EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 513/2011
af 11. maj 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1060/2009 om kreditvurderingsbureauer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den endelige rapport, der blev offentliggjort den 25. februar 2009, udarbejdet af en ekspertgruppe på højt niveau under forsæde af Jacques de Larosière efter et mandat fra Kommissionen konkluderede, at det er nødvendigt at styrke tilsynssystemet for finanssektoren inden for Den Europæiske Union for at nedsætte risikoen for og omfanget af kommende finanskriser. Den anbefalede at indføre omfattende reformer af tilsynsstrukturen. Ekspertgruppen konkluderede endvidere, at der bør oprettes et europæisk finanstilsynssystem (ESFS), der omfatter tre europæiske tilsynsmyndigheder, en myndighed for banksektoren, en for forsikrings- og arbejdsmarkedspensionsordninger og en for værdipapir- og markedssektoren, og anbefalede, at der oprettedes et europæisk råd for systemiske risici.
(2)
I sin meddelelse af 4. marts 2009 med titlen »Fremdrift i den europæiske genopretning« foreslog Kommissionen at forelægge et udkast til lovgivning til oprettelse af ESFS, og i sin meddelelse af 27. maj 2009 med titlen »Finansielt tilsyn i Europa« gjorde Kommissionen nærmere rede for, hvordan et sådant nyt tilsynssystem kunne udformes, og fremhævede de særlige forhold, der gør sig gældende for tilsynet med kreditvurderingsbureauer.
(3)
Det Europæiske Råd anbefalede i konklusionerne fra den 19. juni 2009, at ESFS, bestående af et netværk af nationale finanstilsyn, som samarbejder med de tre nye europæiske tilsynsmyndigheder, blev oprettet. ESFS bør have til formål at opgradere kvaliteten af og konsekvensen i nationalt tilsyn, styrke det overordnede tilsyn med grænseoverskridende koncerner gennem etablering af tilsynskollegier samt fastlægge et fælles europæisk regelsæt, der gælder for alle finansielle institutioner i det indre marked. Det Europæiske Råd lagde vægt på, at en europæisk værdipapir- og markedstilsynsmyndighed bør have tilsynsbeføjelser over for kreditvurderingsbureauer. Endvidere bør Kommissionen bevare sin kompetence til at håndhæve traktaterne, navnlig afsnit VII, kapitel 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, om de fælles regler om konkurrence, i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne for nævnte regler.
(4)
Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (4) oprettedes Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (»ESMA«).
(5)
ESMA's kompetenceområde bør være klart afgrænset, således at deltagere på det finansielle marked kan identificere den kompetente myndighed inden for kreditvurderingsbureauernes aktivitetsområde. ESMA bør have overordnet kompetence, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 (5), i forbindelse med spørgsmål vedrørende registrering af og løbende tilsyn med registrerede kreditvurderingsbureauer.
(6)
ESMA bør have eneansvar for registrering af og tilsyn med kreditvurderingsbureauer i Unionen. Når ESMA delegerer specifikke opgaver til de kompetente myndigheder, bør ESMA stadig bære det juridiske ansvar. Lederne og det øvrige personale i de nationale kompetente myndigheder bør involveres i beslutningsprocessen i ESMA i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010 og være medlemmer af ESMA-organer som f.eks. tilsynsrådet eller de interne ESMA-paneler. ESMA bør have enekompetence til at indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande. I det omfang kompetente myndigheder deltager i beslutningsprocessen i ESMA, eller når de udfører opgaver på ESMA's vegne, bør de være dækket af disse samarbejdsaftaler.
(7)
Gennemsigtigheden af de oplysninger, som udstederen af et kreditvurderet finansielt instrument giver til det udpegede kreditvurderingsbureau, kunne have stor potentiel merværdi for markedets funktion og investorbeskyttelsen. Der bør derfor tages hensyn til, hvordan gennemsigtigheden af de oplysninger, som ligger til grund for kreditvurderinger af alle finansielle instrumenter, bedst kan udvides. For det første vil offentliggørelsen af disse oplysninger til andre registrerede eller godkendte kreditvurderingsbureauer formodentlig øge konkurrencen mellem kreditvurderingsbureauerne, idet dette navnlig kunne føre til et øget antal uopfordrede vurderinger. Udstedelse af sådanne uopfordrede vurderinger bør fremme brugen af mere end én vurdering pr. finansielt instrument. Dette vil formodentlig også bidrage til at undgå eventuelle interessekonflikter, navnlig i »udsteder betaler-modellen« og bør forbedre kvaliteten af vurderingerne. For det andet kunne offentliggørelsen af disse oplysninger til hele markedet også øge investorernes muligheder for at udvikle deres egne risikoanalyser ved at basere deres fornødne omhu på disse yderligere oplysninger. Denne offentliggørelse kunne også føre til mindre afhængighed af kreditvurderinger, der udstedes af kreditvurderingsbureauer. For at nå disse grundlæggende mål bør Kommissionen vurdere disse spørgsmål mere indgående ved at overveje det passende omfang af denne oplysningspligt yderligere, under hensyntagen til indvirkningen på lokale securitisationsmarkeder, yderligere dialog med interesserede parter, overvågning af markedet og lovgivningsmæssige tendenser og de erfaringer, der er opnået i andre jurisdiktionsområder. På grundlag af denne vurdering bør Kommissionen fremsætte passende lovgivningsmæssige forslag. Kommissionens vurdering og forslag bør gøre det muligt at definere nye gennemsigtighedskrav på den mest hensigtsmæssige måde med hensyn til at imødekomme offentlighedens interesse og på den måde, som er mest i overensstemmelse med investorbeskyttelsen.
(8)
Da kreditvurderinger anvendes i hele Unionen, er den traditionelle skelnen mellem den kompetente myndighed i hjemlandet og de øvrige kompetente myndigheder og brugen af en form for kollegiebaseret tilsynskoordination ikke den mest hensigtsmæssige måde at føre tilsyn med kreditvurderingsbureauer på. Når ESMA er oprettet, vil det ikke længere være nødvendigt at beholde en sådan struktur. Registreringsprocessen bør derfor strømlines, og tidsfristerne afkortes tilsvarende.
(9)
ESMA bør være ansvarlig for registrering af og løbende tilsyn med kreditvurderingsbureauer, men bør ikke være ansvarlig for tilsyn med brugere af kreditvurderinger. De kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til den relevante sektorlovgivning med henblik på tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber, forsikrings-, livsforsikrings- og genforsikringsselskaber, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser og alternative investeringsfonde, bør derfor fortsat være ansvarlige for at føre tilsyn med brugen af kreditvurderinger i forbindelse med disse finansielle institutioner og enheder, som der føres tilsyn med på nationalt plan for så vidt angår og med henblik på anvendelsen af andre direktiver om finansielle tjenesteydelser, og brug af kreditvurderinger i prospekter.
(10)
Det er behov for et effektivt instrument til fastsættelse af harmoniserede forskriftsmæssige tekniske standarder for at lette anvendelsen af forordning (EF) nr. 1060/2009 i praksis og til at sikre ensartede vilkår og passende beskyttelse af investorer og forbrugere i hele Unionen. Da ESMA er i besiddelse af højt specialiseret viden, er det rationelt og hensigtsmæssigt, at give ESMA ansvaret for at udarbejde udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder.
(11)
I forbindelse med kreditvurderingsbureauer bør ESMA forelægge Kommissionen udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder vedrørende de oplysninger, som kreditvurderingsbureauer skal indgive i forbindelse med deres ansøgning om registrering, de oplysninger, som kreditvurderingsbureauer skal indgive i forbindelse med ansøgningen om godkendelse og for en vurdering af dets systemiske betydning for de finansielle markeders stabilitet eller integritet, og fremlæggelsen af de oplysninger, herunder struktur, format, metode og rapporteringsperiode, som kreditvurderingsbureauer skal afgive i forbindelse med vurderingen af, om kreditvurderingsmetoderne opfylder kravene i forordning (EF) nr. 1060/2009, samt indhold og form af de periodiske indberetninger om vurderingsdata med henblik på ESMA's løbende tilsyn. I overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1095/2010 bør disse udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder godkendes af Kommissionen for at få bindende retsvirkning. Ved udarbejdelsen af udkast til tekniske standarder bør ESMA tage hensyn til de retningslinjer, som Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg allerede har udarbejdet, og ajourføre dem, hvis det er hensigtsmæssigt og nødvendigt, for så vidt angår indholdet af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(12)
Inden for de områder, som ikke er omfattet af forskriftsmæssige tekniske standarder, bør ESMA have beføjelse til at udstede og ajourføre ikke-bindende retningslinjer om spørgsmål vedrørende anvendelsen af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(13)
For at kunne udføre sine opgaver effektivt, bør ESMA på simpel anmodning eller ved en afgørelse kunne kræve alle nødvendige oplysninger fra kreditvurderingsbureauer, personer, som er involveret i kreditvurderingsaktiviteter, kreditvurderede enheder og tilknyttede tredjeparter, tredjeparter, hvortil kreditvurderingsbureauerne har outsourcet driftsmæssige funktioner, samt personer, der på anden vis har en tæt eller væsentlig forbindelse til eller er forbundet med kreditvurderingsbureauer eller kreditvurderingsaktiviteter. Sidstnævnte persongruppe bør f.eks. omfatte det personale i et kreditvurderingsbureau, som ikke er direkte involveret i vurderingsaktiviteter, men som på grund af deres funktion i kreditvurderingsbureauet kan sidde inde med vigtige oplysninger om en specifik sag. Virksomheder, som har leveret tjenesteydelser til kreditvurderingsbureauer, kan også falde ind under denne kategori. De virksomheder, der bruger kreditvurderinger, bør ikke falde ind under denne kategori. Anmoder ESMA om sådanne oplysninger ved simpel anmodning, er adressaten ikke forpligtet til at forelægge oplysningerne, men gør vedkommende det frivilligt, bør de forelagte oplysninger ikke være ukorrekte eller vildledende. Sådanne oplysninger bør stilles til rådighed hurtigst muligt.
(14)
For at kunne udøve sine tilsynsbeføjelser på en effektiv måde bør ESMA kunne foretage undersøgelser og kontrol på stedet.
(15)
De kompetente myndigheder bør give alle de oplysninger, der kræves i henhold til forordning (EF) nr. 1060/2009, og bistå og samarbejde med ESMA. ESMA og de kompetente myndigheder bør også arbejde tæt sammen med de kompetente sektormyndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med de i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1060/2009 omhandlede virksomheder. ESMA bør kunne delegere særlige tilsynsopgaver til en medlemsstats kompetente myndighed, f.eks. når en tilsynsopgave kræver kendskab til eller erfaring med lokale forhold, som det er lettere at finde på nationalt plan. De typer af opgaver, det bør være muligt at delegere, omfatter særlige undersøgelsesopgaver og kontrol på stedet. Forud for delegationen af opgaver bør ESMA høre den relevante kompetente myndighed om de nærmere betingelser i forbindelse med en sådan delegation af opgaver, herunder omfanget af den opgave, der skal delegeres, tidsplanen for udførelse af opgaven samt overførelsen af nødvendige oplysninger fra og til ESMA. ESMA bør kompensere de kompetente myndigheder for at udføre en delegeret opgave i overensstemmelse med en forordning om afgifter, som Kommissionen vedtager ved hjælp af en delegeret retsakt. ESMA bør ikke kunne delegere kompetencen til at vedtage afgørelser om registrering.
(16)
Det er nødvendigt at sikre, at de kompetente myndigheder kan anmode ESMA om at undersøge, om betingelserne for tilbagetrækning af et kreditvurderingsbureaus registrering er opfyldt, og anmode ESMA om at suspendere anvendelsen af kreditvurderinger, hvis et kreditvurderingsbureau anses for at gøre sig skyldig i grov og vedvarende overtrædelse af forordning (EF) nr. 1060/2009. ESMA bør vurdere sådanne anmodninger og træffe passende foranstaltninger.
(17)
ESMA bør kunne pålægge tvangsbøder for at tvinge kreditvurderingsbureauerne til at bringe en overtrædelse til ophør, til at afgive udtømmende oplysninger, som ESMA har krævet, eller til at underkaste sig en undersøgelse eller en kontrol på stedet.
(18)
ESMA bør også have mulighed for at pålægge kreditvurderingsbureauer bøder, hvis den finder, at de forsætligt eller uagtsomt har overtrådt forordning (EF) nr. 1060/2009. Bøder bør pålægges i forhold til hvor alvorlige overtrædelserne er. Overtrædelserne bør opdeles i forskellige grupper, for hvilke der bør fastsættes forskellige bøder. For at beregne bøden for en specifik overtrædelse bør ESMA bruge en totrinsmetode, der består i at fastsætte et grundbeløb og en justering af dette grundbeløb ved hjælp af forskellige koefficienter. Grundbeløbet bør fastsættes ved at tage hensyn til det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning, og justeringerne bør foretages ved at forhøje eller nedsætte grundbeløbet ved hjælp af de relevante koefficienter i overensstemmelse med denne forordning.
(19)
Ved denne forordning fastsættes koefficienterne ved skærpende og formildende omstændigheder for at give ESMA de nødvendige redskaber til at træffe afgørelse om en bøde, der svarer til alvoren af en overtrædelse begået af et kreditvurderingsbureau under hensyntagen til de omstændigheder, hvorunder overtrædelsen blev begået.
(20)
Før der træffes afgørelse om en bøde eller tvangsbøde, bør ESMA give de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt for at respektere deres ret til forsvar.
(21)
Medlemsstaterne bør fortsat have kompetence til at fastsætte og gennemføre bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af finansielle institutioners og andre enheders pligt til kun at anvende kreditvurderinger i reguleringsøjemed, hvis disse vurderinger er udstedt af kreditvurderingsbureauer, som er registreret i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1060/2009.
(22)
Denne forordning bør ikke skabe præcedens for europæiske tilsynsmyndigheders pålæggelse af finansielle eller ikke-finansielle sanktioner over for deltagere på det finansielle marked eller andre selskaber i forbindelse med andre former for aktiviteter.
(23)
ESMA bør afholde sig fra at pålægge bøder eller tvangsbøder, hvis der allerede foreligger en retskraftig dom om en tidligere frifindelse eller domfældelse på baggrund af identiske forhold, eller forhold, som i det væsentlige er ens, som følge af en straffesag i henhold til national ret.
(24)
Afgørelser truffet af ESMA, der pålægger bøder og tvangsbøder, bør kunne tvangsfuldbyrdes og deres tvangsfuldbyrdelse bør ske efter de regler i den borgerlige retspleje, der gælder i den medlemsstat, på hvis område tvangsfuldbyrdelsen finder sted. Den borgerlige retsplejes regler bør ikke omfatte strafferetlige procesregler, men bør kunne omfatte administrative procedureregler.
(25)
Begås overtrædelsen af et kreditvurderingsbureau, bør ESMA have beføjelse til at træffe en række tilsynsforanstaltninger, herunder, men ikke begrænset til, at kræve, at kreditvurderingsbureauet bringer overtrædelsen til ophør, at suspendere brugen af vurderinger i reguleringsøjemed, midlertidigt at forbyde kreditvurderingsbureauet at udstede vurderinger og, som en sidste udvej, at trække registreringen tilbage, såfremt kreditvurderingsbureauet i alvorlig grad eller gentagne gange har overtrådt forordning (EF) nr. 1060/2009. ESMA bør anvende tilsynsforanstaltningerne under hensyntagen til overtrædelsens art og alvor og respektere proportionalitetsprincippet. Før ESMA træffer en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, bør den give de personer, som er omfattet af procedurerne, lejlighed til at blive hørt for at respektere deres ret til forsvar.
(26)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der er anerkendt navnlig i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af de forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne. Denne forordning bør derfor fortolkes og anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper, herunder dem, der vedrører pressefrihed og ytringsfrihed i medierne samt retten til tolkning og oversættelse for dem, der ikke taler eller forstår processproget, som en del af den almindelige ret til en retfærdig rettergang.
(27)
Af hensyn til retssikkerheden bør der indføres klare overgangsforanstaltninger med henblik på fremsendelse af sagsakter og arbejdsdokumenter fra de kompetente myndigheder til ESMA.
(28)
En registrering af et kreditvurderingsbureau, som er godkendt af en kompetent myndighed, bør bevare sin gyldighed i hele Unionen, efter at tilsynsbeføjelserne er overgået fra de kompetente myndigheder til ESMA.
(29)
Kommissionen bør tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på yderligere at præcisere eller ændre de kriterier, der lægges til grund for at vurdere ækvivalensen af tredjelandes regulerings- og tilsynsmæssige rammer for at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder, vedtage en forordning om afgifter og detaljerede regler om bøder og tvangsbøder samt ændre bilagene til forordning (EF) nr. 1060/2009. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører passende høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.
(30)
Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udfærdigelsen af delegerede retsakter sørge for, at der tidligt og løbende sendes oplysninger og relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(31)
Europa-Parlamentet og Rådet bør have tre måneder fra meddelelsesdatoen til at gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. På Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ bør det være muligt at forlænge denne periode med tre måneder i forbindelse med områder af særlig betydning. Europa-Parlamentet og Rådet bør også kunne underrette de øvrige institutioner om, at de ikke agter at gøre indsigelse. En sådan tidlig godkendelse af delegerede retsakter er særlig hensigtsmæssig, når tidsfrister skal overholdes, eksempelvis når der er tidsplaner i basisretsakten for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter.
(32)
I erklæringen til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der er knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Lissabontraktaten, tog konferencen til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis også fremover agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.
(33)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger i medfør af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(34)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) finder fuldt ud anvendelse på Kommissionens behandling af personoplysninger med henblik på forordning (EF) nr. 1060/2009.
(35)
Målene for denne forordning, nemlig at oprette effektive tilsynsrammer for kreditvurderingsbureauer ved at give en fælles tilsynsmyndighed bemyndigelse til at føre tilsyn med kreditvurderingsaktiviteter i Unionen, at give kreditvurderingsbureauer et fælles kontaktpunkt og at sikre konsekvent anvendelse af reglerne for kreditvurderingsbureauer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan derfor på grund af den tværeuropæiske struktur og virkningen af de kreditvurderingsaktiviteter, der skal føres tilsyn med, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(36)
Forordning (EF) nr. 1060/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
I forordning (EF) nr. 1060/2009 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3, stk. 1, tilføjes følgende litraer:
»p) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, der udpeges af hver medlemsstat i medfør af artikel 22
q) »sektorlovgivning«: de EU-retsakter, der henvises til i artikel 4, stk. 1, første afsnit
r) »kompetente sektormyndigheder«: de nationale kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til den relevante sektorlovgivning med henblik på at føre tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber, forsikrings-, livsforsikrings- og genforsikringsselskaber, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser og alternative investeringsfonde.«
2)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Kreditinstitutter som defineret i direktiv 2006/48/EF, investeringsselskaber som defineret i direktiv 2004/39/EF, forsikringsselskaber, der er omfattet af Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (8), livsforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 om livsforsikring (9), genforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed (10), investeringsinstitutter som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EØF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (11), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser som defineret i direktiv 2003/41/EF og alternative investeringsfonde kan kun anvende kreditvurderinger i reguleringsøjemed, hvis disse vurderinger er udstedt af kreditvurderingsbureauer, som er etableret i Unionen og registreret i henhold til denne forordning.
b)
i stk. 3 foretages følgende ændringer:
i)
litra b), c) og d) affattes således:
»b)
kreditvurderingsbureauet har kontrolleret og er i stand til over for Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (12) (»ESMA«) løbende at godtgøre, at tredjelandskreditvurderingsbureauets gennemførelse af kreditvurderingsaktiviteter, der fører til udstedelse af den kreditvurdering, der skal valideres, opfylder krav, der er mindst lige så strenge som kravene i artikel 6-12
c)
de muligheder, som ESMA har for at vurdere og kontrollere, at det kreditvurderingsbureau, der er etableret i tredjelandet, overholder kravene i litra b), er ikke begrænsede
d)
kreditvurderingsbureauet stiller på anmodning alle de oplysninger til rådighed for ESMA, der er nødvendige for, at ESMA løbende kan overvåge opfyldelsen af kravene i denne forordning.
ii)
litra h) affattes således:
»h)
der er en hensigtsmæssig samarbejdsaftale mellem ESMA og den relevante tilsynsmyndighed for kreditvurderingsbureauet, som er etableret i et tredjeland. ESMA sikrer, at en sådan samarbejdsaftale mindst angiver:
i)
mekanismen for udveksling af oplysninger mellem ESMA og den relevante tilsynsmyndighed for kreditvurderingsbureauet, som er etableret i et tredjeland, samt
ii)
procedurerne for koordination af tilsynsaktiviteterne, for at ESMA løbende kan overvåge de kreditvurderingsaktiviteter, der fører til udstedelse af den validerede kreditvurdering.«
3)
I artikel 5 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 affattes således:
»2. Det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau kan ansøge om godkendelse. Ansøgningen indgives til ESMA i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i artikel 15.«
b)
stk. 3, første afsnit, affattes således:
»3. ESMA behandler og træffer afgørelse om ansøgningen om godkendelse efter proceduren i artikel 16. Afgørelsen om godkendelse træffes på grundlag af de kriterier, der er fastlagt i stk. 1, litra a)-d), i nærværende artikel.«
c)
stk. 4 affattes således:
»4. Det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau kan også indgive en ansøgning om undtagelse:
a)
på et individuelt grundlag helt eller delvist for forpligtelsen til at opfylde kravene i bilag I, afsnit A, og artikel 7, stk. 4, hvis kreditvurderingsbureauet kan påvise, at disse krav ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger
b)
fra kravet om fysisk tilstedeværelse i Unionen, hvis et sådant krav ville være for byrdefuldt og ikke stå i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger.
Kreditvurderingsbureauet indgiver en ansøgning om en undtagelse i henhold til første afsnit, litra a) og b), sammen med ansøgningen om godkendelse. I forbindelse med vurderingen af denne ansøgning tager ESMA hensyn til det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureaus størrelse i forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger samt til betydningen af de kreditvurderinger, der udstedes af kreditvurderingsbureauet, for en eller flere medlemsstaters finansielle markeders stabilitet og integritet. På grundlag af disse betragtninger kan ESMA indrømme det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau en sådan undtagelse.«
d)
stk. 5 udgår
e)
stk. 6, tredje afsnit, affattes således:
»For at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder træffer Kommissionen foranstaltninger ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c, for at præcisere eller ændre de kriterier, der er angivet i andet afsnit, litra a), b) og c) i nærværende stykke.«
f)
stk. 7 og 8 affattes således:
»7. ESMA etablerer samarbejdsaftaler med de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelande, hvis retlige og tilsynsmæssige rammer er blevet anset for at være ækvivalente med denne forordning i henhold til stk. 6. Aftalerne præciserer som et minimum:
a)
mekanismen for udveksling af oplysninger mellem ESMA og de relevante tilsynsmyndigheder i de pågældende tredjelande, og
b)
procedurerne for samordningen af tilsynsaktiviteterne.
8. Artikel 20 og 24 finder tilsvarende anvendelse på godkendte kreditvurderingsbureauer og på kreditvurderinger, der udstedes af disse bureauer.«
4)
I artikel 6, stk. 3, foretages følgende ændringer:
a)
første afsnit, indledningen, affattes således:
»3. På anmodning af et kreditvurderingsbureau kan ESMA undtage et kreditvurderingsbureau fra at opfylde kravene i bilag I, afsnit A, punkt 2, 5 og 6, og artikel 7, stk. 4, hvis kreditvurderingsbureauet kan godtgøre, at disse krav ikke står i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og arten og omfanget af udstedelsen af kreditvurderinger, og at:«
b)
andet afsnit affattes således:
»Er der tale om en gruppe af kreditvurderingsbureauer, skal ESMA sikre, at mindst ét af kreditvurderingsbureauerne i gruppen ikke er undtaget fra overholdelsen af kravene i bilag I, afsnit A, punkt 2 og 5 og 6, og artikel 7, stk. 4.«
5)
Artikel 9 affattes således:
»Artikel 9
Outsourcing
Væsentlige driftsmæssige funktioner må ikke overlades til tredjemand på en sådan måde, at kvaliteten af kreditvurderingsbureauets interne kontrol og ESMA's mulighed for at føre tilsyn med kreditvurderingsbureauets overholdelse af forpligtelser i henhold til denne forordning, forringes væsentligt.«
6)
Artikel 10, stk. 6, affattes således:
»6. Kreditvurderingsbureauet benytter ikke ESMA's eller nogen anden kompetent myndigheds navn på en sådan måde, at det giver det udseende af eller lader formode, at ESMA eller en kompetent myndighed har valideret eller godkendt kreditvurderingsbureauets kreditvurderinger eller kreditvurderingsaktiviteter.«
7)
Artikel 11, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Et kreditvurderingsbureau stiller oplysninger om dets hidtidige resultater, herunder frekvensen af migration mellem kreditvurderingskategorier og oplysninger om tidligere udstedte kreditvurderinger og ændringer af disse, til rådighed i et centralt register, der oprettes af ESMA. Et kreditvurderingsbureau afgiver oplysninger til dette register i et standardiseret format fastlagt af ESMA. ESMA offentliggør disse oplysninger og udgiver hvert år et sammendrag af oplysninger om den væsentligste konstaterede udvikling.
3. Et kreditvurderingsbureau afgiver årligt, senest den 31. marts, oplysninger om de i bilag I, afsnit E, del II, punkt 2, anførte forhold til ESMA.«.
8)
I artikel 14 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 affattes således:
»2. Registreringen gælder for hele Unionens område, når den afgørelse om registrering af et kreditvurderingsbureau, jf. artikel 16, stk. 3, eller artikel 17, stk. 3, som ESMA har vedtaget, har fået virkning.«
b)
stk. 3, andet afsnit, affattes således:
»Et kreditvurderingsbureau underretter uden unødig forsinkelse ESMA om enhver væsentlig ændring af betingelserne for den første registrering, herunder enhver åbning eller lukning af en filial i Unionen.«
c)
stk. 4 og 5 affattes således:
»4. Med forbehold af artikel 16 og 17 meddeler ESMA registrering af et kreditvurderingsbureau, hvis den på grundlag af behandlingen af ansøgningen konkluderer, at kreditvurderingsbureauet opfylder betingelserne for udstedelse af kreditvurderinger som fastsat i denne forordning under hensyn til artikel 4 og 6.
5. ESMA indfører ikke betingelser for registrering, som ikke er fastsat i denne forordning.«
9)
Artikel 15-21 affattes således:
»Artikel 15
Ansøgning om registrering
1. Kreditvurderingsbureauet indgiver en ansøgning om registrering til ESMA. Ansøgningen skal indeholde oplysninger om de i bilag II anførte forhold.
2. Indgives en ansøgning om registrering af en gruppe af kreditvurderingsbureauer, giver gruppens medlemmer et af dens medlemmer bemyndigelse til at indgive en ansøgning til ESMA på gruppens vegne. Det bemyndigede kreditvurderingsbureau leverer alle oplysninger om de i bilag II anførte forhold for hvert medlem af gruppen.
3. Et kreditvurderingsbureau indgiver sin ansøgning på et hvilket som helst af EU-institutionernes officielle sprog. Bestemmelserne i forordning nr. 1 af 15. april 1958 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (13) finder tilsvarende anvendelse på enhver anden form for kommunikation mellem ESMA og kreditvurderingsbureauerne og disses personale.
4. Senest 20 arbejdsdage efter modtagelsen af ansøgningen vurderer ESMA, hvorvidt ansøgningen er fuldstændig. Hvis ansøgningen ikke er fuldstændig, fastsætter ESMA en frist, inden for hvilken kreditvurderingsbureauet skal fremlægge supplerende oplysninger.
Når ESMA har vurderet, at ansøgningen er fuldstændig, underretter ESMA kreditvurderingsbureauet herom.
Artikel 16
ESMA's behandling af ansøgningen om registrering af et kreditvurderingsbureau
1. ESMA behandler senest 45 arbejdsdage efter underretningen i henhold til artikel 15, stk. 4, andet afsnit, et kreditvurderingsbureaus ansøgning om registrering på grundlag af kreditvurderingsbureauets opfyldelse af betingelserne i denne forordning.
2. ESMA kan forlænge behandlingen med 15 arbejdsdage, navnlig hvis kreditvurderingsbureauet:
a)
overvejer at validere kreditvurderinger, som omhandlet i artikel 4, stk. 3
b)
overvejer at benytte outsourcing, eller
c)
anmoder om en undtagelse fra overholdelsen, jf. artikel 6, stk. 3.
3. Senest 45 arbejdsdage efter den i artikel 15, stk. 4, andet afsnit, omhandlede underretning eller, hvis artikel 16, stk. 2, finder anvendelse, senest 60 arbejdsdage derefter vedtager ESMA en fuldt begrundet afgørelse om meddelelse eller nægtelse af registrering.
4. Den afgørelse, som ESMA vedtager i henhold til stk. 3, får virkning på den femte arbejdsdag efter vedtagelsen.
Artikel 17
ESMA's behandling af ansøgninger om registrering fra en gruppe af kreditvurderingsbureauer
1. ESMA behandler senest 55 arbejdsdage efter underretningen i henhold til artikel 15, stk. 4, andet afsnit, ansøgninger om registrering af en gruppe af kreditvurderingsbureauer på grundlag af kreditvurderingsbureauernes opfyldelse af betingelserne i denne forordning.
2. ESMA kan forlænge behandlingen med 15 arbejdsdage, navnlig hvis et af kreditvurderingsbureauerne i gruppen:
a)
overvejer at validere kreditvurderinger, som omhandlet i artikel 4, stk. 3
b)
overvejer at benytte outsourcing, eller
c)
anmoder om en undtagelse fra overholdelsen, jf. artikel 6, stk. 3.
3. Senest 55 arbejdsdage efter den i artikel 15, stk. 4, andet afsnit, omhandlede underretning eller senest 70 arbejdsdage derefter, hvis stk. 2, i denne artikel finder anvendelse, vedtager ESMA fuldt begrundede individuelle afgørelser om meddelelse eller nægtelse af registrering for hvert kreditvurderingsbureau i gruppen.
4. Afgørelser, som ESMA vedtager i henhold til stk. 3, får virkning på den femte arbejdsdag efter deres vedtagelse.
Artikel 18
Underretning om en afgørelse om meddelelse, nægtelse eller tilbagetrækning af registrering og offentliggørelse af listen over registrerede kreditvurderingsbureauer
1. ESMA underretter senest fem arbejdsdage efter vedtagelsen af en afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20 det pågældende kreditvurderingsbureau herom. Når ESMA nægter at meddele registrering til et kreditvurderingsbureau eller trækker et kreditvurderingsbureaus registrering tilbage, giver den en fuldstændig begrundelse herfor i afgørelsen.
2. ESMA underretter Kommissionen, Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (14) EBA, Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (15) EIOPA de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder om enhver afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20.
3. ESMA offentliggør på sit websted en liste over alle kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning. Denne liste ajourføres senest fem arbejdsdage efter vedtagelsen af en afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20. Kommissionen offentliggør den ajourførte liste i Den Europæiske Unions Tidende senest 30 dage efter ajourføringen.
Artikel 19
Registrerings- og tilsynsafgifter
1. ESMA opkræver kreditvurderingsbureauerne afgifter i overensstemmelse med denne forordning og den i stk. 2 omhandlede forordning om afgifter. Disse afgifter skal fuldt ud dække ESMA's nødvendige udgifter til registrering og tilsyn med kreditvurderingsbureauer samt tilbagebetaling af de omkostninger, som de kompetente myndigheder eventuelt afholder under udførelse af arbejde i medfør af nærværende forordning, navnlig som følge af en delegation af opgaver, jf. artikel 30.
2. Kommissionen vedtager en forordning om afgifter. I forordningen fastsættes navnlig typen af afgifter og i hvilke tilfælde, der skal betales afgifter, afgifternes størrelse, hvorledes de skal betales samt hvorledes ESMA skal tilbagebetale de omkostninger, som de kompetente myndigheder afholder i medfør af nærværende forordning, navnlig som følge af en delegation af opgaver, jf. artikel 30.
Størrelsen af den afgift, der opkræves hos et kreditvurderingsbureau, skal dække alle administrative omkostninger og stå i et rimeligt forhold til det berørte kreditvurderingsbureaus omsætning.
Den i første afsnit omhandlede forordning om afgifter vedtages af Kommissionen ved hjælp af en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 38a, og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c.
Artikel 20
Tilbagetrækning af registrering
1. Med forbehold af artikel 24 trækker ESMA registreringen af et kreditvurderingsbureau tilbage, når kreditvurderingsbureauet:
a)
udtrykkeligt giver afkald på registreringen eller ikke har udstedt nogen kreditvurderinger i de seks forudgående måneder
b)
har opnået registrering på grundlag af urigtige erklæringer eller på anden uretmæssig vis, eller
c)
ikke længere opfylder de betingelser, der lå til grund for dets registrering.
2. Den kompetente myndighed i en medlemsstat, hvor kreditvurderinger, som er udstedt af det pågældende kreditvurderingsbureau, anvendes, og som finder, at en af betingelserne i stk. 1 er opfyldt, kan anmode ESMA om at undersøge, om betingelserne for tilbagetrækningen af registreringen af det pågældende kreditvurderingsbureau er opfyldt. Hvis ESMA beslutter ikke at trække registreringen af det pågældende kreditvurderingsbureau tilbage, skal ESMA give en fuldstændig begrundelse herfor.
3. Afgørelsen om tilbagetrækning af registreringen får øjeblikkelig virkning i hele Unionen med forbehold af de overgangsperioder for anvendelse af kreditvurderinger, der er fastsat i artikel 24, stk. 4.
KAPITEL II
ESMA'S TILSYN
Artikel 21
ESMA
1. ESMA sikrer, at denne forordning finder anvendelse, jf. dog artikel 25a.
2. I overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 udsteder og ajourfører ESMA retningslinjer om samarbejdet mellem ESMA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder med henblik på denne forordning og på den relevante sektorlovgivning, herunder procedurerne og de nærmere betingelser vedrørende delegationen af opgaver.
3. I overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 udsteder og ajourfører ESMA i samarbejde med EBA og EIOPA retningslinjer om anvendelsen af valideringsordningen i henhold til artikel 4, stk. 3, i nærværende forordning senest den 7. juni 2011.
4. Senest 2 januar 2012 EUT: indsæt venligst datoen syv måneder efter denne forordnings ikrafttræden. forelægger ESMA udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder, som skal godkendes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EU) nr. 1095/2010, om:
a)
de oplysninger, som et kreditvurderingsbureau skal indgive i sin ansøgning om registrering, jf. bilag II
b)
de oplysninger, som kreditvurderingsbureauet skal indgive i forbindelse med ansøgningen om godkendelse og vurderingen af dets systemiske betydning for de finansielle markeders stabilitet eller integritet, jf. artikel 5
c)
fremlæggelsen af de oplysninger, herunder struktur, format, metode og rapporteringsperiode, som kreditvurderingsbureauer skal afgive i henhold til artikel 11, stk. 2, og bilag I, afsnit E, del II, punkt 1
d)
vurderingen af, om kreditvurderingsmetoder opfylder kravene i artikel 8, stk. 3
e)
indholdet af og formatet for de periodiske beretninger om vurderingsdata som kreditvurderingsbureauerne anmodes om med henblik på ESMA's løbende tilsyn.
5. ESMA offentliggør hvert år og første gang senest den 1. januar 2012 en rapport om anvendelsen af denne forordning. Denne rapport skal navnlig indeholde en vurdering af, hvordan de kreditvurderingsbureauer, der er registreret i medfør af denne forordning, gennemfører bilag I.
6. ESMA forelægger hvert år Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport om de tilsynsforanstaltninger, der er truffet, og de sanktioner, der er pålagt af ESMA i medfør af denne forordning, herunder bøder og tvangsbøder.
7. ESMA samarbejder med EBA og EIOPA i forbindelse med udførelsen af sine opgaver og hører EBA og EIOPA, inden den udsteder og ajourfører retningslinjer og forelægger udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder, jf. stk. 2, 3 og 4.
10)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 22a
Undersøgelse af overholdelse af forpligtelsen til nærmere efterprøvning (»backtesting«)
1. ESMA undersøger i forbindelse med sit løbende tilsyn med kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning, regelmæssigt overholdelsen af artikel 8, stk. 3.
2. Med forbehold af artikel 23 skal ESMA også i forbindelse med den i stk. 1 nævnte undersøgelse:
a)
kontrollere kreditvurderingsbureauernes udførelse af nærmere efterprøvning
b)
undersøge resultaterne af den nærmere efterprøvning, samt
c)
kontrollere, at kreditvurderingsbureauerne har indført processer for at tage hensyn til resultaterne af den nærmere efterprøvning i deres vurderingsmetoder.«
11)
Artikel 23-27 affattes således:
»Artikel 23
Ikke-indblanding vedrørende vurderingernes indhold eller metoder
ESMA, Kommissionen eller en offentlig myndighed i en medlemsstat må ikke under udførelsen af deres opgaver i henhold til denne forordning blande sig i kreditvurderingernes indhold eller vurderingsmetoder.
Artikel 23a
Udøvelsen af de i artikel 23b, 23c og 23d omhandlede beføjelser
De beføjelser, som i medfør af artikel 23b, 23c og 23d er tillagt ESMA eller enhver embedsmand fra eller anden person bemyndiget af ESMA, må ikke anvendes til at kræve offentliggørelse af oplysninger eller dokumenter, som er underlagt krav om fortrolighed.
Artikel 23b
Anmodninger om oplysninger
1. ESMA kan på simpel anmodning eller ved afgørelse kræve, at kreditvurderingsbureauer, personer, som er involveret i kreditvurderingsaktiviteter, kreditvurderede enheder og tilknyttede tredjeparter, tredjeparter, hvortil kreditvurderingsbureauerne har outsourcet driftsmæssige funktioner eller aktiviteter, og personer, der på anden vis har en tæt og væsentlig forbindelse til eller er forbundet med kreditvurderingsbureauer eller kreditvurderingsaktiviteter, forelægger alle de oplysninger, som ESMA har brug for til at varetage sine opgaver i henhold til denne forordning.
2. Når ESMA sender en simpel anmodning om oplysninger i henhold til stk. 1, skal ESMA:
a)
henvise til denne artikel som retsgrundlag for anmodningen
b)
angive formålet med anmodningen
c)
præcisere, hvilke oplysninger der ønskes
d)
fastsætte en frist for forelæggelsen af oplysningerne
e)
oplyse den person, som anmodes om oplysninger om, at der ikke er pligt til at forelægge oplysningerne, men at eventuelle svar på anmodningen om oplysninger ikke må være ukorrekte eller vildledende
f)
angive den bøde, der er foreskrevet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 7, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles, er ukorrekte eller vildledende.
3. Når ESMA ved afgørelse kræver, at der forelægges oplysninger i henhold til stk. 1, skal ESMA
a)
henvise til denne artikel som retsgrundlag for anmodningen
b)
angive formålet med anmodningen
c)
præcisere, hvilke oplysninger der kræves
d)
fastsætte en frist for forelæggelsen af oplysningerne
e)
angive de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, og som finder anvendelse, hvis de ønskede oplysninger er ufuldstændige
f)
angive den bøde, der er foreskrevet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 7, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles, er ukorrekte eller vildledende. samt
g)
angive retten til at indbringe afgørelsen for klagenævnet, og retten til at få afgørelsen prøvet ved Den Europæiske Unions Domstol i overensstemmelse med artikel 60 og 61 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
4. De i stk. 1 omhandlede personer eller deres repræsentanter, eller, for så vidt angår juridiske personer og foreninger uden status som juridisk person, de personer, der ifølge lov eller vedtægt har beføjelse til at repræsentere dem, giver de ønskede oplysninger. Behørigt befuldmægtigede advokater kan give de ønskede oplysninger på klienternes vegne. Klienterne bærer det fulde ansvar for, at oplysningerne er fuldstændige, korrekte og ikke-vildledende.
5. ESMA sender hurtigst muligt et eksemplar af den simple anmodning eller af sin afgørelse til den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område de i stk. 1 omhandlede personer, som er berørt af anmodningen om oplysninger, er bosat eller etableret.
Artikel 23c
Generelle undersøgelser
1. ESMA kan med henblik på varetagelse af sine opgaver i henhold til denne forordning foretage alle nødvendige undersøgelser af personer som omhandlet i artikel 23b, stk. 1. Med henblik herpå har embedsmænd fra ESMA eller andre personer bemyndiget af ESMA, beføjelse til at:
a)
undersøge registre, data, procedurer og eventuelt andet materiale, som har betydning for udførelsen af ESMA's opgaver, uanset det medium, hvorpå de er lagret
b)
tage eller erhverve bekræftede genparter eller udskrifter af sådanne registre, data, procedurer og andet materiale
c)
indkalde og anmode enhver person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, eller deres repræsentanter eller medlemmer af deres personale, om mundtlige eller skriftlige forklaringer på forhold eller dokumenter, der vedrører kontrolundersøgelsens genstand og formål og at optage svarene
d)
udspørge enhver anden fysisk eller juridisk person, der samtykker heri, med det formål at indsamle oplysninger om undersøgelsens genstand
e)
anmode om oplysninger om telefonsamtaler og datatrafik.
2. Embedsmænd fra ESMA og andre personer bemyndiget af ESMA til at udføre de i stk. 1 nævnte undersøgelser udøver deres beføjelser efter fremlæggelse af en skriftlig tilladelse, som angiver undersøgelsens genstand og formål. Tilladelsen oplyser også om de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, som finder anvendelse, hvis de ønskede registre, data, procedurer og eventuelt andet materiale eller svarene på de spørgsmål, som stilles til de personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, ikke udleveres eller er ufuldstændige, og de bøder, der er omhandlet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 8, som finder anvendelse, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles til de personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, er ukorrekte eller vildledende.
3. De personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, skal underkaste sig undersøgelser, som iværksættes på baggrund af en afgørelse truffet af ESMA. Afgørelsen skal angive undersøgelsens genstand og formål, de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, de retsmidler, der er tilgængelige i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010, og retten til at få afgørelsen prøvet ved Den Europæiske Unions Domstol.
4. ESMA underretter i god tid før undersøgelsen den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor undersøgelsen skal finde sted, om undersøgelsen og de bemyndigede personers identitet. Embedsmænd fra den pågældende kompetente myndighed bistår på ESMA's anmodning de bemyndigede personer med at udføre deres opgaver. Embedsmænd fra den pågældende kompetente myndighed kan også på anmodning deltage i undersøgelser.
5. Kræves der i overensstemmelse med national lovgivning en dommerkendelse fra en domstol for at få oplysninger om telefonsamtaler og datatrafik i henhold til stk. 1, litra e), anmodes der om en sådan kendelse. Der kan også anmodes om en sådan kendelse som en sikkerhedsforanstaltning.
6. Anmodes der om en kendelse som omhandlet i stk. 5, kontrollerer den nationale domstol ægtheden af ESMA's afgørelse og sikrer, at de påtænkte tvangsindgreb hverken er vilkårlige eller urimelige i forhold til undersøgelsernes genstand. Når den nationale domstol kontrollerer tvangsindgrebenes proportionalitet, kan den anmode ESMA om nærmere forklaringer især relateret til grunden til ESMA's mistanke om overtrædelse af denne forordning samt alvoren af den mistænkte overtrædelse og inddragelsen af den person, der er genstand for tvangsindgrebene. Den nationale domstol skal dog ikke prøve, om undersøgelsen er nødvendig som sådan, eller kræve at få forelagt oplysninger i ESMA's sagsakter. Lovligheden af ESMA's afgørelse kan kun gøres til genstand for prøvelse ved Den Europæiske Unions Domstol efter proceduren i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 23d
Kontrol på stedet
1. ESMA kan med henblik på varetagelse af sine opgaver i henhold til denne forordning foretage alle nødvendige kontroller på stedet af forretningslokaler tilhørende de juridiske personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1. ESMA kan, i det omfang det er nødvendigt for at udføre kontrollerne korrekt og effektivt, foretage uvarslede kontroller på stedet.
2. Embedsmænd fra ESMA, og andre personer bemyndiget af ESMA til at foretage kontrol på stedet, kan betræde forretningslokaler og fast ejendom, som tilhører de juridiske personer, der er genstand for en afgørelse om undersøgelse vedtaget af ESMA, og har alle de beføjelser, der er beskrevet i artikel 23c, stk. 1. De har også beføjelse til at forsegle alle forretningslokaler samt bøger eller forretningspapirer i det for kontrollen nødvendige tidsrum og omfang.
3. Embedsmænd fra ESMA, og andre personer bemyndiget af ESMA til at foretage kontrol på stedet, udøver deres beføjelser efter fremlæggelse af en skriftlig tilladelse, som angiver kontrollens genstand og formål samt de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, og som finder anvendelse, hvis de berørte personer ikke underkaster sig undersøgelsen. ESMA underretter i god tid den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres.
4. De personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, skal underkaste sig den kontrol på stedet, som ESMA har påbudt ved afgørelse. Afgørelsen angiver kontrollens genstand og formål, angiver tidspunktet for dens påbegyndelse, oplyser om de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, de retsmidler, der er tilgængelige i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010, samt retten til at få prøvet afgørelsen ved Den Europæiske Unions Domstol. ESMA træffer disse afgørelser efter høring af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres.
5. Embedsmænd fra og de personer, der er bemyndiget eller udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres, skal efter anmodning fra ESMA aktivt bistå embedsmændene fra og andre personer, der er bemyndiget af ESMA. De har i den forbindelse de beføjelser, der er fastsat i stk. 2. Embedsmænd fra den pågældende medlemsstats kompetente myndighed kan også på anmodning deltage i kontroller på stedet.
6. ESMA kan også kræve, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne udfører særlige undersøgelsesopgaver og kontroller på stedet, som foreskrevet i denne artikel og i artikel 23c, stk. 1, på ESMA's vegne. De kompetente myndigheder har i den forbindelse de samme beføjelser som ESMA, jf. nærværende artikel og artikel 23c, stk. 1.
7. Fastslår embedsmænd fra og andre ledsagende personer, der er bemyndiget af ESMA, at en person modsætter sig en undersøgelse, der er påbudt i henhold til denne artikel, yder den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat dem den bistand, der er nødvendig for, at de kan gennemføre deres kontrol på stedet, og anmoder eventuelt om politiets eller en tilsvarende retshåndhævende myndigheds bistand.
8. Kræver den i stk. 1 omhandlede kontrol på stedet eller den i stk. 7 omhandlede bistand i overensstemmelse med national lovgivning en dommerkendelse, skal der anmodes derom. Der kan også anmodes om en sådan kendelse som en sikkerhedsforanstaltning.
9. Anmodes der om en dommerkendelse som omhandlet i stk. 8, kontrollerer den nationale domstol ægtheden af ESMA's afgørelse og sikrer, at de påtænkte tvangsindgreb hverken er vilkårlige eller urimelige i forhold til undersøgelsens formål. Når den nationale domstol kontrollerer tvangsindgrebenes proportionalitet, kan den anmode ESMA om nærmere forklaringer, navnlig vedrørende grundene til ESMA's mistanke om, at en overtrædelse af denne forordning har fundet sted samt alvoren af den mistænkte overtrædelse og inddragelsen af den person, der er genstand for tvangsindgrebene. Den nationale domstol skal dog ikke prøve, om kontrollen er nødvendig som sådan, eller kræve at få forelagt oplysninger i ESMA's sagsakter. Lovligheden af ESMA's afgørelse kan kun indklages for Den Europæiske Unions Domstol efter den i forordning (EU) nr. 1095/2010 fastlagte procedure.
Artikel 23e
Procedureregler for tilsynsforanstaltninger og bøder
1. Fastslår ESMA i forbindelse med varetagelsen af sine opgaver i henhold til denne forordning, at der er nærliggende grund til at antage, at der muligvis gør sig forhold gældende, der udgør en eller flere af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, udpeger ESMA en uafhængig efterforskningsembedsmand internt i ESMA til at undersøge sagen. Efterforskningsembedsmanden må ikke deltage eller have deltaget i det direkte eller indirekte tilsyn med eller registrering af det pågældende kreditvurderingsbureau og skal udføre sine opgaver uafhængigt af ESMA's tilsynsråd.
2. Efterforskningsembedsmanden undersøger de påståede overtrædelser under hensyntagen til bemærkninger fra de personer, der er genstand for undersøgelserne, og indsender et fuldstændigt dossier med sine resultater til ESMA's tilsynsråd.
Efterforskningsembedsmanden kan med henblik på udførelsen af sine arbejdsopgaver udøve beføjelsen til at kræve oplysninger i henhold til artikel 23b og til at foretage undersøgelser og kontroller på stedet i henhold til artikel 23c og 23d. I forbindelse med udøvelsen af disse beføjelser skal efterforskningsembedsmanden overholde artikel 23a.
Under udførelsen af sine opgaver har efterforskningsembedsmanden adgang til alle de dokumenter og oplysninger, som ESMA har indsamlet i forbindelse med sine tilsynsaktiviteter.
3. Efterforskningsembedsmanden skal efter afslutning af sin undersøgelse og før indsendelse af dossieret med resultaterne til ESMA's tilsynsråd give de personer, der er genstand for undersøgelserne, lejlighed til at blive hørt om de forhold, der undersøges. Efterforskningsembedsmanden baserer kun sine resultater på forhold, som de personer, der er genstand for undersøgelserne, har haft lejlighed til at udtale sig om.
Retten til forsvar for de berørte personer skal sikres fuldt ud i forbindelse med undersøgelser i henhold til denne artikel.
4. Ved indsendelse af dossieret med resultaterne til ESMA's tilsynsråd underretter efterforskningsembedsmanden de personer, der er genstand for undersøgelserne, herom. De personer, der er genstand for undersøgelserne, har ret til aktindsigt med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger, der vedrører tredjeparter.
5. På baggrund af dossieret med efterforskningsembedsmandens resultater og, når de berørte personer anmoder herom, efter at have hørt de personer, der er genstand for undersøgelserne i overensstemmelse med artikel 25 og 36c, beslutter ESMA's tilsynsråd, om de personer, der har været genstand for undersøgelserne, har gjort sig skyldige i en eller flere af de overtrædelser, der er anført i bilag III, og træffer i så fald en tilsynsforanstaltning i henhold til artikel 24 og pålægger en bøde i henhold til artikel 36a.
6. Efterforskningsembedsmanden deltager ikke i drøftelser i ESMA's tilsynsråd og griber ikke på anden måde ind i tilsynsrådets beslutningsproces.
7. Kommissionen vedtager yderligere procedureregler for udøvelsen af beføjelsen til at pålægge bøder eller tvangsbøder, herunder bestemmelser om retten til forsvar, midlertidige bestemmelser og opkrævning af bøder eller tvangsbøder, og vedtager nærmere regler for forældelsesfrister for pålæggelse og håndhævelse af sanktioner.
De i første afsnit omhandlede regler vedtages ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c.
8. ESMA henviser sager til strafferetlig forfølgelse til de relevante nationale myndigheder, hvis ESMA i forbindelse med varetagelsen af sine opgaver i henhold til denne forordning fastslår, at der er nærliggende grund til at antage, at der muligvis gør sig forhold gældende, der kan betragtes som en overtrædelse af straffelovgivningen. Endvidere afholder ESMA sig fra at pålægge bøder eller tvangsbøder, hvis der allerede foreligger en retskraftig dom om en tidligere frifindelse eller domfældelse på baggrund af identiske forhold eller forhold, som i det væsentlige er ens, som følge af en straffesag i henhold til national ret.
Artikel 24
Tilsynsforanstaltninger truffet af ESMA
1. Fastslår ESMA's tilsynsråd i henhold til artikel 23e, stk. 5, at et kreditvurderingsbureau har gjort sig skyldig i en af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, træffer det en eller flere af følgende afgørelser om at:
a)
trække kreditvurderingsbureauets registrering tilbage
b)
udstede et midlertidigt forbud mod, at kreditvurderingsbureauet udsteder kreditvurderinger med virkning i hele Unionen, indtil overtrædelsen er bragt til ophør
c)
suspendere anvendelsen i reguleringsøjemed af kreditvurderinger udstedt af kreditvurderingsbureauet med virkning i hele Unionen, indtil overtrædelsen er bragt til ophør
d)
kræve, at kreditvurderingsbureauet bringer overtrædelsen til ophør
e)
offentliggøre meddelelser.
2. ESMA's tilsynsråd tager i forbindelse med de i stk. 1 omhandlede afgørelser hensyn til overtrædelsens art og alvor ud fra følgende kriterier:
a)
overtrædelsens varighed og hyppighed
b)
om overtrædelsen har afsløret alvorlige eller systemiske svagheder ved virksomhedens procedurer, dets forvaltningssystemer eller de interne kontroller
c)
om økonomisk kriminalitet blev fremmet eller foranlediget af eller på anden måde kan tilskrives overtrædelsen
d)
om overtrædelsen er begået forsætligt eller uagtsomt.
3. Inden ESMA's tilsynsråd træffer de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede afgørelser, underretter det EBA og EIOPA herom.
4. Kreditvurderingerne kan fortsat anvendes i reguleringsøjemed efter vedtagelsen af de i stk. 1, litra a) og c), omhandlede afgørelser i en periode på højst:
a)
ti arbejdsdage fra den dato, hvor ESMA's afgørelse i henhold til stk. 5 offentliggøres, hvis der findes kreditvurderinger af samme finansielle instrument eller enhed, som er udstedt af andre kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning, eller
b)
tre måneder fra den dato, hvor af ESMA's afgørelse i henhold til stk. 5 offentliggøres, hvis der ikke findes kreditvurderinger af samme finansielle instrument eller enhed, som er udstedt af andre kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning.
ESMA's tilsynsråd kan forlænge perioden i litra b), herunder på anmodning af EBA eller EIOPA, med tre måneder under ekstraordinære omstændigheder, der kan medføre en forstyrrelse af markedet eller indvirke på den finansielle stabilitet.
5. ESMA's tilsynsråd underretter uden unødig forsinkelse det berørte kreditvurderingsbureau om enhver afgørelse truffet i henhold til stk. 1 og meddeler de kompetente myndigheder og kompetente sektormyndigheder, Kommissionen, EBA og EIOPA sådanne afgørelser. Det offentliggør sådanne afgørelser på sit websted senest ti arbejdsdage fra den dato, hvor afgørelsen blev truffet.
Når ESMA's tilsynsråd offentliggør den i første afsnit omhandlede afgørelse, offentliggør det også det pågældende kreditvurderingsbureaus ret til at påklage afgørelsen, i givet fald at en sådan klage er indgivet med angivelse af, at en sådan klage ikke har opsættende virkning, samt at klagenævnet kan suspendere anvendelsen af den påklagede afgørelse i henhold til artikel 60, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 25
Høring af de berørte personer
1. Før ESMA's tilsynsråd træffer afgørelse i henhold til artikel 24, stk. 1, giver det de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt om ESMA's resultater. ESMA's tilsynsråd lægger kun de resultater til grund for sine afgørelser, som de personer, som proceduren omfatter, har haft lejlighed til at udtale sig om.
Første afsnit finder ikke anvendelse, hvis der er behov for en hasteforanstaltning for at imødegå en overhængende fare for, at det finansielle system lider væsentlig skade. I så fald kan ESMA's tilsynsråd træffe midlertidige afgørelser og giver de berørte personer lejlighed til at blive hørt, snarest muligt efter at det har truffet sin afgørelse.
2. Retten til forsvar for de personer, som proceduren omfatter, skal sikres fuldt ud i procedureforløbet. De har ret til indsigt i ESMA's sagsakter med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger.
Artikel 25a
Kompetente sektormyndigheder med ansvar for at føre tilsyn med og håndhæve artikel 4, stk. 1 (brug af kreditvurderinger)
De kompetente sektormyndigheder er ansvarlige for at føre tilsyn med og håndhæve artikel 4, stk. 1, i overensstemmelse med den relevante sektorlovgivning.
KAPITEL III
SAMARBEJDE MELLEM ESMA, KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG KOMPETENTE SEKTORMYNDIGHEDER
Artikel 26
Pligt til at samarbejde
ESMA, EBA, EIOPA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder samarbejder i det omfang, det er nødvendigt med henblik på denne forordning og den relevante sektorlovgivning.
Artikel 27
Udveksling af oplysninger
1. ESMA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder giver uden unødig forsinkelse hinanden de oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver i henhold til denne forordning og den relevante sektorlovgivning.
2. ESMA kan til centralbanker, Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, Det Europæiske Råd for Systemiske Risici og eventuelt andre offentlige myndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med betalings- og afviklingssystemer, videregive de fortrolige oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver. På tilsvarende vis må sådanne myndigheder eller organer ikke forhindres i at videregive oplysninger til ESMA, som ESMA har brug for til at varetage sine opgaver i henhold til denne forordning.«
12)
Artikel 28 og 29 udgår.
13)
Artikel 30, 31 og 32 affattes således:
»Artikel 30
Delegation af opgaver fra ESMA til kompetente myndigheder
1. ESMA kan, hvis det er nødvendigt for at kunne udføre en tilsynsopgave korrekt, delegere særlige tilsynsopgaver til den kompetente myndighed i en medlemsstat i overensstemmelse med de af ESMA udarbejdede retningslinjer, jf. artikel 21, stk. 2. Disse særlige tilsynsopgaver kan navnlig omfatte beføjelse til at anmode om oplysninger, jf. artikel 23b, og foretage undersøgelser og kontroller på stedet, jf. artikel 23d, stk. 6.
2. ESMA hører den relevante kompetente myndighed inden delegationen af en opgave. Høringerne skal vedrøre:
a)
omfanget af den opgave, der skal delegeres
b)
tidsplanen for udførelsen af den opgave, der skal delegeres, og
c)
videregivelse af de nødvendige oplysninger fra og til ESMA.
3. I overensstemmelse med forordningen om afgifter, som skal vedtages af Kommissionen i henhold til artikel 19, stk. 2, tilbagebetaler ESMA de omkostninger, som en kompetent myndighed pådrager sig som følge af udførelsen af delegerede opgaver.
4. ESMA tager den i stk. 1 omhandlede delegation op til fornyet overvejelse med passende mellemrum. Delegationen af opgaver kan tilbagekaldes på et hvilket som helst tidspunkt.
Delegationen af opgaver berører ikke ESMA's ansvar og begrænser ikke ESMA's mulighed for at varetage og overvåge delegerede aktiviteter. Tilsynsopgaver i medfør af denne forordning, herunder registreringsafgørelser, endelige vurderinger og opfølgende afgørelser vedrørende overtrædelser delegeres ikke.
Artikel 31
Anmodninger om underretning og suspension fra kompetente myndigheder
1. Finder en kompetent myndighed i en medlemsstat, at handlinger, som er i strid med denne forordning, finder eller har fundet sted på den pågældende medlemsstats eller en anden medlemsstats område, underretter den så præcist som muligt ESMA herom. Finder den kompetente myndighed det hensigtsmæssigt af undersøgelsesmæssige hensyn, kan den også foreslå ESMA, at den undersøger behovet for at anvende de i artikel 23b og 23c omhandlede beføjelser over for et kreditvurderingsbureau, der er indblandet i sådanne handlinger.
ESMA træffer passende foranstaltninger. ESMA oplyser den underrettende kompetente myndighed om resultatet og så vidt muligt om vigtige forhold i sagens forløb.
2. Er den underrettende kompetente myndighed i en medlemsstat af den opfattelse, at et registreret kreditvurderingsbureau, hvis kreditvurderinger anvendes inden for den pågældende medlemsstats område, ikke opfylder de forpligtelser, som følger af denne forordning, og at overtrædelserne er tilstrækkeligt alvorlige og vedvarende til at have en væsentlig betydning for beskyttelsen af investorer eller det finansielle systems stabilitet i den pågældende medlemsstat, kan den underrettende kompetente myndighed anmode om, at ESMA suspenderer brugen af det berørte kreditvurderingsbureaus kreditvurderinger i reguleringsøjemed for de finansielle institutioner og andre enheder, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, jf. dog den i stk. 1 omhandlede underretningspligt. Den underrettende kompetente myndighed begrunder anmodningen fuldt ud over for ESMA.
Anser ESMA ikke anmodningen for begrundet, oplyser ESMA skriftligt den underrettende kompetente myndighed herom og angiver årsagerne hertil. Anser ESMA anmodningen for begrundet, træffer ESMA passende foranstaltninger med henblik på at løse problemet.
Artikel 32
Tavshedspligt
1. Tavshedspligten gælder for ESMA, for de kompetente myndigheder og for alle personer, der arbejder eller har arbejdet for ESMA, for de kompetente myndigheder eller for enhver anden person, som ESMA har delegeret opgaver til, herunder revisorer og sagkyndige, der har indgået en kontrakt med ESMA. Oplysninger, der er underlagt tavshedspligt, må ikke videregives til en anden person eller myndighed, medmindre sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.
2. Alle oplysninger, der i henhold til denne forordning erhverves af eller udveksles mellem ESMA, de kompetente myndigheder, de kompetente sektormyndigheder og andre myndigheder og organer som omhandlet i artikel 27, stk. 2, betragtes som fortrolige, undtagen når ESMA eller den kompetente myndighed eller en anden myndighed eller et andet organ på det tidspunkt, hvor oplysningerne blev meddelt, har erklæret, at disse oplysninger kan videregives, eller når en sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.«
14)
Artikel 33 udgår.
15)
Artikel 34 og 35 affattes således:
»Artikel 34
Aftale om udveksling af oplysninger
ESMA kan kun indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande, når de videregivne oplysninger er omfattet af regler om tavshedspligt, som mindst svarer til dem, der er omhandlet i artikel 32.
Sådan udveksling af oplysninger skal have til formål at give disse tilsynsmyndigheder mulighed for at udføre deres opgaver.
For så vidt angår overførsel af personoplysninger til et tredjeland anvender ESMA Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (16).
Artikel 35
Videregivelse af oplysninger fra tredjelande
ESMA må kun videregive oplysninger, der er modtaget fra tilsynsmyndigheder i tredjelande, hvis ESMA eller en kompetent myndighed har fået en udtrykkelig tilladelse fra den tilsynsmyndighed, der har overført oplysningerne, og må i givet fald kun videregive oplysningerne til de formål, til hvilke denne tilsynsmyndighed har givet sin tilladelse, eller når sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.
16)
Overskriften i afsnit IV, kapitel I »Sanktioner, udvalgsprocedure og rapportering« ændres til »Sanktioner, bøder, tvangsbøder, udvalgsprocedure, delegerede beføjelser og rapportering«.
17)
Artikel 36, stk. 1 og 2, affattes således:
»Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af artikel 4, stk. 1, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne sikrer, at den kompetente sektormyndighed offentliggør enhver sanktion, der er blevet pålagt for overtrædelse af artikel 4, stk. 1, medmindre en sådan offentliggørelse vil være til alvorlig fare for de finansielle markeder eller forvolde de involverede parter uforholdsmæssig stor skade.«
18)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 36a
Bøder
1. Fastslår ESMA's tilsynsråd i henhold til artikel 23e, stk. 5, at et kreditvurderingsbureau forsætligt eller uagtsomt har gjort sig skyldig i en af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, vedtager tilsynsrådet en afgørelse om pålæggelse af en bøde i overensstemmelse med stk. 2.
Et kreditvurderingsbureaus overtrædelse anses for at være begået forsætligt, hvis ESMA finder objektive faktorer, der viser, at kreditvurderingsbureauet eller dets øverste ledelse handlede bevidst med henblik på at begå overtrædelsen.
2. Grundbeløbet for de i stk. 1 omhandlede bøder ligger inden for følgende grænser:
a)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50 og 51, er bøden på mindst 500 000 EUR, dog højst 750 000 EUR
b)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 6-8, 16-18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40, 42, 45-47, 48, 49, 52 og 54, er bøden på mindst 300 000 EUR, dog højst 450 000 EUR
c)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 9, 10, 26, 36, 44 og 53, er bøden på mindst 100 000 EUR, dog højst 200 000 EUR
d)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 1, 6, 7 og 8, er bøden på mindst 50 000 EUR, dog højst 150 000 EUR
e)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 2, 4 og 5, er bøden på mindst 25 000 EUR, dog højst 75 000 EUR
f)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 3, er bøden på mindst 10 000 EUR, dog højst 50 000 EUR
g)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 1, 2, 3 og 11, er bøden på mindst 150 000 EUR, dog højst 300 000 EUR
h)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 4, 6, 8 og 10, er bøden på mindst 90 000 EUR, dog højst 200 000 EUR
i)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 5, 7 og 9, er bøden på mindst 40 000 EUR, dog højst 100 000 EUR.
Med henblik på at afgøre, hvorvidt bødernes grundbeløb skal være i den lavere, midterste eller højere ende af de i første afsnit fastsatte beløb, tager ESMA hensyn til det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning i det foregående regnskabsår. Grundbeløbet skal være i den lavere ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er under 10 mio. EUR, den midterste ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er mellem 10 og 50 mio. EUR, og den højere ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er over 50 mio. EUR.
3. De grundbeløb, der er fastsat inden for de i stk. 2 nævnte grænser, justeres om nødvendigt under hensyn til forværrende og formildende faktorer i overensstemmelse med de relevante koefficienter, der er fastsat i bilag IV.
De relevante forværrende koefficienter anvendes en for en på grundbeløbet. Finder mere end én forværrende koefficient anvendelse, lægges forskellen mellem grundbeløbet og det beløb, der fremkommer ved anvendelse af hver enkelt forværrende koefficient, til grundbeløbet.
De relevante formildende koefficienter anvendes en for en på grundbeløbet. Finder mere end én formildende koefficient anvendelse, trækkes forskellen mellem grundbeløbet og det beløb, der fremkommer ved anvendelse af hver enkelt formildende koefficient, fra grundbeløbet.
4. Uanset stk. 2 og 3, må bøden højst udgøre 20 % af det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning i det foregående regnskabsår, og hvis kreditvurderingsbureauet direkte eller indirekte har haft en fortjeneste på grund af overtrædelsen, skal bøden mindst svare til den pågældende økonomiske fortjeneste.
Udgør en handling eller undladelse fra et kreditvurderingsbureaus side mere end én overtrædelse som anført i bilag III, anvendes kun den største bøde i tilknytning til en af disse overtrædelser beregnet i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Artikel 36b
Tvangsbøder
1. ESMA's tilsynsråd pålægger ved afgørelse tvangsbøder med henblik på at tvinge:
a)
et kreditvurderingsbureau til at bringe en overtrædelse til ophør i overensstemmelse med en afgørelse truffet i henhold til artikel 24, stk. 1, litra d)
b)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at afgive udtømmende oplysninger, som krævet ved en afgørelse i henhold til artikel 23b
c)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at underkaste sig en undersøgelse, og navnlig til at udlevere fuldstændige registre, data, procedurer eller alt andet ønsket materiale med henblik på at supplere og korrigere andre oplysninger, som er udleveret i forbindelse med en undersøgelse, der er iværksat ved en afgørelse i henhold til artikel 23c
d)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at underkaste sig en kontrol på stedet, der er påbudt ved en afgørelse i henhold til artikel 23d.
2. Tvangsbøderne skal være effektive og stå i et rimeligt forhold til overtrædelserne. Tvangsbøderne pålægges dagligt indtil kreditvurderingsbureauet eller den pågældende person opfylder den relevante afgørelse, jf. stk. 1.
3. Uanset stk. 2 skal tvangsbøderne udgøre 3 % af den gennemsnitlige daglige omsætning i det foregående regnskabsår eller forbindelse med fysiske personer 2 % af den gennemsnitlige daglige indtægt i det foregående kalenderår. De beregnes fra den dato, der er angivet i den afgørelse, hvorved tvangsbøden pålægges.
4. Tvangsbøder kan højst pålægges i seks måneder efter underretningen om ESMA's afgørelse.
Artikel 36c
Høring af de personer, som proceduren omfatter
1. Før ESMA træffer afgørelse om pålæggelse af en bøde og/eller tvangsbøde i henhold til artikel 36a eller artikel 36b, stk. 1, litra a)-d), giver ESMA's tilsynsråd de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt om ESMA's resultater. ESMA's tilsynsråd lægger kun de resultater til grund for sine afgørelser, som de personer, som proceduren omfatter, har haft lejlighed til at udtale sig om.
2. Retten til forsvar for de personer, som proceduren omfatter, skal sikres fuldt ud i procedureforløbet. De har ret til indsigt i ESMA's sagsakter med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger eller ESMA's interne forberedende dokumenter.
Artikel 36d
Offentliggørelse, art, tvangsfuldbyrdelse og overførsel af bøder og tvangsbøder
1. ESMA offentliggør, hvilke bøder og tvangsbøder der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, medmindre en sådan offentliggørelse vil være til alvorlig skade for de finansielle markeder eller forvolde de involverede parter uforholdsmæssig stor skade.
2. Bøder og tvangsbøder, der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, er af administrativ karakter.
3. Bøder og tvangsbøder, der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, kan tvangsfuldbyrdes.
Tvangsfuldbyrdelsen sker efter den borgerlige retsplejes regler i den medlemsstat, på hvis område den finder sted. Fuldbyrdelsespåtegning skal efter en prøvelse, der kun omfatter ægtheden af det pågældende fuldbyrdelsesgrundlag, påføres af den nationale myndighed, som hver af medlemsstaternes regeringer har udpeget og gjort ESMA og Den Europæiske Unions Domstol bekendt med.
Når disse formkrav er opfyldt på rekvirentens begæring, kan denne lade tvangsfuldbyrdelsen udføre ved indbringelse direkte for det organ, der ifølge den nationale lovgivning er kompetent hertil.
Tvangsfuldbyrdelsen kan kun udsættes ved en afgørelse truffet af Den Europæiske Unions Domstol. Prøvelsen af fuldbyrdelsesforanstaltningernes lovlighed hører dog under den berørte medlemsstats domstoles kompetence.
4. Bøder og tvangsbøder overføres til Den Europæiske Unions almindelige budget.
Artikel 36e
Prøvelse ved Den Europæiske Unions Domstol
Den Europæiske Unions Domstol har fuld prøvelsesret over afgørelser, hvorved ESMA pålægger en bøde eller en tvangsbøde. Den kan annullere, nedsætte eller forhøje den pågældende bøde eller tvangsbøde.«
19)
Artikel 37 affattes således:
»Artikel 37
Ændring af bilagene
Kommissionen kan ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c, vedtage foranstaltninger til ændring af bilagene, bortset fra bilag III, for at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder, herunder udviklingen på internationalt plan, særlig i forbindelse med nye finansielle instrumenter.«
20)
Artikel 38, stk. 2, udgår.
21)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 38a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 5, stk. 6, tredje afsnit, artikel 19, stk. 2, artikel 23e, stk. 7, og artikel 37, for en periode på fire år fra den 1 juni 2011 EUT: Indsæt venligst datoen for denne forordnings ikrafttræden.. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 38b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Beføjelserne til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i artikel 38b og 38c anførte betingelser.
Artikel 38b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 5, stk. 6, tredje afsnit, artikel 19, stk. 2, artikel 23e, stk. 7, og artikel 37 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om delegationen af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, med angivelse af, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 38c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet og Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra datoen for meddelelsen.
Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, anfører begrundelser herfor, jf. artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.«
22)
I artikel 39 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 udgår
b)
stk. 3 affattes således:
»3. Senest den 1. juli 2011 forelægger Kommissionen på baggrund af udviklingen i de regulerings- og tilsynsmæssige rammer for kreditvurderingsbureauer i tredjelande Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om virkningerne af denne udvikling og af de i artikel 40 omhandlede overgangsbestemmelser for de finansielle markeders stabilitet i Unionen.«
23)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 39a
Rapport fra ESMA
Senest den 31. december 2011 foretager ESMA et skøn over personale- og ressourcebehovene i forbindelse med udøvelsen af dens beføjelser og varetagelsen af dens opgaver i overensstemmelse med denne forordning og forelægger Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport.«
24)
Artikel 40, stk. 3, affattes således:
»Eksisterende kreditvurderingsbureauer kan fortsætte med at udstede kreditvurderinger, der kan anvendes i reguleringsøjemed af de i artikel 4, stk. 1, omhandlede finansielle institutioner og andre enheder, medmindre registrering nægtes. Nægtes registrering, finder artikel 24, stk. 4 og 5, anvendelse.«
25)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 40a
Overgangsbestemmelser i forbindelse med ESMA
1. Alle beføjelser og opgaver, der er knyttet til tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer, som blev overdraget til de kompetente myndigheder, uanset om de fungerede som kompetente myndigheder i hjemlandet eller ikke, og tilsynskollegier (kollegier) i de tilfælde, hvor de er oprettet, bringes til ophør den 1. juli 2011.
En ansøgning om registrering, der er modtaget af hjemlandets kompetente myndigheder eller af det relevante kollegium senest den 7. september 2010, overføres dog ikke til ESMA, og afgørelsen om meddelelse eller nægtelse af registrering, træffes af disse myndigheder og det relevante kollegium.
2. Med forbehold af stk. 1, andet afsnit, overtages eventuelle sagsakter og arbejdsdokumenter, der er knyttet til tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer, herunder eventuelle igangværende undersøgelser eller håndhævelsesforanstaltninger, eller bekræftede genparter heraf, af ESMA på den i stk. 1 omhandlede dato.
3. De kompetente myndigheder og kollegier, som er omhandlet i stk. 1, sikrer, at eventuelle eksisterende registre og arbejdsdokumenter, eller bekræftede genparter heraf, overføres til ESMA snarest muligt og under alle omstændigheder senest den 1. juli 2011. Disse kompetente myndigheder og kollegier yder også ESMA den bistand og rådgivning, der er nødvendig for at fremme en effektiv overdragelse og videreførelse af tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer.
4. ESMA fungerer som den retlige efterfølger for de kompetente myndigheder og kollegier, der er omhandlet i stk. 1, i forbindelse med eventuelle administrative eller retlige procedurer som følge af disse kompetente myndigheders og kollegiers tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med forhold, der henhører under denne forordning.
5. Enhver registrering af et kreditvurderingsbureau, jf. afsnit III, kapitel I, der er foretaget af en kompetent myndighed som omhandlet i denne artikels stk. 1, bevarer sin gyldighed efter overdragelsen af beføjelser til ESMA.
6. Senest den 1. juli 2014 gennemfører ESMA som led i sit løbende tilsyn mindst en undersøgelse af alle kreditvurderingsbureauer, der henhører under dens tilsynsbeføjelser.«.
26)
Bilag I ændres som anført i bilag I til denne forordning.
27)
Bilagene i bilag II indsættes.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. maj 2011.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 513/2011/EU RENDELETE
(2011. május 11.)
a hitelminősítő intézetekről szóló 1060/2009/EK rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A Jacques de Larosière elnökletével működő magas szintű szakértői csoport 2009. február 25-én közzétett, a Bizottság megbízásából készített végleges jelentése megállapította, hogy a jövőbeli pénzügyi válságok kockázatának és súlyosságának csökkentése érdekében meg kell erősíteni a pénzügyi szektor felügyeleti keretét az Európai Unióban. A csoport a felügyeleti struktúra nagyszabású reformját ajánlotta. A szakértői csoport továbbá arra a következtetésre jutott, hogy létre kell hozni a Pénzügyi Felügyeletek Európai Rendszerét (PFER), amely három európai felügyeleti hatóságból áll - egy a bankszektor, egy a biztosítási és foglalkoztatóinyugdíj-szektor, egy pedig az értékpapír-piaciszektor felügyeletére -, emellett javasolta az Európai Rendszerkockázati Tanács létrehozását is.
(2)
A 2009. március 4-i, „Impulzusok az európai gazdaság élénkítéséhez” című bizottsági közlemény a PFER-t létrehozó jogszabálytervezet kidolgozására tett javaslatot, a 2009. május 27-i, „Európai pénzügyi felügyelet” című bizottsági közlemény pedig részletesebb információkkal szolgált az új felügyeleti keret lehetséges szerkezetéről, kiemelve a hitelminősítő intézetek felügyeletének sajátos jellegét.
(3)
Az Európai Tanács 2009. június 19-i következtetéseiben javasolta a PFER létrehozását, amely a három új európai felügyeleti hatósággal együttműködő nemzeti pénzügyi felügyeletek hálózatából állna. A PFER célja a nemzeti felügyeleti tevékenység minőségének és következetességének javítása, a határokon átnyúló csoportok felügyeleti tevékenységének javítása felügyeleti kollégiumok létrehozása révén, és egy, a belső piac valamennyi pénzügyi piaci szereplőjére alkalmazandó egységes európai szabálykönyv létrehozása. Az Európai Tanács kiemelte, hogy a hitelminősítő intézetek tekintetében felügyeleti hatáskört kell biztosítani az Európai Értékpapírpiaci Hatóság számára. A Bizottságnak ugyanakkor meg kell tartania a Szerződések - és különösen az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) VII. címének a versenyre vonatkozó közös szabályokról szóló 1. fejezete - betartatásával kapcsolatos hatáskörét, az említett közös szabályok végrehajtására vonatkozóan elfogadott rendelkezésekkel összhangban.
(4)
Az Európai Parlament és a Tanács 1095/2010/EU rendelete (4) létrehozta az európai felügyeleti hatóságot (Európai Értékpapírpiaci Hatóság) (EÉPH).
(5)
Az EÉPH hatáskörét egyértelműen meg kell határozni annak érdekében, hogy a pénzügyi piaci szereplők számára egyértelmű legyen, mely hatóság rendelkezik hatáskörrel a hitelminősítő intézetek tevékenységi területén. Az EÉPH-nak általános hatáskörrel kell rendelkeznie a hitelminősítő intézetekről szóló, 2009. szeptember 16-i 1060/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) értelmében a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vétele és a nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek folyamatos felügyelete tekintetében.
(6)
Az uniós hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételének és felügyeletének az EÉPH kizárólagos hatáskörébe kell tartoznia. Azokban az esetekben, amikor az EÉPH bizonyos feladatokat a hatáskörrel rendelkező hatóságokhoz utal, az EÉPH-nak jogilag továbbra is felelősnek kell maradnia. A hatáskörrel rendelkező hatóságok vezetőit és egyéb alkalmazottait az 1095/2010/EU rendeletnek megfelelően az EÉPH szerveinek - például a felügyelőtanácsának vagy belső munkacsoportjainak - a tagjaként be kell vonni az EÉPH-n belüli döntéshozatali folyamatba. Az EÉPH-nak kizárólagos hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy harmadik országok felügyeleti hatóságaival az információk cseréjéről szóló együttműködési megállapodásokat kössön. Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóságok az EÉPH-n belüli döntéshozatali folyamatban vesznek részt vagy az EÉPH nevében hajtanak végre feladatokat, rájuk is az említett együttműködési megállapodásokat kell alkalmazni.
(7)
Egy minősített pénzügyi eszköz kibocsátója által a kijelölt hitelminősítő intézet számára nyújtott információ átláthatósága potenciálisan jelentős hozzáadott értéket képviselhet a piac működése és a befektetők védelme szempontjából. Ezért fontolóra kell venni, hogy hogyan lehetne a legjobban kiterjeszteni a valamennyi pénzügyi eszköz értékelése alapjául szolgáló információk átláthatóságát. Elsőként, ezen információknak a többi nyilvántartásba vett vagy hitelesített hitelminősítő intézet számára történő átadása valószínűleg élénkítené a hitelminősítő intézetek közötti versenyt, mivel a nem kezdeményezett minősítések számának növekedéséhez vezethet. A nem kezdeményezett hitelminősítések kibocsátásával ösztönözhető, hogy a pénzügyi eszközök értékeléséhez többféle minősítést használjanak. Ez segíthet az esetleges érdekütközések elkerülésében is, különösen a „kibocsátó fizet” modell esetén, és a minősítések minőségének javításához kell vezetnie. Másodszor, ezen információknak a piac egésze számára történő közzététele növelheti a befektetők képességét arra, hogy saját maguk végezzenek hitelminősítést azáltal, hogy ezen kiegészítő információk alapján kellő gondossággal tudnak eljárni. Ez az információmegosztás azt is eredményezheti, hogy kevésbé hagyatkoznak a hitelminősítő intézetek által végzett minősítésekre. Ezen alapvető célkitűzések elérése érdekében a Bizottságnak alaposabban kell értékelnie e kérdéseket oly módon, hogy - tekintettel a helyi értékpapírosítási piacokra gyakorolt hatásra - további megfontolás tárgyává teszi e közzétételi kötelezettség megfelelő hatókörét, további tárgyalásokat folytat az érdekelt felekkel, figyelemmel kíséri a piacot és a szabályozási fejleményeket, valamint levonja a következtetéseket az egyéb jogrendszerekből szerzett tapasztalatokból. Ezen értékelés fényében a Bizottságnak jogalkotási javaslatokat kell előterjesztenie. A bizottsági értékelés és javaslat lehetővé teszi az új átláthatósági kötelezettségek oly módon történő meghatározását, hogy a lehető legnagyobb mértékben megfeleljen a közérdeknek és összhangban legyen a befektetők védelmével.
(8)
Mivel a hitelminősítéseket Unió-szerte használják, a letelepedés helye szerinti hatáskörrel rendelkező hatóság és a többi hatáskörrel rendelkező hatóság közötti hagyományos megkülönböztetés, illetve a felügyeleti kollégiumok általi koordináció nem a legalkalmasabb struktúra a hitelminősítő intézetek felügyeletére. Az EÉPH létrehozását követően már nincs szükség egy ilyen struktúra fenntartására. A nyilvántartásba vételi folyamatot ezért egyszerűsíteni kell, a határidőket pedig ennek megfelelően le kell rövidíteni.
(9)
Az EÉPH-nak kell felelnie a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételéért és folyamatos felügyeletéért, ugyanakkor a hitelminősítések használóinak felügyeletét nem indokolt a felelősségi körébe helyezni. Így tehát továbbra is a vonatkozó ágazati jogszabályok alapján a hitelintézetek, a befektetési vállalkozások, az élet-, nemélet- és viszontbiztosítók, az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV), a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények és az alternatív befektetési alapok felügyeletére kijelölt hatáskörrel rendelkező hatóságoknak kell felelősnek lenniük a hitelminősítések ezen pénzügyi intézmények és szervezetek általi felhasználásának felügyeletéért - amely intézményeket és szervezeteket az egyéb pénzügyi szolgáltatási irányelvekkel összefüggésben és azok alkalmazásában nemzeti szinten felügyelik -, továbbá a hitelminősítések tájékoztatókban való felhasználásának felügyeletéért.
(10)
Szükség van egy hatékony eszközre annak érdekében, hogy az 1060/2009/EK rendelet napi szintű alkalmazásának elősegítése céljából harmonizált szabályozástechnikai standardokat lehessen létrehozni, és hogy Unió-szerte egyenlő versenyfeltételeket és megfelelő szintű befektető- és fogyasztóvédelmet lehessen biztosítani. Célszerű és hatékony megoldás, hogy a szabályozástechnikai standardok kidolgozásával az EÉPH-t mint rendkívül jelentős szakértelemmel rendelkező szervet bízzák meg.
(11)
A hitelminősítő intézetek tekintetében az EÉPH-nak a következőkkel kapcsolatos szabályozástechnikai standardok tervezetét kell benyújtania a Bizottságnak: a hitelminősítő intézet által a nyilvántartásba vétel kérelmezésekor közlendő információk, a hitelminősítő intézet által a hitelesítési kérelemmel együtt, illetve a pénzügyi stabilitás vagy a pénzügyi piacok integritása szempontjából vett rendszerszintű fontosságának értékeléséhez benyújtandó információk, azon információk formája - ideértve a felépítést, a formátumot, a módszert és a jelentéstételi időszakot -, amelyeket a hitelminősítő intézeteknek annak értékelésével kapcsolatban kell közzétenniük, hogy a hitelminősítési módszerek megfelelnek-e az 1060/2009/EK rendeletben foglalt követelményeknek, továbbá az EÉPH által a folyamatos felügyelet keretében a hitelminősítési intézetektől kért, a minősítési adatokra vonatkozó rendszeres jelentés tartalma és formátuma. A szabályozástechnikai standardok tervezetét az 1095/2010/EU rendelettel összhangban a Bizottságnak kell elfogadnia, hogy ezáltal kötelező joghatással ruházza fel azokat. A szabályozástechnikai standardok tervezetének kidolgozásakor az EÉPH-nak figyelembe kell vennie és - amennyiben ez célszerű és szükséges - naprakésszé kell tennie az európai értékpapír-piaci szabályozók bizottsága által már kiadott, az 1060/2009/EK rendelet tartalmára vonatkozó iránymutatásokat.
(12)
A szabályozástechnikai standardok által nem szabályozott területeken az EÉPH-nak hatáskörrel kell rendelkeznie arra, hogy nem kötelező erejű iránymutatásokat adjon ki az 1060/2009/EK rendelet alkalmazásával kapcsolatos kérdésekről, illetve hogy naprakésszé tegye ezeket az iránymutatásokat.
(13)
Feladatainak eredményes ellátása érdekében az EÉPH számára lehetővé kell tenni, hogy egyszerű kérés formájában vagy határozattal minden szükséges információt megkérjen a hitelminősítő intézetektől, a hitelminősítési tevékenységekben részt vevő személyektől, a minősített szervezetektől és az azokkal kapcsolatban álló harmadik felektől, azon harmadik felektől, amelyekhez a hitelminősítő intézetek működési funkciókat szerveztek ki, továbbá azoktól a személyektől, amelyek más módon szorosan és érdemben kapcsolódnak vagy kötődnek a hitelminősítő intézetekhez vagy a hitelminősítési tevékenységekhez. Ez utóbbi személyek csoportjába tartoznak például a hitelminősítő intézetek személyzetének olyan tagjai, akik közvetlenül nem vesznek részt a hitelminősítési tevékenységekben, de a hitelminősítő intézeten belüli funkcióik miatt fontos információval rendelkezhetnek egy-egy meghatározott esetre vonatkozóan. Ebbe a csoportba tartozhatnak az olyan vállalkozások is, amelyek szolgáltatásokat nyújtanak a hitelminősítő intézetnek. Nem tartoznak viszont ebbe a csoportba a hitelminősítéseket felhasználó vállalkozások. Ha az EÉPH egyszerű kérés formájában kéri az információt, akkor a címzett nem köteles megadni azt, ha azonban önkéntesen megadja azt, a nyújtott információ nem lehet a valóságnak nem megfelelő vagy félrevezető. Az ilyen információkat késedelem nélkül kell rendelkezésre bocsátani.
(14)
Felügyeleti hatáskörének eredményes gyakorlása érdekében az EÉPH számára lehetővé kell tenni, hogy vizsgálatokat és helyszíni ellenőrzéseket végezzen.
(15)
A hatáskörrel rendelkező hatóságoknak az 1060/2009/EK rendeletnek megfelelően kért valamennyi szükséges információt közölniük kell, és együtt kell működniük az EÉPH-val. Az EÉPH-nak és a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak szorosan együtt kell működniük továbbá az 1060/2009/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdésében említett vállalkozások felügyeletéért felelős hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságokkal is. Az EÉPH számára lehetővé kell tenni, hogy egyedi felügyeleti feladatokat ruházzon át a tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaira, például ha a felügyeleti feladat helyi viszonyokkal kapcsolatos ismereteket és tapasztalatokat kíván meg, amelyek tagállami szinten könnyebben rendelkezésre állnak. Az átruházható feladatok közé tartozik az egyedi vizsgálati feladatok és helyszíni ellenőrzések elvégzése. Az EÉPH-nak a feladatok átruházását megelőzően konzultálnia kell a megfelelő hatáskörrel rendelkező hatósággal a feladatok átruházásának részletes feltételeiről, ideértve az átruházandó feladatok körét, a feladatok elvégzésének határidejét, valamint a szükséges információknak az EÉPH által, illetve az EÉPH részére történő átadását. Az EÉPH a Bizottság által felhatalmazáson alapuló jogi aktussal kiadott díjszabályzatnak megfelelő térítést fizet a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak az átruházott feladatok elvégzéséért. Az EÉPH nem lehet jogosult a nyilvántartásba vételre vonatkozó határozat meghozatalára vonatkozó hatáskör átruházására.
(16)
A hatáskörrel rendelkező hatóságok számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy felkérjék az EÉPH-t annak megvizsgálására, hogy teljesülnek-e valamely hitelminősítő intézet nyilvántartásból való törlésének feltételei, valamint arra, hogy függessze fel a minősítések használatát, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a hitelminősítő intézet súlyosan és tartósan megszegi az 1060/2009/EK rendeletet. Az EÉPH-nak értékelnie kell a kérést, és meg kell tennie a megfelelő intézkedéseket.
(17)
Az EÉPH számára lehetővé kell tenni, hogy időszakos kényszerítő bírságot szabjon ki, hogy arra kényszerítse a hitelminősítő intézeteket, hogy megszüntessék a jogsértést, hiánytalanul szolgáltassák az EÉPH által kért információkat, illetve vizsgálatnak vagy helyszíni ellenőrzésnek vessék alá magukat.
(18)
Az EÉPH számára lehetővé kell tenni azt is, hogy pénzbírságot szabjon ki a hitelminősítő intézetekre, ha megállapítja, hogy azok - szándékosan vagy gondatlanságból - megsértették az 1060/2009/EK rendeletet. A pénzbírságot a jogsértés súlyosságának foka szerint kell kiszabni. A jogsértéseket különböző csoportokba kell rendezni, és az egyes csoportokhoz meghatározott bírságokat kell rendelni. Az egyes konkrét jogsértésekre vonatkozó bírságok kiszámítására az EÉPH-nak kétlépcsős módszert kell alkalmaznia: elsőként az alapösszeget kell meghatároznia, majd szükség esetén bizonyos együtthatók alkalmazásával ezen alapösszeget kiigazítania. Az alapösszeg meghatározásához figyelembe kell venni az érintett hitelminősítő intézet éves árbevételét, a kiigazításokat pedig az alapösszegnek a vonatkozó együtthatók e rendelet szerinti alkalmazásán keresztül történő növelésével vagy csökkentésével kell végrehajtani.
(19)
E rendelet meghatározza a súlyosbító és enyhítő körülményekhez kapcsolódó korrekciós együtthatókat annak érdekében, hogy az EÉPH rendelkezésére álljanak az ahhoz szükséges eszközök, hogy a hitelminősítő intézet által elkövetett jogsértés súlyosságával arányos bírságot tudjon kiszabni, figyelembe véve a jogsértés elkövetésének körülményeit.
(20)
A pénzbírság vagy időszakos kényszerítő bírság kiszabására vonatkozó döntés meghozatala előtt az EÉPH-nak meghallgatási lehetőséget kell biztosítania az eljárás alá vont személyek számára a védelemhez való joguk tiszteletben tartása érdekében.
(21)
A tagállamoknak továbbra is hatáskörrel kell rendelkezniük azon szankciók szabályainak megállapítására és alkalmazására, amelyek azon kötelezettség megszegése miatt alkalmazandók, amely szerint a pénzügyi vállalkozások szabályozási célra csak az 1060/2009/EK rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek által kibocsátott hitelminősítéseket használhatják.
(22)
Ez a rendelet nem teremthet precedenst arra nézve, hogy az európai felügyeleti hatóságok pénzügyi vagy nem pénzügyi bírságokat szabjanak ki más típusú tevékenységekkel kapcsolatban a pénzügyi piaci szereplőkre vagy más vállalkozásokra.
(23)
Az EÉPH-nak tartózkodnia kell a pénzbírság vagy időszakos kényszerítő bírság kiszabásától olyan esetekben, amikor azonos vagy lényegében azonos tényállás alapján, a nemzeti jog szerint lefolytatott büntetőeljárás eredményeképpen már jogerős felmentő vagy elmarasztaló ítélet született.
(24)
Az EÉPH pénzbírságot és időszakos kényszerítő bírságot kiszabó határozatainak végrehajthatónak kell lenniük, és a végrehajtásra azon államnak a hatályos polgári eljárásjogi szabályai vonatkoznak, amelynek területén a végrehajtásra sor kerül. A polgári eljárásjogi szabályok nem foglalhatnak magukban büntető-eljárásjogi szabályokat, de magukban foglalhatnak közigazgatási eljárási szabályokat.
(25)
Az EÉPH-t fel kell jogosítani arra, hogy a hitelminősítő intézetek által elkövetett jogsértés esetén különböző felügyeleti intézkedéseket hozzon, többek között - de nem kizárólag - felszólítsa a hitelminősítő intézetet a jogsértés megszüntetésére, felfüggessze a hitelminősítések szabályozási célra való használatát, átmenetileg eltiltsa a hitelminősítő intézetet a minősítések kiadásától, illetve végső megoldásként törölje a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból, ha az továbbra is súlyosan és ismételten megsérti az 1060/2009/EK rendeletet. A felügyeleti intézkedések alkalmazásakor az EÉPH-nak figyelembe kell vennie a jogsértés jellegét és súlyosságát, valamint tiszteletben kell tartania az arányosság elvét. A felügyeleti intézkedésekre vonatkozó határozat meghozatala előtt az EÉPH-nak meghallgatási lehetőséget kell biztosítania az eljárás alá vont személyek számára a védelemhez való joguk tiszteletben tartása érdekében.
(26)
Ez a rendelet tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és betartja különösen az Európai Unió Alapjogi Chartája és a tagállamok alkotmányos hagyományai által elismert elveket. Ennek megfelelően ezt a rendeletet az említett jogokkal és elvekkel összhangban kell értelmezni és alkalmazni, ideértve a sajtószabadság és a médiában való véleménynyilvánítási szabadság elvét, valamint a tisztességes eljáráshoz való általános jog részeként a tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogot az eljárás nyelvét nem beszélő vagy nem értő személyek számára.
(27)
A jogbiztonság érdekében célszerű egyértelmű átmeneti szabályokat alkotni az iratoknak és a munkadokumentumoknak a hatáskörrel rendelkező hatóságoktól az EÉPH-hoz történő továbbítására.
(28)
A hitelminősítő intézetek hatáskörrel rendelkező hatóságok által történt nyilvántartásba vétele az egész Unióban érvényes kell hogy maradjon azután is, hogy a felügyeleti hatáskör átkerül a hatáskörrel rendelkező hatóságoktól az EÉPH-hoz.
(29)
A Bizottságot fel kell hatalmazni arra, hogy az EUMSZ 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el a harmadik országok szabályozási és felügyeleti keretének egyenértékűségére vonatkozó kritériumok módosítása és további pontosítása tekintetében, a pénzügyi piacok fejleményeinek figyelembevétele, egy díjrendelet elfogadása, a pénzbírságokkal és az időszakos kényszerítő bírságokkal kapcsolatos részletes szabályok elfogadása, valamint az 1060/2009/EK rendelet mellékleteinek módosítása céljából. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során - többek között szakértői szinten is - megfelelő konzultációkat folytasson.
(30)
A Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok előkészítése és kidolgozása során időben és folyamatosan továbbítania kell a megfelelő dokumentumokra vonatkozó információkat az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
(31)
Az Európai Parlament és a Tanács az értesítés időpontját követő három hónapon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben. A nagy jelentőségű területek tekintetében lehetővé kell tenni ennek az időtartamnak az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére három hónappal történő meghosszabbítását. Lehetővé kell tenni az Európai Parlament és a Tanács számára, hogy tájékoztathassa a többi intézményt arról, ha nem szándékozik kifogást emelni. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok fentiek szerinti korai elfogadása különösen helyénvaló olyankor, amikor határidőket kell betartani, például amennyiben az alap-jogiaktus olyan ütemezést tartalmaz, amelyekhez a Bizottságnak a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadása során tartania kell magát.
(32)
A Lisszaboni Szerződést elfogadó kormányközi konferencia záróokmányához csatolt, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkéről szóló nyilatkozatban a konferencia tudomásul vette a Bizottság azon szándékát, hogy a kialakult gyakorlatnak megfelelően továbbra is konzultál a tagállamok által kinevezett szakértőkkel a pénzügyi szolgáltatások területére vonatkozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok tervezetének elkészítése során.
(33)
A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában az egyének védelméről és az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 1995. október 24-i 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (6) kell alkalmazni a személyes adatoknak az 1060/2009/EK rendelet alkalmazásában történő feldolgozására.
(34)
Az 1060/2009/EK rendelet alkalmazásában a Bizottság által végrehajtott adatfeldolgozás tekintetében teljes mértékben alkalmazandó a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7).
(35)
Mivel e rendelet céljait, nevezetesen az Unióban végzett hitelminősítési tevékenységek felügyeletére vonatkozó hatáskör egyetlen felügyeleti hatóságra ruházásával a hitelminősítő intézetek hatékony és eredményes felügyeleti keretének létrehozását, a hitelminősítő intézetek számára az egyablakos ügyintézés biztosítását, valamint a hitelminősítő intézetekre vonatkozó szabályok egységes alkalmazásának garantálását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért a felügyelendő minősítési tevékenységek összeurópai kiterjedése és hatása miatt azok uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően e rendelet nem lépi túl e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(36)
Ezért az 1060/2009/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Módosítások
Az 1060/2009/EK rendelet az alábbiak szerint módosul:
1.
A 3. cikk (1) bekezdése a következő pontokkal egészül ki:
„p) »hatáskörrel rendelkező hatóságok«: az egyes tagállamok által a 22. cikkel összhangban kijelölt hatóságok;
q) »ágazati jogszabályok«: a 4. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében említett uniós jogi aktusok;
r) »hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok«: a hitelintézetek, a befektetési vállalkozások, az élet-, nemélet- és viszontbiztosítók, az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozások (ÁÉKBV), a foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, valamint az alternatív befektetési alapok felügyeletére a vonatkozó ágazati jogszabályok alapján kijelölt hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóságok.”
2.
A 4. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A 2006/48/EK irányelv szerinti hitelintézetek, a 2004/39/EK irányelv szerinti befektetési vállalkozások, az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24-i 73/239/EGK első tanácsi irányelv (8) hatálya alá tartozó biztosítótársaságok, az életbiztosításról szóló, 2002. november 5-i 2002/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (9) szerinti biztosítóintézetek, a viszontbiztosításról szóló, 2005. november 16-i 2005/68/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) szerinti viszontbiztosítók, az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK irányelv (11) szerinti ÁÉKBV-k, a 2003/41/EK irányelv szerinti, foglalkoztatói nyugellátást szolgáltató intézmények, valamint az alternatív befektetési alapok szabályozási célra a hitelminősítéseket csak akkor használhatják, ha azokat az Unióban székhellyel rendelkező és az e rendeletnek megfelelően nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek adták ki.
b)
a (3) bekezdés a következőképpen módosul:
i.
a b), c) és d) pont helyébe a következő szöveg lép:
„b)
a hitelminősítő intézet ellenőrizte, és az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (12) létrehozott európai felügyeleti hatóság (Európai Értékpapírpiaci Felügyeleti Hatóság) (EÉPH) előtt folyamatosan igazolni képes azt, hogy a harmadik országbeli hitelminősítő intézet által végzett, a befogadandó hitelminősítés kiadását eredményező hitelminősítési tevékenységek olyan követelményeket teljesítenek, amelyek legalább annyira szigorúak, mint a 6-12. cikkben megállapított előírások;
c)
az EÉPH korlátozás nélkül értékelni tudja és nyomon tudja követni azt, hogy a harmadik országban letelepedett hitelminősítő intézet megfelel-e a b) pontban említett előírásoknak;
d)
a hitelminősítő intézet az EÉPH kérésére rendelkezésre bocsátja az ahhoz szükséges valamennyi információt, hogy az EÉPH folyamatosan felügyelhesse az e rendelet előírásainak való megfelelést;
ii.
a h) pont helyébe a következő szöveg lép:
„h)
megfelelő együttműködési szabályok léteznek az EÉPH és a harmadik országban letelepedett hitelminősítő intézet megfelelő felügyeleti hatósága között. Az EÉPH biztosítja, hogy ezek az együttműködési szabályok legalább az alábbiakat meghatározzák:
i.
az EÉPH és a harmadik országban letelepedett hitelminősítő intézet megfelelő felügyeleti hatósága közötti információcsere mechanizmusa; és
ii.
annak érdekében, hogy az EÉPH folyamatosan nyomon követhesse a befogadott hitelminősítés kiadását eredményező hitelminősítési tevékenységeket, a felügyeleti tevékenységek összehangolására vonatkozó eljárások.”
3.
Az 5. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) Az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet hitelesítésért folyamodhat. A kérelmet a 15. cikk rendelkezéseivel összhangban az EÉPH-hoz kell benyújtani.”;
b)
a (3) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az EÉPH a 16. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően megvizsgálja a hitelesítési kérelmet és határoz arról. A hitelesítési határozatnak az e cikk (1) bekezdésének a)-d) pontjában foglalt kritériumokon kell alapulnia.”;
c)
a (4) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet kérelmet nyújthat be a következők alóli mentesítés iránt:
a)
eseti alapon az I. melléklet A. szakaszában és a 7. cikk (4) bekezdésében megállapított egyes követelményeknek vagy valamennyi követelménynek való megfelelés alól, ha a hitelminősítő intézet igazolni tudja, hogy a követelmények a gazdasági tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére való tekintettel aránytalanok;
b)
az Unióban való fizikai jelenlét követelménye alól, ha ez a követelmény túlzott terhekkel járna és a gazdasági tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére való tekintettel aránytalan lenne.
Az első albekezdés a) vagy b) pontja szerinti mentesítés iránti kérelmet a hitelminősítő intézetnek a hitelesítési kérelemmel együtt kell benyújtania. A mentesítés iránti kérelem elbírálásakor az EÉPH-nak figyelembe kell vennie az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet méretét, tekintettel gazdasági tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére, továbbá a hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések egy vagy több tagállam pénzügyi piacának pénzügyi stabilitására vagy integritására gyakorolt hatására. E megfontolások alapján az EÉPH mentesítést adhat az (1) bekezdésben említett hitelminősítő intézet részére.”;
d)
az (5) bekezdést el kell hagyni;
e)
a (6) bekezdés harmadik albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A Bizottság a pénzügyi piacokon bekövetkező fejlemények figyelembevétele céljából - a 38a. cikkel összhangban és a 38b. és 38c. cikkben foglalt feltételek mellett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal - intézkedéseket fogad el az ezen bekezdés második albekezdésének a), b) és c) pontjában meghatározott feltételek további pontosítására vagy módosítására vonatkozóan.”;
f)
a (7) és a (8) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(7) Az EÉPH-nak megállapodásokat kell kidolgoznia az azon harmadik országok megfelelő felügyeleti hatóságaival való együttműködés céljából, amelyek jogi és felügyeleti keretrendszere a (6) bekezdés értelmében e rendelettel egyenértékűnek tekinthető. Ezek a szabályok meghatározzák legalább a következőket:
a)
az EÉPH és az érintett harmadik országok megfelelő felügyeleti hatóságai közötti információcsere mechanizmusa; és
b)
a felügyeleti tevékenységek összehangolására vonatkozó eljárások.
(8) A 20. és a 24. cikk értelemszerűen alkalmazandó a hitelesített hitelminősítő intézetekre és az általuk kiadott hitelminősítésekre.”
4.
A 6. cikk (3) bekezdése a következőképpen módosul:
a)
az első albekezdés bevezető részének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az EÉPH a hitelminősítő intézet kérésére mentesítheti a hitelminősítő intézetet az I. melléklet A. szakaszának 2., 5. és 6. pontjában, valamint a 7. cikk (4) bekezdésében foglalt követelményeknek való megfelelés alól, amennyiben a hitelminősítő intézet igazolni tudja, hogy a követelmények a gazdasági tevékenysége jellegére, nagyságrendjére és összetettségére, valamint a hitelminősítések kiadásának jellegére és körére való tekintettel aránytalanok, és:”;
b)
a második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Hitelminősítő intézetek csoportja esetében az EÉPH-nak gondoskodnia kell arról, hogy legalább egy, a csoporthoz tartozó hitelminősítő intézet ne élvezzen mentességet az I. melléklet A. szakaszának 2., 5. és 6. pontjában, valamint a 7. cikk (4) bekezdésében foglalt követelményeknek való megfelelés alól.”
5.
A 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„9. cikk
Kiszervezés
Fontos működési funkciók kiszervezésére nem kerülhet sor oly módon, hogy az lényegesen csökkentse a hitelminősítő intézet belső ellenőrzésének minőségét, valamint az EÉPH lehetőségét arra, hogy felügyelje, hogy a hitelminősítő intézet eleget tesz-e a rendelet szerinti kötelezettségeknek.”
6.
A 10. cikk (6) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(6) A hitelminősítő intézet nem használhatja az EÉPH vagy egyetlen hatáskörrel rendelkező hatóság nevét sem olyan módon, amely arra utalna, vagy arra engedne következtetni, hogy az EÉPH vagy valamely hatáskörrel rendelkező hatóság befogadta vagy jóváhagyta a hitelminősítéseket vagy a hitelminősítő intézet valamely hitelminősítési tevékenységét.”
7.
A 11. cikk (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A hitelminősítő intézetek az EÉPH által létrehozott központi adatbázisban elérhetővé teszik a korábbi teljesítményi adataikkal - többek között a minősítési átmenet gyakoriságával -, valamint a múltban kiadott hitelminősítésekkel és az azokra vonatkozó változásokkal kapcsolatos információkat. A hitelminősítő intézetek az információkat az EÉPH által előírt formátumban nyújtják az említett adatbázis számára. Az EÉPH az említett információt hozzáférhetővé teszi a nyilvánosság számára, és évente összefoglaló tájékoztatást tesz közzé a fontosabb észlelt fejleményekről.
(3) A hitelminősítő intézet az EÉPH számára minden év március 31-ig rendelkezésre bocsátja az I. melléklet E. szakasza II. részének 2. pontjában meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.”
8.
A 14. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A nyilvántartásba vétel azt követően, hogy az EÉPH által elfogadott, a 16. cikk (3) bekezdésében vagy a 17. cikk (3) bekezdésében említett, a hitelminősítő intézet nyilvántartásba vételéről szóló határozat hatályba lépett, az Unió egész területén hatályos.”;
b)
a (3) bekezdés második albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A hitelminősítő intézeteknek indokolatlan késedelem nélkül értesíteniük kell az EÉPH-t az első nyilvántartásba vétel feltételeiben bekövetkezett minden lényeges változásról, beleértve a fióktelep megnyitását vagy bezárását az Unión belül.”;
c)
a (4) és az (5) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A 16. és 17. cikk sérelme nélkül az EÉPH nyilvántartásba veszi a hitelminősítő intézetet, amennyiben a kérelem vizsgálatából arra következtet, hogy - a 4. és 6. cikk figyelembevétele mellett - a hitelminősítő intézet teljesíti a hitelminősítések kiadásának e rendeletben meghatározott feltételeit.
(5) Az EÉPH a nyilvántartásba vétel feltételeként az e rendeletben nem szereplő további követelményeket nem írhat elő.”
9.
A 15-21. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„15. cikk
Nyilvántartásba vétel iránti kérelem
(1) A hitelminősítő intézet a nyilvántartásba vétel iránti kérelmet az EÉPH-hoz nyújtja be. A kérelemnek tartalmaznia kell a II. mellékletben meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.
(2) Ha a nyilvántartásba vétel iránti kérelmet hitelminősítő intézetek csoportja nyújtja be, a csoport tagjai megbízzák a csoport egyik tagját, hogy a csoport nevében az EÉPH-hoz az összes kérelmet nyújtsa be. A megbízott hitelminősítő intézet a csoport minden egyes tagjára vonatkozóan rendelkezésre bocsátja a II. mellékletben meghatározott kérdésekkel kapcsolatos információkat.
(3) A hitelminősítő intézetek kérelmeiket az uniós intézmények valamely hivatalos nyelvén nyújtják be. Az Európai Gazdasági Közösség által használt nyelvek meghatározásáról szóló, 1958. április 15-i 1. sz. rendelet (13) rendelkezései az EÉPH és a hitelminősítő intézetek, valamint azok személyzete közötti minden egyéb kapcsolattartásra értelemszerűen alkalmazandók.
(4) A kérelem kézhezvételét követő húsz munkanapon belül az EÉPH ellenőrzi, hogy a kérelem hiánytalan-e. Ha a kérelem hiányos, az EÉPH határidőt szab, amelynek leteltét megelőzően a hitelminősítő intézetnek pótlólagos információkat kell nyújtania.
Az EÉPH azt követően, hogy megállapította a kérelem hiánytalanságát, erről értesíti a hitelminősítő intézetet.
16. cikk
A hitelminősítő intézet nyilvántartásba vétel iránti kérelmének EÉPH általi vizsgálata
(1) Az EÉPH a 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 45 munkanapon belül megvizsgálja a hitelminősítő intézet nyilvántartásba vétel iránti kérelmét, a hitelminősítő intézet e rendeletben megállapított feltételeknek való megfelelése alapján.
(2) Az EÉPH 15 munkanappal meghosszabbíthatja a vizsgálati időszakot, különösen amennyiben a hitelminősítő intézet:
a)
a 4. cikk (3) bekezdésében említett hitelminősítés-befogadást tervez;
b)
kiszervezés alkalmazását tervezi; vagy
c)
a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban a megfelelés tekintetében mentességet kér.
(3) A 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 45 munkanapon belül, illetve e cikk (2) bekezdésének alkalmazása esetén 60 munkanapon belül, az EÉPH a nyilvántartásba vételről vagy a nyilvántartásba vétel elutasításáról teljes körű indokolással ellátott határozatot hoz.
(4) Az EÉPH által a (3) bekezdés értelmében elfogadott határozat az elfogadását követő ötödik munkanapon lép hatályba.
17. cikk
A hitelminősítő intézetek csoportja által benyújtott nyilvántartásba vétel iránti kérelmek EÉPH általi vizsgálata
(1) Az EÉPH a 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 55 munkanapon belül megvizsgálja a hitelminősítő intézetek csoportjának nyilvántartásba vétel iránti kérelmeit, az érintett hitelminősítő intézetek e rendeletben megállapított feltételeknek való megfelelése alapján.
(2) Az EÉPH 15 munkanappal meghosszabbíthatja a vizsgálati időszakot, különösen amennyiben a hitelminősítő intézetek csoportjának valamelyik tagja:
a)
a 4. cikk (3) bekezdésében említett hitelminősítés-befogadást tervez;
b)
kiszervezés alkalmazását tervezi; vagy
c)
a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban a megfelelés tekintetében mentességet kér.
(3) A 15. cikk (4) bekezdésének második albekezdésében említett értesítést követő 55 munkanapon belül, illetve e cikk (2) bekezdésének alkalmazása esetén 70 munkanapon belül, az EÉPH a nyilvántartásba vételről vagy a nyilvántartásba vétel elutasításáról a csoporthoz tartozó minden egyes hitelminősítő intézet vonatkozásában egyedi, teljes körű indokolással ellátott határozatot hoz.
(4) Az EÉPH által a (3) bekezdés értelmében elfogadott határozat az elfogadását követő ötödik munkanapon lép hatályba.
18. cikk
Értesítés a nyilvántartásba vételről, a nyilvántartásba vétel elutasításáról vagy a nyilvántartásból való törlésről szóló határozatról, valamint a nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek listájának közzététele
(1) A 16., 17. vagy 20. cikk szerinti határozat elfogadását követő öt munkanapon belül az EÉPH értesíti a határozatáról az érintett hitelminősítő intézetet. Ha az EÉPH elutasítja a hitelminősítő intézet nyilvántartásba vételét vagy törli a hitelminősítő intézetet a nyilvántartásból, a határozatban ezt teljes körűen megindokolja.
(2) Az EÉPH értesíti a Bizottságot, az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (14) létrehozott európai felügyeleti hatóságot (Európai Bankhatóságot) (EBH-t), az 1094/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (15) létrehozott európai felügyeleti hatóságot (Európai Biztosítás- és Foglalkoztatóinyugdíj-hatóságot) (EBFH-t), a hatáskörrel rendelkező hatóságokat és a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságokat a 16., 17. vagy a 20. cikk szerinti határozatokról.
(3) Az EÉPH a honlapján közzéteszi az e rendelettel összhangban nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek listáját. E listát a 16., 17. vagy a 20. cikk szerinti határozat elfogadását követő öt munkanapon belül naprakésszé kell tenni. A Bizottság ezt a naprakésszé tett listát a naprakésszé tételt követő 30 napon belül közzéteszi az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
19. cikk
Nyilvántartásba-vételi és felügyeleti díjak
(1) Az EÉPH e rendelettel és a (2) bekezdésben említett díjszabályzattal összhangban díjakat számít fel a hitelminősítő intézeteknek. Ezek a díjak teljes mértékben fedezik az EÉPH-nak a hitelminősítő intézetek nyilvántartásba vételéhez és felügyeletéhez, valamint ahhoz kapcsolódó szükséges kiadásait, hogy megtérítse a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál az e rendelet alapján folytatott tevékenység során - különösen a feladatok 30. cikkel összhangban történő átruházása következtében - esetlegesen felmerült költségeket.
(2) A Bizottság díjszabályzatot fogad el. A díjszabályzat meghatározza különösen a díjtípusokat és a díjköteles ügyeket, a díjak összegét és megfizetésük módját, valamint azt, hogy az EÉPH hogyan téríti meg a hatáskörrel rendelkező hatóságoknál az e rendelet alapján folytatott tevékenység során - különösen a feladatok 30. cikkel összhangban történő átruházása következtében - esetlegesen felmerült költségeket.
A hitelminősítő intézetnek felszámított díj összege teljes mértékben fedezi az adminisztratív költségeket és arányban áll az érintett hitelminősítő intézet forgalmával.
A Bizottság az első albekezdésben említett díjszabályzatot a 38a. cikkel összhangban és a 38b. és 38c. cikkben foglalt feltételek mellett, felhatalmazáson alapuló jogi aktussal fogadja el.
20. cikk
A nyilvántartásból való törlés
(1) A 24. cikk sérelme nélkül az EÉPH a hitelminősítő intézetet törli a nyilvántartásból, ha a hitelminősítő intézet:
a)
kifejezetten lemond a nyilvántartásról vagy az elmúlt hat hónap során nem adott ki hitelminősítést;
b)
a nyilvántartásba vételt hamis nyilatkozatok adásával vagy egyéb szabálytalan módon szerezte meg; vagy
c)
már nem felel meg azoknak a feltételeknek, amelyek mellett a nyilvántartásba vételére sor került.
(2) Amennyiben az érintett hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések felhasználása szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága úgy véli, hogy az (1) bekezdésben foglalt feltételek valamelyike teljesült, felkérheti az EÉPH-t, hogy vizsgálja meg, teljesültek-e az érintett hitelminősítő intézetnek a nyilvántartásból való törlésére vonatkozó feltételek. Amennyiben az EÉPH úgy határoz, hogy az érintett hitelminősítő intézetet nem törli a nyilvántartásból, azt teljes körűen meg kell indokolnia.
(3) A nyilvántartásból való törlésről szóló határozat - a hitelminősítések használatára vonatkozóan a 24. cikk (4) bekezdésében megállapított átmeneti időszaktól is függően - az egész Unióban azonnal hatályba lép.
II. FEJEZET
AZ EÉPH ÁLTALI FELÜGYELET
21. cikk
Az EÉPH
(1) A 25a. cikk sérelme nélkül, az EÉPH biztosítja e rendelet alkalmazását.
(2) Az 1095/2010/EU rendelet 16. cikkével összhangban az EÉPH iránymutatást ad ki és tart naprakészen az EÉPH, a hatáskörrel rendelkező hatóságok és a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok közötti, e rendelet, valamint a vonatkozó ágazati jogszabályok - többek között a feladatok átruházására vonatkozó eljárások és részletes feltétek - alkalmazásában történő együttműködésről.
(3) Az 1095/2010/EU rendelet 16. cikkével összhangban az EÉPH - az EBH-val és az EBFH-val együttműködve - 2011. június 7-ig iránymutatást ad ki és tesz naprakésszé az e rendelet 4. cikkének (3) bekezdése szerinti befogadási rendszer alkalmazásáról.
(4) Az 1095/2010/EU rendelet 10. cikkével összhangban az EÉPH 2 január 2012-ig a befogadásra vonatkozó szabályozástechnikaistandard-tervezeteket terjeszt a Bizottság elé az alábbiak tekintetében:
a)
a hitelminősítő intézet által a nyilvántartásba vétel iránti kérelemben feltüntetendő, a II. mellékletben meghatározott információk;
b)
a hitelminősítő intézet által a hitelesítés iránti kérelemhez, valamint a pénzügyi piacok stabilitása vagy integritása szempontjából annak - az 5. cikkben említett - rendszerszintű jelentősége felméréséhez biztosítandó információk;
c)
a hitelminősítő intézetek által a 11. cikk (2) bekezdésével és az I. melléklet E. szakasza II. részének 1. pontjával összhangban közzéteendő információk bemutatása, beleértve a felépítést, a formátumot, a módszert és a jelentés tárgyidőszakát is;
d)
annak értékelése, hogy a hitelminősítési módszerek milyen mértékben felelnek meg a 8. cikk (3) bekezdésében meghatározott követelményeknek;
e)
az EÉPH által a folyamatos felügyelet céljából a hitelminősítési intézetektől kért, a minősítési adatokra vonatkozó rendszeres jelentés tartalma és formátuma.
(5) Az EÉPH évente, első alkalommal 2012. január 1-jéig jelentést tesz közzé e rendelet alkalmazásáról. E jelentés tartalmazza annak értékelését, hogy az e rendelet alapján nyilvántartott hitelminősítő intézetek hogyan hajtják végre az I. melléklet rendelkezéseit.
(6) Az EÉPH évente jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak az EÉPH által e rendelet alapján megtett felügyeleti intézkedésekről és kiszabott szankciókról, ideértve, a pénzbírságokat és az időszakos kényszerítő bírságokat.
(7) Az EÉPH feladatai végzése során együttműködik az EBH-val és az EBFH-val, továbbá a (2) és (3) bekezdésben említett iránymutatás kiadása és naprakésszé tétele, valamint a (4) bekezdésben említett szabályozástechnikaistandard-tervezetek előterjesztése előtt konzultációt folytat az EBH-val és az EBFH-val.
10.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„22a. cikk
Az utólagos ellenőrzésre vonatkozó kötelezettség teljesítésének vizsgálata
(1) Az e rendelet szerint nyilvántartásba vett hitelminősítő intézetek feletti folyamatos felügyelet gyakorlása során az EÉPH rendszeresen vizsgálja a 8. cikk (3) bekezdésének való megfelelést.
(2) A 23. cikk sérelme nélkül, az EÉPH az (1) bekezdésben említett vizsgálat keretén belül továbbá
a)
ellenőrzi, hogy a hitelminősítő intézetek elvégzik-e az utólagos ellenőrzést;
b)
elemzi ezen utólagos ellenőrzés eredményeit; és
c)
ellenőrzi, hogy a hitelminősítő intézetek rendelkeznek-e eljárásokkal az utólagos ellenőrzés eredményeinek a minősítési módszereikben történő figyelembevételére.”
11.
A 23-27. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„23. cikk
Be nem avatkozás a minősítések tartalma vagy módszerei tekintetében
Az e rendelet szerinti feladataik teljesítése során az EÉPH, a Bizottság, vagy a tagállamok hatóságai nem befolyásolhatják a hitelminősítések tartalmát vagy módszereit.
23a. cikk
A 23b-23d. cikkben említett hatáskörök gyakorlása
A 23b-23d. cikk által az EÉPH-ra vagy az EÉPH valamely tisztviselőjére vagy az EÉPH által felhatalmazott valamely személyre ruházott hatáskörök nem használhatók fel olyan információ vagy dokumentumok közzétételének igénylésére, amelyekre szakmai titoktartási kötelezettség vonatkozik.
23b. cikk
Tájékoztatáskérés
(1) Az EÉPH egyszerű kérés vagy határozat útján felkérheti a hitelminősítő intézeteket, a hitelminősítési tevékenységekben részt vevő személyeket, a minősített szervezeteket és a kapcsolatban álló harmadik feleket, továbbá azokat a harmadik feleket, amelyekhez a hitelminősítő intézetek operatív funkciókat vagy tevékenységeket szerveztek ki és azokat a személyeket, amelyek más módon, szorosan és nagymértékben kapcsolódnak vagy kötődnek a hitelminősítő intézetekhez vagy a hitelminősítési tevékenységekhez, hogy minden olyan tájékoztatást bocsássanak rendelkezésére, amelyek szükségesek az e rendelet szerinti kötelességei teljesítéséhez.
(2) Az (1) bekezdés szerinti egyszerű tájékoztatáskérés megküldésekor az EÉPH:
a)
a kérés jogalapjaként ezt a cikket jelöli meg;
b)
meghatározza a kérés célját;
c)
részletesen meghatározza az igényelt tájékoztatást;
d)
meghatározza a tájékoztatásra rendelkezésre álló határidőt;
e)
tájékoztatja azt a személyt, akitől a tájékoztatást kéri, hogy nem köteles tájékoztatást adni, de ha válaszol az tájékoztatáskérésre, a válasz nem lehet a valóságnak nem megfelelő vagy félrevezető;
f)
feltünteti a 36a. cikkben a III. melléklet II. szakaszának 7. pontjával összefüggésben arra az esetre előírt pénzbírságot, ha a feltett kérdésekre adott válaszok nem felelnek meg a valóságnak vagy félrevezetők.
(3) Az (1) bekezdés szerinti, határozat útján történő tájékoztatáskérés esetén az EÉPH:
a)
a kérés jogalapjaként ezt a cikket jelöli meg;
b)
meghatározza a kérés célját;
c)
részletesen meghatározza az igényelt tájékoztatást;
d)
meghatározza a tájékoztatásra rendelkezésre álló határidőt;
e)
feltünteti a 36b. cikkben arra az esetre előírt időszakos kényszerítő bírságot, ha a nyújtott információ hiányos;
f)
feltünteti a 36a. cikkben a III. melléklet II. szakaszának 7. pontjával összefüggésben arra az esetre előírt pénzbírságot, ha a kérdésekre adott válaszok nem felelnek meg a valóságnak vagy félrevezetők; és
g)
feltünteti, hogy a határozat ellen a Fellebbviteli Tanácsnál jogorvoslattal lehet élni, valamint hogy az 1095/2010/EU rendelet 60. és 61. cikkével összhangban az Európai Unió Bíróságától a határozat felülvizsgálata kérhető.
(4) A kért tájékoztatást az (1) bekezdésben említett személyek vagy képviselőik, illetve jogi személyek vagy jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek esetében a törvény vagy az alapító okiratuk által képviseletükre felhatalmazott személyek nyújtják. A megfelelően meghatalmazott ügyvédek az ügyfelük nevében jogosultak a tájékoztatás megadására. Az ügyfél teljes felelősséggel tartozik, ha az adott tájékoztatás hiányos, a valóságnak nem megfelelő vagy félrevezető.
(5) Az EÉPH haladéktalanul megküldi az egyszerű kérés vagy a határozat másolatát azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának, ahol az (1) bekezdésben említett, a tájékoztatáskérés által érintett személyek lakóhellyel rendelkeznek vagy ahol letelepedtek.
23c. cikk
Általános vizsgálatok
(1) Az EÉPH az e rendelet szerinti feladatai ellátása érdekében a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyek bármilyen szükséges vizsgálatát elvégezheti. E célból az EÉPH tisztviselői és az EÉPH által felhatalmazott más személyek jogosultak az alábbiakra:
a)
a feladataik végrehajtása szempontjából lényeges nyilvántartások, adatok, eljárások vagy egyéb anyagok megvizsgálása, az adathordozótól függetlenül;
b)
az ilyen nyilvántartásokból, adatokból, eljárásokból és egyéb anyagokból hiteles másolatok vagy kivonatok készítése vagy bekérése;
c)
a 23b. cikk (1) bekezdésében említett bármely személynek, képviselőjének vagy személyzete tagjainak beidézése, és tőlük szóbeli vagy írásbeli magyarázat kérése az ellenőrzés tárgyával és céljával összefüggő tényekkel vagy dokumentumokkal kapcsolatban, valamint a válaszok rögzítése;
d)
bármely egyéb olyan természetes vagy jogi személy meghallgatása, aki hozzájárul ahhoz, hogy a vizsgálat tárgyával kapcsolatos információgyűjtés céljából meghallgassák;
e)
a telefon- és adatforgalmi nyilvántartások kikérése.
(2) Az (1) bekezdésben említett vizsgálatok céljából az EÉPH tisztviselői és az EÉPH által felhatalmazott más személyek hatáskörüket a vizsgálat tárgyát és célját feltüntető írásbeli felhatalmazás alapján gyakorolják. A felhatalmazás azt is tartalmazza, hogy a 36b. cikk értelmében időszakos kényszerítő bírsággal jár, ha a kért nyilvántartásokat, adatokat, eljárásokat vagy egyéb anyagokat nem vagy hiányosan nyújtják be, vagy ha a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyek a feltett kérdésekre nem vagy hiányosan válaszolnak, valamint hogy a 36a. cikk értelmében a III. melléklet II. szakaszának 8. pontjával összefüggésben pénzbírsággal jár, ha a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyek a feltett kérdésekre a valóságnak nem megfelelően vagy félrevezető módon válaszolnak.
(3) A 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyek alávetik magukat az EÉPH határozata alapján indított vizsgálatoknak. A határozatban feltüntetni a vizsgálat tárgyát és célját, a 36b. cikkben előírt időszakos kényszerítő bírságokat, az 1095/2010/EU rendelet értelmében rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségeket, valamint azon jogot, hogy a határozat az Európai Unió Bírósága általi felülvizsgálatnak vethető alá.
(4) Az EÉPH a vizsgálat előtt kellő időben tájékoztatja a vizsgálatról és a felhatalmazott személyek személyazonosságáról azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságát, ahol a vizsgálatra sor kerül. Az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság tisztviselői az EÉPH kérésére segítik a felhatalmazott személyeket feladataik elvégzésében. Az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság tisztviselői kérésre szintén jelen lehetnek a vizsgálaton.
(5) Amennyiben az (1) bekezdés e) pontjában említett telefon- és adatforgalmi nyilvántartások kikéréséhez a nemzeti szabályok szerint igazságügyi hatóság engedélyére van szükség, ezt az engedélyt kérelmezik. Ez az engedély elővigyázatossági intézkedésként is kérelmezhető.
(6) A (5) bekezdésben említett engedély kérelmezése esetén a nemzeti igazságügyi hatóság ellenőrzi, hogy az EÉPH határozata hiteles-e, és hogy az előirányzott kényszerítő intézkedések a vizsgálat tárgyára figyelemmel nem önkényesek, illetve túlzottak-e. A kényszerítő intézkedések arányosságának ellenőrzésekor a nemzeti igazságügyi hatóság részletes magyarázatot kérhet az EÉPH-tól, különösen azon okokra vonatkozóan, amelyek alapján az EÉPH e rendelet megsértését feltételezi, a feltételezett jogsértés súlyosságára, továbbá arra, hogy azon személy, akivel szemben a kényszerítő intézkedéseket hozták, milyen módon érintett az ügyben. A nemzeti igazságügyi hatóság azonban nem vizsgálhatja felül a vizsgálat szükségességét, és nem követelheti meg, hogy bocsássák rendelkezésére az EÉPH irataival kapcsolatos információkat. Az EÉPH határozatának jogszerűségét kizárólag az Európai Unió Bírósága vizsgálhatja felül az 1095/2010/EU rendeletben meghatározott eljárásnak megfelelően.
23d. cikk
Helyszíni ellenőrzések
(1) Az EÉPH az e rendelet szerinti feladatai ellátása érdekében minden szükséges helyszíni ellenőrzést elvégezhet a 23b. cikk (1) bekezdésében említett jogi személyek üzlethelyiségeiben. Amennyiben az ellenőrzés megfelelő elvégzése és eredményessége ezt megköveteli, az EÉPH előzetes bejelentés nélkül is elvégezheti a helyszíni ellenőrzést.
(2) Az EÉPH tisztviselői és az EÉPH által helyszíni ellenőrzésre felhatalmazott más személyek az EÉPH vizsgálati határozata alapján beléphetnek a vizsgálat által érintett jogi személyek bármely üzlethelyiségébe és területére, továbbá rendelkeznek a 23c. cikk (1) bekezdése szerinti összes hatáskörrel. Jogukban áll továbbá az ellenőrzés idejére és az ahhoz szükséges mértékben zár alá venni bármely üzlethelységet, üzleti könyvet vagy nyilvántartást.
(3) Az EÉPH tisztviselői és az EÉPH által helyszíni ellenőrzésre felhatalmazott más személyek hatáskörüket az ellenőrzés tárgyát és célját feltüntető írásbeli felhatalmazás felmutatásával gyakorolják, amely a 36b. cikkben arra az esetre előírt időszakos kényszerítő bírságokat is tartalmazza, ha az érintett személyek nem vetik alá magukat az ellenőrzésnek. Az EÉPH a helyszíni ellenőrzés előtt kellő időben értesítést küld a vizsgálatról azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának, ahol az ellenőrzésre sor kerül.
(4) A 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyek alávetik magukat az EÉPH határozatával elrendelt helyszíni ellenőrzéseknek. A határozatban megjelöli az ellenőrzés tárgyát és célját, az ellenőrzés megkezdésének időpontját, valamint feltünteti a 36b. cikkben előírt időszakos kényszerítő bírságokat, az 1095/2010/EU rendelet értelmében igénybe vehető jogorvoslati lehetőségeket és azt a jogot, hogy a határozat az Európai Unió Bírósága általi felülvizsgálatnak vethető alá. Az EÉPH az ilyen határozatok meghozatala előtt konzultál azon tagállam illetékes hatóságával, ahol az ellenőrzésre sor kerül.
(5) Azon tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának tisztviselői vagy az általa felhatalmazott vagy kijelölt más személyek, ahol a helyszíni ellenőrzésre sor kerül, az EÉPH kérésére aktívan segítik az EÉPH tisztviselőit és az EÉPH által felhatalmazott más személyeket. E célból rendelkeznek a (2) bekezdésben meghatározott hatáskörökkel. A szóban forgó tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságának tisztviselői kérésre szintén jelen lehetnek a helyszíni ellenőrzésen.
(6) Az EÉPH arra is felkérheti a hatáskörrel rendelkező hatóságokat, hogy végezzenek el a nevében ebben a cikkben és a 23c. cikk (1) bekezdésében meghatározott egyes vizsgálati feladatokat és helyszíni ellenőrzéseket. A hatáskörrel rendelkező hatóságok e célból az EÉPH-éval azonos - az e cikkben és a 23c. cikk (1) bekezdésében meghatározott - hatáskörrel rendelkeznek.
(7) Amennyiben az EÉPH tisztviselői és az EÉPH által felhatalmazott más kísérő személyek megállapítják, hogy valamely személy akadályozza az e cikk szerint elrendelt vizsgálatot, az érintett tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága - szükség esetén a rendőrség vagy azzal egyenértékű bűnüldözési hatóság bevonásával - megadja a szükséges segítséget ahhoz, hogy a helyszíni ellenőrzést elvégezhessék.
(8) Amennyiben az (1) bekezdésben előírt helyszíni ellenőrzéshez vagy a (7) bekezdésben előírt segítségnyújtáshoz a nemzeti szabályok szerint valamely igazságügyi hatóság engedélyére van szükség, ezt az engedélyt kérelmezik. Ez az engedély elővigyázatossági intézkedésként is kérelmezhető.
(9) A (8) bekezdésben említett engedély kérelmezése esetén a nemzeti igazságügyi hatóság ellenőrzi, hogy az EÉPH határozata hiteles-e, és hogy az előirányzott kényszerítő intézkedések a helyszíni ellenőrzés tárgyára figyelemmel nem önkényesek, illetve túlzottak-e. A kényszerítő intézkedések arányosságának ellenőrzésekor a nemzeti igazságügyi hatóság részletes magyarázatot kérhet az EÉPH-tól, különösen azon okokra vonatkozóan, amelyek alapján az EÉPH e rendelet megsértését feltételezi, a feltételezett jogsértés súlyosságára, továbbá arra, hogy azon személy, akivel szemben a kényszerítő intézkedéseket hozták, milyen módon érintett az ügyben. A nemzeti igazságügyi hatóság azonban nem vizsgálhatja felül a vizsgálat szükségességét, és nem követelheti meg, hogy bocsássák rendelkezésére az EÉPH irataival kapcsolatos információkat. Az EÉPH határozatának jogszerűségét kizárólag az Európai Unió Bírósága vizsgálhatja felül az 1095/2010/EU rendeletben meghatározott eljárásnak megfelelően.
23e. cikk
A felügyeleti intézkedések meghozatalának és a pénzbírságok kiszabásának eljárási szabályai
(1) Amennyiben az EÉPH az e rendelet szerinti feladatainak végzése során arra utaló fontos jeleket talál, hogy valószínűleg fennállnak olyan tények, amelyek megvalósítanak a III. mellékletben felsorolt egy vagy több jogsértést, akkor az EÉPH-n belül egy független vizsgálati tisztviselőt jelöl ki az ügy kivizsgálására. A vizsgálati tisztviselő nem vehet részt, illetve nem vehetett részt az érintett hitelminősítő intézet közvetlen vagy közvetett felügyeletében és nyilvántartási eljárásában, és feladatait az EÉPH felügyelőtanácsától függetlenül látja el.
(2) A vizsgálati tisztviselő a vizsgálat által érintett személyek észrevételeinek figyelembevételével kivizsgálja a feltételezett jogsértéseket, és a megállapításait tartalmazó teljes ügyiratot benyújtja az EÉPH felügyelőtanácsának.
A vizsgálati tisztviselő a feladatainak elvégzése érdekében jogosult a 23b. cikkkel összhangban tájékoztatást kérni, valamint a 23c. és a 23d. cikkel összhangban vizsgálatokat és helyszíni ellenőrzéseket végezni. A vizsgálati tisztviselő e jogkörének gyakorlása közben teljesíti a 23a. cikkben foglaltakat.
A vizsgálati tisztviselő a feladatainak elvégzése során hozzáférhet minden olyan dokumentumhoz és információhoz, amelyet az EÉPH a felügyeleti tevékenységei során összegyűjtött.
(3) A vizsgálati tisztviselő a vizsgálat befejezésekor, mielőtt benyújtaná a megállapításait tartalmazó ügyiratot az EÉPH felügyelőtanácsának, lehetőséget ad a vizsgálat által érintett személyeknek arra, hogy a vizsgálat tárgyával kapcsolatban meghallgassák őket. A vizsgálati tisztviselő kizárólag olyan tényekre alapozhatja a megállapításait, amelyekkel kapcsolatban a vizsgálat által érintett személyeknek lehetőségük volt észrevételt tenni.
Az érintett személyek védelemhez való jogát az e cikk alapján történő vizsgálatok során teljes mértékben tiszteletben tartják.
(4) Amikor a vizsgálati tisztviselő benyújtja a megállapításait tartalmazó ügyiratot az EÉPH felügyelőtanácsának, erről tájékoztatja a vizsgálat által érintett személyeket. A vizsgálat által érintett személyeknek jogukban áll betekinteni az ügyiratba, amennyiben ez nem sérti más személyeknek az üzleti titkok védelméhez fűződő jogos érdekét. Az ügyiratba való betekintés joga nem terjed ki a harmadik feleket érintő bizalmas információkra.
(5) A vizsgálati tisztviselő megállapításait tartalmazó ügyirat alapján, valamint - amennyiben ezt az érintett személyek kérik - a vizsgálat által érintett személyeknek a 25. és a 36c. cikk szerinti meghallgatását követően az EÉPH felügyelőtanácsa határoz arról, hogy a vizsgálat által érintett személyek elkövettek-e a III. mellékletben felsorolt egy vagy több jogsértést, és amennyiben igen, a 24. cikkel összhangban felügyeleti intézkedést hoz, valamint a 36a. cikkel összhangban pénzbírságot szab ki.
(6) A vizsgálati tisztviselő nem vesz részt az EÉPH felügyelőtanácsának megbeszélésein, és más módon sem avatkozik bele az EÉPH felügyelőtanácsának döntéshozatalába.
(7) A Bizottság további eljárási szabályokat fogad el a pénzbírságok és az időszakos kényszerítő bírságok kiszabását jelentő jogkör gyakorlására vonatkozóan, beleértve a védelemhez való jogra vonatkozó rendelkezéseket, az átmeneti rendelkezéseket, valamint a pénzbírságok és az időszakos kényszerítő bírságok behajtását, továbbá részletes szabályokat fogad el a szankciók kiszabása és végrehajtása tekintetében az elévülési időre vonatkozóan.
Az első albekezdésben említett szabályokat a Bizottság a 38a. cikkel összhangban és a 38b. és 38c. cikkben foglalt feltételek mellett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal fogadja el.
(8) Az EÉPH az ügyet büntetőeljárás megindítása céljából az érintett nemzeti hatóságok elé terjeszti, amennyiben az e rendelet szerinti feladatainak végzése során arra utaló, fontos jeleket talál, hogy valószínűleg fennállnak olyan tények, amelyek bűncselekményt valósítanak meg. Emellett az EÉPH nem szab ki pénzbírságot vagy időszakos kényszerítő bírságot olyan esetekben, amikor azonos vagy lényegében azonos tényállás alapján, a nemzeti jog szerint lefolytatott büntetőeljárás eredményeképpen már ítélt dolognak minősülő felmentő vagy elmarasztaló ítélet született.
24. cikk
Az EÉPH felügyeleti intézkedései
(1) Amennyiben a 23e. cikk (5) bekezdésével összhangban az EÉPH felügyelőtanácsa megállapítja, hogy a hitelminősítő intézet elkövette a III. mellékletben felsorolt valamely jogsértést, az alábbi egy vagy több határozatot hozza:
a)
a hitelminősítő intézetet törli a nyilvántartásból;
b)
a hitelminősítő intézetet átmeneti időszakra eltiltja hitelminősítések kiadásától az egész Unióra kiterjedő hatálylyal, egészen addig, amíg a jogsértés fennáll;
c)
felfüggeszti a hitelminősítő intézet által kiadott hitelminősítések szabályozási célú használatát az egész Unióra kiterjedő hatállyal, egészen addig, amíg a jogsértés fennáll;
d)
felszólítja a hitelminősítő intézetet a jogsértés megszüntetésére;
e)
nyilvános közleményt ad ki.
(2) Az EÉPH felügyelőtanácsa az (1) bekezdésben említett határozatok meghozatalakor figyelembe veszi a jogsértés jellegét és súlyosságát, az alábbi szempontokra tekintettel:
a)
a jogsértés időtartama és gyakorisága;
b)
a jogsértés súlyos vagy rendszerszintű hiányosságokra utal-e a vállalkozás eljárásaiban, irányítási rendszereiben vagy a belső ellenőrzés területén;
c)
a jogsértés megkönnyítette-e pénzügyi bűncselekmény elkövetését, előidézte-e azt, vagy a pénzügyi bűncselekmény más módon a jogsértésnek tulajdonítható-e;
d)
a jogsértést szándékosan vagy gondatlanságból követték-e el.
(3) Az EÉPH felügyelőtanácsa, mielőtt meghozná az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett határozatokat, tájékoztatja arról az EBH-t és az EBFH-t.
(4) A hitelminősítések az (1) bekezdés a) és c) pontjában említett határozatok elfogadását követően továbbra is használhatók szabályozási céllal, legfeljebb az alábbi időtartamig:
a)
attól a naptól számított tíz munkanap, amelyen az EÉPH határozatát az (5) bekezdés alapján közzétették, amenynyiben ugyanezen pénzügyi eszköz vagy szervezet rendelkezik olyan hitelminősítéssel, amelyet az e rendelet szerint nyilvántartásba vett más hitelminősítő intézet adott ki; vagy
b)
attól a naptól számított három hónap, amelyen az EÉPH határozatát az (5) bekezdés alapján közzétették, amenynyiben ugyanezen pénzügyi eszköz vagy szervezet nem rendelkezik olyan hitelminősítéssel, amelyet az e rendelet szerint nyilvántartásba vett más hitelminősítő intézet adott ki.
Az EÉPH felügyelőtanácsa - az EBH vagy az EBFH kérésére is - a piaci zavar lehetőségével vagy a pénzügyi instabilitással összefüggő kivételes körülmények között három hónappal meghosszabbíthatja az első albekezdés b) pontjában említett időtartamot.
(5) Az EÉPH felügyelőtanácsa indokolatlan késedelem nélkül tájékoztatja az érintett hitelminősítő intézetet az (1) bekezdés értelmében elfogadott határozatról, valamint megküldi azt a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak és a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságoknak, a Bizottságnak, az EBH-nak és az EBFH-nak. Az ilyen határozatot annak elfogadásától számított 10 munkanapon belül nyilvánosságra hozza a honlapján.
Az EÉPH felügyelőtanácsa a határozatnak az első albekezdés szerinti nyilvánosságra hozatalakor arról is nyilvános tájékoztatást ad, hogy az érintett hitelminősítő intézet jogosult a határozat ellen jogorvoslattal élni, valamint adott esetben közzéteszi a jogorvoslati kérelem benyújtásának tényét és ezzel egyidejűleg közli, hogy a jogorvoslatnak nincs felfüggesztő hatálya, valamint azt, hogy a fellebbviteli tanács az 1095/2010/EU rendelet 60. cikkének (3) bekezdésével összhangban felfüggesztheti a vitatott határozat alkalmazását.
25. cikk
Az érintett személyek meghallgatása
(1) A 24. cikk (1) bekezdése szerinti bármely határozat meghozatala előtt az EÉPH felügyelőtanácsa lehetőséget ad az eljárás alá vont személyeknek arra, hogy az EÉPH megállapításaival kapcsolatban meghallgassák őket. Az EÉPH felügyelőtanácsa csak olyan megállapításokra alapozhatja határozatait, amelyekkel kapcsolatban az eljárás alá vont személyeknek lehetőségük volt észrevételt tenni.
Az első albekezdés nem alkalmazandó akkor, ha a pénzügyi rendszer jelentős és várhatóan hamarosan bekövetkező kárának megelőzése érdekében sürgős intézkedésre van szükség. Ilyen esetekben az EÉPH felügyelőtanácsa ideiglenes határozatot fogadhat el, a határozathozatal után pedig a lehető leghamarabb meghallgatási lehetőséget kell biztosítania az érintett személyek számára.
(2) Az eljárás alá vont személyek védelemhez való jogát az eljárás során teljes mértékben tiszteletben tartják. Jogukban áll betekinteni az EÉPH ügyiratába, amennyiben ez nem sérti más személyeknek az üzleti titkok védelméhez fűződő jogos érdekét. Az ügyiratba való betekintés joga nem terjed ki a bizalmas információkra.
25a. cikk
A 4. cikk (1) bekezdésének (a hitelminősítések felhasználása) felügyeletéért és végrehajtásáért felelős hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok
A hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok a vonatkozó ágazati jogszabályoknak megfelelően felelnek a 4. cikk (1) bekezdésének felügyeletéért és végrehajtásáért.
III. FEJEZET
AZ EÉPH, A HATÁSKÖRREL RENDELKEZŐ HATÓSÁGOK ÉS A HATÁSKÖRREL RENDELKEZŐ ÁGAZATI HATÓSÁGOK KÖZÖTTI EGYÜTTMŰKÖDÉS
26. cikk
Együttműködési kötelezettség
Az EÉPH, az EBH, az EBFH, a hatáskörrel rendelkező hatóságok és a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok az e rendelet, valamint a vonatkozó ágazati jogszabályok céljai érdekében szükséges körben együttműködnek.
27. cikk
Információcsere
(1) Az EÉPH, a hatáskörrel rendelkező hatóságok és a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok indokolatlan késedelem nélkül átadják egymásnak az e rendeletben és a vonatkozó ágazati jogszabályokban meghatározott feladataik ellátásához szükséges információkat.
(2) Az EÉPH a feladataik ellátásához szükséges bizalmas információkat továbbíthatja a központi bankoknak, a Központi Bankok Európai Rendszerének és az Európai Központi Banknak mint monetáris hatóságoknak, az Európai Rendszerkockázati Testületnek és adott esetben más, a fizetési és elszámolási rendszerek felügyeletéért felelős hatóságoknak. Hasonlóképpen az ilyen hatóságok vagy szervek nem akadályozhatók meg abban, hogy az EÉPH-nak az e rendelet szerinti feladatai ellátásához szükséges információkat átadják.”
12.
A 28. és 29. cikket el kell hagyni.
13.
A 30., 31. és 32. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„30. cikk
Az EÉPH feladatainak átruházása a hatáskörrel rendelkező hatóságokra
(1) Amennyiben valamely felügyeleti feladat megfelelő elvégzéséhez szükséges, az EÉPH a 21. cikk (2) bekezdése szerint általa kibocsátott iránymutatásokkal összhangban meghatározott felügyeleti feladatokat egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságára ruházhat át. Az ilyen meghatározott felügyeleti feladatok közé tartozhat különösen a 23b. cikk szerinti tájékoztatáskérések és a 23d. cikk (6) bekezdése szerinti vizsgálatok és helyszíni ellenőrzések lefolytatásának jogköre.
(2) Az EÉPH a feladat átruházását megelőzően konzultál az érintett hatáskörrel rendelkező hatósággal. E konzultációk az alábbiakra vonatkoznak:
a)
az átruházandó feladat meghatározása;
b)
az átruházandó feladat elvégzésének ütemezése; valamint
c)
a szükséges információknak az EÉPH által, illetve az EÉPH részére történő átadása.
(3) A 19. cikk (2) bekezdése alapján a Bizottság által elfogadandó díjszabályzattal összhangban az EÉPH megtéríti a hatáskörrel rendelkező hatóságnak az átruházott feladatok elvégzésével összefüggésben felmerült költségeket.
(4) Az EÉPH megfelelő időközönként felülvizsgálja az (1) bekezdésben említett átruházást. A feladatok átruházása bármikor visszavonható.
A feladatok átruházása nem érinti az EÉPH felelősségét, és nem korlátozza az EÉPH-t az átruházott tevékenység elvégzésében és ellenőrzésében. Az e rendelet szerinti felügyeleti feladatok, beleértve a nyilvántartásba vételről szóló határozatokat, a jogsértésekre vonatkozó végleges értékelést és a betartással kapcsolatos döntéseket, nem ruházhatók át.
31. cikk
A hatáskörrel rendelkező hatóságok általi értesítések és felfüggesztés iránti megkeresések
(1) Amennyiben egy tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága tudomást szerez arról, hogy területén vagy egy másik tagállam területén e rendelettel ellentétes cselekményeket hajtanak vagy hajtottak végre, erről a lehető legrészletesebb módon értesíti az EÉPH-t. Amennyiben a hatáskörrel rendelkező hatóság vizsgálati szempontból ezt szükségesnek tartja, a hatáskörrel rendelkező hatóság azt is javasolhatja az EÉPH-nak, hogy mérlegelje a 23b. és a 23c. cikk szerinti hatásköröknek a cselekményekben érintett hitelminősítő intézet vonatkozásában történő alkalmazását.
Az EÉPH megteszi a megfelelő intézkedéseket. Tájékoztatja az EÉPH-t értesítő hatáskörrel rendelkező hatóságot az eredményről, és amennyire lehetséges, bármilyen jelentős közbenső fejleményről.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott értesítési kötelezettség sérelme nélkül, ha valamely tagállam EÉPH-t értesítő hatáskörrel rendelkező hatósága úgy ítéli meg, hogy egy nyilvántartásba vett olyan hitelminősítő intézet, amelynek hitelminősítéseit az adott tagállam területén felhasználják, megszegi az e rendeletből származó kötelezettségeket, és e jogsértés kellően súlyos és tartós ahhoz, hogy az adott tagállamban jelentős hatást gyakoroljon a befektetők védelmére vagy a pénzügyi rendszer stabilitására, akkor az EÉPH-t értesítő hatáskörrel rendelkező hatóság felkérheti az EÉPH-t, hogy függessze fel az érintett hitelminősítő intézet hitelminősítéseinek a 4. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi intézmények és más szervezetek általi, szabályozási célú használatát. Az EÉPH-t értesítő hatáskörrel rendelkező hatóság az EÉPH-nak teljes körűen megindokolja a megkeresését.
Amennyiben az EÉPH úgy ítéli meg, hogy a megkeresés indokolatlan, erről írásban, az indokokat kifejtve tájékoztatja az EÉPH-t értesítő hatáskörrel rendelkező hatóságot. Amennyiben az EÉPH úgy ítéli meg, hogy a megkeresés indokolt, megteszi a megfelelő intézkedéseket a probléma megoldására.
32. cikk
Szakmai titoktartás
(1) A szakmai titoktartási kötelezettség vonatkozik az EÉPH-ra, a hatáskörrel rendelkező hatóságokra, valamint minden olyan személyre, aki az EÉPH-nak, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak vagy más olyan személynek lát vagy látott el feladatokat, amelyre vagy akire az EÉPH feladatokat ruházott át, ideértve az EÉPH által megbízott ellenőröket és szakértőket is. A szakmai titoktartás hatálya alá tartozó információk nem hozhatók más személyek vagy hatóságok tudomására, kivéve, ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.
(2) Az e rendelet alapján megszerzett vagy az EÉPH, a hatáskörrel rendelkező hatóságok, a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóságok, valamint a 27. cikk (2) bekezdésében említett más hatóságok és szervek között kicserélt információk bizalmasnak minősülnek, kivéve, ha azok közlésekor az EÉPH vagy az érintett hatáskörrel rendelkező hatóság vagy más hatóság vagy szerv kijelenti, hogy az információk közölhetők, vagy ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.”
14.
A 33. cikket el kell hagyni.
15.
A 34. és a 35. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„34. cikk
Megállapodás az információcseréről
Az EÉPH az információk cseréjéről harmadik országok felügyeleti hatóságaival csak abban az esetben köthet együttműködési megállapodást, ha a közölt információk tekintetében olyan szakmai titoktartási garanciák vannak érvényben, amelyek legalább a 32. cikkben meghatározott garanciákkal egyenértékűek.
Az információcsere az EÉPH vagy az említett felügyeleti hatóságok feladatainak elvégzését szolgálja.
A személyes adatok harmadik országok részére történő továbbítása tekintetében az EÉPH a személyes adatok közösségi intézmények és szervek által történő feldolgozása tekintetében az egyének védelméről, valamint az ilyen adatok szabad áramlásáról szóló, 2000. december 18-i 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (16) alkalmazza.
35. cikk
A harmadik országokból származó információk közlése
Az EÉPH a harmadik országok felügyeleti hatóságaitól kapott információkat csak abban az esetben közölheti, ha az EÉPH vagy a hatáskörrel rendelkező hatóság ehhez megszerezte az információkat átadó felügyeleti hatóság kifejezett hozzájárulását, és amennyiben az ilyen információkat adott esetben kizárólag olyan céllal közli, amelyhez a felügyeleti hatóság hozzájárult, vagy ha azok közlését bírósági eljárás teszi szükségessé.
16.
A IV. cím I. fejezetének „Szankciók, bizottsági eljárás és jelentéstétel” címe helyébe a „Szankciók, pénzbírságok, időszakos kényszerítő bírságok, bizottsági eljárás, átruházott hatáskörök és jelentéstétel” cím lép.
17.
A 36. cikk első és második bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A tagállamok megállapítják a 4. cikk (1) bekezdésének megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és megtesznek minden szükséges intézkedést azok végrehajtásának biztosítása érdekében. A megállapított szankcióknak hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
A tagállamok biztosítják, hogy a hatáskörrel rendelkező ágazati hatóság nyilvánosságra hozzon minden olyan szankciót, amelyet a 4. cikk (1) bekezdésének megsértése miatt szabtak ki, kivéve, ha ez a nyilvánosságra hozatal súlyosan veszélyeztetné a pénzügyi piacokat, vagy aránytalan kárt okozna az érintett feleknek.”
18.
A szöveg kiegészül az alábbi cikkekkel:
„36a. cikk
Pénzbírságok
(1) Amennyiben az EÉPH felügyelőtanácsa a 23e. cikk (5) bekezdésével összhangban megállapítja, hogy egy hitelminősítő intézet szándékosan vagy gondatlanságból elkövette a III. mellékletben felsorolt valamely jogsértést, a (2) bekezdésben foglaltakkal összhangban pénzbírság kiszabásáról szóló határozatot fogad el.
A hitelminősítő intézet által elkövetett jogsértés szándékosnak tekintendő, amennyiben az EÉPH olyan objektív tényezőket talál, amelyek bizonyítják, hogy a hitelminősítő intézet vagy felső vezetése szándékosan követte el a jogsértést.
(2) Az (1) bekezdésben említett pénzbírságok alapöszszegét az alábbi értékhatárokon belül állapítják meg:
a)
a III. melléklet I. szakaszának 1-5., 11-15., 19., 20., 23., 28., 30., 32., 33., 35., 41., 43., 50. és 51. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 500 000 EUR, de legfeljebb 750 000 EUR;
b)
a III. melléklet I. szakaszának 6-8., 16-18., 21., 22., 24., 25., 27., 29., 31., 34., 37-40., 42., 45-47., 48., 49., 52. és 54. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 300 000 EUR, de legfeljebb 450 000 EUR;
c)
a III. melléklet I. szakaszának 9., 10., 26., 36., 44. és 53. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 100 000 EUR, de legfeljebb 200 000 EUR;
d)
a III. melléklet II. szakaszának 1., 6., 7. és 8. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 50 000 EUR, de legfeljebb 150 000 EUR;
e)
a III. melléklet II. szakaszának 2., 4. és 5. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 25 000 EUR, de legfeljebb 75 000 EUR;
f)
a III. melléklet II. szakaszának 3. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 10 000 EUR, de legfeljebb 50 000 EUR;
g)
a III. melléklet III. szakaszának 1-3. és 11. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 150 000 EUR, de legfeljebb 300 000 EUR;
h)
a III. melléklet III. szakaszának 4., 6., 8. és 10. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 90 000 EUR, de legfeljebb 200 000 EUR;
i)
a III. melléklet III. szakaszának 5., 7. és 9. pontjában említett jogsértések esetén a pénzbírságok összege legalább 40 000 EUR, de legfeljebb 100 000 EUR.
Annak eldöntésekor, hogy a pénzbírságok alapösszege az első albekezdésben megállapított értékhatárokon belül alacsonyabb, közepes vagy magasabb legyen-e, az EÉPH az érintett hitelminősítő intézet előző üzleti évből származó éves árbevételét veszi figyelembe. Az alapösszeg az alsó értékhatár közelében lesz azon hitelminősítő intézetek esetében, amelyek éves árbevétele nem éri el a 10 millió EUR-t, a középső értékhatár közelében lesz azon hitelminősítő intézetek esetében, amelyek éves árbevétele 10 és 50 millió EUR közé esik, és a felső értékhatár közelében lesz azon hitelminősítő intézetek esetében, amelyek éves árbevétele meghaladja az 50 millió EUR-t.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott értékhatárokon belül megállapított alapösszegeket szükség esetén, súlyosbító vagy enyhítő körülmények figyelembevételével, a IV. mellékletben meghatározott megfelelő együtthatók szerint kiigazítják.
A megfelelő súlyosbító együttható egyesével alkalmazandó az alapösszegre. Ha több súlyosbító együttható is alkalmazandó, az alapösszeg és az egyes súlyosbító együtthatók alkalmazása után kapott összeg különbségét hozzáadják az alapösszeghez.
A megfelelő enyhítő együttható egyesével alkalmazandó az alapösszegre. Ha több enyhítő együttható is alkalmazandó, az alapösszeg és az egyes enyhítő együtthatók alkalmazása után kapott összeg különbségét levonják az alapösszegből.
(4) A (2) és a (3) bekezdés ellenére azonban a pénzbírság nem haladhatja meg az érintett hitelminősítő intézet előző üzleti évből származó éves árbevételének 20 %-át, továbbá ha a hitelminősítő intézet közvetlenül vagy közvetve pénzügyi előnyhöz jutott a jogsértés révén, akkor a pénzbírságnak legalább ezt a pénzügyi előnyt el kell érnie.
Amennyiben a hitelminősítő intézet által elkövetett cselekmény vagy mulasztás a III. mellékletben felsoroltak közül több jogsértést is megvalósít, csak az egyik ilyen jogsértésre vonatkozó, a (2) és a (3) bekezdéssel összhangban kiszámított magasabb pénzbírság alkalmazandó.
36b. cikk
Időszakos kényszerítő bírságok
(1) Az EÉPH felügyelőtanácsa határozatban időszakos kényszerítő bírságot szab ki annak érdekében, hogy kötelezze:
a)
a hitelminősítő intézetet a jogsértés megszüntetésére, összhangban a 24. cikk (1) bekezdésének d) pontja alapján hozott határozattal;
b)
a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyt a 23b. cikk szerinti határozatban kért tájékoztatás hiánytalan szolgáltatására;
c)
a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyt arra, hogy vesse alá magát a vizsgálatnak és különösen, hogy hiánytalanul adja át a kért nyilvántartásokat, adatokat, eljárásokat vagy egyéb anyagokat, illetve pótolja és helyesbítse a 23c. cikk szerinti határozattal elrendelt vizsgálat során közölt egyéb információkat;
d)
a 23b. cikk (1) bekezdésében említett személyt arra, hogy vesse alá magát a 23d. cikk szerinti határozattal elrendelt helyszíni ellenőrzésnek.
(2) Az időszakos kényszerítő bírságnak hatékonynak és arányosnak kell lennie. Az időszakos kényszerítő bírságot naponként kell kiszabni, addig, amíg az érintett hitelminősítő intézet vagy személy eleget nem tesz az (1) bekezdésben említett vonatkozó határozatnak.
(3) A (2) bekezdés ellenére, az időszakos kényszerítő bírság összege az előző üzleti évre vonatkozó átlagos napi árbevétel 3 %-a, természetes személyek esetében pedig az előző naptári évre vonatkozó átlagos napi jövedelem 2 %-a. Az összeg az időszakos kényszerítő bírságot kiszabó határozatban megállapított időponttól kezdődően számítandó ki.
(4) Az időszakos kényszerítő bírság az EÉPH határozatáról szóló értesítést követő legfeljebb hat hónapos időtartamra szabható ki.
36c. cikk
Az eljárás alá vont személyek meghallgatása
(1) A 36a. cikkben vagy a 36b. cikk (1) bekezdésének a)-d) pontjában előírt pénzbírságot és/vagy időszakos kényszerítő bírságot kiszabó határozat meghozatala előtt az EÉPH felügyelőtanácsa lehetőséget ad az eljárás alá vont személyeknek arra, hogy az EÉPH megállapításaival kapcsolatban meghallgassák őket. Az EÉPH felügyelőtanácsa csak olyan megállapításokra alapozhatja a határozatát, amelyekkel kapcsolatban az eljárás alá vont személyeknek lehetőségük volt észrevételt tenni.
(2) Az eljárás alá vont személyek védelemhez való jogát az eljárás során teljes mértékben tiszteletben tartják. Jogukban áll betekinteni az EÉPH ügyiratába, amennyiben ez nem sérti más személyeknek az üzleti titkok védelméhez fűződő jogos érdekét. Az ügyiratba való betekintés joga nem terjed ki a bizalmas információkra és az EÉPH belső előkészítő dokumentumaira.
36d. cikk
A pénzbírságok és az időszakos kényszerítő bírságok közzététele, jellege, végrehajtása és elhelyezése
(1) Az EÉPH nyilvánosságra hoz minden, a 36a. és a 36b. cikk alapján kiszabott pénzbírságot és időszakos kényszerítő bírságot, kivéve ha az ilyen nyilvánosságra hozatal súlyosan veszélyeztetné a pénzügyi piacokat vagy aránytalan károkat okozna az érintett feleknek.
(2) A 36a. és a 36b. cikk alapján kiszabott pénzbírságok és időszakos kényszerítő bírságok közigazgatási jellegűek.
(3) A 36a. és a 36b. cikk alapján kiszabott pénzbírságok és időszakos kényszerítő bírságok végrehajthatók.
A végrehajtásra annak az államnak a hatályos polgári eljárásjogi szabályai vonatkoznak, amelynek területén a behajtásra sor kerül. A határozatot végrehajtási záradékkal az a hatóság látja el - a határozat hitelességének ellenőrzésén kívül minden más alakiságot mellőzve -, amelyet az egyes tagállamok kormányai erre a célra kijelölnek, és amelyről az EÉPH-t és az Európai Unió Bíróságát tájékoztatják.
Ha ezeknek az alaki követelményeknek az érintett fél kérelmére eleget tettek, a fél a nemzeti jognak megfelelően, közvetlenül a hatáskörrel rendelkező szervtől kérheti a végrehajtást.
A végrehajtást csak az Európai Unió Bíróságának határozata függesztheti fel. A végrehajtási eljárás szabálytalanságára vonatkozó panaszok tekintetében azonban az adott tagállam igazságügyi szervei rendelkeznek hatáskörrel.
(4) A pénzbírságok és időszakos kényszerítő bírságok összegét az Európai Unió általános költségvetésében helyezik el.
36e. cikk
Az Európai Unió Bírósága általi felülvizsgálat
Az Európai Unió Bírósága korlátlan hatáskörrel rendelkezik az olyan határozatok felülvizsgálatára, amelyekben az EÉPH pénzbírságot vagy időszakos kényszerítő bírságot szabott ki. A Bíróság eltörölheti, csökkentheti vagy felemelheti a kiszabott pénzbírságot vagy időszakos kényszerítő bírságot.”
19.
A 37. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„37. cikk
A mellékletek módosítása
A Bizottság a pénzügyi piacokon, különösen az új pénzügyi eszközökkel kapcsolatosan bekövetkező - akár nemzetközi - fejlemények figyelembevétele céljából - a 38a. cikkel összhangban és a 38b. és 38c. cikkben foglalt feltételek mellett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal - intézkedéseket fogadhat el a mellékletek - kivéve a III. mellékletet - módosítására vonatkozóan.”
20.
A 38. cikk (2) bekezdését el kell hagyni.
21.
A szöveg kiegészül az alábbi cikkekkel:
„38a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság 2011. június 1-jétől számítva négyéves időtartamra szóló felhatalmazást kap az 5. cikk (6) bekezdésének harmadik albekezdésében, a 19. cikk (2) bekezdésében, a 23e. cikk (7) bekezdésében és a 37. cikkben említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb hat hónappal a négyéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács a 38b. cikkel összhangban nem vonja vissza a felhatalmazást, akkor az automatikusan meghosszabbodik a korábbival azonos időtartamokra.
(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, a Bizottság részére adott felhatalmazás feltételeit a 38b. és a 38c. cikk határozza meg.
38b. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 5. cikk (6) bekezdésének harmadik albekezdésében, a 19. cikk (2) bekezdésében, a 23e. cikk (7) bekezdésében és a 37. cikkben említett felhatalmazást.
(2) A felhatalmazás visszavonásával kapcsolatos döntés meghozatala érdekében belső eljárást indító intézmény a végleges határozat meghozatala előtt ésszerű határidőn belül törekszik tájékoztatni a másik intézményt és a Bizottságot, megjelölve, hogy mely felhatalmazás visszavonásáról kíván határozni.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat haladéktalanul vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. A határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
38c. cikk
Kifogások a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok ellen
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács az értesítés napját követő három hónapon belül kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen.
Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ezen időtartam három hónappal meghosszabbodik.
(2) Ha az (1) bekezdésben említett időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, azt ki kell hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az a benne megállapított időpontban hatályba lép.
Ha az Európai Parlament és a Tanács egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem kíván kifogást emelni, a felhatalmazáson alapuló jogi aktust az időtartam letelte előtt ki lehet hirdetni az Európai Unió Hivatalos Lapjában, és az az időtartam letelte előtt hatályba léphet.
(3) Ha az Európai Parlament vagy a Tanács az (1) bekezdésben említett időtartamon belül kifogást emel a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, az nem lép hatályba. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 296. cikkével összhangban a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen kifogást emelő intézmény a kifogást megindokolja.”
22.
A 39. cikk a következőképpen módosul:
a)
a (2) bekezdést el kell hagyni;
b)
a (3) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(3) 2011. július 1-jéig a Bizottság a harmadik országokban a hitelminősítő intézetekre vonatkozó szabályozási és felügyeleti keretrendszerben bekövetkezett fejlemények fényében jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak e fejleményeknek és a 40. cikkben említett átmeneti rendelkezésnek az Unión belüli pénzügyi piacok stabilitására gyakorolt hatásáról.”
23.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„39a. cikk
Az EÉPH jelentése
Az EÉPH 2011. december 31-ig értékeli az e rendelet értelmében rá háruló hatáskörökből és feladatokból eredő személyzeti és erőforrásigényeit, és jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak.”
24.
A 40. cikk (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A meglevő hitelminősítő intézetek továbbra is kiadhatnak olyan hitelminősítéseket, amelyeket a 4. cikk (1) bekezdésében említett pénzügyi intézmények és egyéb szervezetek szabályozási célból továbbra is használhatnak, kivéve, ha a nyilvántartásba vételt elutasítják. A nyilvántartásba vétel elutasítása esetén a 24. cikk (4) és (5) bekezdése alkalmazandó.”
25.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„40a. cikk
Az EÉPH-val kapcsolatos átmeneti intézkedések
(1) 2011. július 1-jén megszűnik a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységgel kapcsolatos minden olyan hatáskör és feladat, amelyet rendelkező hatóságokra ruháztak, akár a letelepedés helye szerinti tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságaként működnek, akár nem, illetve a kollégiumokra, amennyiben ezeket létrehozták.
Azokat a nyilvántartásba vétel iránti kérelmeket azonban, amelyeket a székhely szerinti tagállam illetékes hatósága vagy a megfelelő kollégium 2010. szeptember 7-ig kézhez vett, nem továbbítják az EÉPH-nak, és a nyilvántartásba vételről vagy a nyilvántartásba vétel elutasításáról szóló határozatot az adott hatóság és a megfelelő kollégium hozza meg.
(2) Az (1) bekezdés második albekezdésének sérelme nélkül, a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységgel - és ezen belül a folyamatban lévő vizsgálatokkal és végrehajtási intézkedésekkel is - kapcsolatos iratokat és munkadokumentumokat vagy azok hitelesített másolatait az EÉPH az (1) bekezdésben említett időponttól átveszi.
(3) Az (1) bekezdésben említett hatáskörrel rendelkező hatóságok és kollégiumok biztosítják, hogy a meglévő nyilvántartások és munkaanyagok vagy azok hitelesített másolatai minél előbb, de legkésőbb 2011. július 1-jéig átkerüljenek az EÉPH-hoz. Az említett hatáskörrel rendelkező hatóságok és kollégiumok emellett minden szükséges segítséget és tanácsot megadnak az EÉPH-nak annak érdekében, hogy megkönnyítsék a hitelminősítő intézetekre vonatkozó felügyeleti és végrehajtási tevékenységek hatékony és eredményes átadását és az EÉPH általi megkezdését.
(4) Az EÉPH az (1) bekezdésben említett hatáskörrel rendelkező hatóságok és kollégiumok jogutódjaként lép fel minden olyan közigazgatási vagy bírósági eljárásban, amely az e rendelet hatálya alá tartozó ügyekkel kapcsolatos felügyeleti és végrehajtási tevékenységek gyakorlásából ered.
(5) Bármely hitelminősítő intézetnek az e cikk (1) bekezdésében említett hatáskörrel rendelkező hatóság általi, a III. cím I. fejezetével összhangban történő nyilvántartásba vétele érvényben marad a hatáskörök EÉPH-ra való átruházása után is.
(6) Folyamatos felügyelete keretében 2014. július 1-jéig az EÉPH a felügyeleti hatásköre alá tartozó valamennyi hitelminősítő intézetet legalább egyszer ellenőrzi.”
26.
Az I. melléklet e rendelet I. mellékletének megfelelően módosul.
27.
Be kell illeszteni az e rendelet II. mellékletében található mellékleteket.
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2011. május 11-én.