EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2010/76/EU
af 24. november 2010
om ændring af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF for så vidt angår kapitalkrav vedrørende handelsbeholdningen og gensecuritisationer og tilsyn med aflønningspolitikker
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Overdreven og uforsigtig risikotagning i banksektoren har resulteret i flere finansielle virksomheders fallit og systemiske problemer i medlemsstaterne og globalt. Der er mange og komplekse årsager til denne risikotagning, men blandt tilsynsmyndigheder og reguleringsmyndigheder, herunder også G20 og Det Europæiske Banktilsynsudvalg (CEBS), er der bred enighed om, at nogle finansielle virksomheders uhensigtsmæssige aflønningsstrukturer har været en medvirkende årsag. Aflønningssystemer, som ansporer til at tage risici, der overstiger det generelle risikoniveau, som tolereres af en virksomhed, kan underminere en fornuftig og effektiv risikostyring og forstærke overdreven risikoadfærd. De internationalt aftalte og godkendte principper fra Rådet for Finansiel Stabilitet (FSB) om metoder for fornuftig kompensation (FSB-principperne) er derfor af særlig betydning.
(2)
I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (4) skal kreditinstitutter have arrangementer, strategier, processer og mekanismer til styring af de risici, de er eksponeret for. I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (5) finder dette krav anvendelse på investeringsselskaber som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (6). Direktiv 2006/48/EF kræver, at de kompetente myndigheder fører tilsyn med disse arrangementer, strategier, processer og mekanismer og fastslår, om det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs egenkapital sikrer en forsvarlig styring og dækning af de risici, som instituttet eller selskabet er eller kan blive eksponeret for. Tilsynet gennemføres som konsolideret tilsyn, når der er tale om bankkoncerner og omfatter også finansielle holdingselskaber og tilsluttede finansielle virksomheder i alle lande.
(3)
For at kunne afhjælpe uhensigtsmæssigt udformede aflønningsstrukturers potentielt negative indvirkning på sund risikostyring og kontrol med de enkelte medarbejderes risikoadfærd bør kravene i direktiv 2006/48/EF suppleres med en udtrykkelig bestemmelse om, at kreditinstitutter og investeringsselskaber for medarbejderkategorier, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på deres risikoprofil, skal indføre og opretholde en aflønningspolitik og -praksis, som er i overensstemmelse med effektiv risikostyring. Disse medarbejderkategorier bør mindst omfatte ledelsen, risikotagere, medarbejdere i kontrolfunktioner og enhver medarbejder, hvis samlede løn, herunder skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag, ligger inden for samme lønramme som ledelsens og risikotagernes.
(4)
Eftersom overdreven og uforsigtig risikotagning kan underminere kreditinstitutters eller investeringsselskabers finansielle soliditet og destabilisere banksystemet, er det af stor betydning, at den nye forpligtelse vedrørende aflønningspolitik og -praksis gennemføres konsekvent og dækker alle aflønningsaspekter, herunder løn, skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag og alle andre lignende ydelser. I denne forbindelse bør skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag betyde skønsmæssige godtgørelser, som et kreditinstitut eller investeringsselskab tildeler den enkelte medarbejder, og som udbetales under henvisning til eller i forventning om tilbagetrædelse, og som kan tilpasses variable aflønningskomponenter. Det er derfor hensigtsmæssigt at opstille klare principper for en forsvarlig aflønning for at sikre, at aflønningsstrukturen ikke tilskynder de enkelte medarbejdere til overdreven risikotagning eller moralsk risiko og er forenelig med kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikovillighed, værdier og langsigtede interesser. Aflønningen bør endvidere tilpasses finanssektorens rolle som en mekanisme, der effektivt allokerer de finansielle ressourcer i økonomien. Disse principper bør især sikre, at udformningen af variable aflønningspolitikker sikrer, at incitamenterne er i overensstemmelse med kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser, og at betalingsmåden styrker dets kapitalgrundlag. Resultatafhængige aflønningskomponenter bør også bidrage til at styrke princippet om retfærdighed i kreditinstituttets eller investeringsselskabets aflønningsstruktur. Principperne bør tilgodese, at kreditinstitutter og investeringsselskaber kan anvende bestemmelserne forskelligt afhængigt af deres størrelse, interne organisation og deres aktiviteters art, omfang og kompleksitet, og særlig, at det ikke nødvendigvis er rimeligt at kræve, at investeringsselskaber, som omhandlet i artikel 20, stk. 2 og 3, i direktiv 2006/49/EF, skal overholde alle principperne. For at aflønningspolitikken kan integreres i kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikostyring, bør ledelsesorganet i hvert kreditinstitut eller investeringsselskab i sin egenskab af tilsynsførende instans indføre og jævnligt revurdere de generelle principper, der skal anvendes. I denne forbindelse bør det være muligt, hvor det er relevant og afhængigt af den nationale selskabsret, at ledelsesorganet i sin egenskab af tilsynsførende instans forstås som tilsynsrådet.
(5)
Det bør kræves, at kreditinstitutter og investeringsselskaber, der er betydningsfulde i kraft af deres størrelse, interne organisation og deres aktiviteters art, omfang og kompleksitet, nedsætter et løn og vederlagsudvalg som en integrerende del af deres ledelsesstruktur og organisation.
(6)
Kommissionen bør senest 1. april 2013 foretage en gennemgang af principperne i aflønningspolitikken, navnlig med hensyn til deres effektivitet, gennemførelse og håndhævelse, idet der tages højde for den internationale udvikling, herunder yderligere forslag fra Rådet for Finansiel Stabilitet og gennemførelsen af FSB-principperne i andre lande, herunder sammenhængen mellem udformningen af variable aflønningsstrukturer og overdreven risikoadfærd.
(7)
Aflønningspolitikken bør tage sigte på at skabe en balance mellem medarbejdernes personlige mål og kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser. Vurderingen af aflønningens resultatafhængige komponenter bør ske på grundlag af medarbejdernes indsats set over en længere periode og tage hensyn til de særlige risici, der er forbundet med de gennemførte aktiviteter. Vurderingen af resultater bør ske inden for en flerårig ramme, på mindst tre til fem år, for at sikre, at vurderingen kommer til at vedrøre resultaterne set over en længere periode, og at udbetalingen af resultatlønsdelen af aflønningen spredes ud over kreditinstituttets eller investeringsselskabets forretningsmæssige cyklus. For yderligere at tilpasse incitamenterne bør en betydelig del af den variable aflønning til alle de medarbejdere, der er omfattet af disse krav, bestå af aktier eller aktielignende instrumenter i kreditinstituttet eller investeringsselskabet, når dette er muligt i henhold til det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs juridiske struktur eller, når der er tale om et ikke-noteret kreditinstitut eller investeringsselskab, af andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter og, hvor det er relevant, af andre langfristede finansielle instrumenter, som i tilstrækkelig grad afspejler det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs kreditkvalitet. Det bør være muligt for sådanne instrumenter at omfatte et kapitalinstrument, som i tilfælde af, at virksomheden får alvorlige finansielle problemer, ombyttes med aktier eller nedskrives på anden vis. I tilfælde hvor det pågældende kreditinstitut ikke udsteder langfristede finansielle instrumenter, bør det have tilladelse til at udstede den betydelige del af den variable aflønning i aktier og aktielignende instrumenter og andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter. Medlemsstaterne eller deres kompetente myndigheder bør om nødvendigt kunne pålægge begrænsninger med hensyn til arten og udformningen af disse instrumenter eller forbyde visse instrumenter.
(8)
For at mindske tilskyndelsen til overdreven risikotagning bør den variable løn udgøre en afbalanceret andel af den samlede løn. Det er vigtigt, at en medarbejders faste løn udgør en tilstrækkelig høj andel af medarbejderens samlede aflønning og gør det muligt at føre en helt igennem fleksibel politik vedrørende variable aflønningskomponenter, herunder eventuelt helt undlade at udbetale variable aflønningskomponenter. For at sikre en sammenhængende aflønningspraksis i hele sektoren, bør der opstilles en række klare krav. En garanteret variabel aflønning er ikke i overensstemmelse med sund risikostyring eller princippet om, at aflønningen skal være afstemt efter resultaterne, og bør som hovedregel forbydes.
(9)
En væsentlig del af de variable aflønningskomponenter, f.eks. 40-60 %, bør udskydes i en passende periode. Disse dele bør stige væsentligt med ancienniteten eller ansvarsniveauet hos den person, der aflønnes. Desuden bør en betydelig del af de variable aflønningskomponenter bestå af aktier eller aktielignende instrumenter i kreditinstituttet eller investeringsselskabet, når dette er muligt i henhold til det pågældende kreditinstituts eller investeringsselskabs juridiske struktur eller, når der er tale om et ikke-noteret kreditinstitut eller investeringsselskab, af andre tilsvarende ikke-pekuniære instrumenter og, hvor det er relevant, af andre langfristede finansielle instrumenter, der i tilstrækkelig grad afspejler kreditinstituttets eller investeringsselskabets kreditkvalitet. I den forbindelse er proportionalitetsprincippet meget vigtigt, eftersom det ikke altid vil være hensigtsmæssigt at stille sådanne krav i forbindelse med små kreditinstitutter og investeringsselskaber. Det variable aflønningsbeløb, som udbetales kontant eller i tilsvarende kontante beløb, og som ikke udskydes, bør begrænses med henblik på at afpasse medarbejdernes personlige mål efter kreditinstituttets eller investeringsselskabets langsigtede interesser under hensyntagen til begrænsningerne med hensyn til det maksimumsbeløb for variabel løn, der udbetales kontant eller på forskud.
(10)
Kreditinstitutterne og investeringsselskaberne bør sikre, at den samlede variable aflønning ikke begrænser deres evne til at udvide deres kapitalgrundlag. Hvor meget kapitalen skal bygges op bør afhænge af kreditinstituttets eller investeringsselskabets nuværende kapitalposition. I den forbindelse bør medlemsstaternes kompetente myndigheder have beføjelser til at begrænse variabel aflønning, f.eks. som en procentdel af den samlede nettoindkomst, når det er uforeneligt med opretholdelsen af et sundt kapitalgrundlag.
(11)
Kreditinstitutter eller investeringsselskaber bør kræve, at deres medarbejdere forpligter sig til ikke at benytte personlige afdækningsstrategier eller forsikringer til at underminere de risikotilpasningsvirkninger, der er indbygget i deres aflønningsvilkår.
(12)
For enheder, der nyder godt af særlig regeringsintervention, bør der gives prioritet til opbygning af deres kapitalgrundlag og genopretning af skatteydernes tillid. Alle variable aflønninger bør afspejle disse prioriteter.
(13)
De principper for en forsvarlig aflønningspolitik, som er fastsat i Kommissionens henstilling af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (7), er forenelige med og supplerer principperne i dette direktiv.
(14)
Bestemmelserne om aflønning bør ikke berøre den uforbeholdne udøvelse af de grundlæggende rettigheder i overensstemmelse med traktaterne, navnlig artikel 153, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), de generelle principper i den nationale aftaleret og arbejdsmarkedsret, lovgivning om aktionærers rettigheder og deltagelse, de generelle ansvarsområder for den pågældende virksomheds administrative organer og tilsynsorganer og heller ikke arbejdsmarkedets parters ret til at indgå og håndhæve kollektive overenskomster i overensstemmelse med nationale love og sædvaner.
(15)
Med henblik på hurtig og effektiv håndhævelse bør de kompetente myndigheder også have beføjelser til at pålægge eller iværksætte enten finansielle eller ikke-finansielle sanktioner eller andre foranstaltninger for overtrædelse af bestemmelserne i direktiv 2006/48/EF, herunder bestemmelserne om en aflønningspolitik, som er i overensstemmelse med en forsvarlig og effektiv risikostyring. Foranstaltningerne og sanktionerne bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning. For at sikre overensstemmelse og ensartede konkurrencevilkår bør Kommissionen på et samlet grundlag gennemgå medlemsstaternes vedtagelse eller iværksættelse af sådanne foranstaltninger eller sanktioner, hvad angår overensstemmelse mellem sådanne i hele EU.
(16)
For at kunne føre et effektivt tilsyn med de risici, der er forbundet med uhensigtsmæssige aflønningsstrukturer, bør kreditinstitutters og investeringsselskabers aflønningspolitik og -praksis være omfattet af den tilsynsmæssige kontrol, som er omhandlet i direktiv 2006/48/EF. I forbindelse med tilsynet bør tilsynsmyndighederne vurdere, om denne politik og praksis kan forventes at tilskynde det pågældende personale til overdreven risikotagning. Desuden bør CEBS sikre, at der findes retningslinjer for vurdering af egnetheden af de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger.
(17)
I Kommissionens grønbog af 2. juni 2010 om corporate governance i finansielle institutioner og aflønningspolitik udpeges en række mangler ved corporate governance i kreditinstitutter og investeringsselskaber, som bør afhjælpes. Blandt de foreslåede løsninger henviser Kommissionen til behovet for en betydelig styrkelse af kravene til de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger, idet de bør have et tilstrækkelig godt omdømme og fyldestgørende erfaring, og at deres evne til at udføre deres opgaver desuden bør vurderes. I grønbogen understreges behovet for at styrke aktionærernes rolle i forbindelse med fastlæggelsen af aflønningspolitik. Europa-Parlamentet og Rådet noterer sig Kommissionens hensigt om at fremsætte passende lovgivningsmæssige forslag om disse spørgsmål som en opfølgning af grønbogen.
(18)
For at forbedre gennemsigtigheden yderligere med hensyn til kreditinstitutters og investeringsselskabers aflønningspraksisser, bør de kompetente myndigheder i medlemsstaterne indsamle oplysninger om aflønning med henblik på at følge udviklingen af aflønningstendenser i overensstemmelse med de kategorier af kvantitative oplysninger, som kreditinstitutterne og investeringsselskaberne er forpligtet til at fremlægge i henhold til dette direktiv. De kompetente myndigheder bør forsyne CEBS med disse oplysninger, således at CEBS kan foretage lignende vurderinger på EU-plan.
(19)
Med henblik på at harmonisere tilsynsmetoderne ved vurderingen af aflønningspolitik og -praksis og for at lette indsamlingen af oplysninger og den ensartede gennemførelse af aflønningsprincipperne i banksektoren bør CEBS udarbejde retningslinjer for forsvarlig aflønningspolitik i banksektoren. Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg bør medvirke ved udarbejdelsen af disse retningslinjer, i det omfang de også finder anvendelse på aflønningspolitikken for medarbejdere, der yder investeringsservice, og på investeringsaktiviteter, der udøves af kreditinstitutter og investeringsselskaber som defineret i direktiv 2004/39/EF. CEBS bør gennemføre åbne offentlige høringer om de tekniske standarder og foretage en analyse af de potentielle omkostninger og fordele herved. Kommissionen bør have mulighed for at fremsætte forslag til lovgivning, som giver den europæiske banktilsynsmyndighed og i nødvendigt omfang den europæiske værdipapirtilsynsmyndighed, der er blevet oprettet i medfør af de Larosière-processen om finansielt tilsyn, beføjelser til at udarbejde udkast til tekniske standarder for tilsyn og gennemførelse med henblik på at lette indsamlingen af oplysninger og den ensartede gennemførelse af de aflønningsprincipper i banksektoren, der skal vedtages af Kommissionen.
(20)
Eftersom uhensigtsmæssige aflønningspolitikker og incitamentsordninger kan bringe kreditinstitutternes og investeringsselskabernes risikoeksponering op på et uacceptabelt niveau, bør der hurtigt træffes foranstaltninger til afhjælpning af problemerne og om nødvendigt korrigerende foranstaltninger. Det bør derfor sikres, at de kompetente myndigheder har beføjelser til at pålægge de relevante enheder kvalitative og kvantitative foranstaltninger til afhjælpning af problemer vedrørende aflønningspolitikken, som er blevet afdækket som led i tilsynsprocessen under søjle 2. De kvalitative foranstaltninger, som de kompetente myndigheder råder over, består i, at de kan pålægge kreditinstitutterne og investeringsselskaberne, at de skal reducere den risiko, der er forbundet med deres aktiviteter, produkter og systemer, herunder ved indførelse af ændringer i deres aflønningsstrukturer eller fastfrysning af de variable dele af lønnen, hvis de er uforenelige med effektiv risikostyring. De kvantitative foranstaltninger kan bestå i et krav om supplerende egenkapital.
(21)
Gode ledelsesstrukturer, gennemsigtighed og offentliggørelse er vigtige for forsvarlige aflønningspolitikker. For at markedet kan få tilstrækkelig indsigt i deres aflønningsstrukturer og de tilhørende risici, bør kreditinstitutterne og investeringsselskaberne videregive detaljerede oplysninger om deres aflønningspolitik og -praksis og, af hensyn til fortroligheden, de samlede beløb for de medarbejdere, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på kreditinstituttets eller investeringsselskabets risikoprofil. Disse oplysninger bør være tilgængelige for alle de berørte parter (aktionærer, ansatte og offentligheden). Denne forpligtelse bør dog gælde med forbehold af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (8).
(22)
Med henblik på at sikre den fulde virkning af bestemmelserne og for at undgå forskelsbehandling i forbindelse med anvendelsen af disse, bør bestemmelserne om aflønning i dette direktiv finde anvendelse på aflønning, der forfalder på grundlag af kontrakter, som er indgået forud for datoen for den faktiske gennemførelse af disse bestemmelser i hver enkelt medlemsstat, og på aflønning, som tildeles eller udbetales efter denne dato. Med henblik på at sikre målsætningerne med dette direktiv, navnlig en effektiv risikostyring i en tid, der stadig er præget af omfattende finansiel ustabilitet, og for at undgå enhver risiko for omgåelse af bestemmelserne om aflønning i dette direktiv, inden de er blevet gennemført, er det desuden nødvendigt, at disse bestemmelser finder anvendelse på aflønning, som er tildelt, men endnu ikke udbetalt, forud for datoen for den faktiske gennemførelse af disse bestemmelser i hver enkelt medlemsstat, for så vidt angår tjenesteydelser, der er udført i 2010.
(23)
Vurderingen af de risici, som kreditinstituttet kan være eksponeret for, bør munde ud i effektive tilsynsforanstaltninger. Øget harmonisering er derfor nødvendig, for at tilsynsmyndighederne kan nå frem til fælles beslutninger, og for at der kan sikres lige konkurrencevilkår inden for Unionen.
(24)
Kreditinstitutter, som investerer i gensecuritisationer skal i henhold til direktiv 2006/48/EF udvise rettidig omhu i forbindelse med de underliggende securitisationer og de underliggende engagementer, der ikke selv er securitisationer, der som sidste led ligger til grund for de gensecuritiserede securitisationer. Kreditinstitutter bør vurdere, om engagementer i forbindelse med programmer med gældsbreve med sikkerhed i konkrete aktiver udgør engagementer over for en gensecuritisation, herunder når de optræder i forbindelse med programmer, der erhverver foranstillede trancher i separate puljer af hele lån, hvor ingen af disse lån er et engagement over for en securitisation eller en gensecuritisation, og hvor »first-loss«-sikringen for hver investering ydes af lånenes sælger. I sidstnævnte situation bør en puljespecifik likviditetsfacilitet normalt ikke anses for at være et engagement over for en gensecuritisation, fordi den svarer til en tranche af en pulje med ét enkelt aktiv (dvs. den relevante pulje af hele lån), der ikke omfatter nogen engagementer over for securitisationer. Derimod ville en kreditforbedring for hele programmet, som kun dækker nogle af tabene ud over den beskyttelse, sælgeren yder i de forskellige puljer, generelt udgøre en trancheopdeling af risikoen ved en pulje af mange aktiver, der indeholder mindst ét engagement over for en securitisation, og som derfor ville være et engagement over for en gensecuritisation. Hvis et sådant program fuldt ud finansierer sig selv med en enkelt gældsbrevskategori, og hvis enten kreditforbedringen for hele programmet ikke er en gensecuritisation, eller gældsbrevet fuldt ud støttes af det organiserende kreditinstitut, så det reelt er den, der har investeret i gældsbrevet, der eksponeres for det organiserende kreditinstituts misligholdelsesrisiko, i stedet for de underliggende puljer eller aktiver, så bør et sådant gældsbrev dog generelt ikke anses for at være et engagement over for en gensecuritisation.
(25)
Bestemmelserne om forsigtighedsbaseret værdiansættelse i direktiv 2006/49/EF bør finde anvendelse på alle instrumenter opgjort til fair value i og uden for institutternes handelsbeholdning. Det bør præciseres, at i de tilfælde, hvor anvendelsen af forsigtig værdiansættelse resulterer i en lavere regnskabsmæssig værdi end den reelt bogførte, bør den absolutte værdi af forskellen fratrækkes egenkapitalen.
(26)
Institutterne bør frit kunne vælge, om de for securitisationspositioner, der i henhold til nærværende direktiv tildeles en risikovægt på 1 250 %, opfylder et kapitalkrav eller fratrækker dem fra egenkapitalen, uanset om det er positioner i eller uden for handelsbeholdningen.
(27)
Kapitalkrav vedrørende afviklingsrisici bør også gælde for positioner uden for handelsbeholdningen.
(28)
Organiserende og engagementsleverende kreditinstitutter bør ikke kunne omgå forbuddet mod implicit støtte ved at anvende deres handelsbeholdning til ydelse af sådan støtte.
(29)
Uden at det berører de oplysninger, som udtrykkeligt kræves i dette direktiv, er formålet med oplysningspligten at give markedsdeltagerne præcise og fyldestgørende oplysninger om de enkelte institutters risikoprofil. Hvis det til opfyldelse af denne målsætning er nødvendigt, bør institutterne derfor videregive yderligere oplysninger, som ikke udtrykkeligt er nævnt i dette direktiv.
(30)
For at sikre en konsekvent gennemførelse af direktiv 2006/48/EF i hele Unionen nedsatte Kommissionen og CEBS i 2006 en arbejdsgruppe (Capital Requirements Directive Transposition Group - CRDTG), som fik til opgave at drøfte og finde løsninger på problemstillinger vedrørende direktivets gennemførelse. Efter arbejdsgruppens opfattelse bør nogle af de tekniske bestemmelser i direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF præciseres yderligere. Disse bestemmelser bør derfor præciseres.
(31)
Hvis der ved en ekstern kreditvurdering af en securitisationsposition tages højde for en kreditbeskyttelse, som instituttet selv har stillet til rådighed, bør instituttet ikke kunne drage fordel af den deraf følgende lavere risikovægt. Er der andre muligheder for at bestemme en risikovægt, som svarer til den reelle risiko forbundet med positionen uden at tage højde for denne kreditbeskyttelse, bør denne securitisation ikke fratrækkes egenkapitalen.
(32)
Kreditinstitutternes oplysningsforpligtelser vedrørende securitisationer bør strammes væsentligt. Især bør der også tages højde for de risici, der er forbundet med securitisationspositionerne i handelsbeholdningen. Med henblik på at sikre en tilstrækkelig gennemsigtighed for så vidt angår karakteren af et instituts securitisationsaktiviteter bør omfanget af instituttets støtte til securitisationsenheder med særlige formål og visse tilknyttede enheders deltagelse desuden offentliggøres, idet tæt forbundne parter vil kunne udgøre løbende risici for det pågældende institut.
(33)
Kapitalkravene til dækning af den specifikke risiko i forbindelse med securitisationspositioner bør sidestilles med kapitalkravene vedrørende bankbeholdningen, der foreskriver en mere differentieret og risikofølsom behandling af securitisationspositionerne.
(34)
Da der i den seneste tid har været konstateret mangler i de interne modeller til beregning af kapitalkravene i relation til markedsrisikoen, bør standarden hæves. Navnlig bør indregningen af risici udvides vedrørende kreditrisiciene i handelsbeholdningen. Endvidere bør der i kapitalkravene indgå en komponent, der tager højde for krisesituationer, for at stramme kapitalkravene, når markedsforholdene forringes, og for at mindske risikoen for en procyklisk udvikling. Institutter bør også gennemføre omvendte stresstests for at undersøge, hvilke scenarier der kunne true instituttets eksistens, medmindre det kan påvises, at en sådan test er overflødig. Som følge af de vanskeligheder, der i den seneste tid har været ved at beregne risikoen i forbindelse med securitisationspositioner på basis af interne modeller, bør institutternes mulighed for at modelberegne securitisationsrisici i handelsbeholdningen begrænses, og der bør i stedet indføres standardiserede kapitalkrav til securitisationspositioner i handelsbeholdningen.
(35)
Dette direktiv fastsætter begrænsede undtagelser for visse korrelationshandelsaktiviteter, i overensstemmelse med hvilke et institut kan få tilladelse af deres tilsynsmyndighed til at beregne kapitalkrav for omfattende risici, som er pålagt strenge minimumskrav. I sådanne tilfælde bliver instituttet pålagt at underlægge disse aktiviteter et kapitalkrav, som svarer til det højeste af kapitalkravene i overensstemmelse med denne internt udviklede metode og 8 % af kapitalkravet til dækning af den specifikke risiko i overensstemmelse med standardmålemetoden. Der er intet krav om at underlægge disse engagementer kapitalkravet ved forøget risiko, men de skal dog medregnes både i value-at-risk-værdien og value-at-risk-værdien i stresssituationer.
(36)
Ifølge artikel 152 i direktiv 2006/48/EF skal visse kreditinstitutter i løbet af de tre tolvmåneders perioder mellem den 31. december 2006 og den 31. december 2009 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med et nærmere fastsat beløb. I lyset af den aktuelle situation i banksektoren og den forlængelse af overgangsordningerne for minimumskapital, som Baselkomitéen for Banktilsyn har vedtaget, er det hensigtsmæssigt at forlænge dette krav i en begrænset periode indtil den 31. december 2011.
(37)
For ikke at afholde kreditinstitutterne fra at gå over til metoden med interne ratings (IRB-metoden) eller metoderne med avanceret måling i forbindelse med beregning af kapitalkrav i overgangsperioden som følge af urimelige og uforholdsmæssigt høje implementeringsomkostninger, bør kreditinstitutter, der fra den 1. januar 2010 er gået over til IRB-metoden eller metoderne med avanceret måling, og som tidligere beregnede deres kapitalkrav efter andre mindre avancerede modeller, med tilsynsmyndighedens godkendelse kunne benytte de mindre avancerede modeller som grundlag for beregningen af minimumskapitalkravet i overgangsperioden. De kompetente myndigheder bør overvåge deres markeder nøje og sikre ensartede konkurrencevilkår på alle deres markeder og markedssegmenter og undgå forvridninger på det indre marked.
(38)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (9) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelse mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(39)
Foranstaltningerne i dette direktiv udgør skridt i reformprocessen som reaktion på finanskrisen. I overensstemmelse med konklusionerne fra G20-topmødet kan flere reformer fra Rådet for Finansiel Stabilitet og Baselkomitéen for Banktilsyn være nødvendige, herunder som svar på behovet for at opbygge konjunkturudlignende stødpuder, »dynamisk tilførsel«, et fornuftigt grundlag for beregning af kapitalkrav i direktiv 2006/48/EF og supplerende foranstaltninger vedrørende risikobaserede krav til kreditinstitutter for at hjælpe med at begrænse opbygningen af en løftestangseffekt i banksystemet. Med henblik på at sikre en hensigtsmæssig demokratisk kontrol af processen bør Europa-Parlamentet og Rådet involveres rettidigt og effektivt.
(40)
Kommissionen bør gennemgå anvendelsen af direktiverne 2006/48/EF og 2006/49/EF med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af bestemmelserne, som ikke fører til forskelsbehandling mellem kreditinstitutter på grundlag af deres juridiske struktur eller ejerskabsmodel.
(41)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår tekniske tilpasninger af direktiv 2006/48/EF med henblik på at tydeliggøre definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af det nævnte direktiv eller at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse terminologien og definitionerne til efterfølgende, relevante retsakter, at udvide indholdet af eller tilpasse terminologien på listen over de aktiviteter, der er undergivet gensidig anerkendelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, at tilpasse bestemmelserne i direktiv 2006/48/EF vedrørende egenkapital for at afspejle udviklingen inden for regnskabsstandarder og -krav eller EU-lovgivningen, eller med hensyn til konvergens i tilsynspraksis, at udvide listen over engagementsklasser med henblik på standardmetoden eller IRB-metoden for tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse visse beløb, der er relevante for disse engagementsklasser for at tage hensyn til virkningen af inflation, at tilpasse listen over og klassificeringen af ikke-balanceførte poster, og at tilpasse specifikke bestemmelser og tekniske kriterier vedrørende behandling af modpartskreditrisici, tilrettelæggelse og behandling af risici, standardmetoden og IRB-metoden, kreditrisikoreduktion, securitisation, operationelle risici, de kompetente myndigheders revision og evaluering og oplysningspligt for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne eller inden for regnskabsstandarder og -krav eller EU-lovgivning eller med hensyn til konvergens i tilsynspraksis. Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF endvidere have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår foranstaltninger for at specificere størrelsen af pludselige og uventede ændringer i rentesatsen, der er relevante med henblik på de kompetente myndigheders revision og evaluering i henhold til direktiv 2006/48/EF af renterisici, der hidrører fra ikke-handelsmæssige aktiviteter, at fastsætte en midlertidig nedsættelse af minimumsniveauet for egenkapitalen eller af de risikovægte, der er fastsat i henhold til det nævnte direktiv, for at tage hensyn til særlige omstændigheder, at tydeliggøre undtagelsen af visse engagementer fra bestemmelser i det nævnte direktiv om store engagementer, og at tilpasse kriterierne for tilsynsmyndighedernes vurdering i henhold til det nævnte direktiv af en påtænkt erhvervs egnethed for et kreditinstitut og af enhver påtænkt erhvervelses finansielle sundhed.
(42)
Kommissionen bør i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF endvidere have beføjelser til at vedtage delegerede retsakter for så vidt angår tekniske tilpasninger af direktiv 2006/49/EF med henblik på at tydeliggøre definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af det nævnte direktiv eller at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tilpasse størrelsen af den startkapital, der er foreskrevet i visse bestemmelser i det nævnte direktiv, og af specifikke beløb, der er relevante ved beregning af kapitalkravene vedrørende handelsbeholdningsaktiviteter, for at tage hensyn til den økonomiske og monetære udvikling, at tilpasse kategorierne af investeringsselskaber, der er berettiget til visse undtagelser fra minimumskravene til egenkapitalens størrelse, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, at tydeliggøre kravet om, at investeringsselskaber skal have en egenkapital svarende til en fjerdedel af det foregående års faste omkostninger, for at sikre en ensartet gennemførelse af det nævnte direktiv, at ensrette terminologien og definitionerne i overensstemmelse med efterfølgende, relevante retsakter, at tilpasse tekniske bestemmelser i det nævnte direktiv vedrørende beregning af kapitalkrav ved forskellige risikoklasser og store engagementer, brug af interne modeller til beregning af kapitalkrav og vedrørende handel, for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne eller i risikomåling og i regnskabsstandarder og -krav eller i EU-lovgivningen, eller som vedrører konvergens i tilsynspraksis, og at tage hensyn til resultatet af revisionen af forskellige forhold vedrørende anvendelsesområdet for direktiv 2004/39/EF.
(43)
Europa-Parlamentet og Rådet bør have en frist på tre måneder fra meddelelsen til at gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. Fristen bør endvidere kunne forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet. Europa-Parlamentet og Rådet bør kunne meddele de andre institutioner, at de ikke agter at gøre indsigelse. Sådan tidlig godkendelse af delegerede retsakter tilrådes i særlig grad, når der er fastsat tidsplaner i basisretsakten for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter.
(44)
I erklæring 39 til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der er knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Lissabontraktaten, undertegnet den 13. december 2007, tager konferencen til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis også fremover agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.
(45)
Målene for denne forordning, nemlig at kræve, at kreditinstitutter og investeringsselskaber etablerer en lønpolitik, der er forenelig med en effektiv risikostyring, og tilpasser visse kapitalkrav kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af dens omfang og virkninger bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(46)
Direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
Ændringer til direktiv 2006/48/EF
I direktiv 2006/48/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
følgende numre indsættes:
»40a) »gensecuritisation«: en securitisation, hvor risikoen i forbindelse med en underliggende pulje af engagementer er opdelt i trancher, og hvor mindst ét af de underliggende engagementer er en securitisationsposition
40b) »gensecuritisationsposition«: engagement over for en gensecuritisation«
b)
følgende nummer tilføjes:
»49) »skønsmæssigt fastsatte pensionsbidrag«: forhøjede pensionsbidrag, som et kreditinstitut på grundlag af et skøn tildeler en medarbejder, som en del af dennes variable lønpakke, og som ikke omfatter opsparede ydelser, som en medarbejder er blevet tildelt i henhold til virksomhedens pensionsordning.«
2)
I artikel 11, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer desuden, at der findes retningslinjer for vurdering af egnetheden af de personer, der faktisk leder kreditinstituttets forretninger.«
3)
I artikel 22 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Hjemlandets kompetente myndigheder kræver, at der i alle kreditinstitutter findes effektive former for virksomhedsstyring, hvilket indebærer en klar organisatorisk struktur med en veldefineret, gennemskuelig og konsekvent ansvarsfordeling og effektive procedurer til at identificere, forvalte, overvåge og rapportere om de risici, kreditinstitutterne er eller kan blive udsat for, samt hensigtsmæssige interne kontrolmekanismer, herunder en god administrativ og regnskabsmæssig praksis og fyldestgørende interne kontrolprocedurer og en aflønningspolitik og -praksis, som er i overensstemmelse med og fremmer en forsvarlig og effektiv risikostyring.«
b)
Følgende stykker tilføjes:
»3. Hjemlandets kompetente myndigheder anvender de oplysninger, der indsamles i overensstemmelse med kriterierne for offentliggørelse fastsat i bilag XII, del 2, punkt 15, litra f), til at følge udviklingen i aflønningstendenser og aflønningspraksisser. De kompetente myndigheder indgiver disse oplysninger til Det Europæiske Banktilsynsudvalg.
4. Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer, at der findes retningslinjer for en forsvarlig aflønningspolitik, som er i overensstemmelse med principperne i punkt 23 og 24 i bilag V. Retningslinjerne skal tage hensyn til de principper for forsvarlige aflønningspolitikker, som er fastsat i Kommissionens henstilling af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (10).
Det Europæiske Banktilsynsudvalg sikrer bl.a., at der findes retningslinjer, som:
a)
opstiller specifikke kriterier til fastlæggelse af det passende forhold mellem den faste og den variable del af den samlede løn i henhold til punkt 23, litra l), i bilag V,
b)
præciserer, hvilke instrumenter der kan anvendes som instrumenter i henhold til punkt 23, litra o), nr. ii), i bilag V, og i tilstrækkelig grad afspejler kreditinstituttets kreditkvalitet i henhold til punkt 23, litra o), i nævnte bilag.
Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg indgår i et tæt samarbejde med Det Europæiske Banktilsynsudvalg for at sikre, at der findes retningslinjer for en aflønningspolitik for de kategorier af medarbejdere, der yder investeringsservice og udfører investeringsaktiviteter som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 2, i direktiv 2004/39/EF.
Det Europæiske Banktilsynsudvalg anvender de oplysninger, som det modtager fra de kompetente myndigheder, til at følge aflønningstendenser og aflønningspraksisser på EU-plan på grundlag af oplysningerne fra de kompetente myndigheder i overensstemmelse med stk. 3.
5. Hjemlandets kompetente myndigheder indsamler oplysninger om antallet af medarbejdere inden for en lønramme på mindst 1 mio. EUR i hvert kreditinstitut, herunder om det pågældende forretningsområde og hovedelementerne løn, bonus, langsigtede gratialer og pensionsbidrag. Disse oplysninger tilsendes Det Europæiske Banktilsynsudvalg, som offentliggør dem i et fælles rapporteringsformat fordelt på hjemlandet. Det Europæiske Banktilsynsudvalg kan udarbejde retningslinjer for at lette gennemførelsen af dette stykke og sikre ensartetheden af de indsamlede oplysninger.
4)
I artikel 54 indsættes som stk. 2:
»Med henblik på anvendelsen af stk. 1 sikrer medlemsstaterne, at deres respektive kompetente myndigheder har beføjelser til at pålægge eller anvende finansielle og ikke-finansielle sanktioner eller andre foranstaltninger. Sanktionerne eller foranstaltningerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.«
5)
Artikel 57, stk. 1, litra r), affattes således:
»r)
værdien af engagementer vedrørende securitisationspositioner, der i medfør af dette direktiv får en risikovægtning på 1 250 %, og værdien af engagementer vedrørende securitisationspositioner i handelsbeholdningen, som ville få en risikovægtning på 1 250 %, hvis de var uden for samme instituts handelsbeholdning.«
6)
I artikel 64 indsættes som stk. 5:
»5. Ved beregningen af egenkapitalen anvender kreditinstitutterne kravene i del B i bilag VII til direktiv 2006/49/EF på alle deres aktiver, der opgøres til fair value, og skal fra summen af komponenterne i litra a)-ca) minus litra i)-k) i artikel 57 trække beløbene fra eventuelle yderligere nødvendige værdijusteringer. Det Europæiske Banktilsynsudvalg opstiller retningslinjer for de nærmere regler for anvendelsen af denne bestemmelse.«.
7)
Artikel 66, stk. 2, affattes således:
»2. Halvdelen af summen af komponenterne i artikel 57, litra l)-r), fratrækkes summen af komponenterne i artikel 57, litra a)-ca) minus litra i)-k), og for halvdelens vedkommende summen af komponenterne i artikel 57, litra d)-h), efter anvendelse af grænserne i stk. 1 i nærværende artikel. Såfremt halvdelen af summen af komponenterne i litra l)-r) i artikel 57, overstiger summen af litra d)-h) i artikel 57, fratrækkes det overskydende beløb i summen af litra a)-ca) minus litra i)-k) i artikel 57.
Komponenterne i litra r) i artikel 57 fratrækkes ikke, hvis de med henblik på artikel 75 er medtaget i beregningen af de risikovægtede engagementer som anført i dette direktiv, eller i beregningen af kapitalkravene som anført i bilag I eller V til direktiv 2006/49/EF.«
8)
Artikel 75, litra b) og c), affattes således:
»b)
for så vidt angår deres handelsbeholdningsaktiviteter, for positionsrisici og modpartsrisici og, i det omfang det er tilladt at overskride de i artikel 111-117 omhandlede grænser, for store engagementer, der overskrider disse grænser: de kapitalkrav, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 18 og artikel 28-32, i direktiv 2006/49/EF
c)
for så vidt angår deres samlede aktiviteter, for valutarisici, afviklingsrisici og råvareprisrisici: de kapitalkrav, der er fastsat i overensstemmelse med artikel 18 i direktiv 2006/49/EF.«
9)
Artikel 101, stk. 1, affattes således:
»1. Et organiserende kreditinstitut, eller et engagementsleverende kreditinstitut, der med hensyn til en securitisation har anvendt artikel 95 til beregning af den risikovægtede værdi af engagementer, eller har solgt instrumenter fra sin handelsbeholdning til en securitisationsenhed med særligt formål med det resultat, at det ikke længere er forpligtet til at være i besiddelse af egenkapital for den risiko, der knytter sig til disse instrumenter, må ikke med henblik på at reducere investorernes potentielle eller faktiske tab yde støtte til securitisationen ud over sine kontraktlige forpligtelser.«
10)
Artikel 136 ændres således:
a)
I stk. 1, andet afsnit, indsættes følgende litra:
»f)
kræve, at kreditinstitutter begrænser variabel aflønning til en procentdel af den samlede nettoindkomst, når denne form for aflønning er uforenelig med opretholdelsen af et sundt kapitalgrundlag
g)
kræve, at kreditinstitutter anvender nettooverskuddet til at styrke kapitalgrundlaget.«
b)
I stk. 2 tilføjes følgende afsnit:
»Når de kompetente myndigheder på grundlag af det tilsyn og den evaluering, der gennemføres i henhold til artikel 124, skal fastslå, om egenkapitalen har et passende niveau, foretager de en vurdering af, om der skal indføres særlige egenkapitalkrav, der er større end minimumsniveauet, til dækning af risici, som et kreditinstitut er eller kan blive eksponeret for, idet der tages hensyn til følgende:
a)
de kvantitative og kvalitative aspekter af kreditinstitutternes vurderingsproces, der er omtalt i artikel 123
b)
de former, processer og mekanismer, som er omtalt i artikel 22
c)
resultaterne af det tilsyn og den vurdering, der er foretaget i overensstemmelse med artikel 124.«
11)
Artikel 145, stk. 3, affattes således:
»3. Kreditinstitutter skal vedtage en formel politik for efterlevelse af den i stk. 1 og 2 omhandlede oplysningspligt og have en politik for vurdering af, om de offentliggjorte oplysninger er hensigtsmæssige, herunder for kontrol og offentliggørelsesintervaller. Kreditinstitutterne skal også råde over en politik til vurdering af, om deres oplysninger giver markedsdeltagerne et retvisende billede af deres risikoprofil.
Såfremt disse oplysninger ikke giver markedsdeltagerne et retvisende billede af risikoprofilen, offentliggør kreditinstitutterne de oplysninger, der er nødvendige ud over de i stk. 1 krævede. Dog skal de kun offentliggøre oplysninger, som er væsentlige og ikke betragtes som instituttets ejendom eller som fortrolige i henhold til de tekniske kriterier i bilag XII, del 1.«
12)
Overskriften til afsnit VI affattes således:
»DELEGEREDE RETSAKTER OG GENNEMFØRELSESRETSAKTER«
13)
Artikel 150 ændres således:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Uden at dette berører det forslag, Kommissionen skal forelægge med hensyn til egenkapital i henhold til artikel 62, vedtages tekniske tilpasninger på nedennævnte områder i form af delegerede retsakter i henhold til artikel 151a og på de i artikel 151b og 151c anførte betingelser:
a)
tydeliggørelse af definitionerne for at sikre en ensartet anvendelse af dette direktiv
b)
tydeliggørelse af definitionerne for i forbindelse med anvendelsen af nærværende direktiv at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne
c)
tilpasning af terminologien og definitionerne til senere retsakter om kreditinstitutter og hermed beslægtede områder
d)
udvidelse af indholdet af den i artikel 23 og 24 omhandlede liste, som findes i bilag I, eller tilpasning af listens terminologi under hensyn til udviklingen på finansmarkederne
e)
de områder, inden for hvilke de kompetente myndigheder skal udveksle oplysninger, jf. artikel 42
f)
tekniske tilpasninger i artikel 56-67 og 74 som følge af udviklingen inden for regnskabsstandarder eller regnskabskrav, der tager hensyn til EU-lovgivningen, eller med henblik på konvergens i tilsynspraksis
g)
ændring af listen over engagementsklasser i artikel 79 og 86 for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne
h)
beløbet i artikel 79, stk. 2, litra c), i artikel 86, stk. 4, litra a), og i bilag VII, del 1, punkt 5 samt i bilag VII, del 2, punkt 15, for at tage hensyn til virkningen af inflation
i)
listen over og klassificeringen af ikke-balanceførte poster i bilag II og IV
j)
tilpasning af bestemmelserne i bilag III og V-XII for at tage hensyn til udviklingen på finansmarkederne, navnlig nye finansielle produkter, eller inden for regnskabsstandarder og krav, hvorved der tages højde for regnskabskrav, der er fastsat i EU-lovgivningen, eller med henblik på konvergens i tilsynspraksis.
1a. Følgende foranstaltninger vedtages i overensstemmelse med forskriftsproceduren i artikel 151, stk. 2a:
a)
tekniske tilpasninger af listen i artikel 2
b)
ændring af størrelsen af startkapitalen, jf. artikel 9, under hensyn til den økonomiske og monetære udvikling.«
b)
I stk. 2 foretages følgende ændringer:
i)
i første afsnit, affattes indledningen således:
»Kommissionen kan vedtage følgende foranstaltninger:«
ii)
andet afsnit affattes således:
»De i første afsnit, litra a), b), c) og f), omhandlede foranstaltninger vedtages i form af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 151a og på de i artikel 151b og 151c anførte betingelser. De i første afsnit, litra d) og e), omhandlede foranstaltninger vedtages efter forskriftsproceduren i artikel 151, stk. 2a.«
14)
Artikel 151, stk. 2 og 3, udgår.
15)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 151a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 150, stk. 1, og artikel 150, stk. 2, andet afsnit, første punktum, i en periode på fire år fra den 15. december 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 151b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 151b og 151c.
Artikel 151b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 150, stk. 1, og artikel 150, stk. 2, andet afsnit, første punktum, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om en delegation af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 151c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 nævnte frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri. Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, træder denne ikke i kraft. I overensstemmelse med artikel 296 i TEUF, anfører den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, begrundelsen herfor.«
16)
I artikel 152 indsættes følgende stykker:
»5a. Kreditinstitutter, der beregner de risikovægtede værdier af engagementer i overensstemmelse med artikel 84-89, skal indtil den 31. december 2011 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med de beløb, der er anført i stk. 5c eller 5d, hvis det er relevant.
5b. Kreditinstitutter, der benytter metoderne med avanceret måling, jf. artikel 105, til beregning af deres kapitalkrav for operationelle risici, skal indtil den 31. december 2011 have en egenkapital, der til enhver tid er større end eller lig med de beløb, der er anført i stk. 5c eller 5d, hvis det er relevant.
5c. Det beløb, der er anført i stk. 5a og 5b, skal være 80 % af det samlede minimumsbeløb af egenkapital, som kreditinstitutterne skulle have haft forud for 1. januar 2007 i henhold til artikel 4 i direktiv 93/6/EØF og direktiv 2000/12/EF.
5d. Med forbehold af de kompetente myndigheders godkendelse gælder det for kreditinstitutter, der er omhandlet i stk. 5e, at det beløb, der er anført i stk. 5a og 5b kan være et beløb på op til 80 % af det samlede minimumsbeløb af egenkapital, som disse kreditinstitutter skulle have haft forud for 1. januar 2011 i henhold til en af artiklerne 78-83, 103 eller 104 og til direktiv 2006/49/EF.
5e. Et kreditinstitut kan kun anvende stk. 5d, hvis det begyndte at bruge IRB-metoden eller metoderne med avanceret måling til beregningen af sine kapitalkrav den 1. januar 2010 eller derefter.«
17)
Artikel 154, stk. 5, affattes således:
»5. Indtil den 31. december 2012 må de engagementsvægtede gennemsnitlige tab i tilfælde af misligholdelse for alle detailengagementer, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af pant i fast ejendom til beboelse, og som ikke drager fordel af garantier fra centralregeringen, ikke være lavere end 10 %.«
18)
I artikel 156 indsættes følgende stykker efter stk. 3:
»Kommissionen gennemgår og underretter inden den 1. april 2013 om bestemmelserne om aflønning, herunder de bestemmelser, der er fastsat i bilag V og XII, navnlig med hensyn til deres effektivitet, gennemførelse og håndhævelse, idet der tages højde for den internationale udvikling. I denne gennemgang identificeres de eventuelle huller, der er opstået i forbindelse med anvendelsen af proportionalitetsprincippet på disse bestemmelser. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet denne rapport, ledsaget af passende forslag.
For at sikre overensstemmelse og ensartede konkurrencevilkår gennemgår Kommissionen gennemførelsen af artikel 54, hvad angår sammenhængen mellem vedtagne og anvendte sanktioner og andre foranstaltninger i hele EU, og fremsætter i påkommende tilfælde forslag.
Kommissionens periodiske gennemgang af anvendelsen af dette direktiv sikrer, at det ikke fører til åbenbar forskelsbehandling mellem kreditinstitutter på grundlag af deres juridiske struktur eller ejerskabsmodel.
For at sikre sammenhæng i den forsigtighedsbaserede strategi gennemgår Kommissionen relevansen af henvisningen til de instrumenter, som er omhandlet i artikel 66, stk. 1a, litra a), jf. bilag V, punkt 23, litra o), nr. ii), til dette direktiv, så snart Kommissionen iværksætter en gennemgang af definitionen af kapitalinstrumenter i henhold til artikel 56-67.«
19)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 156a
Senest den 31. december 2011 gennemgår Kommissionen ændringer, der er nødvendige for at bringe bilag IX til dette direktiv i overensstemmelse med internationale aftaler om kapitalkrav til kreditinstitutter i forbindelse med securitisationspositioner, og aflægger rapport herom. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet denne rapport, ledsaget af passende lovgivningsmæssige forslag.«
20)
Bilagene ændres som anført i bilag I til nærværende direktiv.
Artikel 2
Ændringer af direktiv 2006/49/EF
I direktiv 2006/49/EF foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3, stk. 1, første afsnit, tilføjes følgende litra:
»t) »securitisationsposition« og »gensecuritisationsposition«: henholdsvis securitisationsposition og gensecuritisationsposition som defineret i direktiv 2006/48/EF.«
2)
I artikel 17, stk. 1, første afsnit, affattes indledningen således:
»Hvis et institut beregner risikovægtede engagementsværdier med henblik på bilag II i nærværende direktiv i overensstemmelse med artikel 84-89 i direktiv 2006/48/EF, gælder med henblik på den beregning, der er foreskrevet i bilag VII, del 1, punkt 36, i direktiv 2006/48/EF, følgende:«
3)
Artikel 18, stk. 1, litra a), affattes således:
»a)
kapitalkravene beregnet efter de metoder og valgmuligheder, der fremgår af artikel 28-32, og bilag I, II og VI og i givet fald bilag V for deres handelsbeholdningsaktiviteter, og punkt 1-4 i bilag II for aktiviteter uden for handelsbeholdningen.«
4)
Overskriften til afdeling 2 i kapitel VIII affattes således:
»Delegerede retsakter og gennemførelsesbeføjelser«
5)
Artikel 41, stk. 2, affattes således:
»2. De i stk. 1 omhandlede foranstaltninger vedtages i form af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 42a og på de i artikel 42b og 42c anførte betingelser.«
6)
Artikel 42, stk. 2, udgår.
7)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 42a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 41 i en periode på fire år efter den 15. december 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser fornys automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 42b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 42b og 42c.
Artikel 42b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 41omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om en delegation af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 42c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 nævnte frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri. Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 nævnte frist, træder denne ikke i kraft. I overensstemmelse med artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, anfører den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, begrundelsen herfor.«
8)
Artikel 47 affattes således:
»Indtil den 30. december 2011 eller en tidligere dato, der fastsættes af de kompetente myndigheder i hvert enkelt tilfælde, kan de institutter, som har fået anerkendt en model for specifik risiko inden den 1. januar 2007 i overensstemmelse med bilag V, punkt 1, med hensyn til denne givne anerkendelse, anvende punkt 4 og 8 i bilag VIII til direktiv 93/6/EØF i den form, som de havde forud for den 1. januar 2007.«
9)
Bilagene ændres som anført i bilag II til nærværende direktiv.
Artikel 3
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme:
a)
artikel 1, nr. 3), 4), 16) og 17), og bilag I, punkt 1, punkt 2, litra c), punkt 3 og punkt 5, litra b), nr. iii), senest den 1. januar 2011 og
b)
alle andre bestemmelser i dette direktiv, som ikke er specificeret i litra a), senest den 31. december 2011.
De i dette stykke omhandlede love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. I de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme punkt 1 i bilag I, skal det kræves, at kreditinstitutter anvender de principper, der er fastsat heri, på:
i)
aflønning, der forfalder på grundlag af kontrakter, som er indgået forud for den faktiske gennemførelsesdato i hver enkelt medlemsstat, og som tildeles eller udbetales efter denne dato, samt
ii)
aflønning, der er tildelt, men endnu ikke udbetalt, forud for den faktiske gennemførelsesdato i hver enkelt medlemsstat, for så vidt angår tjenesteydelser, der er udført i 2010.
3. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale love og bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 4
Rapport
I betragtning af den internationale karakter af Baselrammeaftalen og risiciene ved ikke samtidig at gennemføre ændringerne af den nævnte rammeaftale i større retssystemer forelægger Kommissionen senest den 31. december 2010 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om fremskridt for en international gennemførelse af ændringerne af lovgivningsrammen vedrørende kapitalgrundlag, ledsaget af passende forslag.
Artikel 5
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 6
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 24. november 2010.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2010/76/EU IRÁNYELVE
(2010. november 24.)
a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelvnek a kereskedési könyvre és az újraértékpapírosításra vonatkozó tőkekövetelmények, továbbá a javadalmazási politikák felügyeleti felülvizsgálata tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 53. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A bankszektor túlzott és felelőtlen kockázatvállalása egyes pénzügyi intézmények csődjéhez, valamint tagállami és globális szintű rendszerproblémákhoz vezetett. Noha az ilyen kockázatvállalás okai sokrétűek és összetettek, a felügyeletért és szabályozásért felelős testületek, köztük a G20-ak és az európai bankfelügyelők bizottsága (CEBS), egyetértenek abban, hogy ahhoz egyes pénzügyi intézmények helytelen javadalmazási rendszere is hozzájárult. Az olyan javadalmazási politikák, amelyek az intézmény kockázattűrő képességét meghaladó kockázatok vállalására ösztönöznek, alááshatják a hatékony és eredményes kockázatkezelést és súlyosbíthatják a túlzott kockázatvállalási magatartást. A Pénzügyi Stabilitási Tanácsnak (FSB) a felelősségteljes javadalmazási gyakorlatokra vonatkozó, nemzetközileg elfogadott és jóváhagyott elvei („az FSB-elvek”) ezért különös jelentőséggel bírnak.
(2)
A hitelintézetek tevékenységének megkezdéséről és folytatásáról szóló, 2006. június 14-i 2006/48/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv előírja, hogy a hitelintézetek (4) a kitettségeikhez kapcsolódó kockázatok kezelésére rendszereket, stratégiákat, eljárásokat és mechanizmusokat alkalmazzanak. A befektetési vállalkozások és hitelintézetek tőkemegfeleléséről szóló, 2006. június 14-i 2006/49/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) értelmében az említett előírás a pénzügyi eszközök piacairól szóló, 2004. április 21-i európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) szerinti befektetési vállalkozásokra is alkalmazandó. A 2006/48/EK irányelv előírja, hogy az illetékes hatóságok vizsgálják felül ezeket a rendszereket, stratégiákat, eljárásokat és mechanizmusokat, továbbá állapítsák meg, hogy az érintett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás szavatoló tőkéje elegendő-e a hitelintézet vagy vállalkozás létező vagy esetlegesen felmerülő kitettségeihez kapcsolódó kockázatok eredményes kezeléséhez és fedezéséhez. A bankcsoportok vonatkozásában a felügyeletet összevont alapon végzik, amelybe az összes joghatóság alá tartozó bármely pénzügyi holdingtársaság és a kapcsolt vállalkozásnak minősülő pénzügyi intézmények is beletartoznak.
(3)
Annak elkerülése érdekében, hogy a rosszul kidolgozott javadalmazási rendszerek esetleg káros hatást gyakoroljanak az eredményes kockázatkezelésre és az egyes személyek kockázatvállalási magatartásának ellenőrzésére, a 2006/48/EK irányelv előírásait ki kell egészíteni a hitelintézetek és befektetési vállalkozások arra irányuló kötelezettségével, hogy a kockázati profilra szakmai tevékenységük révén lényeges hatással bíró munkavállalók tekintetében a hatékony kockázatkezeléssel összhangban álló javadalmazási politikákat és gyakorlatokat hozzanak létre és tartsanak fenn. Az említett munkavállalói kategóriák közé kell tartozniuk legalább a felsővezetőknek, a kockázatvállalásért és ellenőrzésért felelős munkavállalóknak és bármely olyan munkavállalónak, akit a teljes javadalmazása - beleértve a nem kötelező nyugdíjjuttatásokat is - ugyanabba a fizetési kategóriába helyez, mint a felsővezetőket és a kockázatvállalásért felelős munkavállalókat.
(4)
A túlzott és felelőtlen kockázatvállalás alááshatja a hitelintézetek vagy befektetési vállalkozások pénzügyi megbízhatóságát és a bankrendszer stabilitását, ezért fontos, hogy a javadalmazási politikákra és gyakorlatokra vonatkozó új kötelezettséget következetes módon hajtsák végre, és hogy az a javadalmazás minden szempontjára kiterjedjen, beleértve a fizetéseket, a nem kötelező nyugdíjjuttatásokat és egyéb hasonló juttatásokat is. Ezzel összefüggésben a nem kötelező nyugdíjjuttatás valamely hitelintézet vagy befektetési vállalkozás által a munkavállalónak egyéni alapon nyújtott nem kötelező kifizetést jelent, amely nyugdíjazásra való hivatkozással vagy arra irányuló váromány alapján fizetendő, és amely változó javadalmazássá alakítható. Célszerű tehát meghatározni a helyes javadalmazás egyértelmű alapelveit annak érdekében, hogy a javadalmazási rendszer ne ösztönözzön egyes személyeket túlzott kockázatvállalásra vagy erkölcsi kockázatokra és összhangban álljon a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás kockázatvállalási hajlandóságával, értékeivel és hosszú távú érdekeivel. A javadalmazást összhangba kell hozni a pénzügyi szektor szerepével azon mechanizmusként, amelyen keresztül a pénzügyi erőforrásokat hatékonyan osztják el a gazdaságban. Az elveknek különösen arról kell gondoskodniuk, hogy a változó elemekre vonatkozó javadalmazási politikák kialakítása garantálja, hogy az ösztönzők összhangban legyenek a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás hosszú távú érdekeivel, és hogy a kifizetési módok megerősítsék tőkebázisát. A javadalmazás teljesítményalapú elemeinek segíteniük kell a méltányosság fokozását is a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás javadalmazási struktúráin belül. Az elveknek el kell ismerniük, hogy a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások a méretük, belső szervezetük és tevékenységük jellege, köre és összetettsége szerint különböző módon alkalmazzák a rendelkezéseket és különösen azt, hogy a 2006/49/EK irányelv 20. cikkének (2) és (3) bekezdésében említett befektetési vállalkozások számára lehet, hogy nem arányos az elvek mindegyikének betartása. Annak biztosítása érdekében, hogy a javadalmazási politikák kidolgozása a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás kockázatkezelésének szerves részévé váljon, minden hitelintézet vagy befektetési vállalkozás irányító testületének felügyeleti feladatai ellátása során el kell fogadnia és időszakonként felül kell vizsgálnia az alkalmazandó elveket. Ezzel összefüggésben megengedhető, hogy a felügyeleti feladatait ellátó irányító testületet - adott esetben és a nemzeti társasági joggal összhangban - tekintsék felügyeleti bizottságnak.
(5)
Azoknak a hitelintézeteknek és befektetési vállalkozásoknak, amelyek méretük, belső szervezeti felépítésük, jellegük, valamint tevékenységeik köre és összetettsége szempontjából jelentősek, irányítási struktúrájuk és szervezetük szerves részeként javadalmazási bizottságot kell létrehozniuk.
(6)
2013. április 1-jéig a Bizottságnak felül kell vizsgálnia a javadalmazási politikára vonatkozó elveket, különös tekintettel azok hatékonyságára, végrehajtására és érvényesítésére, figyelembe véve a nemzetközi fejleményeket is, beleértve az FSB bármely további javaslatát és a más joghatóságokban alkalmazott FSB-elvek végrehajtását is, beleértve a változó javadalmazások kialakítása és a túlzott kockázatvállaló magatartás közötti kapcsolatot is.
(7)
A javadalmazási politikának törekednie kell arra, hogy az alkalmazottak személyes érdekeit összehangolja az érintett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás hosszú távú érdekeivel. A javadalmazás teljesítményalapú összetevőinek értékelése során a hosszú távú teljesítményre kell összpontosítani és figyelembe kell venni a teljesítmény tekintetében fennálló kockázatokat is. A teljesítményértékelést többéves, legalább 3-5 évet átölelő keretbe kell helyezni annak biztosítása érdekében, hogy az értékelési folyamat alapja a hosszú távú teljesítmény legyen, és hogy a javadalmazás teljesítményalapú összetevőinek tényleges kifizetése a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás üzleti ciklusának egészére legyen elosztva. Az ösztönzők további összehangolása érdekében az említett követelmények hatálya alá tartozó valamennyi alkalmazott változó javadalmazásának lényeges része a következőkből kell, hogy álljon: a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás részvényei, részvényhez kötött eszközei, az érintett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás vagy vállalkozás jogi struktúrájától függően, vagy tőzsdén nem jegyzett hitelintézet esetében egyéb egyenértékű, nem készpénzalapú eszközei és adott esetben azon egyéb, hosszú futamidejű pénzügyi eszközök, amelyek megfelelően tükrözik a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás hitelminőségét. Az ilyen eszközök közé kell hogy tartozhasson olyan tőkeeszköz is, amelyet - amennyiben az intézmény súlyos pénzügyi problémákkal küzd - a saját tőke részévé alakítanak át, vagy egyébként a mérlegben leírnak. Olyan esetekben, amikor az érintett hitelintézet nem bocsát ki hosszú futamidejű pénzügyi eszközt, számára engedélyezni kell, hogy a változó javadalmazás e lényeges részét részvények és részvényhez kötött eszközök vagy egyéb egyenértékű, nem készpénzalapú eszközök formájában bocsáthassa ki. A tagállamoknak vagy illetékes hatóságaiknak képesnek kell lenniük arra, hogy szükség szerint korlátozásokat rendeljenek el az említett eszközök típusaira és kialakítására, vagy betiltsanak egyes eszközöket.
(8)
A túlzott kockázatvállalásra irányuló ösztönzők minimalizálása érdekében a változó javadalmazásnak a teljes javadalmazás kiegyensúlyozott hányadát kell képeznie. Alapvetően fontos, hogy egy alkalmazott alapfizetése teljes javadalmazásának kellően nagy hányadát képviselje, hogy lehetővé tegye egy teljes mértékben rugalmas változójavadalmazásra vonatkozó politika működését, beleértve azt a lehetőséget is, hogy változójavadalmazást ne fizessenek. Az ágazat egészében egységes javadalmazási gyakorlatok biztosítása érdekében helyénvaló meghatározni bizonyos egyértelmű követelményeket. A garantált változó javadalmazás nem áll összhangban a hatékony kockázatkezeléssel, sem a teljesítményért járó javadalmazás elvével, és főszabályként tiltani kell.
(9)
A változójavadalmazás jelentős hányadát, így például 40-60 %-át megfelelő időszakra vonatkozóan késleltetni kell. Az említett hányadnak jelentősen növekednie kell a javadalmazott személy rangidősségével vagy felelősségi szintjével. Emellett a változó javadalmazási elem lényeges hányadának a következőkből kell állnia: a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás részvényei, részvényhez kötött eszközei, az érintett hitelintézet vagy befektetési vállalkozásjogi struktúrájától függően, vagy tőzsdén nem jegyzett hitelintézet vagy befektetési vállalkozás esetében egyéb egyenértékű, nem készpénzalapú eszközei és adott esetben olyan egyéb, hosszú futamidejű pénzügyi eszközök, amelyek megfelelően tükrözik a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás hitelminőségét. Ebben az összefüggésben nagy jelentősége van az arányosság elvének, mivel kisebb hitelintézetek és befektetési vállalkozások esetében lehet, hogy nem mindig helyénvaló az említett követelmények alkalmazása. Figyelembe véve a készpénzben és előre fizetendő változó javadalmazás összegét limitáló korlátozásokat, a készpénzben vagy késleltetés által nem érintett készpénz helyettesítő eszköz formájában fizethető változójavadalmazás összegét korlátozni kell a munkavállalók személyes célkitűzéseinek a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás hosszú távú érdekével történő további összehangolása érdekében.
(10)
A hitelintézeteknek és a befektetési vállalkozásoknak biztosítaniuk kell, hogy a teljes változójavadalmazás ne korlátozza azon képességüket, hogy megerősítsék tőkebázisukat. A tőkefelhalmozás szükséges mértékének a hitelintézet vagy a befektetési vállalkozás aktuális tőkehelyzetétől kell függnie. Ebben az összefüggésben a tagállamok illetékes hatóságainak hatáskörrel kell rendelkezniük arra, hogy korlátozzák - többek között a teljes nettó bevétel százalékos arányában - a változójavadalmazást, amennyiben az nincs összhangban a stabil tőkebázis fenntartásával.
(11)
A hitelintézeteknek és a befektetési vállalkozásoknak meg kell követelniük munkavállalóiktól annak vállalását, hogy nem alkalmaznak egyéni fedezeti stratégiákat vagy biztosítást a javadalmazásukra vonatkozó megállapodásban foglalt felelősségteljes kockázatvállalás hatásainak gyengítésére.
(12)
Azon jogalanyok tekintetében, amelyeknek haszna származik a kivételes kormányzati beavatkozásból, prioritásként kell kezelni a tőkebázisuk felépítését és az adófizetői támogatás visszajuttatásának biztosítását. Minden változójavadalmazáson alapuló kifizetésnek tükröznie kell az említett prioritásokat.
(13)
A pénzügyi szolgáltatási ágazat javadalmazási politikájáról szóló, 2009. április 30-i bizottsági ajánlásban (7) meghatározott, a helyes javadalmazási politikákra vonatkozó elvek összhangban vannak az ezen irányelvben meghatározott elvekkel és kiegészítik azokat.
(14)
A javadalmazásra vonatkozó rendelkezések nem sérthetik a Szerződések - különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz.) 153. cikkének (5) bekezdése - által garantált alapvető jogok maradéktalan gyakorlását, a nemzeti kötelmi és munkajog általános elveit, a részvényesek jogaira és részvételére vonatkozó jogszabályokat, az érintett intézmény igazgatási és felügyeleti szerveinek általános kötelezettségeit, valamint adott esetben a szociális partnerek azon jogát, hogy a nemzeti jogszabályoknak és szokásoknak megfelelően a kollektív szerződéseket kössenek és azokat érvényesítsék.
(15)
A gyors és eredményes végrehajtás érdekében az illetékes hatóságoknak jogot kell biztosítani arra, hogy a 2006/48/EK irányelv szerinti követelmények megsértése esetén pénzügyi vagy nem pénzügyi szankciókat szabjanak ki vagy egyéb intézkedéseket alkalmazzanak, beleértve annak az előírását is, hogy a javadalmazási politikák legyenek összhangban a hatékony és eredményes kockázatkezeléssel. Az intézkedéseknek és szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. A következetesség és az egyenlő feltételek biztosítása érdekében a Bizottságnak összesített alapon felül kell vizsgálnia az ilyen intézkedések és szankciók tagállamok általi elfogadását és alkalmazását, tekintettel azok egységességére az egész Unióban.
(16)
A helytelen javadalmazási rendszerekből eredő kockázatok eredményes felügyeleti felvigyázása érdekében a hitelintézetek vagy befektetési vállalkozások által elfogadott javadalmazási politikákat és gyakorlatokat be kell emelni a 2006/48/EK irányelv szerinti felügyeleti felülvizsgálat hatályába. A felülvizsgálat során a felügyelőknek értékelniük kell, hogy az említett politikák és gyakorlatok valószínűsíthetően túlzott kockázatvállalásra ösztönzik-e a szóban forgó munkavállalókat. Ezen kívül a CEBS-nek biztosítania kell azon személyek alkalmasságának felmérésére vonatkozó iránymutatások fennállását, akik ténylegesen irányítják a hitelintézet üzletmenetét.
(17)
A Bizottságnak a pénzügyi intézmények vállalati irányításáról és a javadalmazási politikákról szóló, 2010. június 2-i zöld könyve beazonosít egy sor mulasztást a hitelintézetek és befektetési vállalkozások vállalati irányításában, amelyeket kezelni kell. A megjelölt megoldások között a Bizottság arra hivatkozik, hogy szükséges a hitelintézet ügyeit hatékonyan ellátó azon személyekkel kapcsolatos követelmények jelentős megerősítése, akiknek kellően jó hírnévvel és megfelelő tapasztalattal kell rendelkezniük, és akiket fel kell mérni a szakmai tevékenységeik ellátására való képességüket illetően. A zöld könyv aláhúzza azt is, hogy szükséges javítani a részvényesek részvételét a javadalmazási politikák jóváhagyásában. Az Európai Parlament és a Tanács tudomásul veszi a Bizottság azon szándékát, hogy - nyomon követésként - adott esetben jogalkotási javaslatokat tegyen e kérdésekről.
(18)
Az átláthatóság további fokozása érdekében a hitelintézetek és a befektetési vállalkozások javadalmazási gyakorlatait illetően, a tagállamok illetékes hatóságainak a javadalmazásra vonatkozó információt kell gyűjteniük a javadalmazási trendek összehasonlítása érdekében olyan mennyiségi információ-kategóriáknak megfelelően, amelyeket az említett hitelintézeteknek vagy befektetési vállalkozásoknak ezen irányelv szerint nyilvánosságra kell hozniuk. Az illetékes hatóságoknak ezeket az információkat a CEBS rendelkezésére kell bocsátaniuk ahhoz, hogy hasonló, uniós szintű értékelést tudjon végezni.
(19)
A javadalmazási politikák és gyakorlatok értékelésével kapcsolatos felügyeleti konvergencia előmozdítása érdekében, valamint az információgyűjtés és a bankszektorban alkalmazott javadalmazási elvek következetes végrehajtásának megkönnyítése érdekében t, a CEBS-nek iránymutatást kell kidolgoznia a bankszektor helyes javadalmazási politikáiról. Az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottságának annyiban célszerű támogatnia az ilyen iránymutatások kidolgozását, amennyiben azok a befektetési szolgáltatások nyújtásában, továbbá a hitelintézetek, valamint a 2004/39/EK irányelv szerinti befektetési vállalkozások által végzett befektetési tevékenységekben részt vevő személyekre vonatkozó javadalmazási politikákra is alkalmazandók. A CEBS-nek nyilvános konzultációkat kell folytatnia a technikai standardokról, és elemeznie kell a potenciálisan kapcsolódó költségeket és hasznokat. A Bizottságnak képesnek kell lennie olyan jogszabálytervezetek előterjesztésére, amelyek megbízzák a banki kérdésekkel foglalkozó európai felügyeleti hatóságot és megfelelő mértékben a piacokkal és értékpapírkérdésekkel foglalkozó európai felügyeleti hatóságot, amelyet a pénzügyi felügyeletről szóló de Larosière-folyamat értelmében hoztak létre, technikai szabályozási és végrehajtási standard-tervezetek kidolgozásával az információgyűjtés és a bankszektorban alkalmazott javadalmazási elvek következetes végrehajtásának megkönnyítésére, amelyeket a Bizottságnak kell elfogadnia.
(20)
A rosszul kidolgozott javadalmazási politikák és ösztönző rendszerek elfogadhatatlan szintre képesek fokozni a hitelintézetek és befektetési vállalkozások kockázatait, ezért azonnali helyreigazító lépést, és szükség esetén megfelelő korrekciós intézkedéseket kell hozni. Következésképpen célszerű biztosítani, hogy az illetékes hatóságoknak hatásköre legyen a releváns jogalanyok számára olyan minőségi vagy mennyiségi intézkedéseket írjanak elő, amelyek célja a 2. pillérbe tartozó felügyeleti felülvizsgálat során a javadalmazási politikákkal kapcsolatban azonosított problémák kezelése. Az illetékes hatóságok számára rendelkezésre álló minőségi intézkedések közé tartozik annak előírása, hogy a hitelintézetek és befektetési vállalkozások csökkentsék a tevékenységeikben, termékeikben vagy rendszereikben rejlő kockázatot, beleértve a javadalmazási struktúráikban történő változtatások bevezetését vagy a javadalmazás változórészeinek befagyasztását is abban a mértékben, amennyiben azok nem állnak összhangban a hatékony kockázatkezeléssel. A mennyiségi intézkedések közé tartozik a szavatoló tőke emelésének előírása is.
(21)
A helyes irányítási struktúrák, átláthatóság és nyilvánosságra hozatal alapvető fontosságúak a helyes javadalmazási politikákhoz. Annak érdekében, hogy a piac számára megfelelő átláthatóságot biztosítsanak javadalmazási politikáik és a kapcsolódó kockázatok tekintetében, a hitelintézeteknek és a befektetési vállalkozásoknak részletes tájékoztatást kell közzétenniük javadalmazási politikáikról, gyakorlataikról, és - titokvédelmi okokból - azon alkalmazottak javadalmazásának összesített összegéről, akiknek szakmai tevékenysége lényeges hatást gyakorol a hitelintézet vagy befektetési vállalkozás kockázati profiljára. Az említett információt valamennyi érdekelt fél (részvényesek, alkalmazottak és a nyilvánosság) számára hozzáférhetővé kell tenni. Az említett kötelezettség azonban nem sértheti a személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (8).
(22)
Teljes hatékonyságuk biztosítása és alkalmazása során minden hátrányosan megkülönböztető hatás elkerülése érdekében a javadalmazásra vonatkozóan az ebben az irányelvben megállapított rendelkezéseket alkalmazni kell az olyan javadalmazásra, amely a tényleges végrehajtás egyes tagállamokbeli időpontja előtt kötött szerződések alapján jár, és amelyet az említett időpont után ítélnek oda vagy fizetnek ki. Ezen kívül az ezen irányelv által támogatott célkitűzések, különösen a hatékony kockázatkezelés biztosítása érdekében, a még mindig nagyfokú pénzügyi instabilitással jellemzett időszakok vonatkozásában, és a javadalmazásra vonatkozóan az ebben az irányelvben megállapított rendelkezések kijátszása kockázatának elkerülése érdekében a végrehajtásukat megelőző időszakban, szükséges ezeket a rendelkezéseket alkalmazni az odaítélt, de még ki nem fizetett javadalmazásokra a tényleges végrehajtásuknak egyes tagállamokbeli időpontja előtt, a 2010-ben nyújtott szolgáltatásokra.
(23)
A hitelintézet esetleg felmerülő kockázatainak felülvizsgálatát hatékony felügyeleti intézkedéseknek kell követniük. A közös felügyeleti határozatok előmozdítása és az Unión belüli egyenlő versenyfeltételek biztosítása céljából ezért további konvergenciára kell törekedni.
(24)
Az újraértékpapírosításokba befektető hitelintézeteknek a 2006/48/EK irányelv értelmében az alapul szolgáló értékpapírosítások és az azok végső alapjául szolgáló nem értékpapírosítási kitettségek tekintetében is átvilágítást kell végezniük. A hitelintézeteknek fel kell mérniük, hogy újraértékpapírosítási kitettségeket képeznek-e az eszközfedezet melletti értékpapír-kibocsátási programokkal összefüggő kitettségek, beleértve az azon programokkal összefüggőeket is, amelyek olyan teljes hitelek külön halmazainak magas rangú (senior) tranche-t vásárolják meg, ahol az említett hitelek egyike sem értékpapírosítási vagy újraértékpapírosítási kitettség, és ahol a hitelek értékesítője valamennyi befektetésre első szintű fedezetet ad. Ez utóbbi helyzetben a halmazspecifikus likviditási hitelkeretet általában nem lehet újraértékpapírosítási kitettségnek tekinteni, mivel egyetlen, értékpapírosítási kitettséget nem tartalmazó eszközhalmaz (azaz a teljes hitelek megfelelő halmaza) egy tranche-t képviseli. Ezzel szemben a különböző poolokon átívelő, az eladó által nyújtott védelmen felüli veszteségek csak egy részét fedező, az egész programra kiterjedő hitelminőség-javulás általában legalább egy értékpapírosítási kitettséget tartalmazó többszörös eszköz-pool kozkázatának tranche-ba sorolását testesíti meg, és ezért újraértékpapírosítási kitettség volna. Mindazonáltal, ha az ilyen program teljes egészében finanszírozza magát egyetlen értékpapír osztállyal, és ha vagy az egész programra kiterjedő hitelminőség-javulás nem újraértékpapírosítás, vagy pedig az értékpapírt nem támogatja teljes mértékben a szponzor hitelintézet, és ezzel az értékpapír-befektetőt lényegében a szponzor nemteljesítési kockázatának teszi ki az alapul szolgáló poolok vagy eszközök helyett, ezt követően ezt az értékpapírt általában nem szabad újraértékesítési kitettségnek tekinteni.
(25)
A 2006/49/EK irányelv prudens értékelési szabályait minden valós értéken értékelt eszköz esetében alkalmazni kell, függetlenül attól, hogy az a kereskedési könyvben vagy a nem kereskedési könyvben található-e. Indokolt tisztázni, hogy amennyiben a prudens értékelés a tényleges számviteli nyilvántartásnál alacsonyabb könyv szerinti értéket eredményez, a különbség abszolút értékét le kell vonni a szavatoló tőkéből.
(26)
Az intézmények számára választási lehetőséget kell biztosítani a között, hogy az ezen irányelv értelmében 1 250 %-os kockázati súllyal figyelembe vett értékpapírosítási pozíciók tekintetében tőkekövetelményt alkalmaznak-e vagy levonják azokat a szavatoló tőkéből, függetlenül attól, hogy az érintett pozíciók a kereskedési vagy a nem kereskedési könyvben szerepelnek-e.
(27)
Az elszámolási kockázatra vonatkozó tőkekövetelményeket a nem kereskedési könyvre is alkalmazni kell.
(28)
Az értékpapírosítást kezdeményező vagy a szponzor intézményeknek nem szabad lehetőséget adni a burkolt támogatás tilalmának kikerülésére azzal a módszerrel, hogy a támogatást kereskedési könyvük felhasználásával nyújtják.
(29)
Az ezen irányelvben kifejezetten előírt közzétételek sérelme nélkül, a közzétételi követelmények céljának azt kell tekinteni, hogy a piaci szereplők számára pontos és átfogó információkkal szolgáljanak az egyes intézmények kockázati profiljáról. Az intézményeknek ezért elő kell írni, hogy az ezen irányelvben kifejezetten fel nem sorolt további információt is közzétegyék, amennyiben az ilyen közzététel szükséges az említett cél eléréséhez.
(30)
A 2006/48/EK irányelvnek az egész Unióban egységes végrehajtása érdekében a Bizottság és a CEBS 2006-ban munkacsoportot hozott létre (a tőkekövetelmény-irányelv átültetésével foglalkozó csoport - CRDTG), amelynek feladata az irányelv végrehajtásával kapcsolatos kérdések megvitatása és megoldása. A csoport szerint a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv egyes technikai rendelkezéseit tovább kell pontosítani. Ezért helyénvaló az említett rendelkezések pontosítása.
(31)
Amennyiben egy értékpapírosítási pozíció külső hitelminősítése a befektető intézmény által nyújtott hitelkockázati fedezet hatását is tartalmazza, az intézmény nem élhet az ebből a fedezetből származó alacsonyabb kockázati súllyal. Ez azonban nem vezethet az értékpapírosítás tőkéből való levonásához, amennyiben léteznek olyan, az érintett hitelkockázati fedezetet figyelmen kívül hagyó módszerek, amelyekkel meghatározható a pozíció tényleges kockázatának megfelelő kockázati súly.
(32)
Az értékpapírosítás területén célszerű jelentősen szigorítani az intézmények közzétételi követelményeit. A követelményeknek különösen a kereskedési könyvben szereplő értékpapírosítási pozíciók kockázataira kell figyelemmel lenniük. Továbbá valamely intézet értékpapírosítási tevékenységeinek természetével kapcsolatos megfelelő átláthatóság biztosítása érdekében a közzétételeknek tükrözniük kell, hogy az intézet mennyiben támogat különleges értékpapírosítási célú gazdasági egységeket, valamint az egyes kapcsolt jogalanyok részvételét, mivel az egymással szoros kapcsolatban álló felek folyamatos kockázatot jelenthetnek az érintett intézet számára.
(33)
Az értékpapírosításra vonatkozó egyedi tőkekövetelményeket indokolt összehangolni a banki könyvben szereplő tőkekövetelményekkel, mivel utóbbiak az értékpapírosítási pozíciók pontosabb és kockázatérzékenyebb kezelését teszik lehetővé.
(34)
Közelmúltbeli gyenge teljesítményüket látva indokolt szigorítani a piaci kockázatra vonatkozó tőkekövetelmények kiszámításának belső modelljeivel kapcsolatos előírásokat. Kiegészítésük különösen a kereskedési könyvben szereplő hitelkockázatok elkülönítése céljából indokolt. Ezen kívül a tőkekövetelmények részévé kell tenni egy olyan stresszhelyzeti elemet, amely a piaci feltételek romlása esetén a prociklikusságra való hajlam csökkentése érdekében szigorítaná a tőkekövetelményeket. Az intézményeknek fordított stresszteszteket is végre kell hajtaniuk annak vizsgálatára, hogy milyen forgatókönyvek állíthatják kihívás elé az intézmény életképességét, kivéve, ha bizonyítani tudják, hogy az ilyen teszt nélkülözhető. Mivel az utóbbi időben az értékpapírosítási pozíciók belső modelleken alapuló megközelítésekkel való kezelése komoly problémákat okozott, célszerű korlátozni az intézmények lehetőségét a kereskedési könyvben szereplő értékpapírosítási pozíciók modellezésére, illetve a kereskedési könyvben szereplő értékpapírosítási pozíciók esetében eleve indokolt szabványosított tőkekövetelményeket előírni.
(35)
Ezen irányelv korlátozott kivételeket állapít meg bizonyos korrelációkereskedési tevékenységek esetében, amelyekkel összhangban egy intézet számára a felügyelője engedélyezheti, hogy kiszámítsanak egy, szigorú minimumkövetelményekhez kötött, átfogó kockázati tőkedíjat. Ilyen esetekben az intézet köteles az említett tevékenységeket a magasabb tőkedíjjal egyenértékű tőkedíjhoz kötni az említett belsőleg kialakított megközelítésnek megfelelően, valamint a konkrét kockázatért esedékes 8 %-os tőkedíjhoz a standardizált mérési módszernek megfelelően. Nem kötelező az említett kitettségek esetében a járulékos kockázati tőkekövetelményt alkalmazni, be kell azonban építeni azokat mind a kockáztatott érték (VaR) számításba, mind a stresszhelyzeti kockáztatott érték számításba.
(36)
A 2006/48/EK irányelv 152. cikke bizonyos hitelintézetek számára előírja, hogy gondoskodjanak arról, hogy a szavatoló tőke folyamatosan legalább egyenlő legyen a három, 2006. december 31. és 2009. december 31. közötti tizenkét hónapos időszakra meghatározott bizonyos minimális összegekkel. A banki ágazat jelenlegi helyzetének és a minimumtőkére vonatkozóan a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság által elfogadott átmeneti szabályok meghosszabbításának fényében helyénvaló megújítani az említett követelményt egy korlátozott időszakra, 2011. december 31-ig.
(37)
Annak érdekében, hogy a hitelintézeteket az indokolatlan és aránytalan megvalósítási költségek ne gátolják abban, hogy az átmeneti időszak során a tőkekövetelmények kiszámítása vonatkozásában átálljanak a belső minősítésen alapuló módszerre (IRB módszer) vagy a fejlett mérési módszerre (AMA), azon hitelintézetek számára, amelyek 2010. január 1-je után állnak át az IRB-re vagy az AMA-ra, és amelyek korábban más, kevésbé kifinomult megközelítéseknek megfelelően számították ki a tőkekövetelményeiket - felülvizsgálati jóváhagyástól függően - lehetővé kell tenni, hogy az átmeneti alsó küszöbérték kiszámítására a kevésbé kifinomult megközelítéseket alkalmazzák. Az illetékes hatóságoknak szorosan figyelemmel kell kísérniük a hozzájuk tartozó piacokat, és valamennyi hozzájuk tartozó piacon és piaci szegmensen biztosítaniuk kell az egyenlő feltételeket, és meg kell akadályozniuk a belső piaci torzulásokat.
(38)
A jogalkotás minőségének javításáról szóló intézményközi megállapodás (9) 34. pontjával összhangban a tagállamokat ösztönzik arra, hogy - a maguk számára és az Unió érdekében - készítsék el saját táblázataikat, amelyekben a lehető legpontosabban bemutatják az irányelv és az azt átültető intézkedések közötti megfelelést, és hogy e táblázatokat tegyék közzé.
(39)
Ezen irányelv rendelkezései lépéseket jelentenek a pénzügyi válságra reagáló reformfolyamatban. A G20-ak, az FSB és a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottság következtetéseivel összhangban további reformokra is szükség lehet, beleértve anticiklikus tőkepufferek, „dinamikus céltartalék” képzését, a 2006/48/EK irányelvben foglalt tőkekövetelmények kiszámítását alátámasztó logikai alapokat és a bankrendszerben történő befolyásszerzés megakadályozása érdekében kockázatalapú hitelintézeti követelményekhez fűzött kiegészítő intézkedéseket is. A folyamat feletti megfelelő demokratikus felügyelet biztosítása érdekében az Európai Parlamentet és a Tanácsot időben és hatékony módon be kell vonni.
(40)
A Bizottságnak felül kell vizsgálni a 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelv alkalmazását annak biztosítására, hogy rendelkezéseiket olyan méltányos módon alkalmazzák, ami nem eredményez a hitelintézetek közötti hátrányos megkülönböztetést jogi szerkezetük vagy tulajdonosi modelljük alapján.
(41)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSz. 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a 2006/48/EK irányelv technikai kiigazítása tekintetében, az irányelv egységes alkalmazását biztosító fogalommeghatározások pontosítása vagy a pénzügyi piacokon végbemenő fejlemények figyelembevétele érdekében; a terminológiának az irányelvet követő vonatkozó jogi aktusokkal való egységesítése és a fogalommeghatározások azokkal való összehangolása érdekében; a pénzügyi piacokon végbemenő fejlemények figyelembevételéhez az irányelv szerint kölcsönös elismerést igénylő tevékenységi lista tartalmának kibővítése vagy terminológiájának kiigazítása érdekében; azon területek kiigazítása érdekében, amelyeken az illetékes hatóságoknak információt kell cserélniük; a számviteli sztenderdek vagy az uniós jogszabályok változásai figyelembevételéhez és a felügyeleti gyakorlat konvergenciája tekintetében az irányelv szavatoló tőkére vonatkozó előírásainak kiigazítása érdekében; a pénzügyi piacokon végbemenő fejlemények figyelembevételéhez a sztenderd módszer vagy az IRB-módszer céljaira szolgáló kitettségi osztályok listájának kibővítése érdekében; az infláció hatásainak figyelembevételéhez az e kitettségi osztályok szempontjából releváns egyes összegek kiigazítása érdekében; a mérlegen kívüli tételek listájának és besorolásának kiigazítása érdekében; - a pénzügyi piacokon végbemenő változások figyelembevételéhez vagy a számviteli sztenderdek vagy az uniós jogszabályok változásai figyelembevételéhez - az ügyfél-hitelkockázat kezelésére, a kockázatok szervezésére és kezelésére, a sztenderd módszerre vagy az IRB módszerre, a hitelkockázat-csökkentésre, az értékpapírosítási tevékenységre, a működési kockázatra, az illetékes hatóságok általi felülvizsgálatra és értékelésre és a közzétételre vonatkozó különös rendelkezések és technikai feltételek kiigazítása érdekében. A Bizottságot fel kell hatalmazni arra is, hogy az EUMSz. 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el olyan intézkedések tekintetében, amelyek a nem kereskedési tevékenységből származó kamatlábkockázatnak az illetékes hatóságok által a 2006/48/EK irányelv szerint végzett felülvizsgálata és értékelése céljából releváns kamatlábakban bekövetkező hirtelen és váratlan változások mértékét határozzák meg; rendkívüli körülmények figyelembevételéhez a fenti irányelvben meghatározott szavatoló tőke vagy kockázati súlyok minimumszintje ideiglenes csökkentését írják elő; egyes kockázatoknak az irányelv nagykockázatra vonatkozó előírásai alkalmazása alóli kivételét egyértelműsítik; és a hitelintézetben részesedést szerezni kívánó személy alkalmasságának és a szándékolt részesedésszerzés pénzügyi megbízhatóságának a fenti irányelv szerint a felügyelők által végzett értékelése feltételeit igazítják ki.
(42)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra is, hogy az EUMSz. 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a 2006/49/EK irányelv technikai kiigazítása tekintetében, az irányelv egységes alkalmazását biztosító fogalommeghatározások pontosítása vagy a pénzügyi piacokon végbemenő fejlemények figyelembevétele érdekében; a gazdasági és monetáris területen végbemenő változások figyelembevételéhez a fenti irányelv egyes rendelkezései által előírt indulótőke összegeinek és a kereskedési könyvi tőkekövetelmények kiszámításánál releváns egyes összegek kiigazítása érdekében; a pénzügyi piacokon végbemenő változások figyelembevételéhez a szavatoló tőke előírt minimumszintje alóli eltérésre jogosult befektetési vállalkozások kategóriáinak kiigazítása érdekében; az irányelv egységes alkalmazásához annak a követelménynek az egyértelművé tétele érdekében, hogy a befektetési vállalkozásoknak legalább a megelőző év általános költségei egynegyedének megfelelő szavatoló tőkével kell rendelkezniük; a terminológiának és a fogalommeghatározásoknak az irányelvet követő jogi aktusokkal való egységesítése érdekében; a pénzügyi piacokon bekövetkezett fejlemények, vagy a kockázatértékelésben, a számviteli sztenderdekben, az uniós jogszabályokban vagy a felügyeleti eljárások konvergenciájában bekövetkezett változások figyelembevételéhez az irányelvnek a különböző kockázati osztályokra és nagykockázatokra vonatkozó tőkekövetelmények kiszámításával, a tőkekövetelmények kiszámításához használt belső modellekkel és a kereskedéssel kapcsolatos technikai előírásainak kiigazítása érdekében; és a 2004/39/EK irányelv hatálya alá tartozó különböző kérdések felülvizsgálata eredményeinek figyelembevétele érdekében.
(43)
Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az értesítés időpontjától számított három hónap áll rendelkezésére, hogy kifogást emeljen egy felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére szintén lehetőség kell, hogy legyen az említett időszak három hónappal való meghosszabbítására. Az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak lehetősége kell, hogy legyen tájékoztatni a többi intézményt arról, hogy nem áll szándékában kifogást emelni. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ilyen korai jóváhagyása különösen megfelelő olyankor, amikor határidőket kell betartani, például a Bizottság számára a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása tekintetében előírt menetrend esetén.
(44)
A 2007. december 13-án aláírt, a Lisszaboni Szerződést elfogadó kormányközi konferencia záróokmányához csatolt, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéről szóló 39. nyilatkozatban a konferencia tudomásul vette a Bizottság azon szándékát, hogy a kialakult gyakorlatnak megfelelően továbbra is konzultál a tagállamok által kinevezett szakértőkkel a pénzügyi szolgáltatások területére vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tervezetének elkészítése során.
(45)
Mivel ezen irányelv célkitűzéseit, azaz a hitelintézetektől és befektetési vállalkozásoktól annak megkövetelését, hogy a hatékony kockázatkezeléssel összhangban álló javadalmazási politikákat hozzanak létre, és egyes tőkekövetelményeket kiigazítsanak, a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért azok a fellépés léptéke és hatásai miatt uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket fogadhat el az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében megállapított szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban ezen irányelv nem lépi túl az említett célkitűzések eléréséhez szükséges mértéket.
(46)
A 2006/48/EK és a 2006/49/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2006/48/EK irányelv módosításai
A 2006/48/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 4. cikk a következőképpen módosul:
a)
a következő pontokkal egészül ki:
„40a. »újraértékpapírosítás«: olyan értékpapírosítás, ahol az alapul szolgáló kitettségek pooljához kapcsolódó kockázat tranche-ba van foglalva, és legalább az alapul szolgáló kitettségek egyike értékpapírosítási pozíció;
40b. »újraértékpapírosítási pozíció«: újraértékpapírosítással szembeni kitettség;”;
b)
a következő ponttal egészül ki:
„49. »nem kötelező nyugdíjjuttatás«: a hitelintézet által a munkavállalónak nem kötelező alapon nyújtott, emelt nyugdíjjuttatás a munkavállaló változójavadalmazási csomagjának részeként, amely nem foglalja magában a munkavállalónak a vállalata nyugdíjrendszerének feltételei alapján nyújtott felhalmozott juttatásokat.”
2.
A 11. cikk (1) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az európai bankfelügyelők bizottságának biztosítania kell azon személyek alkalmasságának felmérésére vonatkozó iránymutatások fennállását, akik ténylegesen irányítják a hitelintézet üzletmenetét.”
3.
A 22. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai megkövetelik, hogy minden hitelintézet megbízható vállalatirányítási rendszerrel rendelkezzen, amely áttekinthető szervezeti felépítést, egymástól jól elhatárolt, átlátható és következetes felelősségi köröket, a jelenlegi vagy esetlegesen felmerülő kitettségekhez kapcsolódó kockázatok azonosítására, kezelésére, felügyeletére és jelentésére szolgáló hatékony eljárásokat, megfelelő belső ellenőrzési mechanizmusokat - beleértve a megbízható adminisztratív és számviteli eljárásokat -, valamint a hatékony és eredményes kockázatkezeléssel összhangban álló, annak alkalmazását előmozdító javadalmazási politikákat és gyakorlatokat foglal magában.”;
b)
a cikk a következő bekezdésekkel egészül ki:
„(3) A székhely szerinti tagállamok illetékes hatóságai a XII. melléklet 2. részének 15f. pontjában a közzétételre megállapított kritériumoknak megfelelően összegyűjtött információt a javadalmazási trendek és gyakorlatok értékelése céljából használják fel. Az illetékes hatóságok eljuttatják az európai bankfelügyelők bizottságának ezt az információt.
(4) Az európai bankfelügyelők bizottsága biztosítja olyan, a helyes javadalmazási politikákról szóló iránymutatások fennállását, amelyek megfelelnek az V. melléklet 23. és 24. pontjában meghatározott elveknek. Az iránymutatásoknak figyelembe kell venniük a pénzügyi ágazatban alkalmazott javadalmazási politikákról szóló, 2009. április 30-i bizottsági ajánlásban (10) meghatározott, a helyes javadalmazási politikákról szóló elveket.
Az európai bankfelügyelők bizottsága többek között biztosítja a következőkre vonatkozó iránymutatások fennállását:
a)
konkrét kritériumok felállítása annak érdekében, hogy az V. melléklet 23. pontja l) pontjának értelmében meghatározzák a teljes javadalmazás állandó és változórésze közötti megfelelő arányokat;
b)
azon eszközök meghatározása, amelyek az V. melléklet 23. pontja o) pontjának ii. alpontja értelmében elfogadhatónak minősülhetnek mint olyan eszközök, amelyek az említett melléklet 23. pontjának o) pontja értelmében folyamatosan és megfelelően tükrözik a hitelintézetek hitelminőségét.
Az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága - azon javadalmazási politikák tekintetében, amelyek azokra a munkavállalókra vonatkoznak, akik a 2004/39/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 2. pontja értelmében vett befektetési szolgáltatások és tevékenységek végzésében részt vesznek - az európai bankfelügyelők bizottságával szorosan együttműködve gondoskodik az iránymutatások kidolgozásáról.
Az európai bankfelügyelők bizottsága az illetékes hatóságoktól a (3) bekezdésnek megfelelően kapott információt arra használja fel, hogy uniós szinten értékelje a javadalmazási trendeket és gyakorlatokat.
(5) A székhely szerinti tagállam illetékes hatóságai információt gyűjtenek hitelintézetenként azon magánszemélyek számáról, akik a legalább 1 millió EUR vagy a fölötti bérsávban helyezkednek el, beleértve az érintett üzletágat, valamint a fizetés elemeit, a bónuszokat, a hosszú távú juttatásokat, valamint a nyugdíjjárulékokat. Az említett információt továbbítják az európai bankfelügyelők bizottságának, amely közös bejelentési formában, székhely szerinti tagállamonként összesítve közzéteszi azt. Az európai bankfelügyelők bizottsága iránymutatásokat dolgozhat ki e bekezdés végrehajtásának megkönnyítésére és az összegyűjtött információ következetességének biztosítására.
4.
Az 54. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„A tagállamok biztosítják, hogy az első bekezdés alkalmazásában illetékes hatóságaik rendelkezzenek a pénzügyi és nem pénzügyi szankciók vagy egyéb intézkedések kiszabásához szükséges hatáskörrel. Az említett szankcióknak vagy intézkedéseknek hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.”
5.
Az 57. cikkben első bekezdésében az r) pont helyébe a következő szöveg lép:
„r)
azon értékpapírosítási pozíciók kitettségi összege, amelyek ezen irányelv szerint 1 250 % kockázati súlyt kapnak és a kereskedési könyvben foglalt azon értékpapírosítási pozíciók kitettségi összege, amelyek 1 250 % kockázati súlyt kapnának, ha ugyanazon hitelintézet nem kereskedési könyvében szerepelnének.”
6.
A 64. cikk a következő (5) bekezdéssel egészül ki:
„(5) A szavatoló tőke számításakor a hitelintézetek a 2006/49/EK irányelv VII. mellékletének B. részében szereplő követelményeket minden valós értéken értékelt eszközre alkalmazzák, és az 57. cikk az a)-ca) pontjában mínusz az i)-k) pontjában foglalt tételek teljes összegéből le kell vonni a további értékkiigazításokhoz szükséges összegeket. Az európai bankfelügyelők bizottsága iránymutatásokat határoz meg e rendelkezés alkalmazásának részleteire vonatkozóan.”
7.
A 66. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az 57. cikk l)-r) pontjában említett tételek összegének felét le kell vonni az említett cikk a)-ca) pontjában mínusz az i)-k) pontjában foglalt tételek teljes összegéből, és a felét az említett cikk d)-h) pontjában foglalt tételek teljes összegéből, az e cikk (1) bekezdésében meghatározott korlátozások alkalmazása után. Amennyiben az 57. cikk l)-r) pontjában foglalt tételek összegének fele meghaladja a d)-h) pontban foglalt tételek összegét, akkor ezt a többletösszeget le kell vonni az említett cikk a)-ca) pontjában mínusz az i)-k) pontjában foglalt tételek teljes összegéből.
Az 57. cikk r) pontjában foglalt tételeket nem kell levonni, ha ezeket a 75. cikk alkalmazásában bevonták a kockázattal súlyozott kitettségérték számításába az ezen irányelvben meghatározottak szerint, vagy bevonták a tőkekövetelmények számításába a 2006/49/EK irányelv I. vagy V. mellékletében meghatározottak szerint.”
8.
A 75. cikk b) és c) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„b)
a kereskedési könyv szerinti üzleti tevékenységük tekintetében a pozíciókockázat és a partnerkockázat, és amennyiben engedélyezett, hogy a 111-117. cikkben megállapított határértékeket meghaladják, az ilyen határértékeket meghaladó nagy kitettségek esetén, a 2006/49/EK irányelv 18. cikkével és 28-32. cikkével összhangban meghatározott tőkekövetelmények;
c)
valamennyi üzleti tevékenységük tekintetében a devizaárfolyam-kockázat, az elszámolási kockázat és az árukockázat esetén a 2006/49/EK irányelv 18. cikkével összhangban meghatározott tőkekövetelmények;”.
9.
A 101. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A szponzor hitelintézet és az olyan értékpapírosítást kezdeményező hitelintézet, amely egy értékpapírosítás vonatkozásában a 95. cikk szerint számította ki a kockázattal súlyozott kitettségértékét, vagy kereskedési könyvéből eszközöket adott el egy különleges értékpapírosítási célú gazdasági egység részére, amelynek eredményeként már nem köteles szavatoló tőkével rendelkezni az említett eszközökhöz kapcsolódó kockázatok tekintetében, a befektetők potenciális, illetve tényleges veszteségei csökkentésének érdekében nem nyújthat segítséget az értékpapírosításhoz a szerződéses kötelezettségeit meghaladóan.”
10.
A 136. cikk a következőképpen módosul:
a)
(1) bekezdés második albekezdése a következő pontokkal egészül ki:
„f)
kötelezhetik a hitelintézeteket arra, hogy a változójavadalmazást a teljes nettó bevétel százalékos arányában korlátozzák, amennyiben a változó javadalmazás nincs összhangban a stabil tőkebázis fenntartásával;
g)
kötelezik a hitelintézeteket, hogy nettó profitjukat a tőkebázis megerősítésére fordítsák.”;
b)
a (2) bekezdés a következő albekezdéssel egészül ki:
„A 124. cikkel összhangban végrehajtott felülvizsgálat és értékelés alapján a szavatoló tőke megfelelő szintjének megállapítása céljából az illetékes hatóságok értékelik, hogy szükség van-e a minimális szintet meghaladó egyedi szavatoló tőke-követelmény előírására annak érdekében, hogy a következőket figyelembe véve elkülönítsék azokat a kockázatokat, amelyek a hitelintézetnél felmerülhetnek:
a)
a hitelintézetek 123. cikkben említett értékelési folyamatának mennyiségi és minőségi szempontjai;
b)
a hitelintézetek 22. cikkben említett rendszerei, eljárásai és mechanizmusai;
c)
a 124. cikkel összhangban végrehajtott felülvizsgálat és értékelés eredménye.”
11.
A 145. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A hitelintézetek szabályzatot fogadnak el az (1) és (2) bekezdésekben megállapított közzétételi követelményeknek való megfelelésre, valamint szabályzatokkal rendelkeznek közzétételeik helyénvalóságának értékelésére, ideértve azok gyakoriságát és az adatok ellenőrzését. A hitelintézetek elveket határoznak meg annak értékelésére is, hogy közzétételeik átfogóan beszámolnak-e kockázati profiljukról a piaci szereplőknek.
Amennyiben a közzétételek nem számolnak be átfogóan a kockázati profilról a piaci szereplőknek, úgy a hitelintézetek nyilvánosan közzéteszik az (1) bekezdésnek megfelelően előírtakon túlmenően szükséges információt. Csak olyan információt kötelesek azonban közzétenni, amely lényeges, és a XII. melléklet 1. részében meghatározott technikai kritériumoknak megfelelően nem minősül titkosnak vagy bizalmasnak.”
12.
A VI. cím címe helyébe a következő cím lép:
„FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ JOGI AKTUSOK ÉS VÉGREHAJTÁSI HATÁSKÖRÖK”.
13.
A 150. cikk a következőképp módosul:
a)
az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A Bizottság által a 62. cikk értelmében előterjesztendő - a szavatoló tőkére vonatkozó - javaslat sérelme nélkül a technikai kiigazításokat a 151a. cikkel összhangban és a 151b. és 151c. cikkben foglalt feltételek mellett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kell elfogadni a következő területeken:
a)
a meghatározások egyértelműbbé tétele ezen irányelv egységes alkalmazása érdekében;
b)
a meghatározások egyértelműbbé tétele annak érdekében, hogy ezen irányelv alkalmazása során a pénzügyi piacokon bekövetkezett változásokat figyelembe vegyék;
c)
a terminológia egységesítése és a meghatározások átalakítása a hitelintézetekről és az azzal kapcsolatos kérdésekről szóló későbbi jogszabályoknak megfelelően;
d)
a 23. és 24. cikkben említett és az I. mellékletben meghatározott lista tartalmának kibővítése vagy az abban alkalmazott terminológia módosítása, a pénzügyi piacokon bekövetkezett változások figyelembevétele céljából;
e)
a 42. cikkben felsorolt területek, amelyeken az illetékes hatóságoknak információkat kell cserélniük;
f)
az 56-67. cikk és a 74. cikk technikai kiigazítása az uniós jogszabályokat figyelembe vevő számviteli sztenderdek vagy követelmények, illetve a felügyeleti gyakorlat konvergenciájára vonatkozó változások eredményeként;
g)
a 79. és 86. cikk kitettségi osztályai listájának módosítása, a pénzügyi piacokon bekövetkezett változások figyelembevétele céljából;
h)
a 79. cikk (2) bekezdésének c) pontjában, a 86. cikk (4) bekezdésének a) pontjában, a VII. melléklet 1. részének (5) pontjában, valamint a VII. melléklet 2. részének (15) pontjában ismertetett összegben az inflációs hatásokat figyelembe véve;
i)
a II. és IV. mellékletben szereplő mérlegen kívüli tételek listája és besorolása;
j)
a III. és az V-XII. melléklet rendelkezéseinek kiigazítása a pénzügyi piacokon bekövetkezett változások - különös tekintettel az új pénzügyi termékekre - a számviteli sztenderdek és követelmények változásainak fényében, amelyek figyelembe veszik az uniós jogszabályokat, vagy amelyek a felügyeleti eljárások konvergenciájára vonatkoznak.
(1a) A következő intézkedéseket a 151. cikk (2a) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni:
a)
a 2. cikkben foglalt felsorolás technikai kiigazítása;
b)
a 9. cikkben előírt indulótőke összegének módosítása, a gazdasági és pénzügyi területen bekövetkezett változások figyelembevétele céljából,”;
b)
a (2) bekezdés a következőképpen módosul:
i.
az első albekezdés bevezető részének helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság a következő intézkedéseket fogadhatja el:”;
ii.
a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Az első albekezdés a), b), c) és f) pontjában említett intézkedéseket a 151a. cikkel összhangban és a 151b. és 151c. cikkben foglalt feltételek mellett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kell elfogadni. Az első albekezdés d) és e) pontjában említett intézkedéseket a 151. cikk (2a) bekezdésében említett szabályozási bizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.”
14.
A 151. cikk (2) és (3) bekezdését el kell hagyni.
15.
Az irányelv szövege a következő cikkekkel egészül ki:
„151a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság a 2010. december 15-ét követő négyéves időszakra felhatalmazást kap a 150. cikk (1) bekezdésében, valamint a 150. cikk (2) bekezdése második albekezdésének első mondatában említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb hat hónappal a négyéves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. A felhatalmazás azonos tartamú időszakokra automatikusan meghosszabbodik, kivéve, ha az Európai Parlament vagy a Tanács a 151b. cikknek megfelelően azt visszavonja.
(2) Mihelyt felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el, a Bizottság arról egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 151b. és a 151c. cikk határozza meg.
151b. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 150. cikk (1) bekezdésében, valamint a 150. cikk (2) bekezdése második albekezdésének első mondatában említett felhatalmazást.
(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntésére, hogy visszavonja-e a felhatalmazást, a végső határozat meghozatala előtt, ésszerű időn belül igyekszik tájékoztatni arról a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve azon átruházott hatásköröket, amelyek a visszavonás tárgyát képezhetik.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az említett határozatban meghatározott felhatalmazást. A határozat azonnal vagy az abban megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
151c. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szembeni kifogás
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés időpontjától számított három hónapos időszakon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére az említett időszak három hónappal meghosszabbodik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett időszak leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emel kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, azt az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni, és az az abban megjelölt időpontban hatályba lép. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus az említett időszak letelte előtt is kihirdethető az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és hatályba is léphet, amennyiben az Európai Parlament és a Tanács egyaránt tájékoztatták a Bizottságot arról, hogy nem áll szándékában kifogást emelni.
(3) Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emel valamely felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben az (1) bekezdésben említett időszakon belül, az nem lép hatályba. Az EUMSz. 296. cikkének megfelelően a kifogást emelő intézmény megindokolja a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szembeni kifogását.”
16.
A 152. cikk a következő bekezdésekkel egészül ki:
„(5a) Azon hitelintézetek, amelyek a kockázattal súlyozott kitettségértéket a 84-89. cikknek megfelelően számítják, 2011. december 31-ig olyan szavatoló tőkét biztosítanak, amely mindenkor legalább az (5c) vagy adott esetben az (5d) bekezdésben megjelölt összegű.
(5b) Azon hitelintézetek, amelyek a működési kockázatra vonatkozó tőkekövetelmények kiszámítására a 105. cikkben meghatározott fejlett mérési megközelítéseket alkalmazzák, 2011. december 31-ig olyan szavatoló tőkét biztosítanak, amely mindenkor legalább az (5c) vagy adott esetben az (5d) bekezdésben megjelölt összegű.
(5c) Az (5a) és (5b) bekezdésben említett összeg a szavatoló tőke azon teljes minimumösszegének 80 %-a, amellyel a 93/6/EGK irányelv 4. cikke szerint és a 2000/12/EK irányelvnek a 2007. január 1-je előtti alkalmazása szerint a hitelintézeteknek rendelkezniük kell.
(5d) Az illetékes hatóságok általi jóváhagyástól függően az (5e) bekezdésben említett hitelintézetek tekintetében az (5a) és (5b) bekezdésben említett összeg legfeljebb a szavatoló tőke azon teljes minimumösszegének 80 %-a lehet, amellyel a hitelintézeteknek a 78-83. cikk, a 103. vagy 104. cikk bármelyike szerint vagy a 2006/49/EK irányelvnek a 2011. január 1-je előtti alkalmazása szerint rendelkezniük kell.
(5e) A hitelintézet csak akkor alkalmazhatja az (5d) bekezdést, ha 2010. január 1-jén vagy ezt követően kezdte el használni a belső minősítésen alapuló módszert vagy a fejlett mérési módszereket tőkekövetelményeinek számításához.”
17.
A 154. cikk (5) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(5) A lakóingatlannal fedezett, központi kormányzatok garanciavállalásában nem részesülő valamennyi lakossági kitettségre vonatkozóan a kitettséggel súlyozott átlagos LGD 2012. december 31-ig nem lehet 10 %-nál kevesebb.”
18.
A 156. cikk a harmadik bekezdés után a következő bekezdésekkel egészül ki:
„2013. április 1-jéig a Bizottság a nemzetközi fejlemények figyelembevételével felülvizsgálja a javadalmazásra vonatkozó rendelkezéseket, az V. és XII. mellékletben szereplő rendelkezéseket is beleértve, valamint jelentést készít azokról, különös tekintettel a rendelkezések hatékonyságára, végrehajtására és érvényesítésére. Az említett felülvizsgálat során azonosítani kell az arányosság elvének az említett rendelkezésekre történő alkalmazásából eredő esetleges hiányosságokat. A Bizottság az említett jelentést megfelelő javaslatok kíséretében megküldi az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
A következetesség és az egyenlő feltételek biztosítása érdekében a Bizottság felülvizsgálja az 54. cikk végrehajtását, az Unió-szerte kiszabott és alkalmazott szankciók és egyéb intézkedések következetességére való tekintettel, és adott esetben javaslatokat terjeszt elő.
Ezen irányelv alkalmazása tekintetében a Bizottság időszakos felülvizsgálatának biztosítania kell, hogy az alkalmazás módja nem vezet a hitelintézetek között a jogi felépítésük vagy tulajdonosi modelljük alapján történő nyilvánvaló megkülönböztetéshez.
A tőkével szembeni prudenciális megközelítés következetességének biztosítása érdekében a Bizottság felülvizsgálja az V. melléklet 23. pontja o) pontja ii. alpontjában a 66. cikk (1a) bekezdésének a) pontja szerinti eszközökre való hivatkozás relevanciáját, amennyiben kezdeményezi a tőkeeszközök 56-67. cikkben foglalt fogalommeghatározásának felülvizsgálatát.”
19.
Az irányelv szövege a következő cikkel egészül ki:
„156a. cikk
A Bizottság 2011. december 31-ig felülvizsgálja az ezen irányelv IX. mellékletének az értékpapírosítási pozíciókra vonatkozó hitelintézeti tőkekövetelményekkel kapcsolatos nemzetközi megállapodások figyelembevételével történő kiigazításának szükségességét, és jelentést készít erről. A Bizottság benyújtja az említett jelentést az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, a megfelelő jogalkotási javaslattal együtt.”
20.
A mellékletek ezen irányelv I. mellékletének megfelelően módosulnak.
2. cikk
A 2006/49/EK irányelv módosításai
A 2006/49/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
A 3. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a következő ponttal egészül ki:
„t) »értékpapírosítási pozíció« és »újraértékpapírosítási pozíció«: a 2006/48/EK irányelvben meghatározott értékpapírosítási pozíció és újraértékpapírosítási pozíció.”
2.
A 17. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében a bevezető mondat helyébe a következő szöveg lép:
„Amennyiben egy intézmény az ezen irányelv II. melléklete alkalmazásában a kockázattal súlyozott kitettségösszegeket a 2006/48/EK irányelv 84-89. cikkének megfelelően számítja ki, abban az esetben a 2006/48/EK irányelv VII. melléklete 1. részének 36. pontjában előírt számítás céljára az alábbiakat kell alkalmazni:”.
3.
A 18. cikk (1) bekezdésének a) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„a)
a kereskedési könyvre vonatkozóan a 28-32. cikkben megállapított módszereknek és opcióknak, valamint az I., II. és VI. mellékletnek megfelelően számított tőkekövetelmény, valamint adott esetben az V. melléklet alapján számított tőkekövetelmény, a nem kereskedési könyvre vonatkozóan a II. melléklet 1-4. pontja szerint számított tőkekövetelmény.”
4.
A VIII. fejezet 2. szakaszának címe helyébe a következő szöveg lép:
„Felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási hatáskörök”.
5.
A 41. cikk (2) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„ (2) Az (1) bekezdésben említett intézkedéseket a 42a. cikkel összhangban és a 42b. és a 42c. cikkben foglalt feltételek mellett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok útján kell elfogadni.”
6.
A 42. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
7.
A 42. cikk után a szöveg a következő cikkekkel egészül ki:
„42a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság a 2010. december 15-ét követő négyéves időszakra felhatalmazást kap a 41. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb hat hónappal a négyéves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. A felhatalmazás azonos tartamú időszakokra automatikusan meghosszabbodik, kivéve, ha az Európai Parlament vagy a Tanács a 42b. cikknek megfelelően azt visszavonja.
(2) Mihelyt felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogad el, a Bizottság arról egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 42b. és a 42c. cikk határozza meg.
42b. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 41. cikkben említett felhatalmazást.
(2) Az az intézmény, amely belső eljárást indított annak eldöntésére, hogy visszavonja-e a felhatalmazást, a végső határozat meghozatala előtt, ésszerű időn belül igyekszik tájékoztatni arról a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve azon átruházott hatásköröket, amelyek a visszavonás tárgyát képezhetik.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az említett határozatban meghatározott felhatalmazást. A határozat azonnal vagy az abban megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
42c. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szembeni kifogás
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés időpontjától számított három hónapos időszakon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére az említett időszak három hónappal meghosszabbodik.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett időszak leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emel kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, azt az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni, és az az abban megjelölt időpontban hatályba lép. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus az említett időszak letelte előtt is kihirdethető az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és hatályba is léphet, amennyiben az Európai Parlament és a Tanács tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy nem áll szándékában kifogást emelni.
(3) Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emel valamely felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben az (1) bekezdésben említett időszakon belül, az nem lép hatályba. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 296. cikkének megfelelően a kifogást emelő intézmény megindokolja a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szembeni kifogását.”
8.
A 47. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„2011. december 30-ig vagy az illetékes hatóságok által eseti alapon meghatározott bármely korábbi időpontig azon intézmények, amelyek egyedi kockázatszámítási modelljét 2007. január 1. előtt az V. melléklet 1. pontjával összhangban ismerték el, az említett meglévő elismerés tekintetében alkalmazhatják a 93/6/EGK irányelv VIII. mellékletének 4. és 8. pontját, az említett pontok 2007. január 1. előtti változatában.”
9.
A mellékletek az ezen irányelv II. mellékletének megfelelően módosulnak.
3. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megfeleljenek:
a)
2011. január 1-ig az 1. cikk 3., 4., 16., és 17. pontjának, valamint az I. melléklet 1. pontjának, 2. pontja c) alpontjának, 3. pontjának és 5. pontja b) alpontja iii. alpontjának; és
b)
2011. december 31-ig ezen irányelv valamennyi rendelkezésének, az a) pontban meghatározottakon kívül.
Amikor a tagállamok elfogadják az e bekezdésben említett intézkedéseket, azoknak hivatkozniuk kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) Az I. melléklet 1. pontjának való megfeleléshez szükséges törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések arra kötelezik a hitelintézeteket, hogy az abban említett alapelveket alkalmazzák a következőkre:
i.
az egyes tagállamokban a tényleges végrehajtásra meghatározott időpont előtt kötött és az azt követően odaítélt vagy kifizetett szerződések alapján esedékes javadalmazás; és
ii.
A 2010-ben nyújtott szolgáltatások tekintetében az egyes tagállamokban a tényleges végrehajtásra meghatározott időpont előtt odaítélt, de még ki nem fizetett szerződések alapján esedékes javadalmazás.
(3) A tagállamok megküldik a Bizottságnak nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
4. cikk
Jelentéstétel
tekintettel a bázeli keretrendszer nemzetközi jellegére és a keret változásainak a főbb jogrendszerekben nem egyidejűleg történő végrehajtásával kapcsolatos kockázatokra, a Bizottság 2010. december 31-ig - megfelelő javaslatokkal együtt - jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a tőkemegfelelési keretben történő változtatások nemzetközi végrehajtása irányában tett előrehaladásról.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
6. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2010. november 24-én.