage til at opretholde beskæftigelsen i disse områder.
(142)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres udligningsforanstaltninger.
7.3. Importørernes interesser
(143)
Kommissionen anmodede alle kendte importører om at give sig til kende og indsende grundlæggende oplysninger om deres aktiviteter vedrørende den pågældende vare. Fire importører besvarede stikprøveundersøgelsen. Der blev sendt spørgeskemaer til alle fire importører, og kun en importør indsendte en spørgeskemabesvarelse. Der er planlagt et kontrolbesøg hos virksomheden i Tyskland på et senere tidspunkt i undersøgelsen.
(144)
Indføres der udligningstold, kan det ikke udelukkes, at importen fra det pågældende land vil falde, hvilket kan påvirke importørernes økonomiske situation. En stigning i importpriserne for det pågældende produkt bør dog kun have den virkning for importørerne, at konkurrencen på EU-markedet genoprettes og bør ikke forhindre importørerne i at sælge produktet. Den pågældende vares lave andel af slutbrugernes samlede omkostninger bør desuden gøre det lettere for importørerne at lægge en eventuel prisstigning over på deres kunder. På dette grundlag konkluderes det foreløbigt, at en indførelse af udligningstold sandsynligvis ikke vil have alvorlige negative følger for importører i Unionen.
7.4. Brugernes interesser
(145)
Der blev sendt spørgeskemaer til alle parter, der er nævnt som brugere i klagen. Ingen af de 22 virksomheder indsendte besvarelser.
(146)
Den pågældende vare anvendes som kendt til en lang række anvendelsesformål såsom bilindustrien, husholdningsapparater, medicinsk og laboratorieinstrumenter mv. Brugerne i denne undersøgelse er dog mellemleverandører, der producerer og leverer dele til førnævnte anvendelsesformål. Det forventes på dette grundlag, at brugerne vil kunne overføre hele eller dele af prisstigningen, som skyldes indførelsen af udligningstold, til de slutbrugere, samtidig med at det bør huskes, at indførelsen af sådanne foranstaltninger vil få ubetydelige virkninger for sidstnævnte.
(147)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at indførelsen af en udligningstold vil få en ubetydelig virkning for brugernes omkostninger.
7.5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(148)
På baggrund af ovenstående er den foreløbige konklusion, at der ikke er nogen tvingende grund til ikke at indføre udligningstold på importen af visse stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien.
8. FORSLAG TIL MIDLERTIDIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
8.1. Skadestærskel
(149)
I betragtning af konklusionerne om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige udligningsforanstaltninger for at hindre, at den subsidierede import forårsager yderligere skade for EU-erhvervsgrenen.
(150)
For at fastsætte omfanget af disse foranstaltninger blev de konstaterede subsidiemargener taget i betragtning, såvel som den told, der kræves for at bringe den skadevoldende situation, som EU-erhvervsgrenen har befundet sig i, til ophør, uden dog at overstige den konstaterede subsidiemargen.
(151)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import. Det konkluderes, at den fortjeneste, der kunne opnås uden subsidieret import, skal baseres på den gennemsnitlige fortjenstmargen før skat hos EU-producenterne i stikprøven i 2007. Der er tale om det sidste år inden UP, hvor EU-erhvervsgrenen var i stand til at opnå en normal fortjenstmargen. Det blev derfor konstateret, at en fortjenstmargen på 9,5 % af omsætningen kunne anses for et passende minimum, som EU-erhvervsgrenen kunne have forventet at opnå uden den skadevoldende subsidiering.
(152)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved, at ovennævnte fortjenstmargen på 9,5 % blev lagt til produktionsomkostningerne.
(153)
Den nødvendige prisforhøjelse blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning mellem de samarbejdsvillige indiske eksportørers vejede gennemsnitlige importpris som fastsat med henblik på beregningen af underbud, jf. betragtning 101, og den ikke-skadevoldende pris for de varer, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet i UP. Forskelle som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importværdi.
8.2. Midlertidige foranstaltninger
(154)
Ud fra ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 12, stk. 1, indføres en midlertidig udligningstold på importen med oprindelse i Indien svarende til enten subsidie- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(155)
Udligningstolden blev således fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og subsidiemargenerne. Udligningstolden bør derfor være følgende:
Virksomhed
Subsidiemargen
Skadesmargen
Midlertidig udligningstold
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus gruppen
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Alle andre virksomheder
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(156)
De individuelle udligningstoldsatser i denne forordning er fastlagt på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. Den afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende ovennævnte virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på import af varer med oprindelse i Indien og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importvarer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(157)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (6) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
9. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(158)
Ovennævnte foreløbige resultater vil blive fremlagt for alle interesserede parter, og disse vil blive opfordret til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Deres bemærkninger vil blive analyseret og taget i betragtning, når der er grundlag for dette, før der træffes endelig afgørelse. Desuden bør det fremføres, at de konklusioner, der ligger til grund for indførelse af udligningstold i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på indførelse af en endelig foranstaltning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres hermed en midlertidig udligningstold på importen af stænger af rustfrit stål, kun koldtbehandlede, bortset fra stænger med cirkulært tværsnit med en diameter på 80 mm eller mere med oprindelse i Indien, som for øjeblikket tariferes under KN-kode 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 og 7222 20 89.
2. Den midlertidige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Told (%)
Taric-tillægskode
Chandan Steel Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,4
AXXX
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Hindustan Inox Ltd., Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai. Maharashtra
3,3
AXXX
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane, Maharashtra
4,3
AXXX
Virksomheder opført i bilaget
4,0
AXXX
Alle andre virksomheder
4,3
AXXX
3. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen inden for en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 30 i forordning (EF) nr. 597/2009.
2. De interesserede parter kan i henhold til artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 597/2009 fremsætte bemærkninger til anvendelsen af denne forordning inden for en frist på en måned efter datoen for dens ikrafttræden.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. december 2010.
A BIZOTTSÁG 1261/2010/EU RENDELETE
(2010. december 22.)
az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak behozatalára vonatkozó ideiglenes kiegyenlítő vám kivetéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 12. cikkére,
a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. Az eljárás megindítása
(1)
A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) útján 2010. április 1-jén támogatásellenes eljárás (a továbbiakban: támogatásellenes eljárás) megindítását jelentette be az Indiából (a továbbiakban: az érintett ország) származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak az Európai Unióba történő behozatalára vonatkozóan.
(2)
A Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítés (3) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) útján ugyanezen a napon egy dömpingellenes eljárás megindítását is bejelentette az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak az Unióba történő behozatalára vonatkozóan, és külön vizsgálatot indított (a továbbiakban: dömpingellenes eljárás).
(3)
A támogatásellenes eljárás azt követően indult, hogy az Európai Vas- és Acélipari Szövetség (Eurofer) (a továbbiakban: panaszos) 2010. február 15-én panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyeknek termelése a rozsdamentes rúdacél egyes típusai uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 25 %-át teszi ki. A panasz olyan meggyőző bizonyítékot tartalmazott az említett termék támogatása és az abból eredő jelentős kár tekintetében, amelyet a Bizottság elégségesnek ítélt a vizsgálat megindításához.
(4)
Az eljárás megindítását megelőzően és összhangban az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével a Bizottság értesítette India kormányát arról, hogy megfelelően dokumentált panasz érkezett be hozzá, amely szerint az Indiából származó rozsdamentes rúdacél egyes típusainak támogatott behozatala jelentős kárt okoz az érintett uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett India kormányával, hogy a panasz tartalmával kapcsolatban tisztázzák a helyzetet, és egy kölcsönösen elfogadható megoldásra jussanak. Ebben az esetben nem találtak kölcsönösen elfogadható megoldást.
1.2. Az eljárásban érintett felek
(5)
A Bizottság hivatalosan értesítette az eljárás megindításáról a panaszos uniós gyártókat, az egyéb ismert uniós gyártókat, az exportáló gyártókat, az importőröket, az ismert érintett felhasználókat és az indiai hatóságokat. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy a vizsgálat megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül álláspontjukat írásban ismertessék, illetve meghallgatást kérjenek.
(6)
A meghallgatási lehetőséget minden olyan fél megkapta, amely ezt kérte, és bemutatta, hogy különleges okai vannak rá.
1.2.1. Mintavétel az indiai exportáló gyártók körében
(7)
Tekintettel az indiai exportáló gyártók nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben a támogatás megállapítása érdekében az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételt irányoztak elő.
(8)
Annak érdekében, hogy a Bizottság dönthessen a mintavétel szükségességéről, és adott esetben kiválaszthassa a mintát, az indiai exportáló gyártókat felkérték, hogy a vizsgálat megindításának időpontjától számított 15 napon belül jelentkezzenek, és nyújtsanak általános tájékoztatást a kivitelükről és a belföldi értékesítéseikről, az érintett termék gyártásával összefüggő pontos tevékenységükről, és valamennyi, az érintett termék gyártásába és/vagy értékesítésébe bevont kapcsolódó vállalat nevéről és tevékenységéről a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra vonatkozóan.
(9)
Konzultáltak az érintett indiai hatóságokkal is a reprezentatív minta kiválasztása céljából.
(10)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglalt határidőn belül összesen 22 exportáló gyártó - beleértve indiai kapcsolódó vállalatok csoportjait - adta meg a kért tájékoztatást, és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. Ezen együttműködő vállalatok vagy csoportok közül 20 számolt be arról, hogy a vizsgálati időszakban exportálta az érintett terméket az Unióba. A mintát így az ezen 20 exportáló gyártó vagy exportáló gyártók csoportja által benyújtott információk alapján választott ák ki.
(11)
Azokat az exportáló gyártókat, amelyek a fent említett határidőn belül nem jelentkeztek, vagy nem nyújtották be időben a kért információkat, a vizsgálatban nem együttműködőnek minősítették. Az Eurostat importra vonatkozó adatainak és a vizsgálati időszakban az érintett terméket az Unióba exportáló 20 együttműködő vállalat vagy csoport által bejelentett, az érintett terméknek a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportjának mennyiségére vonatkozó adatoknak az összehasonlítása arra utal, hogy az indiai exportáló gyártók együttműködése igen magas szintű volt.
1.2.2. Az indiai együttműködő vállalatok mintájának kiválasztása
(12)
Az alaprendelet 27. cikkével összhangban a Bizottság a mintát az érintett termék Unióba irányuló exportjának azon legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján választotta ki, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. A kiválasztott minta két egyéni vállalatot és egy négy kapcsolódó vállalatból álló vállalatcsoportot tartalmazott, amelyek együtt az érintett termék Unióba irányuló teljes exportjának több mint 63 %-át bonyolították.
1.2.3. A mintába fel nem vett vállalatok egyedi vizsgálata
(13)
Egy exportáló gyártó, amely nem került be a mintába, mert nem teljesítette az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésében meghatározott kritériumokat, az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján egyéni támogatási különbözet megállapítását kérte.
(14)
A fenti (12) preambulumbekezdésben említettek szerint a mintát ésszerű számú vállalatra szűkítették, amelyek vizsgálata a rendelkezésre álló időn belül elvégezhető. A támogatás kivizsgálása céljából megvizsgált vállalatokat az alábbi (22) preambulumbekezdés sorolja fel. Tekintettel az e vállalatok telephelyein teendő ellenőrző látogatások számára, úgy ítélték meg, hogy az egyéni vizsgálat túlzott terhet jelentene, és megakadályozná a vizsgálat megfelelő időben történő befejezését.
(15)
Ezért ideiglenesen úgy határoztak, hogy az egyéni vizsgálat iránti kérelem nem fogadható el.
1.2.4. Mintavétel az uniós gyártók körében
(16)
Tekintettel az uniós gyártók nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben a kár megállapítása érdekében az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételt irányoztak elő.
(17)
A nyolc panaszoson kívül más gyártó nem jelentkezett, és nem nyújtott az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározottak szerint általános tájékoztatást az érintett termékkel kapcsolatos tevékenységeiről a vizsgálati időszakra vonatkozóan. E nyolc panaszos közül egy négy vállalatból álló mintát választottak ki az értékesítési mennyiségük reprezentativitása, a különböző terméktípusaik és az Unión belüli elhelyezkedésük alapján. A minta kiválasztásáról konzultáltak a panaszossal és az érintett gyártókkal.
(18)
A mintában szereplő négy uniós gyártó termelése az uniós gazdasági ágazat teljes termelésének 62 %-át tette ki a vizsgálati időszakban.
1.2.5. Mintavétel az importőrök körében
(19)
Tekintettel a panaszban azonosított importőrök nagy számára, az eljárás megindításáról szóló értesítésben az alaprendelet 27. cikkével összhangban az importőrök esetében mintavételt irányoztak elő. Az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglalt határidőn belül négy importőr adta meg a kért tájékoztatást, és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. A jelentkező importőrök alacsony számára tekintettel az a döntés született, hogy nem alkalmaznak mintavételt.
(20)
A Bizottság kérdőíveket küldött ki valamennyi ismert érintett félnek és azon más vállalatoknak, amelyek az eljárás megindításáról szóló értesítésben kitűzött határidőn belül jelentkeztek. Így kérdőíveket küldtek az indiai kormánynak, a mintában szereplő indiai exportáló gyártóknak, a mintában szereplő uniós gyártóknak, a mintavételi eljárás során jelentkező négy uniós importőrnek és a vizsgálat által érintett minden ismert felhasználónak.
(21)
Válasz az indiai kormánytól, a mintában szereplő exportáló gyártóktól, az egyéni vizsgálatot kérő exportáló gyártótól, a mintában szereplő uniós gyártóktól és egy importőrtől érkezett. Nem érkeztek kitöltött kérdőívek felhasználóktól és az eljárásban érdekelt bármely más felektől sem. Emellett az uniós gyártók nagy része megadta a kárelemzéshez kért általános adatokat.
(22)
A Bizottság a támogatás, az ebből következő kár és az uniós érdek előzetes megállapításához szükségesnek ítélt, az érdekelt felektől származó valamennyi információt bekérte és ellenőrizte. Ellenőrző látogatásokra került sor az indiai kormánynál Delhiben, a maharashtrai kormánynál Mumbaiban, az indiai kormány regionális hivatalánál Mumbaiban és a következő feleknél:
Uniós gyártók
-
Aceros Inoxidables Olarra SA, Spanyolország és a vele kapcsolatban álló értékesítési vállalatok,
-
Rodaciai SPA, Olaszország és a vele kapcsolatban álló értékesítési vállalatok,
-
Roldan SA, Spanyolország és a vele kapcsolatban álló értékesítési vállalatok,
-
Ugitech France SA, Franciaország és a vele kapcsolatban álló értékesítési vállalatok.
Exportáló gyártók Indiában
-
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane, Maharashtra,
-
Chandan Steel Ltd, Mumbai, Maharashtra.
Venus csoport:
-
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra,
-
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra,
-
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra,
-
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra.
1.3. Vizsgálati időszak
(23)
A támogatás és a kár kivizsgálása a 2009. április 1. és 2010. március 31. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár megítélése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2007-től a vizsgált időszak végéig tartó időszakra (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. Érintett termék
(24)
Az érintett termék az Indiából származó, hidegen alakított vagy hidegen húzott, de tovább nem megmunkált rozsdamentes rúdacél, kivéve a legalább 80 mm-es kör keresztmetszetű rúdacélt (a továbbiakban: az érintett termék), amely jelenleg a 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 és 7222 20 89 KN-kódok alá tartozik.
2.2. Hasonló termék
(25)
A vizsgálat szerint az Indiában gyártott és az ottani belföldi piacon értékesített, e vizsgálatban érintett termékek ugyanolyan fizikai, kémiai és műszaki alaptulajdonságokkal rendelkeznek, és ugyanaz a rendeltetésük, mint az ebből az országból az uniós piacra exportált termékeknek. Ugyanígy az uniós gazdasági ágazat által gyártott és az uniós piacon értékesített termékek ugyanolyan fizikai, vegyi és műszaki alaptulajdonságokkal rendelkeznek, és ugyanaz a rendeltetésük, mint az érintett országból az Unióba exportált termékeknek. Így az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében ideiglenesen ezeket a termékeket tekintik hasonló terméknek.
3. TÁMOGATÁS
3.1. Bevezetés
(26)
A panaszban szereplő, illetve a bizottsági kérdőívekre adott válaszokból szerezhető információk alapján a következő, állítólag támogatásban részesülő programokat vizsgálták meg:
a)
vámhitel-szabályozás (Duty Entitlement Passbook szabályozás);
b)
előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme);
c)
beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme);
d)
exportorientált egységek rendszere (Export Oriented Units Scheme);
e)
exporthitel-rendszer (Export Credit Scheme).
(27)
A fent meghatározott a)-d) pont alatti támogatási formák az 1992. augusztus 7-én hatályba lépett, a külkereskedelemről (fejlesztés és szabályozás) szóló, 1992. évi (1992/22 sz.) törvényen (a továbbiakban: külkereskedelmi törvény) alapulnak. A külkereskedelmi törvény feljogosítja az indiai kormányt, hogy értesítéseket adjon ki az export- és importpolitikával kapcsolatban. Ezek a „Foreign Trade Policy” (külkereskedelem-politika) című dokumentumokban vannak összefoglalva, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium ötévente ad ki, és rendszeresen frissít. Ebben az esetben a vizsgálati időszak szempontjából két ilyen külkereskedelem-politikai dokumentum lényeges: a 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy. Ezenkívül az indiai kormány a 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy dokumentumokra irányadó eljárásokat is meghatározza, mégpedig a „Handbook of Procedures, Volume I” (Eljárási kézikönyv, I. kötet) című kézikönyvben (HOP I 04-09, illetve HOP I 09-14). Az Eljárási kézikönyv szintén rendszeresen frissítésre kerül.
(28)
A fenti e) pontban megjelölt exporthitel-rendszer alapja az 1949. évi banki rendelet 21. és 35A. szakasza, amelyek értelmében az Indiai Központi Jegybank az exporthitelek tekintetében utasításokat adhat a kereskedelmi bankoknak.
3.2. Vámjogosultsági betétkönyvrendszer (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Jogalap
(29)
A DEPBS részletes leírását a 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy 4.3. fejezete, valamint a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 4. fejezete tartalmazza.
b) Jogosultság
(30)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) A DEPBS gyakorlati végrehajtása
(31)
Az exportőr igényelhet DEPBS-hiteleket, amelyeket a rendszer keretében exportált termékek értékének százalékában határoznak meg. Az indiai hatóságok a legtöbb termékre - többek között az érintett termékre vonatkozóan is - megállapítottak ilyen DEPBS-mértékeket. Ezt a hányadot a szabványos nyersanyag-végtermék normák (a továbbiakban: SION) alapján állapítják meg, figyelembe véve az exporttermékek feltételezett importtartalmát és az ilyen feltételezett import vámterhét, tekintet nélkül az importvámok tényleges megfizetésére.
(32)
A rendszer alapján járó gazdasági előnyökre való jogosultsághoz a vállalatnak exportálnia kell. Az exporttranzakció alkalmával az exportőr köteles nyilatkozni az indiai hatóságoknak arról, hogy az export a DEPBS alapján történik. Az áruk exportálása érdekében az indiai vámhatóságok a feladási eljárás során kiállítanak egy exportfuvarszámlát. Ez az okmány egyebek között tartalmazza a exporttranzakcióhoz nyújtandó DEPBS-hitel összegét is. Ebben az időpontban az exportőr tudatában van annak, hogy milyen gazdasági előnyben fog részesülni. Amint a vámhatóság kiállította az exportfuvarszámlát, az indiai kormány mérlegelési joga megszűnik a DEPBS-hitel nyújtása felett.
(33)
Megállapítást nyert, hogy az indiai számviteli standardok szerint a DEPBS-hitelek az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléletű módon bevételként is elszámolhatók. Az ilyen hitelek felhasználhatók bármely áru későbbi behozatala alkalmával a vámok kifizetésére - kivéve a beruházási javakat és az importkorlátozás alá eső árukat. Az ilyen hitelek ellenében behozott áru a belföldi piacon (forgalmi adó megfizetése mellett) értékesíthető vagy másként felhasználható. A DEPBS-hitelek szabadon átruházhatók, és a kibocsátásuk napjától számított 12 hónapig érvényesek.
(34)
A DEPBS-hitel iránti kérelmet elektronikusan kell benyújtani, és korlátlan számú exporttranzakciót foglalhat magában. Tényleges szigorú határidők a DEPBS-hitelre vonatkozóan nincsenek. A DEPBS kezelésére használt elektronikus rendszer nem zárja ki automatikusan a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 4.47. fejezetében említett benyújtási határidőn túli exporttranzakciókat. Sőt, amint azt a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 9.3. fejezete világosan meghatározza, a benyújtási határidő lejárta után beérkezett kérelmek kisebb (a jogosultság 10 %-ának megfelelő) pénzbüntetés megfizetése ellenében mindig elbírálhatók.
(35)
Megállapították, hogy a mintában szereplő vállalatok közül kettő, a Chandan Steel és a Venus csoport vállalatai használták ezt a rendszert a vizsgálati időszakban.
d) A DEPBS-re vonatkozó következtetések
(36)
Az DEPBS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése alapján nyújt támogatást. A DEPBS-hitel az indiai kormány pénzügyi hozzájárulása, mivel a hitelt végső soron behozatali vámok kiegyenlítésére használják, ezzel csökkentve az indiai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Ezenkívül a hitel kedvezményt biztosít az exportőr számára, mert növeli likviditását.
(37)
Ezen túlmenően a DEPBS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdése a) pontjának alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(38)
Ez a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek, mivel nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i. pontjában, a II. mellékletében (a vámkedvezmény-rendszerek meghatározása és szabályai) és a III. mellékletében (helyettesítő vámkedvezmény-rendszerek meghatározása és szabályai) meghatározott szabályoknak. Az exportőrt nem terheli kötelezettség a vámmentesen importált termékek felhasználására a gyártási folyamatban, és a hitel összegének kiszámítása nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva történik. Ezenfelül nem létezik rendszer vagy eljárás annak igazolására, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállítása során, illetve hogy az alaprendelet I. mellékletének i. pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében történt-e importvám-túlfizetés. Végül az exportőr attól függetlenül jogosult a DEPBS-juttatásokra, hogy egyáltalán importál-e alapanyagot. A juttatás megszerzéséhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül, hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azok az exportőrök is jogosultak a DEPBS igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható árukat.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(39)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdésével és 5. cikkével összhangban a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálati időszak során megállapíthatóan fennálló kedvezmény alapján számították ki. Ebben a vonatkozásban úgy tekintették, hogy a kedvezményezett akkor jutott hozzá a kedvezményhez, amikor a rendszer alapján az exporttranzakciót végrehajtotta. Az indiai kormánynak abban a pillanatban le kell mondania a vámok beszedéséről, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóságok kiállítják az exportfuvarszámlát, amelyen egyebek között a szóban forgó exportügylethez nyújtandó DEPBS-hitel összege is szerepel, az indiai kormány már nem rendelkezhet a támogatás odaítéléséről. A fentiek fényében indokoltnak tekinthető a DEPBS keretében megvalósuló juttatásokat úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exportügyletre megkapott hitelek összegét.
(40)
Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a támogatás összegének, mint számlálónak a kiszámításához, a támogatás megszerzése érdekében szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre a hitelekből levonták. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget vetítették ki a vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalomra mint megfelelő nevezőre, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem az előállított, gyártott, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(41)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 1,5 % és 3,4 % közötti volt.
3.3. Előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS)
a) Jogalap
(42)
A rendszer részletes leírását a 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy 4.1.1-4.1.14. fejezete, valamint a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 4.1-4.30. fejezete tartalmazzák.
b) Jogosultság
(43)
Az előzetes engedélyezési rendszer hat alrendszerből áll, amelyeket az alábbi (44) preambulumbekezdés mutat be részletesen. Ezen alrendszerek többek között a jogosultság körét illetően is eltérőek. A gyártó-exportőrök és a támogató gyártókhoz „kapcsolt” kereskedő-exportőrök jogosultak a tényleges exporthoz és az éves igényhez kapcsolódó előzetes engedélyezési alrendszerre. A végső exportőrt ellátó gyártó-exportőrök a közbenső szállításokra szóló előzetes engedélyezési rendszerre jogosultak. A 2004-2009-es FT-policy 8.2. bekezdésében említett, „exportnak tekintett” (kváziexport) kategóriákat ellátó fővállalkozók, például egy exportorientált egység (a továbbiakban: EOU) beszállítói, a kváziexportra szóló előzetes engedélyezési alrendszerre jogosultak. Végezetül a gyártó-exportőrök közbenső beszállítói az előzetes kiadási megrendelés (Advance Release Order, ARO), valamint a fedezett belföldi akkreditív alrendszerei szerint az „exportnak tekintett” (kváziexport) kedvezményekre jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(44)
Előzetes engedélyek a következőkre állíthatók ki:
i. Tényleges (fizikai) export: Ez a fő alrendszer. Ez teszi lehetővé egy meghatározott exporttermék gyártásához szükséges alapanyagok vámmentes behozatalát. A „fizikai” ebben az összefüggésben azt jelenti, hogy az exportterméknek ténylegesen el kell hagynia India felségterületét. Az engedély meghatározza az importtámogatást és az exportkötelezettséget, beleértve az exporttermék fajtáját is.
ii. Éves igény: Az ilyen engedély nem egy adott exporttermékre, hanem egy szélesebb termékcsoportra (például vegyi és kapcsolódó termékekre) vonatkozik. Az engedély jogosultja - a múltbeli exportteljesítménye alapján megállapított értékhatárig - vámmentesen hozhat be bármely nyersanyagot az adott termékcsoportba tartozó bármely termék gyártásához. Az adott termékcsoportba tartozó és az említett vámmentes nyersanyag felhasználásával gyártott bármely terméket exportálhatja.
iii. Közbenső szállítások: Ez az alrendszer azon eseteket fedi le, amikor két gyártó szándékozik ugyanazt az exportterméket gyártani, és felosztják a gyártási folyamatot. A közbenső terméket előállító gyártó-exportőr az alapanyagokat vámmentesen hozhatja be, és e célból igénybe veheti az előzetes engedélyezési rendszert a közbenső szállításokra. A gyártást a végső exportőr fejezi be, és ő köteles a készterméket exportálni.
iv. Kváziexport: Ez az alrendszer lehetővé teszi a fővállalkozó számára, hogy a 2004-2009-es FT-policy 8.2. szakaszának b)-f), valamint g), i) és j) pontjában említett vevőkategóriák részére „kváziexportként” értékesített áruk előállításához szükséges alapanyagokat vámmentesen importálja. India kormánya szerint a kváziexport azon tranzakciókra vonatkozik, amelyek során a szállított áru nem hagyja el az országot. Számos szállítási kategóriát tekintenek kváziexportnak, feltéve, hogy az árukat Indiában állítják elő; ide tartozik például egy exportorientált egységhez vagy egy különleges gazdasági övezetben (a továbbiakban: SEZ) található vállalathoz történő áruszállítás;
v. Előzetes kiadási megrendelés (ARO): Az előzetes engedély birtokosának, aki a felhasználandó anyagokat közvetlen import helyett belföldi forrásokból kívánja beszerezni, ARO-k ellenében is beszerezheti azokat. Ilyen esetekben az előzetes engedélyeket ARO-ként érvényesítik, és a benne meghatározott áruk szállításakor a belföldi szállítóra forgatják őket. Az ARO átruházása a belföldi szállítót a 2004-2009-es FT-policy 8.3. bekezdésében meghatározott kváziexport-kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra szóló AAS-re, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére) jogosítja fel. Az ARO-rendszer a szállítónak fizeti vissza az adókat és a vámokat ahelyett, hogy a végső exportőrnek fizetnék őket vissza vámvisszatérítés/vámvisszafizetés formájában. Az adók/vámok visszatérítése belföldi alapanyagok és importált alapanyagok esetében egyaránt igénybe vehető.
vi. Fedezett belföldi akkreditív alrendszer: Ez az alrendszer szintén az előzetes engedély jogosultja részére történő belföldi szállításokra vonatkozik. Az előzetes engedély jogosultja kérheti valamely banktól belföldi akkreditív belföldi szállító javára történő megnyitását. Az engedélyt a bank a közvetlen behozatalra kizárólag a behozatal helyett belföldről beszerzett cikkek értéke és mennyisége tekintetében érvényesítheti. A belföldi szállító jogosult lesz a 2004-2009-es FT-policy 8.3. bekezdésében meghatározottak szerinti kváziexport-kedvezményekre (azaz a közbenső szállításra/kváziexportra szóló előzetes engedélyre, a kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére).
(45)
A vizsgálati időszakban az érintett termékhez kapcsolódó AAS alapján két vállalat részesült kedvezményekben. Ezek a vállalkozások egy alrendszert használtak, a tényleges exporthoz kapcsolódó AAS-t. Ezért nem szükséges az igénybe nem vett fennmaradó alrendszerek kiegyenlíthetőségét megállapítani.
(46)
Az indiai hatóságok általi ellenőrzés céljára az előzetes engedély jogosultjának jogszabályban előírt kötelezettsége, hogy „a vámmentesen importált/belföldön beszerzett áruk fogyasztásáról és felhasználásáról valósághű és megfelelő nyilvántartást vezessen” meghatározott formátumban (a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 4.26., 4.30. fejezete és 23. függeléke), azaz nyilvántartást kell vezetni a tényleges fogyasztásról. Ezt a nyilvántartást külső okleveles könyvvizsgálónak/kontrollernek kell ellenőriznie, aki olyan igazolást ad ki, amely megállapítja, hogy megtörtént az előírt nyilvántartások és megfelelő iratok vizsgálata, továbbá a 23. függelék alapján szolgáltatott információk minden tekintetben valósak és helytállóak.
(47)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok által igénybe vett alrendszer, azaz a tényleges export tekintetében az indiai kormány rögzíti mind az importra engedélyezett mennyiség, mind pedig az exportkötelezettség mennyiségét és értékét, és azokat dokumentálja az engedélyen. Ezen túlmenően a behozatalkor és a kivitelkor a megfelelő tranzakciókat a kormánytisztviselők kötelesek az engedélyen megemlíteni. Az AAS keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány határozza meg a szabványos nyersanyag-végtermék normák (SION) alapján, amelyek a legtöbb termékre vonatkozóan léteznek, beleértve az érintett terméket is.
(48)
Az importált alapanyagok nem ruházhatók át, és azokat az exporttermék előállításához kell felhasználni. Az exportkötelezettséget az engedély kiállítástól számított, előírt időkereten belül kell teljesíteni (ez 24 hónap, ami két alkalommal meghosszabbítható, egyenként 6 hónapra).
(49)
A vizsgálat megállapította, hogy az indiai hatóságok által meghatározott ellenőrzési követelményeket vagy nem tartották be, vagy még nem tesztelték a gyakorlatban.
(50)
Az egyik vizsgált vállalat nem tartott fenn olyan, az FT-politikában (23. függelék) meghatározott és az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontjának megfelelő ellenőrzési rendszert, amelynek segítségével megállapítható lenne, mely alapanyagokat és milyen mennyiségben használtak fel az exportált termék előállításához. Valójában nem tartották nyilván a tényleges fogyasztást. A 2004-2009-es FT-policy 2005 ősze óta hatályos adminisztratív módosításait (amelyek szerint a visszaváltási eljárás során kötelező a fogyasztási nyilvántartást az indiai hatóságoknak elküldeni) még nem alkalmazták e vállalat esetében. Ezért a fenti rendelkezés tényleges végrehajtását ebben a szakaszban nem lehetett ellenőrizni.
(51)
A másik vállalat rendelkezett egyfajta termelési és fogyasztási nyilvántartással. A vizsgálati időszakra vonatkozó fogyasztási nyilvántartás azonban nem állt rendelkezésre, ebből következően nem lehetett ellenőrizni többek között a fogyasztási adatokat annak megállapítása érdekében, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállításához és milyen mennyiségben, ahogyan azt az FT-policy előírja (23. függelék). Ami a fenti (46) preambulumbekezdésben említett ellenőrzési követelményeket illeti, a vállalat nem vezetett nyilvántartást arra vonatkozóan, hogy ez az ellenőrzés hogyan történt. Nem volt könyvvizsgálati terv, sem az elvégzett könyvvizsgálatra vonatkozó más igazoló okirat (pl. a könyvvizsgálatról szóló jelentés), nem tartottak nyilván információkat sem az alkalmazott módszertanról, sem pedig azokról az egyedi előírásokról, amelyek a gyártási eljárásokkal kapcsolatos részletes szakismereteket igénylő ilyen alapos munkához szükségesek. Összességében a Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált exportőr nem tudta bizonyítani, hogy teljesültek az FT-policy vonatkozó előírásai.
d) Következtetések az AAS-ről
(52)
Az importvámmentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatás, vagyis az indiai kormány részéről olyan pénzügyi hozzájárulásnak minősül, amely a vizsgált exportőröknek kedvezményt juttatott.
(53)
Ezenkívül a tényleges exportra vonatkozó AAS jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő. Exportkötelezettség vállalása nélkül a vállalatok e rendszerek alapján nem juthatnak kedvezményekhez.
(54)
Az ebben az esetben használt alrendszer nem tekinthető az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében vett megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény meghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. India kormánya nem alkalmazott hatékonyan ellenőrzési rendszert vagy eljárást annak igazolására, hogy az alapanyagokat az exportált termék gyártásához használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja, és a helyettesítő vámkedvezményrendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Úgy vélik továbbá, hogy az érintett termékre vonatkozó szabványos nyersanyag-végtermék normák nem voltak kellően pontosak, és önmagukban nem alkothatnak a tényleges fogyasztás ellenőrzésére szolgáló rendszert, mivel nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontossággal történő ellenőrzését, hogy milyen mennyiségű nyersanyagot használtak fel az exporttermelésben. Ezenkívül az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen érintett alapanyagok vonatkozásában, bár hatékonyan alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában ezt rendes körülmények között el kell végezni (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja).
(55)
Az alrendszer ezért kiegyenlíthető.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(56)
Engedélyezett vám-visszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszerek hiányában a kiegyenlíthető előny a nyersanyagok importálása esetén rendes esetben járó teljes elengedett importvámnak felel meg. E tekintetben megjegyzendő, hogy az alaprendelet nem csak a „túlzott” mértékű vámelengedés kiegyenlítéséről rendelkezik. Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és I. mellékletének i. pontja szerint a többletvámkedvezmények csak akkor egyenlíthetők ki, ha az alaprendelet II. és III. mellékleteiben előírt feltételek fennállnak. Ezek a feltételek azonban a jelen esetben nem teljesültek. Tehát ha a megfelelő nyomonkövetési eljárás megléte nem bizonyított, a visszatérítési rendszerekre vonatkozó fenti kivételt nem kell alkalmazni, és helyette a ki nem fizetett vámok (bevételkiesés) mennyiségének kiegyenlítésére, nem pedig a túlzott vámelengedés kiegyenlítésére vonatkozó szokásos szabály alkalmazandó. Az alaprendelet II. mellékletének II. részében és III. mellékletének II. részében foglaltaknak megfelelően nem a vizsgálatot folytató hatóságra hárul a szóban forgó túlzott elengedés kiszámítása. Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja szerint a vizsgálatot folytató hatóságnak elég csupán kielégítő bizonyítékot találnia az állítólagos ellenőrzési rendszer alkalmasságának megcáfolására.
(57)
Az AAS-t igénybe vevő vállalatok támogatásának összegét az alkalmazott alrendszer keretében a vizsgálati időszak során importált anyagokra ki nem vetett importvámok (alapvám és különleges kiegészítő vám) alapján számították ki (számláló). Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban, a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerült díjak indokolt kérésre levonásra kerültek a támogatás összegéből. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget elosztották az érintett termék vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (ez a nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem az előállított, gyártott, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(58)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalkozások esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,8 %, illetve 1,5 %.
3.4. Beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
(59)
A vizsgálat feltárta, hogy a mintában szereplő vállalatok vagy vállalatcsoportok közül kettő használta ezt a rendszert a vizsgálati időszakban. Megállapították azonban, hogy az az ösztönzés, amelyben ezek részesültek, elhanyagolható volt. Ebből következően úgy vélték, hogy ebben a vizsgálatban nem szükséges tovább értékelni ennek a rendszernek a kiegyenlíthetőségét.
3.5. Exportorientált egységek rendszere (Export Oriented Units Scheme, EOUS)
(60)
Megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő egyik vállalat rendelkezett exportorientált egység státusszal, és támogatásokban részesült a vizsgálati időszakban.
a) Jogalap
(61)
A EOU-rendszer részletes leírását a 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy 6. fejezete, valamint a 2004-2009-es és a 2009-2014-es eljárási kézikönyvek I. kötetének 6. fejezete tartalmazza.
b) Jogosultság
(62)
A kizárólag kereskedelemmel foglalkozó vállalatok kivételével minden olyan vállalat megalapítható EOU-rendszerben, amely elvileg vállalja, hogy az általa előállított összes árut, illetve szolgáltatást exportálja. Az ipari szektor vállalatainak ahhoz, hogy jogosultak legyenek az EOU-rendszerre, a befektetett eszközök tekintetében teljesíteniük kell egy minimális befektetési küszöbértéket.
c) Gyakorlati végrehajtás
(63)
Indiában bárhol lehetnek exportorientált egységek, és bárhol létre lehet hozni azokat.
(64)
Az EOU-jogállás iránti kérelemnek részletes adatokat kell tartalmaznia a következő öt évre, többek között a tervezett termelési mennyiségekről, az export előrevetített értékéről, az importszükségletekről és a belföldi követelményekről. A kérelem elfogadásakor a hatóságok tájékoztatják a vállalatot a jóváhagyás kapcsolódó feltételeiről. Az EOUS alapján működő vállalatként történő elismerésről szóló megállapodás öt évig érvényes. A megállapodás újabb időszakokra megújítható.
(65)
A 2004-2009-es FT-policy és a 2009-2014-es FT-policy szerint az EOU alapvető kötelezettsége nettó valutabevétel (a továbbiakban: NFE) elérése, azaz a referencia-időszakban (5 év) az export összértékének meg kell haladnia az importált javak összértékét.
(66)
Az exportorientált egységek a következő engedményekre jogosultak:
i.
mentesség az importvámok fizetése alól minden olyan árutípus (többek között beruházási javak, nyersanyagok és fogyóeszközök) esetében, amelyre a gyártás, előállítás, feldolgozás során vagy annak kapcsán szükség van;
ii.
mentesség a belföldi forrásokból beszerzett árukra kivetett jövedéki adó fizetése alól;
iii.
a helyben beszerzett árukra kivetett központi forgalmi adó visszatérítése;
iv.
az export FOB-paritáson számított értékének 50 %-áig lehetőség a termelés egy részének belföldi értékesítésére a kedvezményes vám, vagyis a késztermékekre vonatkozó jövedéki adó megfizetése mellett, a pozitív NFE-bevétel teljesítésére is figyelemmel;
v.
a hazai olajtársaságoktól beszerzett üzemanyag után fizetett jövedéki adó részleges visszatérítése;
vi.
mentesség a jövedelemadóról szóló törvény 10B. szakasza szerint az exportértékesítésből származó nyereség után rendes körülmények között fizetendő jövedelemadó alól a működés megkezdésétől számított tíz éven át.
(67)
Az e rendszerekbe tarozó egységek vámszabad egységek, amelyek működését vámtisztviselők felügyelik.
(68)
A jogszabályok értelmében kötelesek az összes importról, valamennyi importált anyag fogyasztásáról és felhasználásáról, valamint az összes exportról a 2009-2014-es eljárási kézikönyv I. kötetének vonatkozó szakaszával összhangban megfelelő nyilvántartást vezetni. Ezeket a dokumentumokat az előrelépésekről készített negyedéves és éves beszámolókban rendszeresen be kell nyújtaniuk az illetékes indiai hatóságoknak.
(69)
Azonban „egyáltalán nem kötelesek [valamely EOU-egység] összekapcsolni valamennyi importszállítmányukat annak exportmegfelelőjével, más egységeknek történő engedményezésekkel, belföldi területre történő eladásokkal vagy készletekkel”, ahogy azt az 2009-2014-es eljárási kézikönyv I. kötetének megfelelő szakasza előírja.
(70)
A belföldi értékesítések feladása és nyilvántartása önbevallás alapján történik. Az EOU exportszállítmányainak feladását egy vám- vagy jövedéki tisztviselő felügyeli.
(71)
Jelen esetben az EOU-rendszert a mintában szereplő együttműködő exportőrök egyike használta. Ez az együttműködő exportőr a nyersanyagok, fogyóeszközök és beruházási javak vámmentes behozatalára, az áruk jövedékiadó-mentes belföldi beszerzésére, forgalmiadó-visszatérítésre, valamint arra használta a rendszert, hogy termelése egy részét a hazai piacon értékesítse. Az együttműködő exportőr így igénybe vette a fenti (66) preambulumbekezdés i-vi. pontjában ismertetett összes kedvezményt. Azonban ami a jövedelemadóról szóló törvény 10B. szakasza szerinti jövedelemadó-mentességet illeti, a vizsgálat azt mutatta ki, hogy 2010. április 1-jétől a vállalat nem lenne tovább jogosult erre a mentességre. Ebből következően az EOU jövedelemadó-mentességére vonatkozó rendelkezéseket e vizsgálat összefüggésében a továbbiakban nem vették figyelembe.
d) Következtetések az exportorientált egységek rendszeréről
(72)
Az EOU háromféle behozatali vám („alapvám”, „a vámra vonatkozó oktatási illeték” és „középfokú oktatási illeték”) alóli mentessége, valamint a forgalmi adó visszatérítése az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében az indiai kormány pénzügyi hozzájárulásának minősül. A rendszer hiányában egyébként esedékes kormányzati bevételek kiesnek, így az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti kedvezményt biztosítja az EOU-nak, mivel hozzájárul likviditásához azáltal, hogy az egyébként esedékes vámokat nem kell megfizetnie, és forgalmiadó-visszatérítésben is részesül.
(73)
A jövedéki adó és annak importvám-megfelelője alóli mentesség azonban nem vezet az egyébként esedékes bevétel kieséséhez. A befizetett jövedéki adó és kiegészítő vám hitelként felhasználható a jövőbeli adókötelezettségek fedezésére (az úgynevezett „CENVAT-mechanizmus”), ez a rendszer a héához hasonlítható, és lehetővé teszi az indiai vállalatok számára, hogy a beszerzések adóját az értékesítések után fizetendő adóval ellentételezzék. Így ezek az adók nem véglegesek. A „CENVAT-jóváírással” csak a hozzáadott értékre eső adó végeleges, a felhasznált anyagokra eső nem.
(74)
Így csak az alapvám, a vámra vonatkozó oktatási illeték és a középfokú oktatási illeték alóli mentesség, valamint a forgalmi adó visszatérítése minősül támogatásnak az alaprendelet 3. cikke értelmében. Ezek jogilag az exportteljesítménytől függő támogatások, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyediek és kiegyenlíthetőek. Az EOU 2004-2009-es FT-policy 6.1. fejezetében meghatározott exportcélkitűzése elengedhetetlen feltétele az ösztönzők elnyerésének.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(75)
Ennek megfelelően a kiegyenlíthető kedvezmény a rendes körülmények között a behozatalt követően befizetendő importvámok, az alapvám, a vámra vonatkozó oktatási illeték és a középfokú oktatási illeték elengedése, valamint a központi forgalmi adó visszatérítése a vizsgálati időszakban.
i. Importvámok (alapvám, a vámra vonatkozó oktatási illeték, középfokú oktatási illeték) alóli mentesség, a nyersanyagokra és fogyóeszközökre vonatkozó központi forgalmi adó visszatérítése
(76)
Az exportorientált egységnek minősülő exportőrök tekintetében a támogatás összegét a vizsgálati időszak során az EOU számára importált összes anyag után fizetendő, kieső importvámok (alapvám, a vámra vonatkozó oktatási illeték, középfokú oktatási illeték), valamint a vizsgálati időszakban visszatérített forgalmi adó alapján számították ki. A támogatás megszerzése során szükségszerűen felmerült díjakat az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban levonták az összegből a támogatási összeg (számláló) kiszámításakor. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget osztották el a vizsgálati időszak alatti megfelelő exportforgalomra - ami megfelelő nevezőként szolgál -, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvényében történt, és azt nem az előállított, gyártott, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották. Ennélfogva az adott vállalat számára az EUOS szerint nyújtott támogatási különbözet 4,3 %-ot tesz ki.
ii. A beruházási javakra kivetett importvámok (alapvám, a vámra vonatkozó oktatási illeték, középfokú oktatási illeték) alóli mentesség
(77)
A beruházási javakat fizikailag nem építik be a késztermékbe. Az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerint az érintett vállalat kedvezménye az importált beruházási javaknak az egyik vizsgált vállalat adott beruházási javai esetében szokásos értékcsökkenésének megfelelő időszakra elosztott meg nem fizetett vám alapján került kiszámításra. Az így kiszámított összeghez, amely a vizsgálati időszakhoz rendelhető, hozzáadták az ezen időszak során esedékes kamatot az idők során juttatott kedvezmény teljes értékének tükrözése érdekében, és hogy ezzel megállapítsák a rendszer által a kedvezményezettnek biztosított összes előnyt. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével és 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget osztották el a vizsgálati időszak alatti exportforgalomra - ami megfelelő nevezőként szolgál -, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvényében történt, és azt nem az előállított gyártott, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották. Az érintett vállalatra vonatkozóan így megkapott támogatási különbözet elhanyagolható volt.
3.6. Exporthitel-rendszer (Export Credit Schmene, ECS)
a) Jogalap
(78)
A rendszert az Indiai Központi Jegybank (IKB) „Master Circular DBOD No. DIR. (Exp.). BC 01/04.02.02/2007-08” (rúpiában nyújtott exporthitel) és „Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09” (rúpiában nyújtott exporthitel) című körrendeletében ismerteti részletesen, melyet valamennyi indiai kereskedelmi banknak megküld.
b) Jogosultság
(79)
E rendszer igénybevételére a gyártó-exportőrök és a kereskedő-exportőrök jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(80)
E rendszer keretében az Indiai Központi Jegybank az exporthitelek vonatkozásában megállapítja - indiai rúpiában és devizában egyaránt - azokat a kötelező maximális kamatlábakat, amelyeket a kereskedelmi bankok egy exportőrnek felszámíthatnak. Az exporthitel-rendszer két alrendszerből áll: a szállítás előtti exporthitel-rendszerből („csomagolási hitel”), amely a kivitel előtt az exportőr számára az áruk beszerzésére, feldolgozására, gyártására, csomagolására és/vagy szállítására biztosított hiteleket foglalja magában, illetve a szállítás utáni exporthitel-rendszerből, mely forgóeszközhitelt biztosít az exportkövetelések finanszírozása céljából. Az Indiai Központi Jegybank továbbá azt is előírja a bankok számára, hogy nettó bankhiteleik bizonyos részét exportfinanszírozásra fordítsák.
(81)
Az IKB körrendeleteinek eredményeként az exportőrök kedvezményes kamatláb mellett juthatnak exporthitelekhez a szokásos kereskedelmi hitelekhez („készpénzhitelek”) képest, amelyek kamatlábát egyedül a piaci feltételek határozzák meg. A kamatszintkülönbség a jó hitelképességű vállalatok esetében csökkenhet. Valójában a jó hitelképességű vállalatok esetleg azonos feltételekkel kaphatnak exporthitelt és készpénzhitelt.
(82)
Megállapították, hogy egy vállalat használta ezt a rendszert a vizsgálati időszakban.
d) Következtetések az ECS-ről
(83)
Az ECS-hitelnek a (78) preambulumbekezdésben említett jegybanki körrendeletben rögzített, kedvezményes kamatlábai a pusztán piaci feltételek szerint meghatározott hitelköltségekhez képest csökkenthetik az exportőr hitelköltségeit, így az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében előnyhöz juttatják az ilyen exportőrt. Egyáltalán nem magától értetődő, hogy az exportfinanszírozás biztosabb, mint a belföldi finanszírozás. Valójában általában kockázatosabbnak tartják, és az egy-egy hitelhez szükséges mértékű biztosíték, függetlenül a finanszírozás tárgyától, az adott kereskedelmi bank pusztán kereskedelmi döntése. A különböző bankok közötti kamatlábkülönbségek a jegybank módszeréből következnek, mivel egyedi maximált hitelnyújtási szintet határoz meg az egyes kereskedelmi bankok számára.
(84)
Annak ellenére, hogy az exporthitelrendszer keretében biztosított kedvezményes hiteleket kereskedelmi bankok nyújtják, ez a kedvezmény az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja iv. alpontja értelmében a kormány által biztosított pénzügyi hozzájárulásnak tekintendő. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a támogatás létrehozása sem az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdésének iv. pontja, sem pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás értelmében nem jár költséggel az államháztartás számára, azaz az indiai kormánynak nem kell a kereskedelmi bankok kamatveszteségét megtéríteni; a támogatáshoz csupán kormányzati rendelkezésre van szükség, mely előírja az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i., ii. vagy iii. alpontjában ismertetett feladatok végrehajtását. A jegybank közintézmény, és ezért vonatkozik rá az alaprendelet 2. cikkének b) pontjában meghatározott „kormányzat” fogalommeghatározás. A jegybank 100 %-ban a kormány tulajdona, közpolitikai célokat követ, (pl. monetáris politika), vezetőségét pedig az indiai kormány nevezi ki. A jegybank az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja második francia bekezdése értelmében vett magánszervezeteket utasít, mivel a kereskedelmi bankokat általa meghatározott feltételek betartására kötelezi, többek között arra, hogy a jegybank körrendeleteiben az exporthitelekre rögzített maximális kamatlábakat alkalmazzák, valamint a jegybank rendelkezéseinek megfelelően a kereskedelmi bankoknak nettó bankhitelállományuk meghatározott részét exportfinanszírozásra kell fordítaniuk. Ez az utasítás arra kötelezi a kereskedelmi bankokat, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontjában említett funkciókat lássanak el; ebben az esetben arra, hogy kedvezményes exportfinanszírozás formájában hitelt nyújtsanak. Az ilyen, bizonyos feltételek mellett nyújtott hitel formájában történő közvetlen finanszírozás rendes körülmények között a kormány feladata, és a gyakorlatban valójában nem különbözik a kormányok által követett - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében vett - gyakorlattól. Ez a támogatás egyedinek és kiegyenlíthetőnek minősül, mivel a kedvezményes kamatok csak exportfinanszírozás céljára vehetők igénybe, és ezért az exportteljesítmény függvényei az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdése a) pontjának értelmében.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(85)
A támogatás összegének a kiszámítására annak a különbségnek az alapján került sor, amely a vizsgálati időszak során igénybe vett exporthitelek után fizetendő kamat és azon összeg között jelentkezik, melyet az adott vállalatnak szokásos kereskedelmi hitelek igénybe vétele esetében kellett volna fizetnie. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően ezt a támogatási összeget (számláló) vetítették ki a vizsgálati időszak során megvalósult teljes exportforgalomra (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, s odaítélésének alapjául nem az előállított, gyártott, exportált vagy szállított termékmennyiség szolgált.
(86)
A vizsgálati időszakban a vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,4 %.
3.7. A kiegyenlíthető támogatások összege
(87)
A megállapítások alapján, az alábbi táblázatban összefoglaltak szerint a kiegyenlíthető támogatások teljes összege értékarányosan kifejezve 3,3 % és 4,3 % között változott.
RENDSZER→
DEPBS (4)
AAS (4)
EOU (4)
ECS (4)
Összesen
VÁLLALAT
Chandan Steel Ltd
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus csoport
2,6-3,4 %
0-0,8 %
3,3 % (5)
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
4,3 %
(88)
Az alaprendelet 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok tekintetében kiszámított támogatási különbözet, a mintába felvett együttműködő vállalatokra megállapított támogatási különbözet súlyozott átlaga alapján, 4,0 %.
(89)
Az összes többi indiai exportőr tekintetében a Bizottság előbb megállapította az együttműködés szintjét. A fenti (10) preambulumbekezdésben említettek szerint az Eurostat importra vonatkozó adatainak és a vizsgálati időszakban az érintett terméket az Unióba exportáló együttműködő vállalatok vagy csoportok által bejelentett, az érintett terméknek a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló exportjának mennyiségére vonatkozó adatok összevetése azt mutatja, hogy az indiai exportáló gyártók együttműködése nagyon magas szintű, 100 %-os volt. Az együttműködés magas szintje miatt az összes, nem együttműködő vállalat számára a támogatás szintje a legmagasabb egyedi szinttel rendelkező vállalat szintjén került meghatározásra, azaz 4,3 %-os szinten.
4. UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT
4.1. Az uniós gyártás
(90)
A következő uniós gyártók kibocsátását vették figyelembe az uniós gyártás mennyiségének meghatározásakor:
-
nyolc gyártó, amelyek nevében a panaszt benyújtották,
-
az eljárást támogató négy gyártó,
-
a panaszban felsorolt tizenként egyéb uniós gyártó, amelyek sem panaszosok nem voltak, sem az eljárást nem támogatták, de nem ellenezték ezt a vizsgálatot.
(91)
Következésképpen az uniós gyártás - a teljes kár elemzése céljából - e 24 vállalatból áll.
4.2. Mintavétel az uniós gyártók körében
(92)
A fenti (17) preambulumbekezdésben említettek szerint egy négy vállalatból álló mintát választottak ki azok közül a gyártók közül, akik jelentkeztek a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározottak szerint általános tájékoztatást nyújtottak az érintett termékkel kapcsolatos tevékenységeikről a vizsgálati időszakra vonatkozóan.
(93)
A mintában szereplő e négy uniós gyártó termelése a vizsgálati időszakban a teljes uniós termelés 62 %-át tette ki.
5. A KÁR
5.1. Előzetes megjegyzések
(94)
A kárt a teljes uniós gazdasági ágazat szintjén összegyűjtött, a gyártásra, gyártási kapacitásra, kapacitáskihasználtságra, értékesítésre, piaci részesedésre és növekedésre vonatkozó tendenciák, valamint a mintában szereplő uniós gyártók szintjén összegyűjtött, az árakra, a foglalkoztatásra, a termelékenységre, a nyereségességre, a pénzforgalomra, a tőkebevonási képességre, a befektetésekre, a készletekre, a befektetések megtérülésére és a bérekre vonatkozó tendenciák alapján értékelték.
5.2. Az uniós fogyasztás
(95)
Az uniós fogyasztás a mintavétel tárgyát képező uniós gazdasági ágazat értékesítési mennyiségei, az egyéb uniós gyártók panaszos által megadott értékesítési adatai, az Eurostattól kapott, az uniós piac 2007 és 2009 közötti importmennyiségére vonatkozó adatok, valamint a mintavételi kérdésekre adott, a vizsgálati időszakra vonatkozó válaszok alapján került megállapításra.
2007
2008
2009
VI
Uniós fogyasztás tonnában
315 143
285 548
186 198
202 019
Index (2007 = 100)
100
91
59
64
(96)
A figyelembe vett időszak során a fogyasztás 36 %-kal csökkent. 2007-től 2009-ig a fogyasztás 41 %-kal csökkent, de 2009 és a vizsgálati időszak között enyhén, 5 százalékponttal emelkedett.
(97)
2008-tól a gazdasági visszaesés hozzájárult a fogyasztásban bekövetkezett csökkenéshez, amely során az érintett termék felhasználói, mint a gépjárműipar, a háztartási készülékek ágazata, a vegyipar és az építőipar a termékeik iránti kereslet komoly visszaesését tapasztalták. A vizsgálati időszak második felében kissé javulni kezdett a piaci helyzet, ami a vizsgálati időszak első feléhez képest az érintett termék iránti kereslet kismértékű emelkedését eredményezte.
5.3. Az érintett országból az Unióba irányuló behozatal
5.3.1. Az érintett behozatal mennyisége és piaci részesedése
2007
2008
2009
VI
Indiából származó behozatal tonnában
32 754
31 962
18 759
23 792
Index (2007 = 100)
100
98
57
73
Az import piaci részesedése
10,39 %
11,19 %
10,07 %
11,78 %
Index (2007 = 100)
100
108
97
113
(98)
Az Eurostat 2007 és 2009 közötti adatai, valamint a mintavételi kérdésekre adott, a vizsgálati időszakra vonatkozó válaszok alapján az érintett termék Indiából származó behozatala követte az uniós fogyasztás csökkenő tendenciáját, és a figyelembe vett időszak során 27 %-kal esett vissza. A legnagyobb visszaesés 2008 és 2009 között történt, amikor a behozatal 41 százalékponttal csökkent. Ezt követően 2009 és a vizsgálati időszak között 16 százalékponttal növekedett a behozatal.
(99)
Mivel ez a csökkenés alacsonyabb, mint az uniós fogyasztás csökkenése, az indiai gyártók piaci részesedése a 2007. évi 10,39 %-ról enyhén növekedett, a vizsgálati időszakban pedig 11,87 % volt.
5.3.2. A behozott termékek ára és áralákínálás
2007
2008
2009
VI
Az Indiából származó behozatal átlagára EUR/tonna
3 504
2 908
2 138
1 971
Index (2007 = 100)
100
83
61
56
(100)
Az Indiából származó érintett termék átlagos importára 44 %-kal csökkent, a legnagyobb visszaesés 2008 és 2009 között következett be, amikor az árak 22 százalékponttal csökkentek. Bár ez a visszaesés a nyersanyagárak csökkenő tendenciáját követte, meg kell jegyezni, hogy az Indiából származó import átlagos egységára a figyelembe vett időszak során mindvégig jelentősen alacsonyabb volt, mint az uniós gazdasági ágazat átlagos eladási egységára, ami az uniós eladási árak erős leszorítását eredményezte.
(101)
A mintában szereplő uniós gazdasági ágazat uniós piaci független vevőkre alkalmazott gyártelepi paritású árainak az indiai exportáló gyártók által alkalmazott CIF közösségi határparitásos áraival való, a vizsgálati időszakra vonatkozó összehasonlítása - megfelelően helyesbítve a rakodási és vámkezelési költségekkel - 16,7 % és 18,2 % közötti áralákínálást mutatott.
5.4. Az uniós ágazat gazdasági helyzete
(102)
Az alaprendelet 8. cikke (4) bekezdésének megfelelően az Indiából származó támogatott behozatalok által az uniós ágazatra gyakorolt hatás vizsgálata valamennyi, a gazdasági ágazat helyzete szempontjából jelentős gazdasági tényező értékelését magában foglalta 2007-től a vizsgálatig terjedő időszak folyamán.
5.4.1. Az uniós gazdasági ágazat egészére vonatkozó adatok
a) Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználtság
2007
2008
2009
VI
Termelési volumen tonnában
296 576
262 882
159 397
170 557
Index (2007 = 100)
100
89
54
58
Gyártási kapacitás tonnában
478 174
491 016
486 755
476 764
Index (2007 = 100)
100
103
102
100
Kapacitáskihasználtság
62 %
54 %
33 %
36 %
Index (2007 = 100)
100
86
53
58
(103)
2007 és a vizsgálati időszak között az uniós gazdasági ágazat teljes termelése 42 %-kal csökkent, míg a termelési kapacitás stabil maradt, emiatt a kapacitáskihasználtság mértéke 26 százalékponttal csökkent. A termelés visszaesése nagyobb volt, mint az uniós fogyasztásé, amely a figyelembe vett időszakban 36 %-kal csökkent.
b) Értékesítési mennyiség, piaci részesedés
2007
2008
2009
VI
Uniós értékesítés tonnában
255 300
230 344
154 602
164 191
Index (2007 = 100)
100
90
61
64
Piaci részesedés (az uniós fogyasztás százalékában)
81 %
81 %
83 %
81 %
Index (2007 = 100)
100
100
102
100
(104)
A hasonló terméknek az uniós piacon az első független fogyasztó számára történő értékesítésére vonatkozóan az uniós gazdasági ágazat értékesítési mennyisége 36 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, a legnagyobb csökkenés 2008 és 2009 között történt, amikor az értékesítések 29 százalékponttal csökkentek. Az értékesítések ezután enyhén, 3 százalékponttal nőttek 2009 és a vizsgálati időszak között.
(105)
Az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése a figyelembe vett időszak során stabil, 81 % körüli maradt.
c) Növekedés
(106)
Mivel a figyelembe vett időszakban mind az uniós fogyasztás, mind az uniós gazdasági ágazat értékesítési mennyisége 36 %-kal csökkent, az uniós ágazat piaci részesedése stabil, 81 %-os maradt.
d) A tényleges támogatási különbözet nagysága
(107)
A támogatott indiai import mennyiségét, piaci részesedését és árait tekintve a tényleges támogatási különbözet uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása nem minősíthető elhanyagolhatónak.
5.4.2. A mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó adatok
a) Készletek
(108)
Az uniós gazdasági ágazat főként megrendelésre gyárt, így a készletek nem tekinthetők mérvadó kármutatónak. A készletekre vonatkozó tendenciák ismertetése tájékoztatási célokat szolgál. Az alábbi számok csak a mintában szereplő vállalatokra utalnak és a készletek mennyiségét mutatják az egyes időszakok végén.
2007
2008
2009
VI
Zárókészlet tonnában
25 315
27 736
24 032
19 730
Index (2007 = 100)
100
110
95
78
(109)
A készletek mennyisége 22 %-kal csökkent a figyelembe vett időszak során, de a termelés százalékában kifejezve a készletek 16 %-ról 19,5 %-ra nőttek.
b) Átlagos értékesítési egységárak az uniós piacon és a gyártási költségek
2007
2008
2009
VI
Az uniós ágazat átlagos értékesítési ára (EUR)
4 478
3 615
2 507
2 521
Index (2007 = 100)
100
81
56
56
Gyártási költségek
4 003
3 408
2 900
2 773
Index (2007 = 100)
100
85
72
69
(110)
Az uniós piacon a mintában szereplő uniós gazdasági ágazat általi, független vevőknek történő értékesítések átlagos egységárai 2007 és a vizsgálati időszak között 44 %-kal csökkentek, a legnagyobb visszaesés 2008 és 2009 között történt, amikor az árak 25 százalékponttal csökkentek. Ennek a csökkenésnek egy része azonban azért következett be, mert a figyelembe vett időszak során 31 %-kal visszaesett az érintett termék egységnyi gyártási költsége. Az egységnyi költség csökkenését főként a nyersanyagárak visszaesése okozta. Ezt a visszaesést némileg árnyalta az előállított egységenkénti állandó költségek arányának növekedése, amely az alacsony kapacitáskihasználtság miatt következett be.
c) Foglalkoztatás, termelékenység és munkaerőköltség
2007
2008
2009
VI
Munkavállalók száma
1 044
1 007
947
885
Index
100
97
91
85
Termelékenység (tonna/alkalmazott)
149
141
97
115
Index
100
94
65
77
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség
47 686
48 062
47 131
49 972
Index
100
101
99
105
(111)
A figyelembe vett időszak során 15 %-kal csökkent a munkavállalók száma az uniós gazdasági ágazat tevékenységének a visszafogása miatt.
(112)
A munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség a tárgyidőszak során enyhén, 5 %-kal emelkedett. Ez egy természetes növekedés és alacsonyabb, mint a figyelembe vett időszak inflációs rátája. Megjegyzendő továbbá, hogy a munkaerőköltség nem képezi jelentős részét a rozsdamentes rúdacél teljes gyártási költségének.
d) Nyereségesség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése és tőkebevonási képesség
2007
2008
2009
VI
Az EU eladásainak nyereségessége (nettó eladások %-a)
9,5 %
3,5 %
-12,8 %
-7,9 %
Index
100
37
- 135
-83
Pénzforgalom (EUR)
44 464 193
13 280 433
-12 678 708
-3 063 190
Index
100
30
-29
-7
Befektetések (1 000 EUR)
18 085 847
15 714 829
4 341 909
4 198 607
Index (2007 = 100)
100
87
24
23
Beruházások megtérülése
101 %
25 %
-50 %
-33 %
Index (2007 = 100)
100
25
-49
-32
(113)
Az uniós gazdasági ágazat nyereségességét a hasonló termék értékesítéséből származó, adózás előtti nettó haszonnak az említett értékesítések forgalmi százalékában állapították meg. A figyelembe vett időszakban a nyereségesség jelentősen visszaesett, és a 2007. évi több mint 9 %-os nyereség helyett a vizsgálati időszakban majdnem 8 %-os veszteséggel kellett számolni. A nyereség legnagyobb, vagyis több mint 16 százalékpontos csökkenése 2008 és 2009 között következett be.
(114)
A hasonló termék által generált nettó pénzforgalom 2007-től a vizsgálati időszakig 107 %-kal csökkent.
(115)
A hasonló termék gyártásába való éves beruházás 77 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban.
(116)
A befektetések megtérülése (ROI), a befektetések nettó könyv szerinti értékének százalékában kifejezett nyereség, a nyereségesség kedvezőtlen alakulását követte, 134 százalékponttal csökkent.
(117)
Semmi nem utalt arra, hogy a gazdasági ágazat tőkebevonási képességge csökkent mértékű lett volna a figyelembe vett időszakban.
5.5. A kárra vonatkozó következtetés
(118)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó legtöbb kármutató negatívan alakult.
(119)
Az uniós fogyasztás 36 %-kal csökkent, az uniós gazdasági ágazat értékesítési mennyisége 36 %-kal esett vissza, a kapacitáskihasználtság pedig 42 %-kal csökkent. A mintában szereplő uniós gyártók eladási egységárai 44 %-kal csökkentek, a költségek szintje alá. Az uniós gyártók az indiai importok árának csökkenését követték, hogy az állandó költségek fedezése érdekében fenntarthassanak egy bizonyos értékesítési és termelési mennyiséget.
(120)
A nyereségesség a 2007. évi 9,5 %-os nyereségről a vizsgálati időszakban 8 %-os veszteségre változott. A befektetések, pénzforgalom és a befektetések megtérülése szintén követték a negatív tendenciát, a figyelembe vett időszakban 77, 107, illetve 246 százalékkal csökkentek.
(121)
Csak egyetlen mutató, az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése maradt stabil, 81 %-os szintű.
(122)
A fentiek figyelembevételével a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 8. cikke (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
6. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
6.1. Bevezetés
(123)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdésével és 8. cikkének (6) bekezdésével összhangban megvizsgálta, hogy az Indiából származó támogatott import okozott-e olyan mértékű kárt az uniós gazdasági ágazatnak, amely jelentősnek tekinthető. Olyan ismert, a támogatott importon kívüli tényezőket is vizsgáltak, amelyek azzal egyidejűleg kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatban, annak biztosítása érdekében, hogy az ezen egyéb tényezők által esetlegesen okozott kárt ne a támogatott behozatalnak tulajdonítsák.
6.2. A támogatott import hatása
(124)
Az importárak megfigyelt időszakban történt 44 %-os csökkenése, valamint a vizsgált időszakban észlelt nagymértékű - 16,7 % és 18,2 % közötti - áralákínálás egybeesett az uniós ágazat gazdasági helyzetének romlásával.
(125)
Tekintettel az együttműködő exportőrök támogatásának szintjére, a támogatott importok alacsony árszintjére, amely jelentősen alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak, a támogatott importoknak az uniós piacon való jelenléte jelentős szerepet játszott az uniós piac eladási áraira jellemző negatív tendencia további súlyosbításában. Az uniós ágazat által elszenvedett jelentős kár legnyilvánvalóbban az eladási árak alacsony szintjében és a gazdasági ágazat által elszenvedett drámai pénzügyi veszteségekben mutatkozik meg.
(126)
Az Indiából származó importok átlagos árai jelentős mértékben csökkentek, arra kényszerítve az uniós gazdasági ágazatot, hogy csökkentse az árait annak érdekében, hogy - bár veszteséget termelő árakon, de - fenntartson egy bizonyos forgalmat, hogy legalább az állandó költségeit fedezni tudja. Ennek eredményeképp az uniós gazdasági ágazat pénzügyi helyzete 2008-tól jelentősen megromlott.
(127)
A fentiek alapján a Bizottság ideiglenesen azt a következtetést vonja le, hogy az Indiából származó támogatott behozatalnak - amely a vizsgálati időszakban jelentős mértékben alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak - meghatározó szerepe volt az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárban, amely az ágazat gyenge pénzügyi helyzetében és a legtöbb kármutató romlásában tükröződik.
6.3. Más tényezők hatása
(128)
Az okozati összefüggéssel kapcsolatban megvizsgált egyéb tényezők a gazdasági válság, az uniós fogyasztás alakulása, az előállítási költség, az egyéb harmadik országokból származó behozatalok, valamint az uniós ágazat mintában szereplő képviselőinek exportteljesítménye voltak.
6.3.1. A gazdasági válság, az uniós fogyasztás alakulása és az előállítási költség
(129)
A gazdasági visszaesés hozzájárult a fogyasztás csökkenéséhez és az árleszorításhoz. A rozsdamentes rúdacél egyes típusai iránti alacsony kereslet az uniós ágazat általi gyártás csökkenését eredményezte, és hozzájárult az eladási árak leszorításának egy részéhez.
(130)
Rendes gazdasági körülmények között és a támogatott importok erőteljes árleszorító hatásának hiányában az uniós ágazatnak okozhatott volna némi nehézséget, hogy megbirkózzon a fogyasztás csökkenésével és az állandó költségek azt követő emelkedésével, amely a 2007 és a vizsgálati időszak között tapasztalt alacsony kapacitáskihasználtság eredményeképp lépett fel. A támogatott importok azonban felerősítették a gazdasági visszaesés hatását, és 2009 és a vizsgálati időszak között lehetetlenné tették a költséggel megegyező vagy afeletti áron történő értékesítést.
(131)
A fentiek alapján úgy tűnik, hogy az ágazatban tapasztalt gazdasági válsághoz kapcsolódó uniós keresletcsökkenés hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz. A Bizottság azonban úgy véli, hogy ez nem szünteti meg az indiai alacsony árú, támogatott import vonatkozásában megállapított okozati összefüggést.
6.3.2. Más harmadik országokból származó behozatal
2007
2008
2009
VI
Egyéb harmadik országokból származó behozatalok tonnában
27 089
23 242
12 837
14 036
Index
100
86
47
52
Az egyéb harmadik országokból származó behozatalok piaci részesedése
8,60 %
8,14 %
6,89 %
6,95 %
Index
100
95
80
81
A behozatali átlagár
4 820
4 487
3 756
3 501
Index
100
93
78
73
(132)
Az Eurostat adatai alapján a rozsdamentes rúdacél egyes típusainak az e vizsgálat által nem érintett harmadik országokból származó, az Unióba irányuló behozatalainak a mennyisége a figyelembe vett időszakban 48 %-kal csökkent. Az egyéb harmadik országok megfelelő piaci részesedése 19 %-kal csökkent.
(133)
E behozatalok átlagos ára meghaladta az indiai exportáló gyártók árait és az uniós gazdasági ágazat árait is. Következésképpen a Bizottság ideiglenesen úgy véli, hogy az egyéb harmadik országokból származó behozatalok nem járultak hozzá az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz.
6.3.3. Az uniós gazdasági ágazat mintában szereplő szereplőinek exportteljesítménye
2007
2008
2009
VI
Exportértékesítés tonnában
10 850
9 158
5 440
6 299
Index
100
84
50
58
Értékesítési egységár EUR-ban
4 452
3 728
2 495
2 388
Index
100
84
56
54
(134)
A figyelembe vett időszakban a mintában szereplő uniós ágazati szereplők exportértékesítéseinek mennyisége 42 %-kal, az értékesítési egységár pedig 46 %-kal csökkent. Bár ezek az exportok a vizsgálati időszak során történt értékesítéseiknek csak 6 %-át tették ki, nem zárható ki, hogy ez a teljesítmény negatív hatást gyakorolt az uniós ágazatra. A Bizottság azonban úgy véli, hogy - tekintettel az exportok kis mennyiségére - a hatás nem elegendő ahhoz, hogy megszüntesse a támogatott behozatalok és a megállapított kár közötti okozati összefüggést.
6.4. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(135)
A vizsgálat azt mutatta, hogy az egyéb ismert tényezők, úgymint az egyéb harmadik országokból származó behozatal, az uniós gazdasági ágazat exportjai és a fogyasztás csökkenése nem voltak meghatározó okai az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárnak.
(136)
Az időbeli egybeesés egyrészről az Indiából származó támogatott importok és a megállapított áralákínálás, másrészről az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlása között arra enged következtetni, hogy a támogatott importok okozták az alaprendelet 8. cikke (5) bekezdésének értelmében vett lényeges kárt az uniós gazdasági ágazatnak.
7. UNIÓS ÉRDEK
7.1. Általános szempontok
(137)
Az alaprendelet 31. cikkével összhangban a Bizottság megvizsgálta, hogy a kárt okozó támogatásra vonatkozó ideiglenes megállapítás ellenére léteznek-e olyan meggyőző érvek, amelyek alapján arra lehet következtetni, hogy ebben a konkrét esetben az Uniónak nem érdeke az intézkedések elfogadása. Valamennyi, ebben az eljárásban érintett fél tekintetében megvizsgálták a lehetséges intézkedések hatását, illetve annak a következményeit, ha nem tesznek intézkedéseket.
7.2. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(138)
Az uniós gazdasági ágazat kárt szenvedett az érintett termék Indiából származó, kárt okozó támogatott behozatalaitól. A Bizottság emlékeztet arra is, hogy az uniós gazdasági ágazat legtöbb gazdasági mutatója a figyelembe vett időszakban negatív tendenciát mutatott. Figyelembe véve a kár jellegét (azaz a jelentős veszteségeket), intézkedések hiányában elkerülhetetlennek tűnik az uniós gazdasági ágazat helyzetének további és jelentős romlása.
(139)
Az intézkedések meghozatalától a Bizottság azt várja, hogy megakadályozzák a további torzulásokat, és helyreállítják a tisztességes piac versenyt.
(140)
Az intézkedések meghozatalának elmulasztása esetén az árak továbbra is alacsonyabbak maradnának a költségeknél, és az uniós gyártók nyeresége tovább csökkenne. Ez közép- és hosszú távon nem lenne fenntartható. Tekintettel az elszenvedett veszteségekre és a gyártásban végrehajtott beruházások magas szintjére, várható, hogy néhány uniós gyártó nem lenne képes elérni beruházása megtérülését az intézkedések elmaradása esetén.
(141)
Emellett mivel az uniós gazdasági ágazat az Unió egészében elszórt közép- és nagyméretű vállalkozásokból áll, a kiegyenlítő intézkedések elrendelése hozzájárul a foglalkoztatottság fenntartásához ezeken a területeken.
(142)
Ennek megfelelően a Bizottság ideiglenesen megállapítja, hogy a kiegyenlítő vámok bevezetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
7.3. Az importőrök érdeke
(143)
A Bizottság által ismert valamennyi importőrt felkérték, hogy jelentkezzen és nyújtson általános tájékoztatást az érintett termékhez kapcsolódó tevékenységeiről. A mintavételi eljárásban négy importőrtől érkezett válasz. Mind a négynek kérdőíveket küldtek, de csak egyetlen importőr válaszolt. A vizsgálat egy későbbi szakaszára az importőr Németországban található telephelyén ellenőrző látogatást terveznek.
(144)
Kiegyenlítő vámok bevezetése esetén nem zárható ki, hogy az érintett országból származó import szintje csökkenhet, ezáltal befolyásolva az importőrök gazdasági helyzetét. Az érintett termék tekintetében azonban az importár emelkedésének importőrre gyakorolt hatásának csak a versenyt kell helyreállítania az uniós piacon, és nem akadályozhatja meg az importőröket az érintett termék értékesítésében. Emellett az érintett termék költségének alacsony aránya a végső felhasználók összes költségén belül valószínűleg megkönnyíti az importőrök számára, hogy egy esetleges áremelkedést áthárítsanak vevőikre. Mindezek alapján a Bizottság ideiglenesen megállapította, hogy a kiegyenlítő vámok bevezetése valószínűleg nem gyakorol jelentős kedvezőtlen hatást az uniós importőrök helyzetére.
7.4. A felhasználók érdeke
(145)
A Bizottság a panaszban felhasználóként megnevezett összes félnek kérdőívet küldött. A huszonkét vállalat egyike sem válaszolt.
(146)
Emlékeztetőül: az érintett termék alkalmazási köre nagyon változatos, ideértve a gépjárműipart, a háztartási készülékek gyártóit, az orvosi és laboratóriumi eszközöket stb. Ebben az eljárásban azonban a felhasználók köztes vállalatok, amelyek a fent említett alkalmazásokhoz az elemeket előállítják és szállítják. Ennek fényében arra lehet számítani, hogy e felhasználóknak lehetőségük lenne a kiegyenlítő vámok kivetéséből eredő áremelkedést teljes egészében vagy majdnem teljes egészében áthárítani a végső felhasználóra, figyelembe véve, hogy az ilyen intézkedések utóbbira gyakorolt hatása elhanyagolható lenne.
(147)
Ezért a Bizottság ideiglenesen azt a következtetést vonja le, hogy a kiegyenlítő vámok kivetéséből eredő, a felhasználó költségére gyakorolt hatás nem lenne jelentős.
7.5. Az uniós érdekre vonatkozó megállapítás
(148)
A fenti megállapításokat figyelembe véve a Bizottság ideiglenesen azt a következtetést vonja le, hogy nincs olyan kényszerítő ok, amely a rozsdamentes rúdacél egyes típusainak Indiából származó behozatalára vonatkozó kiegyenlítő vámok kivetése ellen szólna.
8. JAVASLAT IDEIGLENES KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK BEVEZETÉSÉRE
8.1. Kárenyhítési szint
(149)
Figyelembe véve a támogatás, a kár, az okozati összefüggés és az uniós érdek tekintetében levont következtetéseket, a támogatott behozatal által az uniós gazdasági ágazatnak okozott további károk megelőzése érdekében ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket kell bevezetni.
(150)
Az intézkedések szintjének megállapítása céljából figyelembe vették a megállapított támogatási különbözetet és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárnak a megállapított támogatási különbözet túllépése nélküli felszámolásához szükséges vám összegét.
(151)
A kárt okozó támogatás hatásainak megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor figyelembe vették, hogy az intézkedéseknek lehetőséget kell adniuk az uniós gazdasági ágazatnak arra, hogy termelési költségeit úgy tudja fedezni, és olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet megszokott versenyfeltételek mellett, vagyis támogatott behozatal nélkül a szektorban működő ilyen típusú gazdasági ágazat ésszerűen elérhetne az Unióban a hasonló termék eladásán. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a támogatott behozatal hiányában elérhető nyereségnek a mintában szereplő uniós gyártók 2007. évi, adózás előtti átlagos haszonkulcsán kell alapulnia. Az volt a vizsgálati időszak előtti utolsó év, amikor az uniós gazdasági ágazat normális haszonkulcsot tudott elérni. A Bizottság tehát úgy ítéli meg, hogy a forgalom 9,5 %-ának megfelelő haszonkulcsot olyan megfelelő minimumnak lehet tekinteni, amelynek megszerzésére az uniós gazdasági ágazat a kárt okozó támogatás hiányában számíthatott volna.
(152)
Ezen az alapon kárt nem okozó árat számítottak ki a hasonló termék uniós gazdasági ágazata tekintetében. A kárt nem okozó ár kiszámítása a fent említett 9,5 %-os haszonkulcs és az előállítási költségek összeadásával történt.
(153)
A szükséges áremelést ezután az együttműködő indiai exportáló gyártóknak az áralákínálás kiszámításához megállapított súlyozott átlagos importárának (lásd a (101) preambulumbekezdést) és a közösségi gazdasági ágazat által az uniós piacon a vizsgálati időszakban értékesített termékek nem káros árának összehasonlítása alapján határozták meg. Az ebből az összehasonlításból származó különbözet ezután az átlagos összes CIF importérték százalékában került kifejezésre.
8.2. Ideiglenes intézkedések
(154)
Az előzőekben kifejtettekre való tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy az alaprendelet 12. cikkének (1) bekezdésével összhangban az Indiából származó behozatalra vonatkozóan ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket kell hozni a támogatási- és a kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbikon, az alacsonyabb vám szabályával összhangban.
(155)
A fentiek alapján a kiegyenlítő vámtételt a kár megszüntetéséhez szükséges szint és a támogatási különbözet összehasonlításával állapították meg. Ennélfogva a javasolt kiegyenlítő vámtételek a következőképpen alakulnak:
Vállalat
Támogatási különbözet
Károkozási különbözet
Az ideiglenes kiegyenlítő vám mértéke
Chandan Steel Ltd
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus csoport
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd
4,3 %
51,5 %
4,3 %
A mintában nem szereplő együttműködő vállalatok
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Minden más vállalat
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(156)
Az ebben a rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó kiegyenlítő vámtételt a vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Így ezek a vámok a vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. Ezen vámtételek (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámokkal) ennélfogva kizárólag az Indiából származó olyan behozatalokra alkalmazandók, amelyeket a vállalatok - és ezáltal az említett konkrét jogi személyek - hajtottak végre. Azok az importált termékek, amelyeket e rendelet rendelkező részében kifejezetten nem említett egyéb vállalatok gyártanak, ideértve a kifejezetten megemlítettek kapcsolt egységeit is, nem részesülnek ebben a vámtételben, ezekre a „minden egyéb vállalatra” alkalmazandó vámtételek vonatkoznak.
(157)
Az ezekre a vállalatokra kivetett egyedi kiegyenlítő vámok alkalmazására vonatkozó kérelmeket (például az érintett jogi személy nevének megváltozását, illetve új termelő- vagy értékesítőegységek létrehozását követően) haladéktalanul be kell nyújtani a Bizottsághoz (6), a kérelem pedig tartalmazza az összes szükséges információt, különösen a vállalat termelési, belföldi és exportértékesítési tevékenységeinek az említett névváltozás vagy az új termelő- vagy értékesítő egységek létrehozása miatt bekövetkezett módosításával kapcsolatos adatokat. A rendeletet adott esetben az egyedi vámtételeket élvező vállalatok jegyzékének aktualizálásával ennek megfelelően módosítani kell.
9. KÖZZÉTÉTEL
(158)
A fenti ideiglenes megállapításokat a Bizottság az összes érdekelt féllel közli, és egyben fel is kéri őket, hogy álláspontjukat írásban ismertessék, és kérjék meghallgatásukat. A Bizottság tanulmányozni fogja észrevételeiket, és megalapozottságuk esetén ezeket a végleges döntés meghozatala előtt figyelembe veszi. Ezenkívül fontos kijelenteni, hogy e rendelet alkalmazásában a kiegyenlítő vámok kivetésével kapcsolatban tett megállapítások ideiglenes jellegűek, és azokat adott esetben a végleges megállapítások megtétele céljából újra kell értékelni,
ELFOGADTA EZT AZ RENDELETET:
1. cikk
(1) A jelenleg a 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 és 7222 20 89 KN-kódok alá tartozó, Indiából származó, hidegen alakított vagy hidegen húzott, de tovább nem megmunkált rozsdamentes rúdacél behozatalára, kivéve a legalább 80 mm-es kör keresztmetszetű rúdacélt, ideiglenes kiegyenlítő vám kerül kivetésre.
(2) Az (1) bekezdésben leírt és az alábbi vállalatok által előállított termék vámfizetés előtti, uniós határparitásos nettó ára alapján alkalmazandó ideiglenes kiegyenlítő vámtételek:
Vállalat
Vámtétel (%)
Kiegészítő TARIC-kód
Chandan Steel Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,4
AXXX
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Precision Metals, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Hindustan Inox Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd, Mumbai, Maharashtra
3,3
AXXX
Viraj Profiles Vpl. Ltd, Thane, Maharashtra
4,3
AXXX
A mellékletben felsorolt vállalatok
4,0
AXXX
Minden más vállalat
4,3
AXXX
(3) Az (1) bekezdésben említett termék Unión belüli szabad forgalomba bocsátásának feltétele az ideiglenes vám összegével megegyező biztosíték nyújtása.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozóan a hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
(1) Az 597/2009/EK tanácsi rendelet 30. cikkének sérelme nélkül e rendelet hatálybalépésétől számított egy hónapon belül az érdekelt felek kérhetik azoknak az alapvető tényeknek és szempontoknak a nyilvánosságra hozatalát, melyek alapján e rendelet elfogadásra került, írásban ismertethetik álláspontjukat, és szóbeli meghallgatást kérhetnek a Bizottságtól.
(2) Az 597/2009/EK tanácsi rendelet 31. cikkének (4) bekezdésének megfelelően az érintett felek e rendelet hatálybalépésének napjától számított egy hónapon belül észrevételeket tehetnek e rendelet alkalmazására vonatkozóan.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
E rendelet 1. cikkét négy hónapig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. december 22-én.