EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 423/2012
af 22. maj 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 for så vidt angår visse bestemmelser om risikodelingsinstrumenter for medlemsstater, der har vanskeligheder eller har risiko for alvorlige vanskeligheder med deres finansielle stabilitet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 177,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den hidtil usete verdensomspændende finansielle krise og økonomiske nedgang har i alvorlig grad skadet den økonomiske vækst og den finansielle stabilitet og forårsaget en kraftig forringelse af de finansielle, økonomiske og sociale forhold i flere medlemsstater.
(2)
Der er allerede blevet truffet en række vigtige foranstaltninger til imødegåelse af krisens negative virkninger, herunder ændringer af de lovgivningsmæssige rammer, men finanskrisens indvirkning på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne mærkes i udbredt omfang.
(3)
I henhold til artikel 122, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som fastsætter, at Unionen kan yde finansiel støtte til en medlemsstat, som er i vanskeligheder eller har alvorlig risiko for store vanskeligheder blandt andet som følge af usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, blev der med Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 (3) oprettet en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme med henblik på at bevare den finansielle stabilitet i Unionen.
(4)
Ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (4) og 2011/344/EU (5) fik henholdsvis Irland og Portugal tildelt finansiel støtte i henhold til forordning (EU) nr. 407/2010.
(5)
Grækenland havde allerede store vanskeligheder med hensyn til finansiel stabilitet inden ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 407/2010. Den finansielle støtte til Grækenland kunne derfor ikke have hjemmel i nævnte forordning.
(6)
Aftalen mellem kreditorerne og lånefacilitetsaftalen for Grækenland, undertegnet den 8. maj 2010, trådte i kraft den 11. maj 2010. Aftalen mellem kreditorerne bevarer fuld retskraft og retsvirkning for en treårig programperiode, så længe der er udestående beløb under lånefacilitetsaftalen.
(7)
Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (6) foreskriver, at Rådet yder gensidig bistand, når en medlemsstat, som ikke har vedtaget euroen, er i vanskeligheder eller risikerer alvorlige vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
(8)
Ved Rådets beslutning 2009/102/EF (7) og 2009/459/EF (8) fik Ungarn og Rumænien tildelt finansiel støtte i henhold til forordning (EF) nr. 332/2002.
(9)
Den 11. juli 2011 undertegnede finansministrene fra de 17 medlemsstater i euroområdet traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme (ESM). Som opfølgning på beslutninger truffet af stats- og regeringscheferne for euroområdet den 21. juli og 9. december 2011 blev traktaten ændret med henblik på at forbedre mekanismens effektivitet og undertegnet den 2. februar 2012. I henhold til den traktat påtager ESM sig senest i 2013 de opgaver, som nu varetages af den europæiske finansielle stabiliseringsfacilitet og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme. Der bør derfor tages højde for ESM i denne forordning.
(10)
Det Europæiske Råd udtrykte i sine konklusioner af 23. og 24. juni 2011 tilfredshed med Kommissionens hensigt om at styrke synergivirkningerne mellem låneprogrammet for Grækenland og EU-midlerne og støttede bestræbelserne på at øge Grækenlands kapacitet til at absorbere EU-midlerne for at fremme vækst og beskæftigelse ved på ny at fokusere på en forbedring af konkurrenceevnen og jobskabelse. Endvidere udtrykte det tilfredshed med og støtte til, at Kommissionen sammen med medlemsstaterne udarbejder et omfattende program for teknisk bistand til Grækenland.
(11)
I erklæringen fra stats- og regeringscheferne for euroområdet og EU-institutionerne af 21. juli 2011 blev Kommissionen og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) opfordret til at forbedre synergivirkningerne mellem låneprogrammer og EU-midler i alle lande, der får bistand fra Unionen eller Den Internationale Valutafond. Denne forordning bør bidrage til dette mål.
(12)
I erklæringen fra medlemmerne af Det Europæiske Råd af 30. januar 2012 udtrykte stats- og regeringscheferne enighed om at øge EIB's støtte til infrastruktur som en hasteforanstaltning og opfordrede Rådet, Kommissionen og EIB til at overveje de muligheder, der er for at styrke EIB's tiltag til at støtte væksten, og til at fremsætte passende henstillinger, herunder mulighederne for at lade Den Europæiske Unions almindelige budget geare EIB's gruppefinansieringskapacitet. Denne forordning har til formål at reagere på denne opfordring i den nuværende krisestyringskontekst.
(13)
Gennemførelsen af operationelle programmer og projekter inden for infrastrukturinvesteringer og produktive investeringer i Grækenland står over for alvorlige problemer, fordi betingelserne for deltagelse fra den private sektor, herunder den finansielle sektor, har ændret sig kraftigt som følge af den økonomiske og finansielle krise.
(14)
For at afhjælpe disse problemer og fremskynde gennemførelsen af operationelle programmer og projekter og for at styrke den økonomiske genopretning er det nødvendigt, at de medlemsstater, der har oplevet eller været truet af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet, og som har modtaget finansiel støtte i henhold til en af de finansielle støttemekanismer, der er omhandlet i artikel 77, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden (9), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1311/2011 (10), kan bidrage med finansielle midler fra operationelle programmer til oprettelsen af risikodelingsinstrumenter, der yder lån eller garantier eller andre finansielle faciliteter, til støtte for projekter og operationer, der er planlagt i henhold til et operationelt program.
(15)
På baggrund af EIB's mangeårige ekspertise som den største finansieringskilde til infrastrukturprojekter og dens forpligtelse til at støtte den økonomiske genopretning bør Kommissionen ved at indgå en samarbejdsaftale med EIB med henblik herpå kunne oprette risikodelingsinstrumenter. For at skabe retssikkerhed, er det nødvendigt at fastlægge de væsentligste og mest typiske vilkår og betingelser for sådan en samarbejdsaftale i forordning (EF) nr. 1083/2006. Hvad angår risikodelingsinstrumenternes specifikke krisestyringskarakter som fastsat i nærværende forordning, bør de specifikke vilkår og betingelser for hvert samarbejde fastlægges i en individuel samarbejdsaftale, som indgås mellem Kommissionen og EIB i henhold til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (11).
(16)
I betragtning af behovet for at udvide investeringsmuligheder, der evt. opstår i de pågældende medlemsstater, bør Kommissionen desuden kunne oprette risikodelingsinstrumenter sammen med nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som stiller tilstrækkelige garantier, jf. artikel 54, stk. 2, litra c), i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, på lignende vilkår og betingelser som dem, der gælder for og anvendes af EIB.
(17)
For at reagere hurtigt i forbindelse med den aktuelle økonomiske, finansielle og sociale krise bør risikodelingsinstrumenter i henhold til denne forordning gennemføres af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
(18)
Af hensyn til klarheden og retssikkerheden bør der indføjes en definition af et risikodelingsinstrument i artikel 36a i forordning (EF) nr. 1083/2006 som ændret ved nærværende forordning. Risikodelingsinstrumenter bør anvendes til lån og garantier samt til andre finansielle faciliteter til finansiering af operationer, der medfinansieres af Den Europæiske Fond for Regional Udvikling (EFRU) eller Samhørighedsfonden, for så vidt angår investeringsomkostninger, som ikke kan finansieres som støtteberettigede udgifter i medfør af artikel 55 i forordning (EF) nr. 1083/2006 eller i medfør af Unionens regler om statsstøtte. Med henblik på dette er det ligeledes nødvendigt at indføre en undtagelse fra artikel 54, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1083/2006.
(19)
En medlemsstat, som ønsker at udnytte fordelene ved et risikodelingsinstrument, bør i sin skriftlige anmodning til Kommissionen tydeligt anføre, hvorfor den pågældende medlemsstat mener, at den opfylder en af støtteberettigelsesbetingelserne i artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og den bør i sin anmodning vedlægge alle oplysninger, som er påkrævet i henhold til nærværende forordning for at kunne bevise, at den anførte støtteberettigelsesbetingelse opfyldes. Den anmodende medlemsstat bør i sin anmodning ligeledes udpege de programmer (herunder listen over projektforslag og tilhørende finansieringsbehov), der medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, og den del af 2012- og 2013-bevillingerne til sådanne programmer, den ønsker at tildele til risikodelingsinstrumentet. Medlemsstatens anmodning bør derfor sendes til Kommissionen senest den 31. august 2013 med henblik på vedtagelse af en afgørelse fra Kommissionens side om den anmodende medlemsstats deltagelse i et risikodelingsinstrument senest den 31. december 2013. Inden Kommissionen træffer afgørelse om medlemsstatens anmodning, bør de tilhørende operationelle programmer under EFRU og Samhørighedsfonden revideres i henhold til artikel 33, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006.
(20)
De valgte operationer, som er berettigede i henhold til et risikodelingsinstrument, bør enten være store projekter, som Kommissionen allerede har truffet afgørelse om i henhold til artikel 41 i forordning (EF) nr. 1083/2006, eller andre projekter, som medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, og som er omfattet af et eller flere af deres operationelle programmer, i de tilfælde hvor disse projekter mangler finansiering af de investeringsudgifter, som skal dækkes af private investorer. Endelig kan de valgte operationer også være operationer, som bidrager til at nå målene for den anmodende medlemsstats nationale strategiske referencerammer og for Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighed, og som i kraft af deres karakter kan bidrage til at fremme vækst og styrke den økonomiske genopretning, afhængigt af om der er midler til rådighed under risikodelingsinstrumentet.
(21)
Den anmodende medlemsstat bør desuden i sin anmodning anføre det beløb, der er til rådighed til anvendelse udelukkende til den pågældende medlemsstat inden for dennes samhørighedspolitiske finansielle tildeling, jf. artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og som kan øremærkes til risikodelingsinstrumentets mål udelukkende fra EU-budgetforpligtelserne, som skal gennemføres i 2012 og 2013, jf. artikel 75, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og det pågældende beløb bør ikke overstige 10 % af den vejledende samlede bevilling fra EFRU og Samhørighedsfonden til den anmodende medlemsstat for perioden 2007-2013, som er godkendt i henhold til artikel 28, stk. 3, litra b), i forordning (EF) nr. 1083/2006. Endelig er det nødvendigt at sikre, at Unionens finansiering af risikodelingsinstrumentet, herunder administrationsudgifter og andre støtteberettigede omkostninger, er klart begrænset til ovennævnte maksimumsbeløb for Unionens bidrag til risikodelingsinstrumentet, og der bør ikke være yderligere eventualforpligtelser for Den Europæiske Unions almindelige budget. Enhver residualrisiko ved de finansierede operationer under det oprettede risikodelingsinstrument bør derfor afholdes enten af EIB eller af de nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som risikodelingsinstrumentet er blevet oprettet sammen med i kraft af en samarbejdsaftale. Genanvendelse af tilbageførsler eller beløb, der resterer fra bevillingerne til risikodelingsinstrumentet, bør i henhold til nærværende forordning stilles til rådighed for den samme medlemsstat på dennes anmodning og inden for samme risikodelingsinstrument, såfremt støtteberettigelsesbetingelserne stadig opfyldes.
(22)
Kommissionen bør kontrollere, at de af den anmodende medlemsstat fremlagte oplysninger er korrekte, og at medlemsstatens anmodning er berettiget, og bør tillægges beføjelse til inden fire måneder efter medlemsstatens anmodning at træffe en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt, om vilkår og betingelser for den anmodende medlemsstats deltagelse i risikodelingsinstrumentet. Det bør imidlertid sikres, at kun projekter, for hvilke alt efter omstændighederne enten EIB eller de nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver har truffet en positiv finansieringsafgørelse, gøres berettigede til støtte fra et oprettet risikodelingsinstrument. Af hensyn til gennemsigtighed og retssikkerhed bør Kommissionens afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
(23)
I betragtning af det krisestyringsorienterede formål med og karakteren af det risikodelingsinstrument, som er indført ved denne forordning, såvel som den hidtil usete krise på de internationale markeder og den økonomiske nedgang, som har skadet den finansielle stabilitet i flere medlemsstater alvorligt, hvilket nødvendiggør en hurtig indsats for at imødegå virkningerne på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne, er det hensigtsmæssigt, at denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
(24)
Forordning (EF) nr. 1083/2006 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 1083/2006 foretages følgende ændringer;
1)
Artikel 14, stk. 1, affattes således:
»1. Den Europæiske Unions budget for fondene gennemføres ved delt forvaltning mellem medlemsstaterne og Kommissionen i overensstemmelse med artikel 53, litra b), i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (12), dog ikke for så vidt angår det risikodelingsinstrument, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 36a, og den tekniske bistand, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 45.
Princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning anvendes i overensstemmelse med artikel 48, stk. 2, i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
2)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 36a
Risikodelingsinstrument
1. I denne artikel forstås ved et risikodelingsinstrument et finansielt instrument, som garanterer fuldstændig eller delvis dækning af en bestemt risiko, hvor det er relevant mod en aftalt godtgørelse.
2. En medlemsstat, der opfylder en af betingelserne i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c), kan bidrage med en del af de samlede midler fordelt i overensstemmelse med artikel 19 og 20 til et risikodelingsinstrument, som oprettes ved hjælp af en samarbejdsaftale, der indgås af Kommissionen med enten EIB eller med nationale eller internationale offentligretlige organer eller privatretlige organer med offentlige tjenesteydelsesopgaver, som stiller tilstrækkelige garantier, jf. artikel 54, stk. 2, litra c), i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002, på lignende vilkår og betingelser som dem, der gælder for og anvendes af EIB (»det kontraherende eksekutivorgan«), til dækning af tilvejebringelse af og kapitalallokering til garantier og lån samt andre finansielle faciliteter, der ydes via risikodelingsinstrumentet.
3. Den i stk. 2 omhandlede samarbejdsaftale skal navnlig indeholde regler om: den samlede størrelse af Unionens bidrag og tidsplanen for, hvordan det stilles til rådighed; forvaltningskontoens betingelser, som fastsættes af det kontraherende eksekutivorgan; støtteberettigelseskriterierne for anvendelse af Unionens bidrag, detaljerne for den specifikke risikodeling (herunder gearingsgraden), der skal sikres, og de garantier, der skal stilles af det kontraherende eksekutivorgan; prisfastsættelsen for risikodelingsinstrumentet, baseret på risikomargenen og dækningen af samtlige administrative omkostninger forbundet med risikodelingsinstrumentet; ansøgnings- og godkendelsesproceduren for de projektforslag, som er omfattet af instrumentet; perioden, hvori risikodelingsinstrumentet er til rådighed, og rapporteringskravene.
Den specifikke risikodeling (herunder gearingsgraden), som det kontraherende eksekutivorgan påtager sig i henhold til samarbejdsaftalen, skal gennemsnitligt sigte mod at være mindst 1,5 gang så stor som Unionens bidrag til risikodelingsinstrumentet.
Betalinger til risikodelingsinstrumentet foretages i rater i overensstemmelse med den planlagte anvendelse af risikodelingsinstrumentet til långivning og garantistillelse, som finansierer særlige operationer.
4. Uanset artikel 54, stk. 5, anvendes risikodelingsinstrumentet til at finansiere operationer, der medfinansieres af EFRU eller Samhørighedsfonden, for så vidt angår investeringsomkostninger, som ikke kan finansieres som støtteberettigede udgifter i medfør af artikel 55 eller i medfør af Unionens regler om statsstøtte.
Det kan ligeledes anvendes til at finansiere operationer, som bidrager til at nå målene for den anmodende medlemsstats nationale strategiske referencerammer, samt Fællesskabets strategiske retningslinjer for samhørighed i henhold til Rådets beslutning 2006/702/EF (13), og som skaber størst merværdi til Unionens strategi for intelligent, bæredygtig og inklusiv vækst.
5. Risikodelingsinstrumentet gennemføres af Kommissionen som led i den indirekte centrale forvaltning i overensstemmelse med artikel 54 og 56 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
6. En medlemsstat, som ønsker at udnytte fordelene ved et risikodelingsinstrument, indgiver en skriftlig anmodning til Kommissionen senest den 31. august 2013. I sin anmodning angiver medlemsstaten alle de oplysninger, der er nødvendige for at:
a)
fastslå, at den opfylder en af de i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c), omhandlede betingelser, ved henvisning til en afgørelse fra Rådet eller andre retsakter, som beviser, at medlemsstaten er støtteberettiget
b)
fastsætte listen over programmer (herunder listen over projektforslag og tilhørende finansieringsbehov), som medfinansieres af enten EFRU eller Samhørighedsfonden, og den del af bevillingerne for 2012 og 2013 til sådanne programmer, som ønskes udtaget af disse programmer, for at bevilge disse beløb til risikodelingsinstrumentet
c)
fastsætte listen over foreslåede projekter, jf. stk. 4, andet afsnit, og den del af bevillingerne for 2012 og 2013, som ønskes udtaget af disse programmer, for at bevilge disse beløb til risikodelingsinstrumentet
d)
fastsætte det beløb, medlemsstaten har eksklusiv råderet over inden for dens finansielle bevilling under samhørighedspolitikken, jf. artikel 18, stk. 2, og en angivelse af det beløb, som vil kunne øremærkes til risikodelingsinstrumentets mål udelukkende fra de EU-budgetforpligtelser, som skal gennemføres i årene 2012 og 2013, jf. artikel 75, stk. 1.
7. Efter at have kontrolleret, at medlemsstatens anmodning er korrekt og berettiget, vedtager Kommissionen inden for fire måneder efter medlemsstatens anmodning en afgørelse i form af en gennemførelsesretsakt, der specificerer det system, der er oprettet for at garantere, at det disponible beløb udelukkende anvendes til den medlemsstat, der har tilvejebragt dette inden for sin samhørighedspolitiske finansielle tildeling, jf. artikel 18, stk. 2, samt de vilkår og betingelser, der gælder for den anmodende medlemsstats deltagelse i et sådant risikodelingsinstrument. Vilkår og betingelser vedrører navnlig følgende:
a)
sporbarhed og regnskabsførelse, oplysninger om anvendelsen af midlerne, betalingsbetingelserne samt overvågnings- og kontrolsystemer
b)
strukturen af gebyrer og andre administrations- og forvaltningsomkostninger
c)
en vejledende liste over finansieringsberettigede projekter, og
d)
maksimumsbeløbet for Unionens bidrag, som kan bevilges til et risikodelingsinstrument fra medlemsstatens disponible bevillinger, samt raterne til den praktiske gennemførelse.
Kommissionens afgørelse offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Når Kommissionen træffer afgørelse om medlemsstatens anmodning, sikrer den, at kun projekter, for hvilke der er truffet en positiv finansieringsafgørelse af enten EIB, et nationalt eller internationalt offentligt organ eller et privatretligt organ med offentlige tjenesteydelsesopgaver, accepteres som berettiget til finansiering gennem et oprettet risikodelingsinstrument.
8. Forud for den i stk. 7 omhandlede afgørelse fra Kommissionen revideres de operationelle programmer under EFRU og Samhørighedsfonden i overensstemmelse med artikel 33, stk. 2.
9. Loftet for de finansielle tildelinger til risikodelingsinstrumentet må ikke overskrides og må ikke overstige 10 % af den vejledende samlede bevilling fra EFRU og Samhørighedsfonden til den anmodende medlemsstat for perioden 2007-2013, som er godkendt i henhold til artikel 28, stk. 3, litra b). De finansielle bevillinger, der er til rådighed til projekterne i nærværende artikels stk. 4, andet afsnit, er begrænsede til de beløb, som er tilovers efter finansiering af de i stk. 4, første afsnit, omhandlede operationer. Ud over Unionens samlede bidrag til risikodelingsinstrumentet, som er godkendt ved den i stk. 7 i nærværende artikel omhandlede afgørelse, må Unionens deltagelse i et risikodelingsinstrument ikke medføre nogen yderligere eventualforpligtelser hverken for Den Europæiske Unions almindelige budget eller for den pågældende medlemsstat.
10. Eventuelle tilbageførsler eller beløb, der resterer efter fuldførelsen af en operation, der er dækket af risikodelingsinstrumentet, kan efter anmodning fra den berørte medlemsstat genanvendes inden for risikodelingsinstrumentet, såfremt medlemsstaten fortsat opfylder en af betingelserne i artikel 77, stk. 2, litra a), b) og c). Hvis medlemsstaten ikke længere opfylder nogen af disse betingelser, betragtes tilbageførsler eller resterende beløb som formålsbestemte indtægter som omhandlet i artikel 18 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002. På anmodning af den berørte medlemsstat føjes supplerende forpligtelsesbevillinger, som disse formålsbestemte indtægter medfører, til den pågældende medlemsstats samhørighedspolitiske finansielle tildeling for det følgende år.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 22. maj 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 423/2012/EU RENDELETE
(2012. május 22.)
az 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek a pénzügyi stabilitás vonatkozásában súlyos nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségekkel fenyegetett tagállamok esetében a kockázatmegosztó eszközökre vonatkozó egyes rendelkezések tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 177. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A példa nélküli globális pénzügyi válság és gazdasági visszaesés súlyosan visszavetette a gazdasági növekedést és a pénzügyi stabilitást, és több tagállamban jelentősen rontotta a pénzügyi, gazdasági és szociális feltételeket.
(2)
Jóllehet a válság negatív hatásainak ellensúlyozására már születtek fontos intézkedések, beleértve a jogi keret módosításait is, a pénzügyi válságnak a reálgazdaságra, a munkaerőpiacra és a polgárokra kifejtett hatása széles körben érzékelhető.
(3)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 122. cikkének (2) bekezdése alapján - amely előírja, hogy ha egy tagállam többek között általa nem befolyásolható rendkívüli események folytán nehézségekkel küzd, vagy súlyos nehézségek komoly veszélye áll fenn, uniós pénzügyi támogatás nyújtható számára - a 407/2010/EU tanácsi rendelet (3) létrehozta az Unió pénzügyi stabilitásának megőrzését szolgáló európai pénzügyi stabilitási mechanizmust.
(4)
A 407/2010/EU rendelet értelmében a 2011/77/EU (4) és a 2011/344/EU (5) tanácsi végrehajtási határozat pénzügyi támogatást nyújtott Írország, illetve Portugália számára.
(5)
Görögország már a 407/2010/EU rendelet hatálybalépése előtt is súlyos nehézségekkel küzdött a pénzügyi stabilitás tekintetében. A Görögországnak nyújtandó pénzügyi támogatás ezért nem alapulhatott az említett rendeleten.
(6)
A Görögországra vonatkozóan 2010. május 8-án megkötött, hitelezők közötti megállapodás és hitelmegállapodás 2010. május 11-én lépett hatályba. A hitelezők közötti megállapodás egy hároméves programidőszakban korlátozás nélkül hatályban marad mindaddig, amíg a hitelmegállapodás keretében kintlévőségek vannak.
(7)
A tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendelet (6) előírja, hogy a Tanácsnak kölcsönös segítséget kell nyújtania, ha fizetési mérleggel kapcsolatos nehézségek merültek fel, vagy ilyen nehézségek felmerülésének veszélye fenyeget valamely olyan tagállam esetében, amelynek pénzneme nem az euro.
(8)
A 332/2002/EK rendelet értelmében a 2009/102/EK (7) és a 2009/459/EK tanácsi határozat (8) pénzügyi támogatást nyújtott Magyarország, illetve Románia számára.
(9)
Az euroövezetbe tartozó 17 tagállam pénzügyminiszterei 2011. július 11-én aláírták az európai stabilitási mechanizmus (ESM) létrehozásáról szóló szerződést. Az euroövezet állam- és kormányfőinek 2011. július 21-i és december 9-i határozatát követően a szerződést a mechanizmus hatékonyságának növelése érdekében módosították, és azt 2012. február 2-án aláírták. A szerződés szerint 2013-tól az ESM látja el a jelenleg az európai pénzügyi stabilitási eszköz (EFSF) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) által végzett feladatokat. E rendeletnek ezért figyelembe kell vennie az ESM-et.
(10)
Az Európai Tanács 2011. június 23-24-i következtetéseiben üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy fejlessze a Görögország számára nyújtandó kölcsön programja és az uniós források közötti szinergiákat, és támogatta a Görögország uniós források felvételére való képességének fokozására irányuló erőfeszítéseket annak érdekében, hogy a versenyképesség javítását és a munkahelyteremtést ismételten középpontba állítva ösztönözze a növekedést és a foglalkoztatást. Üdvözölte és támogatta ezenkívül azt a kezdeményezést is, hogy a Bizottság a tagállamokkal közösen dolgozzon ki átfogó programot a Görögországnak nyújtandó technikai segítségre vonatkozóan.
(11)
Az euroövezeti tagállamok állam-, illetve kormányfői és az uniós intézmények 2011. július 21-én nyilatkozatban kérték a Bizottságot és az Európai Beruházási Bankot (EBB), hogy a kölcsönprogramok és az uniós források közötti szinergiákat minden olyan országban fejlesszék, amely uniós vagy IMF-segítségben részesül. E rendeletnek hozzá kell járulnia ehhez a célkitűzéshez.
(12)
Az Európai Tanács tagjainak 2012. január 30-i nyilatkozatában a tagállamok állam- és kormányfői megállapodtak abban, hogy sürgős intézkedésként megerősítik az EBB infrastrukturális támogatásait, és felkérték a Tanácsot, a Bizottságot és az EBB-t, hogy vegyék fontolóra az EBB növekedést támogató tevékenységét fokozó lehetőségeket, és tegyenek megfelelő ajánlásokat, ideértve annak lehetőségét is, hogy az Európai Unió általános költségvetése fejlessze az EBB-csoport finanszírozási képességeit. Ez a rendelet arra törekszik, hogy e felkérésnek a jelenlegi válságkezelés keretében eleget tegyen.
(13)
A görögországi infrastrukturális és termelő beruházásokhoz kapcsolódó operatív programok és projektek végrehajtása komoly problémákba ütközik, mivel a gazdasági és pénzügyi válság miatt drámaian megváltoztak a magánszektor, különösen a pénzügyi szektor részvételének feltételei.
(14)
Az említett problémák enyhítése, az operatív programok és projektek végrehajtásának felgyorsítása és a gazdasági fellendülés előmozdítása érdekében szükséges, hogy a pénzügyi stabilitás vonatkozásában súlyos nehézségekkel küzdő vagy súlyos nehézségekkel fenyegetett, és az 1311/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (9) módosított, az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (10) 77. cikkének (2) bekezdésében említett pénzügyi támogatási mechanizmusok valamelyike alapján pénzügyi támogatásban részesülő tagállamok operatív programjaik pénzügyi forrásaiból kölcsönt, garanciát vagy egyéb pénzügyi megoldásokat nyújtó kockázatmegosztó eszközöket is létrehozhassanak, amelyek az operatív programok keretében tervezett projekteket és műveleteket támogatják.
(15)
Lehetővé kell tenni, hogy a Bizottság az EBB infrastrukturális projektek finanszírozásában szerzett tekintélyes tapasztalatát és gazdasági fellendülés támogatása melletti elkötelezettségét figyelembe véve az EBB-vel e célból kötendő együttműködési megállapodás révén kockázatmegosztó eszközöket hozzon létre. Az együttműködési megállapodás főbb jellemző feltételeit a jogbiztonság szavatolása érdekében az 1083/2006/EK rendeletben szükséges meghatározni. Az e rendeletben előirányzott kockázatmegosztó eszközök egyedi válságkezelő jellegére tekintettel minden egyes együttműködés egyedi feltételeit az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelettel (11) összhangban a Bizottság és az EBB között kötendő egyedi együttműködési megállapodásban kell meghatározni.
(16)
Az érintett tagállamokban esetlegesen felmerülő beruházási lehetőségek kibővítése érdekében a Bizottság - az EBB-re alkalmazott feltételekhez és az általa alkalmazott feltételekhez hasonló feltételek mellett - az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 54. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti megfelelő garanciákat nyújtó nemzeti vagy nemzetközi közszektorbeli szervekkel vagy a magánjog hatálya alá tartozó, közfeladatot ellátó szervekkel is létrehozhat kockázatmegosztó eszközöket.
(17)
A jelenlegi gazdasági, pénzügyi és szociális válságra való gyors reagálás érdekében célszerű, hogy a Bizottság az e rendelet hatálya alá tartozó kockázatmegosztó eszközöket az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 54. cikke (2) bekezdésének megfelelően hajtsa végre.
(18)
Az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében az e rendelettel módosított 1083/2006/EK rendelet 36a. cikkét ki kell egészíteni a kockázatmegosztó eszköz fogalommeghatározásával. A kockázatmegosztó eszközöket az ERFA-ból vagy a kohéziós alapból társfinanszírozott műveletek finanszírozása érdekében kölcsönök és garanciák, valamint más pénzügyi megoldások nyújtására kell használni, azon beruházási költségek tekintetében, amelyek sem az 1083/2006/EK rendelet 55. cikke, sem pedig az állami támogatásokról szóló uniós szabályok szerint nem finanszírozhatók támogatható kiadásként. E célból szükséges az 1083/2006/EK rendelet 54. cikkének (5) bekezdése alóli eltérés létrehozása is.
(19)
A kockázatmegosztó eszközből támogatásra pályázó tagállamnak a Bizottsághoz intézett írásbeli kérelmében egyértelműen meg kell indokolnia, hogy miért véli úgy, hogy rá az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti támogathatósági feltételek valamelyike érvényes, és kérelméhez az adott támogathatósági feltétel teljesülésének bizonyítására mellékelnie kell az e rendelet által előírt valamennyi információt. A kérelmező tagállamnak kérelmében meg kell jelölnie az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból társfinanszírozott programokat (beleértve a javasolt projektek és azok finanszírozási szükségleteinek listáját) és a 2012-es és 2013-as allokációk e programokra szánt azon részét, amelyet a kockázatmegosztó eszközhöz kíván rendelni. Ezért a tagállamnak legkésőbb 2013. augusztus 31-ig el kell juttatnia kérelmét a Bizottsághoz annak érdekében, hogy a Bizottság legkésőbb 2013. december 31-ig határozatot fogadjon el a kérelmező tagállam kockázatmegosztó eszközben való részvételéről. Mielőtt a Bizottság a tagállami kérelemről az 1083/2006/EK rendelet 33. cikkének (2) bekezdésével összhangban határozatot hozna, felül kell vizsgálni az ERFA-hoz és a Kohéziós Alaphoz tartozó adott operatív programokat.
(20)
A valamely kockázatmegosztó eszközből támogatható, kiválasztott tevékenységeknek vagy az 1083/2006/EK rendelet 41. cikke szerinti bizottsági határozat tárgyát képező nagyprojekteknek vagy egyéb, az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból társfinanszírozott és azok egy vagy több operatív programjába tartozó projekteknek kell lenniük-, amennyiben e projektek finanszírozása a magánberuházó által viselendő beruházási költségek tekintetében nem elegendő. Végül, a kiválasztott műveletek - a kockázatmegosztó eszközben rendelkezésre álló források függvényében - olyan műveletek is lehetnek, amelyek hozzájárulnak a kérelmező tagállam nemzeti stratégiai referenciakeretében és a kohézióra vonatkozó uniós stratégiai iránymutatásokban meghatározott célkitűzésekhez, és amelyek jellegüknél fogva hozzájárulhatnak a növekedés támogatásához és erősíthetik a gazdasági fellendülést.
(21)
Ezenkívül a kérelmező tagállamnak kérelmében meg kell jelölnie azt az összeget, amelyet az 1083/2006/EK rendelet 18. cikkének (2) bekezdése szerinti kohéziós politikai allokáción belül kizárólag saját javára fordíthat, és amely az 1083/2006/EK rendelet 75. cikkének (1) bekezdése szerint kizárólag a 2012-es és 2013-as uniós költségvetési kötelezettségvállalásokból különíthető el a kockázatmegosztó eszköz céljaira, és amely nem haladhatja meg a kérelmező tagállam számára a 2007-2013 közötti időszakra az ERFA és a Kohéziós Alap tekintetében biztosított és az 1083/2006/EK rendelet 28. cikke (3) bekezdésének b) pontjával összhangban jóváhagyott indikatív összallokáció 10 %-át. Végül, biztosítani kell azt, hogy a kockázatmegosztó eszköznek a kezelési díjakat és egyéb támogatható költségeket is tartalmazó uniós finanszírozása egyértelműen csak a kockázatmegosztó eszközhöz való uniós hozzájárulás fent megjelölt maximális összegére korlátozódjon, és az Európai Unió általános költségvetésére nézve ne merülhessen fel további függő kötelezettség. A létrehozott kockázatmegosztó eszköz keretében finanszírozott tevékenységek fennmaradó kockázatát ezért vagy az Európai Beruházási Banknak vagy annak a nemzeti vagy nemzetközi közigazgatási szervnek vagy magánjog alapján működő, közfeladatot ellátó szervnek kell viselnie, amellyel együtt az együttműködési megállapodás keretében a kockázatmegosztó eszközt létrehozták. A kockázatmegosztó eszközbe bevitt és visszafolyó vagy fel nem használt összegek újbóli felhasználását e rendelet alapján kérésre lehetővé kell tenni az adott tagállam számára, ugyanazon kockázatmegosztó eszközön belül, feltéve, hogy a támogathatósági feltételeknek továbbra is megfelel.
(22)
A Bizottságnak ellenőriznie kell, hogy a kérelmező tagállam által megküldött információ helyes-e, és a tagállam kérelme indokolt-e, továbbá felhatalmazást kell kapnia arra, hogy négy hónapon belül végrehajtási jogi aktus révén határozatot hozzon a kérelmező tagállam kockázatmegosztó eszközben való részvételének feltételeiről. Ugyanakkor biztosítani kell, hogy egy létrehozott kockázatmegosztó eszközből való finanszírozásra csak azok a projektek lehessenek jogosultak, amelyek esetében vagy az EBB vagy a nemzeti vagy nemzetközi közigazgatási szerv vagy adott esetben a magánjog alapján működő, közfeladatot ellátó szerv kedvező finanszírozási határozatot hozott. Az átláthatóság és a jogbiztonság érdekében a Bizottság határozatát közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(23)
Az e rendelet által bevezetett kockázatmegosztó eszköz válságkezelő rendeltetése és jellege, a nemzetközi piacokat sújtó, példa nélküli válság, valamint a több tagállam pénzügyi stabilitását súlyosan károsító gazdasági visszaesés miatt, amely a reálgazdaságot, a munkaerőpiacot és az állampolgárokat érintő hatások ellensúlyozása érdekében gyors reagálást tesz szükségessé, indokolt, hogy e rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetése napján lépjen hatályba.
(24)
Az 1083/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1083/2006/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 14. cikk (1) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Az alapok számára biztosított európai uniós költségvetést - az e rendelet 36a. cikkében említett eszköz és az e rendelet 45. cikkében említett technikai segítségnyújtás kivételével - a tagállamok és a Bizottság közötti megosztott irányítás keretében kell végrehajtani az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (12) 53. cikke b) pontjával összhangban.
Az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 48. cikkének (2) bekezdésével összhangban a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvét kell alkalmazni.
2.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„36a. cikk
Kockázatmegosztó eszköz
(1) E cikk alkalmazásában kockázatmegosztó eszköz az a pénzügyi eszköz, amely egy meghatározott kockázat teljes vagy részleges fedezetét garantálja, adott esetben megállapodás szerinti ellentételezés fejében.
(2) A 77. cikk (2) bekezdésének a), b) és c) pontja szerinti feltételek valamelyikének megfelelő tagállam a 19. és a 20. cikkben említett összforrások egy részét olyan kockázatmegosztó eszköz számára is rendelkezésre bocsáthatja, amelyet a Bizottság vagy az EBB-vel, vagy - az EBB-re alkalmazott feltételekhez és az általa alkalmazott feltételekhez hasonló feltételek mellett - az 1605/2002/EK Euratom tanácsi rendelet 54. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerinti megfelelő garanciákat nyújtó nemzeti vagy nemzetközi közszektorbeli szervekkel vagy a magánjog hatálya alá tartozó, közfeladatot ellátó szervekkel (a továbbiakban: szerződő végrehajtó szerv) kötendő együttműködési megállapodás révén hoz létre annak érdekében, hogy biztosítsa a kockázatmegosztó eszköz keretében nyújtott garanciák és kölcsönök, valamint egyéb pénzügyi megoldások céltartalékait, illetve forrásait.
(3) A (2) bekezdésben említett együttműködési megállapodásnak különösen az alábbiakra vonatkozó szabályokat kell tartalmaznia: az uniós hozzájárulás teljes összege és rendelkezésre bocsátásának ütemezése; a vagyonkezelői számlára vonatkozó, a szerződő végrehajtó szerv által meghatározandó feltételek; az uniós hozzájárulás felhasználására vonatkozó támogathatósági kritériumok, a pontos fedezendő kockázatmegosztás részletei (a tőkeáttételt is beleértve), valamint a szerződő végrehajtó szerv által nyújtandó garanciák; a kockázatmegosztó eszköz árazása a kockázati ráhagyást és az eszköz valamennyi igazgatási költségének fedezését is figyelembe véve; a kockázatmegosztó eszköz hatálya alá tartozó projektjavaslatokra vonatkozó kérelmezési és jóváhagyási eljárás; a kockázatmegosztó eszköz rendelkezésre állásának időtartama; illetve a jelentéstételi követelmények.
Arra kell törekedni, hogy a szerződő végrehajtó szerv által az együttműködési megállapodásban vállalt pontos kockázatmegosztás (ideértve a tőkeáttételt is) átlagosan a kockázatmegosztó eszközhöz való uniós hozzájárulás legalább 1,5-szeresét kitegye.
A kockázatmegosztó eszköz finanszírozását részletkifizetésekkel kell biztosítani, a kockázatmegosztó eszköz konkrét műveletekhez kapcsolódó kölcsön- és garancianyújtási ütemtervével összhangban.
(4) Az 54. cikk (5) bekezdésétől eltérve a kockázatmegosztó eszközt az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból társfinanszírozott műveletek finanszírozására kell felhasználni azon beruházási költségek tekintetében, amelyek sem az 55. cikk, sem pedig az állami támogatásokról szóló uniós szabályok szerint nem finanszírozhatók támogatható kiadásként.
Felhasználható továbbá olyan műveletek finanszírozására, amelyek hozzájárulnak a kérelmező tagállam nemzeti stratégiai referenciakeretében és a 2006/702/EK tanácsi határozat (13) alapján a kohézióra vonatkozó közösségi stratégiai iránymutatásokban meghatározott célkitűzésekhez, és amelyek az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre irányuló uniós stratégiához a legnagyobb hozzáadott értéket adják.
(5) A Bizottság a kockázatmegosztó eszközt az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 54. és 56. cikkével összhangban közvetett centralizált irányítással hajtja végre.
(6) A kockázatmegosztó eszközből támogatásra pályázó tagállamnak legkésőbb 2013. augusztus 31-ig írásbeli kérelmet kell benyújtania a Bizottsághoz. A tagállam kérelmében megadja az alábbiak megállapításához szükséges valamennyi információt:
a)
teljesíti a 77. cikk (2) bekezdésének a), b) vagy c) pontjában említett feltételek egyikét valamely tanácsi határozatra vagy a támogathatóságot bizonyító más jogi aktusra való hivatkozás révén;
b)
az ERFA-ból vagy a Kohéziós Alapból társfinanszírozott programok listája (beleértve a javasolt projekteket és azok finanszírozási szükségleteit) és a 2012-es és 2013-as allokációk e programokra szánt része, amelyeket ki kíván vonni a programokból annak érdekében, hogy azokat az összegeket a kockázatmegosztó eszközbe helyezze át;
c)
a javasolt projektek (4) bekezdés második albekezdés szerinti jegyzéke és a 2012-es és 2013-as allokációk azon része, amelyeket ki kíván vonni a programokból annak érdekében, hogy azokat az összegeket a kockázatmegosztó eszközbe helyezze át;
d)
a 18. cikk (2) bekezdése szerinti kohéziós politikai pénzügyi allokáción belül kizárólag saját javára fordítható összeg és azon összeg megjelölése, amely a 75. cikk (1) bekezdése szerint kizárólag a 2012-es és 2013-as uniós költségvetési kötelezettségvállalásokból különíthető el a kockázatmegosztó eszköz céljaira.
(7) Miután ellenőrizte, hogy a kérelmező tagállam kérelme helyes és indokolt-e, a Bizottság az érintett tagállam kérelmétől számított négy hónapon belül végrehajtási jogi aktus révén határozatot fogad el, amelyben meghatározza egyrészt az annak biztosítása érdekében létrehozott rendszert, hogy a rendelkezésre bocsátott összeget kizárólag azon tagállam javára lehessen felhasználni, amely azt a 18. cikk (2) bekezdésének megfelelő kohéziós politikai pénzügyi allokációjából nyújtja, másrészt a kérelmező tagállamnak a kockázatmegosztó eszközben való részvételére vonatkozó feltételeket. A feltételek különösen az alábbiakra terjednek ki:
a)
nyomonkövethetőség és elszámolás, illetve a források felhasználására, a fizetési feltételekre, valamint a monitoring- és kontrollrendszerekre vonatkozó információk;
b)
a díjak, valamint az egyéb igazgatási és irányítási költségek szerkezete;
c)
a finanszírozásban részesíthető projektek tájékoztató jellegű jegyzéke; valamint
d)
a rendelkezésre álló tagállami allokációból a kockázatmegosztó eszközbe allokálható uniós hozzájárulás maximális összege, valamint a gyakorlati végrehajtáshoz szükséges részletkifizetések.
A Bizottság határozatát közzé kell tenni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
A tagállami kérelem elbírálásakor a Bizottság biztosítja, hogy egy létrehozott kockázatmegosztó eszközből csak azok a projektek lehessenek finanszírozhatóak, amelyek esetében vagy az EBB, vagy a nemzeti vagy nemzetközi közigazgatási szerv vagy a magánjog alapján működő, közfeladatot ellátó szerv kedvező finanszírozási határozatot hozott.
(8) A (7) bekezdésben említett bizottsági határozatot az ERFA és a Kohéziós Alap alá tartozó operatív program 33. cikk (2) bekezdése alapján történő felülvizsgálatának kell megelőznie.
(9) A kockázatmegosztó eszköz pénzügyi allokációira szigorú korlátok érvényesek, és nem haladhatják meg a kérelmező tagállam számára a 2007-2013 közötti időszakra az ERFA és a Kohéziós Alap tekintetében biztosított és a 28. cikk (3) bekezdésének b) pontjával összhangban jóváhagyott indikatív összallokáció 10 %-át. Az e cikk (4) bekezdésének második albekezdésében felsorolt projektek rendelkezésére álló pénzügyi allokációk a (4) bekezdés első albekezdésében említett műveletek finanszírozása után megmaradó összegekre korlátozódnak. A kockázatmegosztó eszközhöz való, a jelen cikk (7) bekezdésében említett határozatban meghatározott teljes uniós hozzájáruláson felül az Európai Unió kockázatmegosztó eszközben való részvétele nem teremthet semmilyen további függő kötelezettséget sem az Európai Unió általános költségvetése, sem az érintett tagállam számára.
(10) Amennyiben a tagállam továbbra is megfelel a 77. cikk (2) bekezdésének a), b) és c) pontjában meghatározott feltételeknek, úgy a kockázatmegosztó eszközből finanszírozott művelet befejezése után visszafolyó vagy fennmaradó összegek az érintett tagállam kérésére a kockázatmegosztó eszköz keretében újra felhasználhatók. Ha a tagállam már nem felel meg a feltételek egyikének sem, akkor minden visszafolyó vagy fennmaradó összeg az 1605/2002/EK, Euratom rendelet 18. cikke szerinti címzett bevételnek minősül. Az illető tagállam kérésére az e címzett bevételből fedezhető kötelezettségvállalási előirányzatokat a következő évben hozzáadják az érintett tagállam kohéziós politikai pénzügyi allokációjához.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2012. május 22-én.