EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSENr. 661/2010/EU
af 7. juli 2010
om Unionens retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 172, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Da det er nødvendigt at indføre nye ændringer, bør beslutningen af hensyn til klarheden omarbejdes.
(2)
Etablering og udvikling af det transeuropæiske net bidrager til gennemførelsen af vigtige målsætninger for Unionen som f.eks. det indre markeds funktion og styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed.
(3)
Etablering og udvikling af transeuropæiske net inden for transportsektoren på hele Unionens område har desuden som specifikke målsætninger at sikre personer og gods varig mobilitet på de bedst mulige sociale og miljø- og sikkerhedsmæssige vilkår samt at kombinere alle transportmåder under hensyntagen til deres komparative fordele. Det transeuropæiske net vil bl.a. kunne føre til skabelse af nye arbejdspladser.
(4)
En stigende trafik, navnlig på grund af lastbilers voksende andel af vejtrafikken, har medført stigende overbelastning og flaskehalse på de internationale transportkorridorer. For at sikre varers og passagerers internationale mobilitet er det derfor nødvendigt at optimere det transeuropæiske transportnets kapacitet.
(5)
Skibstransport over kortere distancer kan bl.a. bidrage til at aflaste landtransportvejene.
(6)
Udviklingen af et integreret transportnet i Europa kan kun ske gradvis ved en sammenknytning af transportmåderne med henblik på at udnytte deres respektive fordele bedre.
(7)
Sammenkoblingspunkter, der omfatter søhavne, flod- og kanalhavne og intermodale terminaler, er en forudsætning for, at de forskellige transportformer kan integreres i et multimodalt net.
(8)
Målene for den påtænkte handling, navnlig fastlæggelse af hovedlinjer og opstilling af prioriteter på området for de transeuropæiske transportnet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, da det er nødvendigt at samordne disse mål, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(9)
Det er nødvendigt at fastlægge projekter af fælles interesse, som bidrager til at gennemføre disse målsætninger, og som svarer til de for indsatsen fastsatte prioriteter. Kun projekter, som er potentielt økonomisk levedygtige, bør komme i betragtning.
(10)
Der er behov for at anerkende prioriterede projekter som værende af europæisk interesse og for at koncentrere EU-finansieringen om sådanne projekter, og der bør indføres mekanismer, som fremmer samordningen mellem medlemsstaterne for at lette virkeliggørelsen af projekterne inden for de ønskede tidsfrister.
(11)
Politikken for det transeuropæiske net skal bidrage til at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Unionen, jf. artikel 170 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. For at virkeliggøre denne målsætning bør der tilstræbes størst mulig sammenhæng mellem Unionens retningslinjer for det transeuropæiske transportnet og programmeringen af de relevante finansielle instrumenter, der er til rådighed på EU-plan.
(12)
En efterfølgende evaluering af de prioriterede projekter bør kunne lette kommende revisioner af retningslinjerne og af listen over prioriterede projekter og bidrage til at forbedre de metoder til forhåndsevaluering af projekter, som medlemsstaterne benytter.
(13)
Tilladelsen til visse offentlige og private projekter, der vil kunne påvirke miljøet i betydelig grad, bør først gives efter en forhåndsvurdering af de betydelige virkninger, som disse projekter vil kunne få for miljøet under iagttagelse af gældende EU-bestemmelser.
(14)
Miljøbeskyttelseskrav bør integreres i udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 11 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Dette kræver, at der gives prioritet til fremme af infrastrukturer for transportformer, der er mindre skadelige for miljøet, dvs. jernbanetransport, nærsøfart og indlandsskibsfart.
(15)
I forbindelse med alle planer og programmer, der indeholder projekter af fælles interesse, skal der fremover foretages en miljøvurdering i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (5). Finansieringen af transportinfrastrukturer bør også være betinget af overholdelse af bestemmelserne i Unionens miljølovgivning, navnlig Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (6), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (7) og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (kodificeret udgave) (8).
(16)
Som led i den overordnede målsætning om at sikre personers og varers bæredygtige mobilitet bør der indføres mekanismer til støtte for udvikling af motorveje til søs mellem medlemsstaterne for at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre adgangen til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Disse mekanismer, som bl.a. omfatter udbud, bør være gennemskuelige og svare til behovene, og de bør overholde Unionens konkurrenceregler og regler for offentlige indkøb.
(17)
Det kan være nødvendigt at styrke samordningen mellem de stater, der berøres af projekter på samme trafikrute, for at forbedre investeringernes rentabilitet samt gøre det lettere at samordne investeringerne tidsmæssigt og sammensætte finansieringen.
(18)
Kommissionen bør hvert andet år fremlægge en beretning om gennemførelsen af denne afgørelse og bør senest i 2010 udarbejde en rapport om fremskridtene med de prioriterede projekter og i givet fald foreslå at ændre listen over prioriterede projekter.
(19)
Et udvalg bør have beføjelse til navnlig at bistå Kommissionen ved behandlingen af gennemførelsen og udviklingen af de retningslinjer, der er fastlagt ved denne afgørelse.
(20)
Af hensyn til klarheden bør bilag I til beslutning nr. 1692/96/EF erstattes af et nyt bilag, der indeholder kort for alle medlemsstaterne; dette vil sikre, at de kort, der allerede indgår i beslutningen, som senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (9), suppleres med de kort, der indgår i tiltrædelsesakten af 2003. Endvidere er 2020 måldato for planen for alle medlemsstaterne -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
AFSNIT 1
GENERELLE PRINCIPPER
Artikel 1
Genstand
1. Formålet med denne afgørelse er at opstille retningslinjer, der omfatter mål og prioriteter samt hovedlinjerne i de aktioner, der påtænkes gennemført for det transeuropæiske transportnet. Med disse retningslinjer fastlægges projekter af fælles interesse, hvis gennemførelse skal bidrage til at udvikle nettet på EU-plan.
2. De retningslinjer, der er omhandlet i stk. 1, udgør en generel referenceramme, der skal tilskynde til aktioner i medlemsstaterne samt eventuelt på EU-plan med henblik på at realisere projekter af fælles interesse, der har til formål at sikre sammenhæng, sammenkobling og interoperabilitet i det transeuropæiske transportnet, samt adgang til dette net. Retningslinjerne har ligeledes til formål i højere grad at inddrage den private sektor.
3. De grundlæggende krav til det transeuropæiske transportnets interoperabilitet transporttelematik og dertil knyttede tjenester er i overensstemmelse med traktaterne fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (10) og særskilt fra denne afgørelse.
Artikel 2
Mål
1. Det transeuropæiske transportnet etableres gradvis på EU-plan senest i år 2020, ved at de forskellige infrastrukturnet for vej- og banetransport, søtransport og lufttransport integreres på EU-plan i overensstemmelse med de planer, der er beskrevet på kortene i bilag I og/eller specifikationerne i bilag II.
2. Nettet skal:
a)
inden for et område uden indre grænser sikre en varig mobilitet for personer og gods på de bedst mulige samfunds- og sikkerhedsmæssige vilkår, og samtidig medvirke til at opfylde Unionens målsætninger navnlig på miljø- og konkurrenceområdet, og bidrage til en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed
b)
tilbyde brugerne infrastrukturer af høj kvalitet på acceptable økonomiske vilkår
c)
omfatte alle former for transport under hensyntagen til deres komparative fordele
d)
muliggøre en optimal udnyttelse af den eksisterende kapacitet
e)
så vidt muligt være interoperabelt inden for de enkelte transportformer og fremme omladningsmulighederne mellem de forskellige transportformer
f)
så vidt muligt være økonomisk bæredygtigt
g)
omfatte medlemsstaternes samlede område, således at adgangen hertil forbedres generelt, at øområder eller randområder og indlandsområder forbindes med de centrale områder, samt at de store bysamfund og Unionens regioner forbindes indbyrdes uden flaskehalse
h)
kunne tilkobles nettene i staterne i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), i de central- og østeuropæiske lande og i Middelhavslandene, samtidig med at interoperabiliteten og adgangen til disse net fremmes, for så vidt det er i Unionens interesse.
Artikel 3
Nettets udstrækning
1. Det transeuropæiske net består af transportinfrastrukturer samt trafikstyringssystemer og positionsbestemmelses- og navigationssystemer.
2. Transportinfrastrukturerne omfatter vejnet, jernbanenet og net af indre vandveje, motorveje til søs, søhavne, flod- og kanalhavne, lufthavne og andre forbindelsespunkter mellem modale net.
3. Trafikstyringssystemerne samt positionsbestemmelses- og navigationssystemerne består af de tekniske installationer samt de edb- og telekommunikationsinstallationer, der er nødvendige for at sikre, at nettet fungerer harmonisk, samt at trafikken styres effektivt.
Artikel 4
Hovedlinjer for indsatsen
Hovedlinjerne for Unionens indsats omfatter:
a)
udarbejdelse og revision af netplaner
b)
fastlæggelse af projekter af fælles interesse
c)
tilpasning af det bestående net
d)
fremme af nettets interoperabilitet
e)
den bedst mulige kombination af transportformerne, herunder også ved oprettelse af sammenkoblingscentre, der for godstransportens vedkommende så vidt muligt bør placeres uden for bycentrene for at muliggøre en effektiv omladning
f)
bestræbelser på at gøre de finansielle foranstaltninger sammenhængende og komplementære under iagttagelse af de regler, som gælder for hvert finansielt instrument
g)
forsknings- og udviklingsaktioner
h)
samarbejde og indgåelse af relevante aftaler med tredjelande, der er berørt af nettets udvikling
i)
tilskyndelse af medlemsstaterne samt internationale organisationer til at fremme de mål, som Unionen forfølger,
j)
fremme af et løbende samarbejde mellem de berørte partner
k)
enhver anden foranstaltning, der måtte vise sig at være nødvendig for at nå de mål, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2.
Artikel 5
Prioriterede mål
Under hensyn til de i artikel 2, stk. 2, omhandlede mål og de i artikel 4 omhandlede hovedlinjer for indsatsen prioriteres følgende:
a)
etablering og udvikling af de hoved- og tværforbindelser, der er nødvendige for at fjerne flaskehalse, etablere manglende strækninger og færdiggøre hovedfærdselsårer, navnlig deres grænsekrydsende strækninger, krydse naturlige forhindringer og forbedre større trafikkorridorers interoperabilitet
b)
etablering og udvikling af infrastruktur, som fremmer sammenkobling af nationale net med henblik på at lette etablering af forbindelse mellem på den ene side øer, eller områder, der kan sidestilles med øer, samt indlandsområder, periferiområder og fjernområder og på den anden side Unionens centrale områder, navnlig for at mindske disse områders høje transportomkostninger
c)
de nødvendige foranstaltninger til gradvis gennemførelse af et interoperabelt jernbanenet, der, hvor det er muligt, omfatter ruter tilpasset godstransport
d)
de nødvendige foranstaltninger til fremme af fjern- og nærsøfart samt indlandsskibsfart
e)
de nødvendige foranstaltninger til integration af jernbane- og lufttransport, navnlig gennem fremføring af jernbane til lufthavne, når det er relevant, samt de nødvendige infrastrukturer og installationer
f)
optimering af eksisterende og ny infrastrukturs kapacitet og effektivitet, fremme af intermodalitet og forbedring af nettets sikkerhed og driftssikkerhed gennem etablering og forbedring af intermodale terminaler med dertil hørende adgangsinfrastruktur og/eller installering af intelligente systemer
g)
integration af sikkerheds- og miljøhensyn i udformningen og realiseringen af det transeuropæiske transportnet
h)
udvikling af bæredygtig mobilitet for personer og varer i overensstemmelse med Unionens mål for bæredygtig udvikling.
Artikel 6
Tredjelandsnet
Der træffes i det enkelte tilfælde og efter de relevante procedurer i traktaterne afgørelse om, hvorvidt Unionen skal fremme projekter af fælles interesse samt nettenes sammenkobling og interoperabilitet med henblik på at sikre sammenhæng mellem tredjelandsnet og det transeuropæiske transportnet.
Artikel 7
Projekter af fælles interesse
1. Projekterne af fælles interesse udgør et fælles mål, hvis virkeliggørelse afhænger af deres modenhed og de finansielle midler, der er til rådighed, uden at foregribe en medlemsstats eller Unionens tilsagn om finansiering.
2. Under overholdelse af traktaternes regler, især konkurrencereglerne, betragtes som projekt af fælles interesse ethvert projekt, som:
a)
har til formål at virkeliggøre de i artikel 2, stk. 2, beskrevne mål
b)
vedrører det i artikel 3, stk. 1, omhandlede net
c)
henhører under de i artikel 5 omhandlede prioriterede mål, og
d)
er potentielt økonomisk levedygtigt under hensyn til de socioøkonomiske omkostninger og fordele.
3. Ethvert projekt skal vedrøre et af nettets elementer som beskrevet i artikel 9 til 18 og især:
a)
vedrøre de forbindelser, der er angivet på kortene i bilag I og/eller
b)
svare til specifikationerne eller kriterierne i bilag II.
4. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, som de skønner nødvendige, inden for rammerne af de i artikel 1, stk. 2, fastlagte principper.
Artikel 8
Miljøbeskyttelse
1. I projekternes planlægnings- og gennemførelsesfase tager medlemsstaterne miljøhensyn, idet de i henhold til direktiv 85/337/EØF foretager miljøkonsekvensvurderinger af de projekter af fælles interesse, der skal iværksættes, og idet de anvender direktiv 92/43/EØF og 2009/147/EF.
Fra den 21. juli 2004 gennemfører medlemsstaterne i henhold til direktiv 2001/42/EF en miljøkonsekvensvurdering af de planer og programmer, der fører til sådanne projekter, navnlig når det drejer sig om nye korridorer eller andre vigtige knudepunktsinfrastrukturprojekter.
Medlemsstaterne tager hensyn til resultaterne af denne miljøvurdering ved udarbejdelsen af de pågældende planer og programmer, jf. artikel 8 i direktiv 2001/42/EF.
2. Inden den 21. juli 2004 udvikler Kommissionen i forståelse med medlemsstaterne egnede metoder til iværksættelse af den strategiske miljøvurdering med henblik på bl.a. at sikre en hensigtsmæssig koordinering, undgå overlapning og forenkle og fremskynde planlægningsprocesser for grænsekrydsende projekter og korridorer.
Kommissionen skal, hvor det er relevant, i sin beretning om retningslinjerne og de eventuelle supplerende forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne, jf. artikel 22 i denne afgørelse, tage hensyn til resultaterne af dette arbejde og af den miljøvurdering af projekterne vedrørende det transeuropæiske net, som medlemsstaterne har gennemført i overensstemmelse med direktiv 2001/42/EF.
AFSNIT 2
VEJE
Artikel 9
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske vejnet består af motorveje og landeveje af høj standard, som allerede eksisterer, er nye eller skal udbygges, og som
a)
spiller en vigtig rolle i fjerntrafikken, eller
b)
fungerer som omfartsveje omkring større bycentre på bestemte strækninger i nettet, eller
c)
sørger for sammenkoblingen med de øvrige transportformer, eller
d)
forbinder indlandsområder og randområder med Unionens centrale områder.
2. Nettet sikrer trafikanterne et højt, ensartet og kontinuerligt service-, komfort- og sikkerhedsniveau.
3. Nettet omfatter også infrastruktur til trafikstyring og brugerinformation, håndtering af uheld og nødsituationer samt elektronisk gebyropkrævning, idet sådan infrastruktur er baseret på aktivt samarbejde mellem trafikstyringssystemer på europæisk, nationalt og regionalt plan og rejse- og trafikinformationsleverandører samt tillægstjenesteleverandører, således at der sikres den nødvendige komplementaritet med applikationer, hvis indførelse fremmes under det transeuropæiske telenetprogram.
AFSNIT 3
JERNBANER
Artikel 10
Beskrivelse
1. Jernbanenettet består af højhastighedsstrækninger og konventionelle strækninger.
2. Højhastighedsnettet, som anvender eksisterende eller ny teknologi, omfatter:
a)
specialkonstruerede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på normalt 250 km/h eller derover
b)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på ca. 200 km/h
c)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger eller strækninger, der er specielt konstrueret til høj hastighed, og som er forbundet med højhastighedsnettet, men som på grund af topografiske eller miljømæssige begrænsninger, terrænrelief eller beliggenhed i bymæssig bebyggelse har særlige træk, som hastigheden skal afpasses efter i de enkelte tilfælde.
Højhastighedsnettet består af de strækninger, der er angivet i bilag I, afsnit 3. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for højhastighedsstrækninger med nuværende teknologi, fastlægges i henhold til direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (11). Medlemsstaterne underretter på forhånd Kommissionen om åbningen af enhver højhastighedsstrækning og om dennes tekniske egenskaber.
3. Det konventionelle jernbanenet består af strækninger til konventionel personbefordring og godstransport, herunder de i artikel 15 omhandlede delstrækninger af det transeuropæiske net for kombineret transport, tilslutninger til sø-, flod- og kanalhavne af fælles interesse og de godsterminaler, som er åbne for alle operatører. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for konventionelle jernbanestrækninger, fastlægges i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog (12).
4. Jernbanenettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der muliggør integration af jernbane- og vejtransport og, når det er relevant, sø- og lufttransport. Der skal i den forbindelse lægges særlig vægt på regionale lufthavnes sammenkobling med nettet.
5. Jernbanenettet skal opfylde mindst en af følgende funktioner:
a)
spille en vigtig rolle i personbefordring over lange afstande
b)
muliggøre forbindelse til lufthavne, når det er relevant
c)
muliggøre adgang til regionale og lokale jernbanenet
d)
lette godstransporten ved at fastlægge og anlægge hovedstrækninger, der er beregnet til godstransport, eller strækninger, hvor godstog har forrang
e)
spille en vigtig rolle i kombineret transport
f)
gennem havne af fælles interesse muliggøre forbindelse til nærsøfart og indre vandveje.
6. Jernbanenettet skal tilbyde brugerne et højt kvalitets- og sikkerhedsniveau i kraft af sin kontinuitet og gradvis indførelse af interoperabilitet, som navnlig opnås gennem teknisk harmonisering og det harmoniserede togstyrings- og sikringssystem ERTMS, som anbefales til det europæiske jernbanenet. Med henblik herpå opstiller Kommissionen i samråd med medlemsstaterne en plan herfor, der er koordineret med de nationale planer.
AFSNIT 4
INDRE VANDVEJE OG FLOD- OG KANALHAVNE
Artikel 11
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske net af indre vandveje omfatter floder og kanaler samt forskellige bifloder, kanalarme og forgreninger, som forbinder disse. Det gør det især muligt at sammenkoble industriområderne og de store byområder og at forbinde dem med havnene.
2. Nettets vandveje skal mindst opfylde de tekniske specifikationer, der gælder for vandveje af klasse IV, som giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 80-85 meters længde og 9,50 meters bredde. Hvor vandveje, der indgår i nettet, skal anlægges eller moderniseres, skal de tekniske specifikationer mindst svare til klasse IV og desuden give mulighed for senere udbygning til klasse V a/V b samt give tilfredsstillende passagemulighed for skibe, der anvendes til kombineret transport. Vandveje af klasse V a giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 110 meters længde og 11,40 meters bredde, og klasse V b giver passagemulighed for et lægtertog på 172-185 meters længde og 11,40 meters bredde.
3. Flod- og kanalhavnene indgår i nettet navnlig som sammenkoblingspunkter mellem de i stk. 2 og i artikel 15 nævnte indre vandveje og de øvrige transportformer.
4. I nettet indgår de flod- og kanalhavne, som er:
a)
åbne for kommerciel trafik
b)
placeret på nettet af indre vandveje som vist på oversigtsplanen i bilag I, afsnit 4
c)
forbundet med andre transeuropæiske transportruter som vist i bilag I, og
d)
udstyret med omladningsanlæg til intermodal transport, eller hvis årlige trafikmængde er på mindst 500 000 tons fragt.
De flod- og kanalhavne, som er nævnt i litra d), er anført i bilag I.
5. Nettet indbefatter også trafikstyringsinfrastruktur. Dette indebærer navnlig etablering af et interoperabelt, intelligent trafik- og transportsystem kendt under navnet »River Information Services«, der tager sigte på optimering af det indre vandvejsnets eksisterende kapacitet og sikkerhed samt forbedring af interoperabiliteten med andre transportformer.
AFSNIT 5
SØHAVNE
Artikel 12
Beskrivelse
1. Søhavnene gør det muligt at udvikle søtransporten og udgør øernes maritime trafikbetjeningspunkter og sammenkoblingspunkterne mellem søtransporten og de øvrige transportformer. Her stilles udstyr og tjenesteydelser til rådighed for operatører inden for transport. Deres infrastruktur tilvejebringer en række tjenesteydelser for passagerbefordring og godstransport inden for Unionen og til og fra tredjelande, herunder færgeoverfarter og søtransport over kortere og længere afstande, inklusive kystsejlads.
2. De søhavne, der indgår i det transeuropæiske transportnet, svarer til en af kategorierne A, B og C, som defineres således:
A
:
Søhavne af international betydning: havne med en samlet årlig trafikmængde på mindst 1,5 mio. tons fragt eller 200 000 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som derfor spiller en vigtig rolle for den internationale søtransport.
B
:
Søhavne af betydning for Unionen, som ikke falder ind under kategori A: disse havne har en samlet årlig trafikmængde på mindst 0,5 mio. tons fragt eller mellem 100 000 og 199 999 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som er udstyret med de nødvendige omladningsanlæg for søtransport over korte afstande.
C
:
Regionale havne: disse havne opfylder ikke betingelserne for kategori A og B, men er beliggende i øområder eller i områder i den ydre eller yderste periferi og varetager søforbindelsen mellem disse regioner indbyrdes og/eller med Unionens centrale regioner.
Søhavne i kategori A er angivet på de vejledende kort i skitseplanerne i bilag I, afsnit 5, der bygger på de seneste havneoplysninger.
3. Ud over de i artikel 7 fastsatte kriterier skal havneprojekter af fælles interesse og relateret til havne, der indgår i det transeuropæiske net af søhavne, opfylde kriterierne og specifikationerne i bilag II.
Artikel 13
Motorveje til søs
1. Det transeuropæiske net af motorveje til søs har til formål at samle godstransportstrømme på logistiske søtransportruter på en sådan måde, at det vil forbedre eksisterende søtransportforbindelser eller etablere nye rentable, regelmæssige og hyppige søtransportforbindelser til godstransport mellem medlemsstaterne med henblik på at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre forbindelserne til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Motorveje til søs bør ikke udelukke kombineret transport af personer og varer, når der overvejende er tale om godstransport.
2. Det transeuropæiske net af motorveje til søs består af faciliteter og infrastrukturer, der berører mindst to havne beliggende i to forskellige medlemsstater. Disse faciliteter og infrastrukturer omfatter i mindst én medlemsstat elementer som f.eks. havnefaciliteter, elektroniske logistikstyringssystemer, sikkerhed og sikring, administrative procedurer og toldprocedurer samt infrastruktur til direkte adgang fra land- og søsiden, herunder midler til sikring af sejlbarhed året rundt, navnlig adgang til opmudringsfaciliteter samt isbryderassistance i vinterperioden.
3. Vandveje eller kanaler, som defineret i bilag I, afsnit 4, som forbinder to europæiske motorveje til søs eller to strækninger heraf, og som bidrager væsentligt til at forkorte søruter, øge effektiviteten og spare sejltid, indgår i det transeuropæiske net af motorveje til søs.
4. Projekter af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs skal foreslås af mindst to medlemsstater og skal opfylde konkrete behov. De foreslåede projekter skal generelt involvere både den offentlige og den private sektor efter procedurer, som, inden støtte fra de nationale budgetter om nødvendigt kan suppleres med EU-støtte, foreskriver en udbudsrunde efter en af følgende fremgangsmåder:
a)
ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab med henblik på at oprette nye forbindelser med udgangspunkt i en havn af kategori A som omhandlet i artikel 12, stk. 2, som medlemsstaterne på forhånd har udvalgt i hvert havområde som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III
b)
i det omfang havnenes geografiske beliggenhed er sammenlignelig, ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab og henvendt til konsortier, der som minimum sammenbringer søtransportvirksomheder og havne i et af havområderne som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III.
5. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs
a)
skal fokusere på de faciliteter og infrastrukturer, som nettet af motorveje til søs består af
b)
kan med forbehold af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omfatte igangsætningsstøtte, hvis det som følge af den i stk. 4 omhandlede udbudsrunde skønnes nødvendigt at yde offentlig støtte for at gøre projektet finansielt levedygtigt. Igangsætningsstøtten begrænses til to år og ydes kun til behørigt begrundede anlægsomkostninger. Støtten må ikke overstige det minimumsbeløb, som skønnes nødvendigt til igangsætning af de pågældende ruter. Støtte må ikke lede til konkurrenceforvridning på de relevante markeder, som er i modstrid med, hvad der er i fælles interesse
c)
kan også omfatte aktiviteter af bredere interesse, der ikke er knyttet til bestemte havne som f.eks. at skabe adgang til isbrydnings- og opmudringsfaciliteter samt informationssystemer, herunder trafikstyrings- og elektroniske indberetningssystemer.
6. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs forelægges Kommissionen til godkendelse.
7. Kommissionen forelægger inden tre år det i artikel 21, stk. 1, nævnte udvalg en første liste over specifikke projekter af fælles interesse. Den giver dermed konceptet motorveje til søs konkret form.
Listen forelægges desuden for Europa-Parlamentet.
AFSNIT 6
LUFTHAVNE
Artikel 14
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske lufthavnsnet består af de lufthavne, som er beliggende på Unionens område, betjener den erhvervsmæssige lufttrafik og svarer til specifikationerne i bilag II, afsnit 6. Disse lufthavne klassificeres forskelligt alt efter størrelsen og typen af den trafik, de varetager, og alt efter hvilken rolle de spiller i nettet. De gør det muligt at udvikle luftfartsforbindelserne samt at sammenkoble luftfarten med de øvrige transportformer.
2. De internationale lufthavne og EU-lufthavnene udgør de centrale dele i det transeuropæiske lufthavnsnet. De fleste forbindelser mellem Unionen og resten af verden varetages af de internationale lufthavne. EU-lufthavnene varetager hovedsagelig ruter inden for Unionen, idet forbindelser uden for Unionen endnu udgør en mindre del af deres virksomhed. Regionallufthavnene og tilbringerlufthavnene letter adgangen til nettets centrale dele eller bidrager til at gøre randområder og isolerede egne mere tilgængelige.
3. Internationale lufthavne og EU-lufthavne forbindes efterhånden med jernbanenettets højhastighedsstrækninger, hvor dette er hensigtsmæssigt. Nettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der tillader integration af luft- og jernbanetransport og, hvor det er relevant, søtransport.
AFSNIT 7
KOMBINERET TRANSPORT
Artikel 15
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for kombineret transport omfatter:
a)
jernbaner og indre vandveje, som er egnet til kombineret transport, og søveje som i forbindelse med vejstrækninger til eventuel for- og eftertransport, der er så korte som muligt, tillader fjerntransport af gods
b)
intermodale terminaler, der har anlæg til omladning mellem jernbaner, vandveje, søveje og veje
c)
midlertidigt rullende materiel, når endnu ikke tilpassede infrastrukturer kræver det.
AFSNIT 8
STYRINGS- OG INFORMATIONSSYSTEM FOR SØTRANSPORT
Artikel 16
Beskrivelse
Det transeuropæiske styrings- og informationsnet for søtransport omfatter:
a)
kyst- og havnetrafikstyringssystemer
b)
systemer til positionsbestemmelse for skibe
c)
indberetningssystemer for skibe, der transporterer farligt eller forurenende gods
d)
kommunikationssystemer for skibe i havsnød og for sikkerhed til søs.
AFSNIT 9
FLYTRAFIKSTYRING
Artikel 17
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for flytrafikstyring omfatter luftrummet til almindelig flytrafik, luftruterne, hjælpemidler til flynavigation, planlægnings- og styringssystemer for trafikstrømmene og flyvekontrolsystemet (kontrolcentre, overvågnings- og kommunikationsudstyr), der behøves til sikker og effektiv afvikling af lufttrafikken i det europæiske luftrum.
AFSNIT 10
POSITIONSBESTEMMELSES- OG NAVIGATIONSSYSTEM
Artikel 18
Beskrivelse
Det transeuropæiske net af positionsbestemmelses- og navigationssystemer omfatter systemer for satellitbaseret positionsbestemmelse og navigation og de systemer, som er defineret i den fremtidige europæiske radionavigationsplan. Disse systemer udgør en positionsbestemmelses- og navigationstjeneste, som kan bruges sikkert og effektivt af alle transportformer.
AFSNIT 11
KOORDINERING MELLEM MEDLEMSSTATERNE
Artikel 19
Den europæiske koordinator
1. For at lette en koordineret gennemførelse af visse projekter, navnlig grænsekrydsende projekter eller strækninger inden for grænsekrydsende projekter, blandt de projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 25, kan Kommissionen med de berørte medlemsstaters samtykke og efter høring af Europa-Parlamentet udpege en person med betegnelsen »europæisk koordinator«.
2. Den europæiske koordinator udvælges bl.a. ud fra sin erfaring med de europæiske institutioner og viden om finansiering og socioøkonomisk og miljømæssig vurdering af større projekter.
3. I Kommissionens afgørelse om udpegning af den europæiske koordinator fastsættes det, hvordan vedkommende skal løse de i stk. 5 nævnte opgaver.
4. Den europæiske koordinator handler i Kommissionens navn og for dennes regning. Den europæiske koordinators mandat vedrører normalt ét projekt, navnlig i tilfælde af grænsekrydsende projekter, men kan om nødvendigt udstrækkes til at omfatte en større trafikkorridor som helhed. Den europæiske koordinator udarbejder sammen med de berørte medlemsstater en arbejdsplan for sin virksomhed.
5. Den europæiske koordinator:
a)
tilskynder i samarbejde med de berørte medlemsstater til anvendelse af fælles projektvurderingsmetoder og rådgiver, når det er relevant, projektinitiativtagerne om projektfinansieringen
b)
udarbejder en årlig rapport til Europa-Parlamentet og Kommissionen samt de berørte medlemsstater om, hvordan de projekter, som vedkommende er ansvarlig for, skrider frem, om ny lovgivning eller andet, som kunne påvirke projekternes udformning, samt om eventuelle vanskeligheder og hindringer, der kan medføre forsinkelser af betydning i forhold til de i bilag III omhandlede frister
c)
holder sammen med de berørte medlemsstater kontakt med regionale og lokale myndigheder, operatører, transportbrugere og repræsentanter for civilsamfundet med henblik på at få et bedre kendskab til transportefterspørgslen, mulighederne for investeringsfinansiering og arten af de tjenesteydelser, der skal leveres, for at lette adgangen til sådan finansiering.
6. De berørte medlemsstater samarbejder med den europæiske koordinator og giver vedkommende de oplysninger, der er nødvendige til varetagelse af de i stk. 5 nævnte opgaver.
7. Uden at det berører de procedurer, der anvendes i henhold til EU-retten og national ret, kan Kommissionen anmode den europæiske koordinator om en udtalelse, når den behandler ansøgninger om EU-finansiering af projekter eller grupper af projekter, som den europæiske koordinator har ansvaret for.
AFSNIT 12
FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 20
Nationale planer og programmer
Medlemsstaterne tilsender Kommissionen udkast til de nationale planer og programmer, som er under udarbejdelse med henblik på udvikling af det transeuropæiske transportnet, navnlig for så vidt angår projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 24-27. Efter vedtagelsen sender medlemsstaterne Kommissionen de nationale planer og programmer til orientering.
Artikel 21
Udvalg for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling
1. Kommissionen bistås af udvalget for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling, herefter benævnt »udvalget«, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget varetager udvekslingen af oplysninger om de planer og programmer, der er meddelt af medlemsstaterne, og det kan behandle alle spørgsmål vedrørende udviklingen af det transeuropæiske transportnet.
Artikel 22
Beretning
Kommissionen forelægger hvert andet år Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en beretning om gennemførelsen af de retningslinjer, der er beskrevet i denne afgørelse.
Udvalget bistår Kommissionen med udarbejdelsen af beretningen.
Beretningen suppleres om nødvendigt med forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne; disse forslag kan om nødvendigt omfatte ændringer til eller tilføjelser af projekter, der er i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, på listen over prioriterede projekter i bilag III. Der skal ved ændringen tages særligt hensyn til projekter, der bidrager til Unionens territoriale samhørighed i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, litra e).
Artikel 23
Prioriterede projekter
1. De prioriterede projekter er projekter af fælles interesse, jf. artikel 7, hvor en nærmere undersøgelse bekræfter, at de:
a)
har til formål at fjerne flaskehalse eller etablere en manglende forbindelse i en større trafikkorridor i det transeuropæiske net, navnlig projekter, der er grænsekrydsende, krydser naturlige forhindringer eller har en grænsekrydsende strækning
b)
er af et omfang, hvor langsigtet planlægning på europæisk plan skaber en betydelig ekstra nytteværdi
c)
som helhed har potentiel socioøkonomisk nettonytteværdi og rummer andre socioøkonomiske fordele
d)
i væsentlig grad forbedrer varers og personers mobilitet mellem medlemsstaterne og herigennem også bidrager til de nationale nets interoperabilitet
e)
bidrager til Unionens territoriale samhørighed ved at integrere de nye medlemsstaters net og forbedre forbindelserne med periferiområder og øområder
f)
bidrager til bæredygtig udvikling af transportsektoren ved at forbedre sikkerheden og mindske transportens miljøbelastning, bl.a. ved at fremme et modalt skift til jernbanetransport, intermodal transport, transport ad indre vandveje og søtransport
g)
viser, at de berørte medlemsstater er indstillet på at gennemføre undersøgelser og vurderinger i rette tid til, at anlægsarbejdet kan færdiggøres inden for en forud fastsat frist baseret på nationale planer eller enhver anden relevant dokumentation i forbindelse med det pågældende projekt.
2. De prioriterede projekter, hvor arbejdet efter planen skulle påbegyndes inden 2010, disses delstrækninger samt de i stk. 1, litra g), omtalte frister for arbejdets færdiggørelse er anført i bilag III.
3. Senest i 2010 udarbejder Kommissionen en statusrapport og foreslår om nødvendigt ændringer til listen over prioriterede projekter i bilag III i overensstemmelse med stk. 1.
Artikel 24
Anerkendelse af europæisk interesse
De i bilag III opstillede prioriterede projekter anerkendes som værende af europæisk interesse. Anerkendelsen kan kun gives efter den procedure, der er fastsat i traktaterne og i de retsakter, der er baseret herpå.
Artikel 25
Projekter der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med Samhørighedsfonden i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006 af 11. juli 2006 om oprettelse af Samhørighedsfonden (13), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
b)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med budgettet til de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 5 og 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 680/2007 af 20. juni 2007 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for de transeuropæiske transport- og energinet (14), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
2. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
Kommissionen tilskynder medlemsstaterne til at tage hensyn til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, når de forbereder programmeringen af strukturfondene, navnlig i de regioner, der hører under »konvergens«-målet, under hensyn til nationale transportplaner, der falder ind under eksisterende EF-støtterammer
b)
Kommissionen drager omsorg for, at de lande, der kan komme i betragtning til instrumentet for førtiltrædelsesstøtte (IPA), ved forelæggelsen af deres projekter i forbindelse med dette instrument i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 af 17. juli 2006 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (Ipa) (15), giver passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
3. Ved fastlæggelsen af sine finansielle behov giver Kommissionen passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
Artikel 26
Forsinkelse i afslutningen af projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Hvis påbegyndelsen af anlægsarbejdet for et af de prioriterede projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, forsinkes væsentligt i forhold til 2010-fristen, opfordrer Kommissionen de berørte medlemsstater til at angive grundene til denne forsinkelse inden tre måneder. Kommissionen konsulterer ud fra det svar, der gives, alle de berørte medlemsstater for at løse det problem, der har ført til forsinkelsen.
Kommissionen kan i samråd med udvalget og som led i sin overvågning af gennemførelsen af det projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, og under overholdelse af proportionalitetsprincippet beslutte at vedtage passende foranstaltninger. De berørte medlemsstater skal have lejlighed til at fremsætte bemærkninger til sådanne foranstaltninger, inden de vedtages.
Europa-Parlamentet underrettes straks om enhver foranstaltning, der træffes.
Kommissionen skal i forbindelse med vedtagelsen af disse foranstaltninger tage behørigt hensyn til den enkelte berørte medlemsstats andel i ansvaret for forsinkelsen og undlade at træffe foranstaltninger, der vil kunne få konsekvenser for gennemførelsen af projektet i medlemsstater, der ikke er ansvarlige for den pågældende forsinkelse.
2. Når et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, ikke i alt væsentligt er afsluttet inden for en rimelig tid efter den forventede dato for dets afslutning som anført i bilag III, og alle de berørte medlemsstater er ansvarlige for forsinkelsen, tager Kommissionen projektet op til fornyet overvejelse efter proceduren i stk. 1 med henblik på at tilbagekalde dets klassificering som et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, efter den ændringsprocedure, der er omhandlet i artikel 22, stk. 3.
Kommissionen tager under alle omstændigheder projektet op til fornyet overvejelse 15 år efter, at projektet er blevet anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til denne afgørelse.
Artikel 27
Socioøkonomiske og miljømæssige evalueringer
1. Fem år efter afslutningen af et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, eller en delstrækning heraf, evaluerer de berørte medlemsstater projektets socioøkonomiske virkninger og miljøpåvirkninger, herunder virkningerne for samhandlen og den frie bevægelighed for personer og varer mellem medlemsstaterne samt virkningerne på territorial samhørighed og bæredygtig udvikling. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om resultatet af denne evaluering.
2. Hvis et projekt af europæisk interesse omfatter en grænsekrydsende strækning, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, skal de berørte medlemsstater koordinere deres procedurer for vurdering af projektets socioøkonomiske virkninger og bestræbe sig på at gennemføre en tværnational undersøgelse, inden der gives byggetilladelse, og inden for de eksisterende rammer.
3. Andre strækninger af projekter af europæisk interesse koordineres af medlemsstaterne bilateralt eller multilateralt fra sag til sag.
4. De koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser, der er omhandlet i stk. 2, finder anvendelse med forbehold af de forpligtelser, som følger af EU-lovgivningen om miljøbeskyttelse, herunder navnlig forpligtelser med hensyn til miljøkonsekvensvurdering. De berørte medlemsstater underretter Kommissionen om indledning og resultater af disse koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser. Kommissionen medtager sådanne oplysninger i den beretning, der er omhandlet i artikel 22.
Artikel 28
Grænsekrydsende strækninger
I forbindelse med visse prioriterede projekter skal grænsekrydsende strækninger mellem to medlemsstater, herunder motorveje til søs, fastlægges af medlemsstaterne på grundlag af kriterier, der fastlægges af udvalget og meddeles Kommissionen.
Det vil navnlig være strækninger, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, eller som de berørte medlemsstater indgår et forpligtende samarbejde om, og med henblik på hvilke de opretter en fælles struktur.
Artikel 29
Ophævelse
Beslutning nr. 1692/96/EF ophæves.
Henvisninger til den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende afgørelse og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 30
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 31
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 661/2010/EU HATÁROZATA
(2010. július 7.)
a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó uniós iránymutatásokról
(átdolgozás)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 172. cikke első bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztésére vonatkozó közösségi iránymutatásokról szóló, 1996. július 23-i 1692/96/EK európai parlamenti és tanácsi határozatot (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az egyértelműség érdekében az újabb módosítások alkalmával ezt a határozatot át kell dolgozni.
(2)
A transzeurópai hálózatok létrehozásának és fejlesztésének nagy szerepe van a fő uniós célkitűzések megvalósulásában, azaz a belső piac zökkenőmentes működésében, és a gazdasági és társadalmi kohézió erősítésében.
(3)
Az Unió területét behálózó transzeurópai közlekedési hálózatok létrehozásának és fejlesztésének az is konkrét célja, hogy biztosítsa a személyek és áruk lehető legjobb társadalmi, környezeti és biztonsági feltételek között történő fenntartható mobilitását, és komparatív előnyeiket figyelembe véve integráljon minden közlekedési módot. A munkahelyteremtés a transzeurópai hálózat egyik lehetséges hasznos velejárója.
(4)
A forgalom növekedése, ami elsősorban a nehéz tehergépjárművek növekvő arányának tudható be, a nemzetközi közlekedési folyosók túlterheltségéhez és kapacitáshiányhoz vezetett. Ezért az áruk és személyek nemzetközi mobilitásának biztosítása érdekében optimalizálni kell a transzeurópai közlekedési hálózat kapacitását.
(5)
A közeli rendeletetésű vízi fuvarozás, többek között, elősegítheti a szárazföldi közlekedési útvonalak tehermentesítését.
(6)
Az európai szintű hálózati integráció csak fokozatosan, a különböző közlekedési módok összekapcsolásával fejleszthető, tekintettel a bennük rejlő előnyök jobb kihasználására.
(7)
Az olyan közlekedési csomópontok, mint a tengeri kikötők, belvízi kikötők, valamint a kombinált árufuvarozási terminálok a közlekedési alágazatok kombinált árufuvarozási (multimodális) hálózatba történő integrációjának előfeltételét képezik.
(8)
Mivel a javasolt intézkedés céljait, különösen a transzeurópai közlekedési hálózatok terén a keretek és prioritások meghatározását a tagállamok nem tudják kielégítő módon megvalósítani, és ezért azok - a célkitűzések összehangolásának szükségessége miatt - uniós szinten jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az e cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a határozat nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(9)
Meg kell jelölni azokat a közös érdekű projekteket, amelyek hozzájárulnak e célkitűzések megvalósulásához, és amelyek megfelelnek az így meghatározott fellépés prioritásainak. Csak azokat a projekteket lehet figyelembe venni, amelyek gazdaságilag potenciálisan életképesek.
(10)
A kiemelt fontosságú projekteket európai érdekű projektekké kell nyilvánítani, az uniós pénzügyi forrásokat az ilyen jellegű beruházásokra kell összpontosítani, és olyan eljárásokat kell bevezetni, amelyek a tagállamok közötti koordináció ösztönzésével megkönnyítik a projektek kívánt ütemezés szerinti lezárását.
(11)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 170. cikkével összhangban a transzeurópai hálózattal kapcsolatos politikai intézkedéseknek hozzá kell járulniuk az Unión belüli gazdasági és társadalmi kohézió erősítéséhez. E célkitűzés elérése érdekében erőfeszítéseket kell tenni, hogy a lehető legnagyobb összhangot teremtsék meg a transzeurópai közlekedési hálózatra vonatkozó uniós iránymutatások és az uniós szinten rendelkezésre álló fontosabb pénzügyi eszközök programozása között.
(12)
A kiemelt fontosságú projektek utólagos értékelésének egyszerűsítenie kell az iránymutatások és a kiemelt fontosságú projektek jegyzékének a felülvizsgálatát, valamint hozzá kell járulnia a tagállamok által a projektek megvalósítása előtt alkalmazott értékelési módszerek javításához.
(13)
A vélhetően jelentős környezeti hatásokkal járó köz- és magánprojektekre csak ezeknek a potenciális hatásoknak az érvényes uniós szabályoknak megfelelő előzetes felmérése után szabad engedélyt adni.
(14)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 11. cikkével összhangban a környezetvédelmi követelményeket be kell illeszteni a transzeurópai hálózatokkal kapcsolatos uniós politika meghatározásába és végrehajtásába. Ennek alapján kiemelten kell támogatni azoknak a szállítási módoknak az infrastruktúráját, amelyek kevesebb környezeti kárt okoznak, nevezetesen a vasút, a rövid távú tengeri szállítás és a belvízi szállítás.
(15)
A bizonyos tervek és programok környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2001. június 27-i 2001/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) szerinti környezetvédelmi szempontú értékelést a jövőben az összes olyan terv és program tekintetében el kell végezni, amelyek a közös érdekű projektek megvalósítására irányulnak. A közlekedési infrastruktúra finanszírozásához is feltételül kell szabni az uniós környezetvédelmi jogszabályok rendelkezéseinek betartását, különös tekintettel az egyes köz- és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27-i 85/337/EGK tanácsi irányelvre (6), a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21-i 92/43/EGK tanácsi irányelvre (7), és a vadon élő madarak védelméről szóló, 2009. november 30-i 2009/147/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (8).
(16)
A személyek és áruk fenntartható mobilitásának biztosítására irányuló átfogó célkitűzés keretein belül olyan eljárásokat kell bevezetni, amelyek az utak túlterheltségének csökkentése, valamint a peremterületeken és szigeteken fekvő régiók és államok elérhetőségének javítása érdekében támogatják a tagállamok közötti „tengeri autópályák” kialakítását. Ezeknek az eljárásoknak, amelyeket többek között pályázati eljárásokkal is támogatnak, átláthatónak kell lenniük és ki kell elégíteniük a szükségleteket, továbbá semmiképpen sem sérthetik az uniós verseny- és közbeszerzési szabályokat.
(17)
A beruházások megtérülésének javítása, valamint időbeli összehangolásuk és finanszírozásuk megkönnyítése érdekében szorosabb koordináció válhat szükségessé az azonos útvonalon megvalósítandó projektekben érintett tagállamok között.
(18)
Indokolt, hogy a Bizottság kétévente jelentést terjesszen be e határozat végrehajtásáról, valamint hogy 2010-re jelentést készítsen a kiemelt fontosságú projektek előrehaladásáról, és adott esetben javaslatot tegyen azok jegyzékének módosítására.
(19)
Egy bizottságot kell felhatalmazni különösen arra, hogy támogassa a Bizottságot, amikor az az ezen határozat által megállapított iránymutatások megvalósulását és alakulását vizsgálja.
(20)
Az egyértelműség érdekében indokolt a 1692/96/EC határozat I. mellékletét egy olyan új melléklettel felváltani, amely a valamennyi tagállamra vonatkozó térképeket tartalmazza; ez biztosítaná, hogy a legutóbb az 1791/2006/EK (9) rendelettel módosított határozatban már szereplő térképeket a 2003-as csatlakozási aktusban foglalt térképekkel kiegészítsék. Emellett a terv céldátuma minden tagállam számára 2020,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. SZAKASZ
ÁLTALÁNOS ELVEK
1. cikk
Tárgy
(1) E határozat célja, hogy meghatározza azokat az iránymutatásokat, amelyek a transzeurópai közlekedési hálózat terén előirányzott intézkedések célkitűzéseire, prioritásaira és kereteire vonatkoznak. Ezek az iránymutatások olyan közös érdekű projekteket jelölnek meg, amelyek megvalósítása Uniószerte hozzájárul a hálózat fejlődéséhez.
(2) Az (1) bekezdésben említett iránymutatások egy olyan általános keretet jelentenek, amelynek célja, hogy olyan közös érdekű projektek végrehajtására ösztönözze a tagállamokat és - adott esetben - az Uniót, amelyek célja a transzeurópai közlekedési hálózat kohéziójának, összekapcsolásának és interoperabilitásának, illetve a hálózat elérhetőségének biztosítása. Ezen iránymutatások célja az is, hogy előmozdítsák a magánszektor részvételét.
(3) A transzeurópai közlekedési hálózat interoperabilitására, a közlekedési telematikára és a járulékos szolgáltatásokra vonatkozó legfontosabb követelményeket a Szerződéseknek megfelelően a vasúti rendszer Unión belüli kölcsönös átjárhatóságáról szóló 2008/57/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (10) és e határozattól különállóan határozzák meg.
2. cikk
Célkitűzések
(1) A transzeurópai közlekedési hálózat 2020-ig fokozatosan, az uniós szárazföldi, tengeri és légiközlekedési infrastrukturális hálózatok integrálásával, az I. mellékletben található térképeken jelzett terveknek, és/vagy a II. mellékletben szereplő előírásoknak megfelelően jön létre.
(2) A hálózatnak:
a)
a belső határok nélküli területen a lehető legjobb társadalmi és biztonsági feltételek között biztosítania kell a személyek és áruk fenntartható mobilitását, miközben elő kell segítenie az uniós célkitűzések elérését, különösen a környezet és a verseny tekintetében, és hozzá kell járulnia a gazdasági és társadalmi kohézió erősítéséhez;
b)
elfogadható gazdasági feltételek mellett kiváló minőségű infrastruktúrát kell kínálnia a felhasználók számára;
c)
magában kell foglalnia valamennyi közlekedési módot, figyelembe véve azok komparatív előnyeit;
d)
lehetővé kell tennie a meglévő kapacitások optimális kihasználását;
e)
a lehetőségekhez mérten képesnek kell lennie a közlekedési módokon belüli interoperabilitásra, és ösztönöznie kell a különböző közlekedési módok közötti intermodalitást;
f)
a lehetőségekhez mérten gazdaságilag életképesnek kell lennie;
g)
valamennyi tagállam területére ki kell terjednie, hogy megkönnyítse általában a hozzáférést, összekapcsolja a szigeteket, a körülzárt és periférikus régiókat a központi régiókkal, és torlódások nélküli összeköttetést teremtsen az Unió nagyobb agglomerációi és régiói között;
h)
összekapcsolhatónak kell lennie az Európai Szabadkereskedelmi Társulás (EFTA), Közép- és Kelet-Európa és a Földközi-tengeri országok hálózataival, ugyanakkor elő kell segítenie az interoperabilitást és ezeknek a hálózatoknak az elérését, amennyiben az uniós érdeknek bizonyul.
3. cikk
A hálózat terjedelme
(1) A transzeurópai hálózat közlekedési infrastruktúrából, forgalomirányítási rendszerekből illetve helymeghatározási és navigációs rendszerekből áll.
(2) A közlekedési infrastruktúra közúti, vasúti, és belvízi hálózatokból, „tengeri autópályákból”, tengeri kikötőkből és belvízi kikötőkből, repülőterekből, valamint egyéb, kombinált hálózatok közötti közlekedési csomópontokból áll.
(3) A forgalomirányítási rendszerek és a helymeghatározási és navigációs rendszerek a hálózat összehangolt működése és a hatékony forgalomirányítás biztosításának céljából magukban foglalják a szükséges műszaki berendezéseket, valamint az információs és távközlési rendszereket.
4. cikk
Az intézkedések főbb vonalai
Az uniós intézkedések főbb vonalai a következőket érintik:
a)
a hálózati tervek összeállítása és felülvizsgálata;
b)
közös érdekű projektek megjelölése;
c)
a meglévő hálózat adaptálása;
d)
a hálózati interoperabilitás ösztönzése;
e)
a közlekedési módok optimális párosítása, többek között olyan összekapcsolási központok kialakításával, amelyeknek áruk fuvarozása esetén, az intermodalitás hatékony kihasználhatósága érdekében a lehetőségekhez mérten a városközpontoktól távol kell elhelyezkedniük;
f)
törekvés a pénzügyi támogatás egységességére és komplementaritására az egyes pénzügyi eszközökre vonatkozó szabályoknak megfelelően;
g)
kutatás és fejlesztés;
h)
együttműködés, és megfelelő megállapodások megkötése a hálózatfejlesztésben érdekelt harmadik országokkal;
i)
ösztönzők a tagállamok és nemzetközi szervezetek számára, az Unió által követett célkitűzések előmozdítása céljából;
j)
az érdekelt felek közötti folyamatos együttműködés elősegítése;
k)
minden más olyan intézkedés, amely szükségesnek bizonyul a 2. cikk (2) bekezdésében említett célkitűzések megvalósításához.
5. cikk
Prioritások
Figyelembe véve a 2. cikk (2) bekezdésében meghatározott célkitűzéseket és a 4. cikkben meghatározott intézkedések főbb vonalait, a prioritások a következők:
a)
azoknak a fő kapcsolatoknak és kapcsolódási pontoknak a kiépítése és fejlesztése, amelyek a kapacitáshiány megszüntetéséhez, a hiányzó szakaszok és a fő útvonalak kiépítéséhez (különös tekintettel a határokon átnyúló szakaszokra), a természetes akadályok leküzdéséhez, valamint a fő útvonalak átjárhatóságának javításához szükségesek;
b)
olyan infrastruktúra kiépítése és fejlesztése, amely előmozdítja a nemzeti hálózatok átjárhatóságát annak érdekében, hogy - elsősorban a magas szállítási költségek csökkentése céljából - megkönnyítsék egyrészről a szigetek, a szigetekhez hasonló helyzetű térségek, a tengerparttal nem rendelkező területek, a peremterületeken elhelyezkedő és a legkülső régiók, másrészről pedig az Unió központi régiói közötti kapcsolat létrehozását;
c)
olyan átjárható vasúthálózat fokozatos megvalósításához szükséges intézkedések, amely, ahol lehetséges, magában foglal árufuvarozásra alkalmas szakaszokat is;
d)
a hosszú és rövid távú tengeri szállítást, valamint a belvízi hajózást támogató intézkedések;
e)
a vasúti és légi szállítás integrálásához szükséges intézkedések, adott esetben különösen a repülőterek vasúttal való megközelíthetősége révén, valamint az ehhez szükséges infrastruktúra és berendezések;
f)
a meglévő és az új infrastruktúra kapacitásának és hatékonyságának optimalizálása, az átjárhatóság elősegítése, valamint a hálózat biztonságának és megbízhatóságának javítása azáltal, hogy intermodális terminálokat és az azokhoz való hozzáférést elősegítő infrastruktúrát hoznak létre és fejlesztenek ki, és/vagy azáltal, hogy intelligens rendszereket alkalmaznak;
g)
a biztonsági és környezetvédelmi szempontoknak a transzeurópai közlekedési hálózat tervezési és megvalósítási folyamatába történő integrálása;
h)
a személyek és az áruk fenntartható mobilitásának fejlesztése az Unió fenntartható fejlődéssel kapcsolatos célkitűzéseivel összhangban.
6. cikk
Harmadik országok hálózatai
Az Unió eseti alapon, a Szerződések megfelelő eljárásai alapján dönt a közös érdekű projektek támogatásáról, és a hálózatok összekapcsolásának és interoperabilitásának fejlesztéséről annak érdekében, hogy biztosítsa harmadik országok hálózatainak a transzeurópai közlekedési hálózattal való kompatibilitását.
7. cikk
Közös érdekű projektek
(1) A közös érdekű projektek olyan közös célkitűzést jelentenek, amelynek végrehajtása kidolgozottsági fokuktól és a rendelkezésre álló pénzügyi forrásoktól függ, a tagállamok vagy az Unió anyagi kötelezettségvállalásának előzetes megítélése nélkül.
(2) A Szerződések szabályaival, különösen a verseny kérdéseire vonatkozókkal összhangban közös érdekűnek tekintendő minden olyan projekt, amely:
a)
a 2. cikk (2) bekezdésében rögzített célkitűzéseket követi;
b)
a 3. cikk (1) bekezdésében ismertetett hálózattal kapcsolatos;
c)
az 5. cikkben rögzített egy vagy több prioritásnak megfelel; és
d)
a társadalmi-gazdasági költség-haszon elemzés alapján gazdaságilag potenciálisan életképes.
(3) A projekteknek a 9-18. cikkben ismertetett hálózat valamely elemével kapcsolatban kell lenniük, és különösen:
a)
kapcsolódniuk kell az I. mellékletben található térképeken megjelölt útvonalakhoz; és/vagy
b)
meg kell felelniük a II. melléklet előírásainak vagy szempontjainak.
(4) A tagállamok az 1. cikk (2) bekezdésben megállapított elvek keretein belül megteszik mindazokat a lépéseket, amelyeket szükségesnek tartanak.
8. cikk
Környezetvédelem
(1) A projektek tervezése és végrehajtása során a tagállamoknak figyelembe kell venniük a környezetvédelmi szempontokat, a 85/337/EGK irányelv alapján elvégezve a közös érdekű projektek kötelező környezeti hatásvizsgálatát, továbbá alkalmazva a 92/43/EGK irányelvet és a 2009/147/EK irányelvet.
A tagállamoknak 2004. július 21-től a 2001/42/EK irányelvnek megfelelően el kell végezniük az ilyen jellegű projektek alapján készült tervek és programok környezeti vizsgálatát, különösen akkor, ha azok új útvonalakra vagy más, csomóponti infrastruktúrák jelentős fejlesztéseire vonatkoznak.
A 2001/42/EK irányelv 8. cikkének megfelelően a tagállamok az érintett tervek és programok kidolgozása során figyelembe veszik a környezeti vizsgálat eredményeit.
(2) 2004. július 21. előtt a Bizottság a tagállamokkal egyetértésben megfelelő módszereket dolgoz ki a stratégiai környezeti vizsgálat megvalósítására többek között azzal a célkitűzéssel, hogy biztosítsák a megfelelő koordinációt, elkerüljék a párhuzamos munkavégzést, valamint hogy egyszerűsítsék és felgyorsítsák a határokon átnyúló projektek és közlekedési folyosók tervezési folyamatát.
E tevékenység eredményeit és a transzeurópai hálózattal kapcsolatos projekteknek a tagállamok által a 2001/42/EK irányelv alapján elvégzett környezeti vizsgálata eredményeit a Bizottság lehetőség szerint figyelembe veszi az iránymutatásokról szóló, e határozat 22. cikkében említett jelentésében, valamint azokban az iránymutatások felülvizsgálatára vonatkozó jogalkotási javaslatokban, amelyeket esetleg e rendelkezés értelmében a jelentéshez mellékelt.
2. SZAKASZ
KÖZÚTHÁLÓZAT
9. cikk
Jellemzők
(1) A transzeurópai közúthálózat magában foglalja azokat az akár meglévő, akár új, vagy átalakítandó olyan autópályákat és jó minőségű közutakat, amelyek:
a)
fontos szerepet játszanak a távolsági forgalomban; vagy
b)
a hálózat által megjelölt útvonalakon elkerülik a fontosabb városközpontokat; vagy
c)
összeköttetést biztosítanak más közlekedési módokkal; vagy
d)
a körülzárt és periférikus régiókat összekapcsolják az Unió központi régióival.
(2) A hálózat a felhasználók számára magas, egységes és folyamatos színvonalú szolgáltatásokat, kényelmet és biztonságot garantál.
(3) A hálózat magában foglalja a forgalomirányítási infrastruktúrát, a felhasználókra vonatkozó információkat, a zavarok és vészhelyzetek kezelését, valamint az elektronikus díjszedést is. Ez az infrastruktúra az európai, nemzeti és regionális forgalomirányítási rendszerek, valamint az utazási és forgalmi információkat és értéknövelt szolgáltatásokat nyújtók aktív együttműködésén alapul. Ezen infrastruktúrák biztosítják az azon alkalmazásokkal történő szükséges kiegészítéseket, amelyek telepítését a transzeurópai telekommunikációs programok segítik elő.
3. SZAKASZ
VASÚTHÁLÓZAT
10. cikk
Jellemzők
(1) A vasúthálózat nagysebességű vasúthálózatból és hagyományos vasúthálózatból áll.
(2) A nagysebességű vasúthálózat a következő elemekből áll, függetlenül attól, hogy jelenlegi vagy újabb technológiát alkalmaz-e:
a)
különlegesen megépített, általában 250 km/h vagy annál nagyobb sebességre alkalmassá tett nagysebességű vonalak;
b)
200 km/h sebességre alkalmassá tett, különlegesen korszerűsített nagysebességű vonalak;
c)
különlegesen korszerűsített nagysebességű vonalak vagy különlegesen megépített és a nagysebességű vasúthálózathoz kapcsolt nagysebességű vonalak, amelyek a topográfiai, környezeti, domborzati vagy várostervezési korlátozások eredményeként különleges tulajdonságokkal rendelkeznek, és amelyeken a sebességet eseti jelleggel kell alakítani.
Ezt a vasúthálózatot az I. melléklet 3. szakaszában jelölt vonalak határozzák meg. A jelenlegi technológiával felszerelt nagysebességű vasúti vonalakra alkalmazandó alapvető követelményeket és átjárhatósági műszaki előírásokat a nagy sebességű transzeurópai vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló, 1996. július 23-i 96/48/EK tanácsi irányelvvel (11) összhangban kell meghatározni. A tagállamok előzetesen értesítik a Bizottságot a nagysebességű vasúti vonalak megnyitásáról és a vonal műszaki jellemzőiről.
(3) A hagyományos vasúthálózat hagyományos vasúti személy- és áruszállításra szolgáló vonalakból áll, beleértve a transzeurópai kombinált szállítási hálózat 15. cikkben említett vasúti szakaszait, a közös érdekű tengeri és belvízi kikötők elérhetőségét lehetővé tevő kapcsolatokat és az összes üzemeltető előtt nyitva álló áruszállítási terminálokat. A hagyományos vasúti vonalakra alkalmazandó alapvető követelményeket és átjárhatósági műszaki előírásokat a hagyományos transzeurópai vasúti rendszer kölcsönös átjárhatóságáról szóló, 2001. március 19-i 2001/16/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (12) összhangban kell meghatározni.
(4) A vasúthálózat azt az infrastruktúrát és azokat a berendezéseket tartalmazza, amelyek lehetővé teszik a vasúti, közúti, valamint adott esetben a tengeri és légi szállítási szolgáltatások integrációját. E tekintetben különleges figyelmet kell fordítani a regionális repülőterek és a hálózat összekapcsolására.
(5) A vasúthálózatnak legalább a következő funkciók egyikét teljesítenie kell:
a)
fontos szerepet játszik a távolsági személyforgalomban;
b)
adott esetben lehetővé teszi a repülőterekkel való összekapcsolást;
c)
lehetővé teszi a regionális és helyi vasúthálózatok elérését;
d)
elősegíti az árufuvarozást az árufuvarozás számára fenntartott távolsági szakaszok, illetve olyan útvonalak kijelölésével és kiépítésével, amelyeken a tehervonatok elsőbbséget élveznek;
e)
fontos szerepet játszik a kombinált szállításban;
f)
a közös érdekű kikötőkön keresztül lehetővé teszi a rövid távú tengeri szállítással és a belföldi szállítással való összekapcsolást.
(6) A vasúthálózat a folyamatosságon és az átjárhatóság fokozatos megvalósításán keresztül - amely elsősorban a műszaki harmonizációval és az európai vasúthálózatra ajánlott ERTMS egységes ellenőrző és irányító rendszerrel érhető el - kiváló minőséget és magas fokú biztonságot nyújt a felhasználóknak. E célból a Bizottság a tagállamokkal konzultálva kidolgozza a nemzeti tervekkel egyeztetett fejlesztési tervet.
4. SZAKASZ
BELVÍZI HAJÓÚT-HÁLÓZAT ÉS BELVÍZI KIKÖTŐK
11. cikk
Jellemzők
(1) A transzeurópai belvízi hajóút-hálózat folyókból és csatornákból, illetve különböző mellékfolyókból és az azokat összekötő csatlakozásokból áll. Lehetővé teszi különösen az ipari térségek és a főbb peremtelepülések közti összeköttetés megteremtését, és ezeknek a kikötőkkel történő összekapcsolását.
(2) A hálózat részét képező vízi utak minimális műszaki jellemzői azok, amelyeket a IV. osztályú vízi utakra állapítottak meg, amelyek 80-85 m hosszú és 9,50 m széles hajók vagy tolatmányok áthaladását teszik lehetővé. Ha a hálózat részét képező vízi utat korszerűsítenek vagy építenek, a műszaki előírásnak meg kell felelnie legalább a IV. osztálynak, lehetővé kell tegye egy későbbi időpontban az Va./Vb. osztály elérését, és megfelelő módon lehetőséget kell biztosítania a kombinált árufuvarozásra használt hajók áthaladására. Az Va. osztály 110 m hosszú és 11,40 m széles hajók vagy tolatmányok, az Vb. osztály pedig 172-185 m hosszú és 11,40 m széles hajók vagy tolatmányok áthaladását teszi lehetővé.
(3) A belvízi kikötők a hálózat részét képezik, egyrészt a (2) bekezdésben és a 15. cikkben felsorolt vízi utak közötti, valamint más közlekedési módok közötti közlekedési csomópontokként.
(4) A hálózat tartalmazza
a)
a kereskedelmi forgalom számára megnyitott belvízi kikötőket,
b)
a belvízi úthálózatban található, az I. melléklet, 4. szakaszában található vázlatban feltüntetett belvízi kikötőket,
c)
az I. mellékletben feltüntetett más transzeurópai közlekedési útvonalakhoz kapcsolódó belvízi kikötőket, valamint
d)
az intermodális fuvarozáshoz áruátrakás céljából felszerelt, illetve az évente legalább 500 000 tonna áruforgalmat teljesítő belvízi kikötőket.
Az I. melléklet mutatja be a d) pontban említett belvízi kikötőket.
(5) A hálózat magában foglalja a forgalomirányítási infrastruktúrát is. Ehhez elsősorban a „Folyami Információs Szolgálat” elnevezésű átjárható intelligens forgalomirányítási és szállítási rendszer kialakítása tartozik, amely a szándékok szerint a belvízi hajóúthálózat meglévő kapacitásának és biztonságának optimalizálására, valamint a más szállítási módokkal való átjárhatóság javítására szolgál majd.
5. SZAKASZ
TENGERI KIKÖTŐK
12. cikk
Jellemzők
(1) A tengeri kikötők lehetővé teszik a tengeri közlekedés fejlesztését, és a szigetek számára hajózási csatlakozást, illetve a tengeri közlekedés és más közlekedési módok között összekapcsolási pontokat jelentenek. A fuvarozók számára felszerelést és szolgáltatásokat biztosítanak. Infrastruktúrájuk többféle szolgáltatást biztosít a személyszállítás és árufuvarozás számára, beleértve a kompjáratokat és a közeli és távoli rendeltetésű hajózási szolgáltatásokat, beleértve Közösségen belüli, illetve az Uniós és a harmadik országok közötti part menti hajózást is.
(2) A transzeurópai közlekedési hálózat részét képező tengeri kikötőknek meg kell felelniük a következőkben meghatározott A., B. vagy C. kategóriák valamelyikének:
A
:
nemzetközi tengeri kikötők: olyan kikötők, amelyek teljes éves forgalmi volumene legalább 1,5 millió tonna áru, illetve 200 000 utas, és amelyek kapcsolódnak a transzeurópai közlekedési hálózat szárazföldi elemeihez (kivéve ha ez nem lehetséges), és ennél fogva fontos szerepet játszanak a nemzetközi tengeri szállításban;
B
:
az A. kategóriába nem tartozó uniós tengeri kikötők: olyan kikötők, amelyek teljes éves forgalmi volumene legalább 0,5 millió tonna áru, illetve 100 000-199 999 utas, és amelyek kapcsolódnak a transzeurópai közlekedési hálózat szárazföldi elemeihez (kivéve ha ez nem lehetséges), és rendelkeznek a rövid távú tengeri hajózáshoz szükséges átrakodó létesítményekkel;
C
:
regionális kikötők: olyan kikötők, amelyek nem felelnek meg az A. vagy a B. kategória ismérveinek, de amelyek szigeten, peremterületeken vagy a legkülső régiókban találhatók, biztosítva e régiók számára az egymással való tengeri összeköttetést és/vagy az Unió központi területeivel való összeköttetést.
Az A. kategóriába tartozó tengeri kikötőket az I. melléklet 5. szakaszában található áttekintő térképek tüntetik fel a legfrissebb kikötői adatok alapján.
(3) A transzeurópai tengeri kikötői hálózatba tartozó tengeri kikötőkkel kapcsolatos közérdekű projekteknek 7. cikkben meghatározott ismérveken túl meg kell felelniük a II. mellékletben meghatározott ismérveknek és előírásoknak is.
13. cikk
Tengeri autópályák
(1) A transzeurópai tengeriautópálya-hálózat arra szolgál, hogy a tengeri logisztikai útvonalakon úgy összpontosítsa az árufuvarozást, hogy az javítsa a meglévő tengeri kapcsolatokat, illetve új, életképes, rendszeres és gyakran használt tengeri kapcsolatokat hozzon létre a tagállamok közötti áruszállításban, és ezzel csökkentse a közutak túlterheltségét, és/vagy javítsa a peremterületeken vagy szigeteken fekvő régiók és államok elérhetőségét. A „tengeri autópályák” nem zárhatják ki a kombinált személy- és áruszállítást, ha az áruszállítás a jellemzőbb.
(2) A transzeurópai tengeriautópálya-hálózat legalább kettő, két eltérő tagállamban lévő kikötő berendezéseiből és infrastruktúrájából áll. E berendezések és infrastruktúra magukban foglalják - legalább az egyik tagállamban - a kikötők berendezéseit, az elektronikus logisztikai irányítási rendszereket, a biztonsági, veszély-elhárítási, igazgatási és vámeljárásokat, valamint a szárazföld és a tenger közvetlen elérését lehetővé tevő infrastruktúrát, beleértve a hajózást egész évben biztosító eszközöket, különösen a kotró berendezéseket és a téli hajózást lehetővé tevő jégtörőket.
(3) Azokat az I. melléklet 4. szakaszában kijelölt vízi útvonalakat és csatornákat, amelyek két „tengeri autópályát” vagy annak két szakaszát kapcsolják össze és jelentős mértékben hozzájárulnak a tengeri útvonalak lerövidítéséhez, a hatékonyság növeléséhez és a szállítási idő csökkentéséhez, a transzeurópai tengeriautópálya-hálózat részének kell tekinteni.
(4) A transzeurópai tengeriautópálya-hálózatra vonatkozó közös érdekű projektekre legalább két tagállamnak kell javaslatot tennie, és azokat a tényleges szükségletek szerint kell kialakítani. A javasolt projektek megvalósításába általános módon bevonják mind a közszférát mind pedig a magánszektort, mégpedig olyan eljárások segítségével, amelyek előírják, hogy - mielőtt a nemzeti költségvetésből nyújtott támogatásokat szükség esetén uniós forrásokból egészítik ki - egy pályázati eljárást hajtsanak végre, mégpedig a következő módozatok egyike szerint:
a)
nyilvános ajánlati felhívás útján, amelyet az érintett tagállamok közösen szerveznek meg, és amely a 12. cikk (2) bekezdésében meghatározott A. kategóriájú kikötőből kiinduló új útvonalak kialakítására irányul, melyeket előzetesen választanak ki a III. mellékletben említett 21. számú projekt szerinti egyes tengerszakaszokon belül;
b)
ha a kikötők elhelyezkedése összehasonlítható, az érintett tagállamok által közösen szervezett nyilvános ajánlati felhívás útján, és olyan konzorciumok számára szólóan, amelyekben legalább a III. mellékletben említett 21. számú projekt szerinti tengerszakaszok valamelyikében található hajózási társaságok és kikötők képviseltetve vannak.
(5) A transzeurópai tengeriautópálya-hálózat közös érdekű projektjei:
a)
a tengeriautópálya-hálózatot alkotó berendezésekre és infrastruktúrára összpontosítanak;
b)
az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. és 108. cikkének sérelme nélkül kezdő támogatásban részesülhetnek, ha az ezen cikk (4) bekezdésében említett pályázati eljárás eredményeképpen úgy ítélik meg, hogy a projekt pénzügyi életképességéhez állami támogatás szükséges. A kezdő támogatás csak két évre adható, és kizárólag a kellően indokolt beruházási költségek fedezésére nyújtják. A támogatás nem haladhatja meg azt a legkisebb becsült összeget, amely az érintett szakaszon a közlekedési szolgáltatások megkezdéséhez szükséges. A támogatások következtében nem torzulhat a verseny az érintett piacokon, mert az ellentétes lenne a közös érdekkel;
c)
olyan tevékenységeket is magukban foglalhatnak, amelyek átfogóbb előnyöket kínálnak, és nem kötődnek meghatározott kikötőkhöz, mint például a jégtörő és kotró berendezések rendelkezésre bocsátása, valamint az információs rendszerek, beleértve a forgalomirányítási és elektronikus jelentési rendszereket is.
(6) A transzeurópai tengeriautópálya-hálózatra vonatkozó közös érdekű projekteket a Bizottság elé terjesztik jóváhagyásra.
(7) A Bizottság három éven belül a 21. cikk (1) bekezdésében említett bizottság elé terjeszti a közös érdekű egyedi projektek első jegyzékét, amelyben konkrét formába önti a „tengeri autópályákra” vonatkozó koncepciót.
Ezt a jegyzéket megküldik az Európai Parlamentnek is.
6. SZAKASZ
REPÜLŐTEREK
14. cikk
Jellemzők
(1) A transzeurópai repülőterek hálózata az Unió területén belül található repülőterekből áll, amelyek a kereskedelmi légi forgalom számára nyitva állnak, és amelyek megfelelnek a II. melléklet 6. szakaszában rögzített szempontoknak. Ezeket a repülőtereket az általuk bonyolított forgalom volumenének és típusának, illetve hálózaton belüli funkciójuknak megfelelően különböző kategóriákba sorolják. Ezek lehetővé teszik a légi csatlakozások fejlesztését és a légi közlekedés, illetve más közlekedési módok közti kapcsolat megteremtését.
(2) A transzeurópai repülőtér-hálózat bázisát a nemzetközi összekapcsolási pontok és az uniós összekapcsolási pontok képezik. Az Unió és a világ többi része közti kapcsolatok elsősorban a nemzetközi összekapcsolási pontokon keresztül valósulnak meg. A kapcsolatot az Unión belül lényegében az uniós összekapcsolási pontok biztosítják, míg a Közösségen kívüli szolgáltatások továbbra is az ágazatnak csak egy kis részét teszik ki. A regionális összekapcsolási pontok és hozzáférési pontok megkönnyítik a hálózat bázisához való hozzáférést, vagy segítik a periférikus és elszigetelt régiók megnyitását.
(3) A nemzetközi és uniós hálózati pontokat fokozatosan a vasúthálózat nagysebességű vonalaihoz kapcsolják, ahol lehetséges. A hálózat tartalmazza azokat a berendezéseket és azt az infrastruktúrát, amelyek lehetővé teszik a légi, közúti, valamint ahol lehetséges, a tengeri szállítási szolgáltatások összekapcsolását.
7. SZAKASZ
KOMBINÁLT ÁRUFUVAROZÁSI HÁLÓZAT
15. cikk
Jellemzők
A kombinált transzeurópai árufuvarozási hálózat a következőkből áll:
a)
a kombinált árufuvarozásra alkalmas vasutak és belvízi hajóutak, valamint adott esetben a lehető legrövidebb közúti elő- és/vagy utófuvarozással kombinált belvízi árufuvarozás, amelyek lehetővé teszik az áruk nagy távolságra történő fuvarozását;
b)
vasutak, belvízi hajóutak, hajózási útvonalak és közutak közti átrakást lehetővé tevő berendezésekkel felszerelt kombinált árufuvarozási terminálok;
c)
alkalmas gördülőállomány, ideiglenes jelleggel, ha a még átalakítatlan infrastruktúra miatt erre szükség van.
8. SZAKASZ
HAJÓZÁSIRÁNYÍTÁSI ÉS INFORMÁCIÓS HÁLÓZAT
16. cikk
Jellemzők
A transzeurópai hajózásirányítási és információs hálózat magában foglalja:
a)
a part menti és kikötői hajózásirányítási-rendszereket;
b)
a hajózási helymeghatározási rendszereket;
c)
a veszélyes vagy szennyező árukat szállító hajók adatszolgáltatási rendszereit;
d)
a tengeri vészjelző- és biztonsági rendszereket.
9. SZAKASZ
LÉGI FORGALOMIRÁNYÍTÁSI HÁLÓZAT
17. cikk
Jellemzők
A transzeurópai légi forgalomirányítási hálózat az általános repülésre fenntartott légtérből, légi útvonalakból, földi navigációs berendezésekből, forgalomtervező és -irányítási rendszerekből és olyan légi forgalomirányítási rendszerekből (irányító központok, légtérfelügyeleti és légiforgalmi távközlő berendezésekből) áll, amelyek az európai légtérben a biztonságos és hatékony repüléshez szükségesek.
10. SZAKASZ
HELYMEGHATÁROZÁSI ÉS NAVIGÁCIÓS HÁLÓZAT
18. cikk
Jellemzők
A transzeurópai helymeghatározási és navigációs rendszerek hálózata műholdas helymeghatározási és navigációs rendszerekből és azokból a rendszerekből áll, amelyeket a jövőbeli Európai Rádiónavigációs Terv fog meghatározni. Ezek a rendszerek olyan megbízható és hatékony helymeghatározási és navigációs szolgáltatást biztosítanak, amelyet minden közlekedési mód igénybe vehet.
11. SZAKASZ
A TAGÁLLAMOK KÖZÖTTI KOORDINÁCIÓ
19. cikk
Európai koordinátor
(1) Annak érdekében, hogy megkönnyítsék egyes, különösen a határokon átnyúló projekteknek, illetve a 25. cikkben említett, közösségi érdekű projektnek nyilvánított határokon átnyúló projektek szakaszainak az összehangolt megvalósítását, a Bizottság a tagállamokkal egyetértésben és az Európai Parlamenttel folytatott konzultációt követően egy európai koordinátort nevezhet ki.
(2) Az európai koordinátort elsősorban az európai intézményekkel kapcsolatos tapasztalatai, valamint a finanszírozással és a fő projektek társadalmi-gazdasági és környezeti értékélésével kapcsolatos ismeretei alapján választják ki.
(3) A Bizottság az európai koordinátort kijelölő határozatában meghatározza, hogy a koordinátornak hogyan kell elvégeznie az (5) bekezdésben említett feladatokat.
(4) Az európai koordinátor a Bizottság nevében jár el. Az európai koordinátor megbízása szokásos esetben egyetlen projektre terjed ki, különösen a határokon átnyúló projektek esetében, szükség esetén azonban kiterjeszthető egy fő tengely egészére. Az európai koordinátor az érintett tagállamokkal együtt kidolgozza tevékenysége munkatervét.
(5) Az európai koordinátor:
a)
az érintett tagállamokkal együttműködve elősegíti a projekt közös értékelési módszereinek kialakítását, adott esetben pedig tanácsokat ad a projekttámogatóknak a projekt finanszírozási rendszerével kapcsolatban;
b)
minden évben jelentést készít az Európai Parlamentnek, a Bizottságnak és az érintett tagállamoknak a felelőssége alá tartozó projekt megvalósításában történt előrelépésekről, az új szabályozásokról és más fejleményekről, amelyek befolyásolhatják a projekt jellemzőit, valamint azokról a nehézségekről és akadályokról, amelyek jelentős késést okozhatnak a III. mellékletben megadott határidőkhöz képest;
c)
az érintett tagállamokkal együtt konzultál a regionális és helyi hatóságokkal, az üzemeltetőkkel, a közlekedési szolgáltatások felhasználóival és a civil szervezetek képviselőivel annak érdekében, hogy teljesebb információkat szerezzen a közlekedési szolgáltatásokkal kapcsolatos igényekről, a beruházások finanszírozásának lehetőségeiről, valamint azokról a szolgáltatástípusokról, amelyek szükségesek ahhoz, hogy megkönnyítsék a finanszírozási forrásokhoz való hozzáférést.
(6) Az érintett tagállamok együttműködnek az európai koordinátorral és rendelkezésére bocsátják az (5) bekezdésben említett feladatok elvégzéséhez szükséges információkat.
(7) Az uniós és nemzeti jogban meghatározott alkalmazandó eljárások sérelme nélkül a Bizottság kérheti az európai koordinátor véleményét, amikor megvizsgálja az azon projektekkel vagy projektek csoportjával kapcsolatos uniós támogatási kérelmeket, amelyekért az európai koordinátor felelős.
12. SZAKASZ
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Nemzeti tervek és programok
A tagállamok a Bizottság rendelkezésére bocsátják a transzeurópai közlekedési hálózat fejlesztése céljából kidolgozott nemzeti tervek és programok összefoglalóit, különösen azokat, amelyek a 24-27. cikkben említett, európai érdekűnek nyilvánított projektekkel kapcsolatosak. Elfogadásukat követően a nemzeti terveket és programokat a tagállamok tájékoztatás céljából továbbítják a Bizottságnak.
21. cikk
Az iránymutatások felülvizsgálatával és az információcserével foglalkozó bizottság
(1) A Bizottság munkáját az iránymutatások felülvizsgálatával és az információcserével foglalkozó bizottság (a továbbiakban „a bizottság”) segíti, amely a tagállamok képviselőiből áll, elnöke pedig a Bizottság egyik képviselője.
(2) A bizottság információt cserél a tagállamok által bejelentett tervekről és programokról, és a transzeurópai hálózat fejlesztésére vonatkozó minden kérdést megvizsgálhat.
22. cikk
Jelentés
A Bizottság minden második évben jelentést készít az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottságnak és a Régiók Bizottságának az e határozatban ismertetett iránymutatások megvalósításáról.
A bizottság segíti a Bizottságot a jelentés elkészítésében.
A jelentéshez szükség esetén az iránymutatások felülvizsgálatára vonatkozó jogalkotási javaslatokat mellékelnek; a jogalkotási javaslatok szükség esetén tartalmazhatják a III. melléklet kiemelt fontosságú projektekre vonatkozó jegyzékének módosítását összhangban a 23. cikk (1) bekezdésével, illetve olyan projektekkel egészíthetik ki ezt a jegyzéket, amelyek összhangban vannak az említett rendelkezéssel. A felülvizsgálat során különösen figyelembe kell venni azokat a projekteket, amelyek a 23. cikk (1) bekezdésének e) pontjával összhangban hozzájárulnak az Unió területi kohéziójához.
23. cikk
Kiemelt fontosságú projektek
(1) A kiemelt fontosságú projektek a 7. cikkben említett közösségi érdekű projektek, amennyiben a vizsgálat megerősíti, hogy
a)
a projektek célja, hogy megszüntessék a szűk keresztmetszetet, illetve a transzeurópai hálózat fő útvonalait kiegészítsék a hiányzó szakaszokkal, különös tekintettel a határokon átnyúló és természetes akadályokat áthidaló projektekre, illetve azokra a projektekre, amelyeknek határokon átnyúló szakasza van;
b)
a projektek olyan volumenűek, hogy az európai szintű hosszú távú tervezés jelentős előnyt biztosít;
c)
összességében a projektek potenciális társadalmi-gazdasági nettó előnyt és egyéb társadalmi-gazdasági előnyöket eredményeznek;
d)
a projektek jelentősen javítják az áruk és személyek tagállamok közötti mobilitását, és így hozzájárulnak a nemzeti hálózatok közötti átjárhatósághoz;
e)
a projektek az új tagállamok hálózatainak integrálásával hozzájárulnak az Unió területi kohéziójához, és javítják a kapcsolatot a peremterületekkel és szigeteken fekvő régiókkal;
f)
a projektek a közlekedés biztonságának javításával és a közlekedés okozta környezeti károk csökkentésével hozzájárulnak a közlekedés fenntartható fejlődéséhez, különösen azáltal, hogy elsősorban a vasúti és intermodális szállítást, a belvízi hajózást és a tengeri szállítást részesítik előnyben;
g)
megfelelően bizonyítják az érintett tagállamok elkötelezettségét, hogy időben befejezik a vizsgálatokat és értékeléseket annak érdekében, hogy a nemzeti tervek és a projektre vonatkozó egyéb dokumentumok alapján az előre rögzített határidőnek megfelelően lezárják a munkálatokat.
(2) A III. melléklet határozza meg a 2010-ig megkezdendő kiemelt fontosságú projekteket, azok szakaszait és az (1) bekezdés g) pontjában említett, a munkálatok lezárására meghatározott határidőket.
(3) 2010-ig a Bizottság jelentést dolgoz ki a projektekkel kapcsolatban tapasztalt előrelépésekről, szükség esetén pedig az (1) bekezdéssel összhangban módosításokat javasol a III. mellékletben szereplő kiemelt fontosságú projektek jegyzékével kapcsolatban.
24. cikk
Európai érdekűnek nyilvánítás
A III. mellékletben felsorolt kiemelt fontosságú projekteket európai érdekű projektnek nyilvánítják. E nyilatkozat megtétele kizárólag a Szerződésekben és az azon alapuló jogi aktusokban meghatározott eljárásokkal összhangban történhet.
25. cikk
Európai érdekűnek nyilvánított projektek
(1) A szóban forgó uniós pénzügyi eszköz jogi alapjának sérelme nélkül a tagállamoknak:
a)
amennyiben a Kohéziós Alap létrehozásáról és az 1164/94/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. július 11-i 1084/2006/EK tanácsi rendelet (13) 10. cikkével összhangban projekteket javasolnak a Kohéziós Alapból történő támogatásra, megfelelően kiemelt szerepet kell biztosítaniuk az európai érdekűnek nyilvánított projekteknek;
b)
amennyiben a transzeurópai közlekedési és energiahálózatok területén történő közösségi pénzügyi támogatás nyújtásának általános szabályairól szóló, 2007. június 20-i 680/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) 5. és 9. cikkével összhangban projekteket javasolnak a transzeurópai hálózat költségvetéséből történő támogatásra, megfelelően kiemelt szerepet kell biztosítaniuk az európai érdekűnek nyilvánított projekteknek.
(2) Az Unió vonatkozó pénzügyi eszközei tekintetében elfogadott jogalap sérelme nélkül a Bizottság:
a)
ösztönzi a tagállamokat, hogy különösen a „Konvergencia” célkitűzés hatálya alá tartozó régiókban a strukturális alapok programozásának tervezése során vegyék figyelembe az európai érdekűnek nyilvánított projekteket, aminek során megfelelő figyelmet kell fordítani a meglévő uniós támogatási keretterv hatálya alá tartozó nemzeti közlekedési tervekre;
b)
biztosítja, hogy az előcsatlakozási támogatási eszközre (IPA) jogosult országok, amikor az egy előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA) létrehozásáról szóló, 2006. július 17-i 1085/2006/EK rendelettel (15) összhangban projekteket javasolnak az említett eszközből való támogatásra, akkor megfelelően kiemelt szerepet biztosítanak az európai érdekűnek nyilvánított projekteknek.
(3) A pénzügyi szükségletei becslésekor a Bizottság megfelelően kiemelt szerepet biztosít az európai érdekűnek nyilvánított projekteknek.
26. cikk
Európai érdekűnek nyilvánított projektek végrehajtásának késedelme
(1) Ha egy európai érdekűnek nyilvánított projekt munkálatainak megkezdése a 2010-es határidőhöz képest jelentősen késik, a Bizottság felkéri az érintett tagállamot, hogy három hónapon belül ismertesse a késés okait. A válasz alapján a Bizottság konzultál az összes érintett tagállammal annak érdekében, hogy megoldják a késést okozó problémákat.
A Bizottság a bizottsággal konzultálva az európai érdekűnek nyilvánított projektek végrehajtásának aktív felügyelete keretében - kellően figyelembe véve az arányosság elvét - megfelelő intézkedéseket fogadhat el. Az érintett tagállamnak lehetőséget biztosítanak arra, hogy az intézkedések elfogadása előtt ismertesse észrevételeit.
Az Európai Parlamentet haladéktalanul tájékoztatják az elfogadott intézkedésekről.
Ezen intézkedések elfogadása során a Bizottság megfelelő mértékben figyelembe veszi, hogy az egyes tagállamok mennyiben felelősek a késésért, és tartózkodik olyan intézkedések elfogadásától, amelyek hatással lennének a projekt megvalósítására azokban a tagállamokban, amelyek nem felelősek a késésért.
(2) Ha egy európai érdekűnek nyilvánított projekt a III. mellékletben meghatározott befejezési időpontot követő ésszerű időn belül alapjában véve nem valósul meg, és a késésért az összes érintett tagállam felelős, a Bizottság az (1) bekezdésben említett eljárásnak megfelelően felülvizsgálja a projektet azzal a céllal, hogy a 22. cikke harmadik albekezdésében említett felülvizsgálati eljárás keretében visszavonja a projekt európai érdekű projektként való besorolását.
A Bizottság e határozat értelmében 15 évvel azt követően, hogy a projektet európai érdekűnek nyilvánították, mindig felülvizsgálja a projektet.
27. cikk
Társadalmi-gazdasági és környezeti hatásvizsgálatok
(1) Az európai érdekűnek nyilvánított projekt, illetve annak egy szakasza befejezése után öt évvel az érintett tagállamok elvégzik a projekt társadalmi-gazdasági és környezeti hatásának vizsgálatát, beleértve a kereskedelemre, valamint az áruk és személyek tagállamok közötti szabad mozgására, a területi kohézióra és a fenntartható fejlődésre gyakorolt hatásokat is. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot e vizsgálat eredményeiről.
(2) Ha az európai érdekűnek nyilvánított projekt olyan, határon átnyúló szakaszt foglal magában, amelyet sem pénzügyileg, sem műszakilag nem lehet felosztani, az érintett tagállamok összehangolják a projekt társadalmi-gazdasági hatásainak vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, és a meglévő keretek között törekednek arra, hogy az építési engedély kiadása előtt határokon átnyúló vizsgálatot végezzenek.
(3) Az európai érdekű projektek többi szakaszát a tagállamok kétoldalú vagy többoldalú kapcsolatok keretében esetenként hangolják össze.
(4) Az összehangolt intézkedéseket vagy a (2) bekezdésben említett, határokon átnyúló vizsgálatokat az uniós környezetvédelmi jogszabályokban előírt kötelezettségek, különösen a környezeti hatás vizsgálatával kapcsolatos kötelezettségek sérelme nélkül kell alkalmazni. Az érintett tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az összehangolt intézkedések és határokon átnyúló vizsgálatok megkezdéséről és azok eredményeiről. A Bizottság belefoglalja ezeket az információkat a 22. cikkben említett jelentésbe.
28. cikk
Határokon átnyúló szakaszok
Egyes kiemelt fontosságú projektekkel összefüggésben két tagállam a bizottság által meghatározott kritériumok alapján határokon átnyúló szakaszokat - beleértve a tengeri autópályákat is - jelöl ki egymás között, és erről tájékoztatják a Bizottságot.
Ezek olyan szakaszok, amelyek műszakilag és pénzügyileg nem oszthatók fel, illetve amelyekkel kapcsolatban az érintett tagállamok közösen vállaltak kötelezettséget, és közös struktúrát hoznak létre.
29. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 1692/96/EK határozat hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett határozatra történő utalásokat az erre a határozatra vonatkozó utalásoknak kell tekinteni és az V. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban kell alkalmazni.
30. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
31. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2010. július 7-én.