KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1035/2011
af 17. oktober 2011
om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester og om ændring af forordning (EF) nr. 482/2008 og (EU) nr. 691/2010
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 550/2004 af 10. marts 2004 om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum (luftfartstjenesteforordningen) (1), særlig artikel 4, 6 og 7,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (2), særlig artikel 8b, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EF) nr. 216/2008 skal Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) vedtage gennemførelsesbestemmelser for udøvelse af lufttrafikstyring og luftfartstjenester (ATM/ANS) overalt i Unionen. Ifølge forordningens artikel 8b, stk. 6, vedtages sådanne gennemførelsesbestemmelser efter forskriftsproceduren i artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum (»rammeforordningen«) (3).
(2)
Udøvelsen af luftfartstjenester i unionen bør undergives krav om certificering fra medlemsstaterne eller agenturet. I henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 550/2004 og artikel 8b, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 bør der udstedes et certifikat til luftfartstjenesteudøvere, som opfylder de fælles krav.
(3)
Anvendelsen af de fælles krav, der er fastlagt i henhold til artikel 6 i forordning (EF) nr. 550/2004 og artikel 8b i forordning (EF) nr. 216/2008, bør ikke berøre medlemsstaternes suverænitet over deres luftrum og medlemsstaternes krav, for så vidt angår den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og forsvarsspørgsmål som omhandlet i artikel 13 i forordning (EF) nr. 549/2004. De fælles krav bør ikke omfatte militære operationer og militær træningsflyvning som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008.
(4)
Ved fastlæggelsen af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester bør der tages behørigt hensyn til luftfartstjenesteudøvernes retlige status i medlemsstaterne. Når en organisation udøver anden virksomhed end luftfartstjenester, bør de fælles krav desuden ikke finde anvendelse på sådan anden virksomhed eller på ressourcer, der anvendes til andre aktiviteter end udøvelse af luftfartstjenester, medmindre andet er fastsat.
(5)
Anvendelsen af de fælles krav på luftfartstjenesteudøvere bør stå i et rimeligt forhold til de risici, der er forbundet med den enkelte tjenestes særtræk såsom antallet af og/eller arten af og kendetegnene ved de behandlede flybevægelser. Hvis nogle luftfartstjenesteudøvere vælger ikke at benytte sig af muligheden for at udøve tjenester på tværs af grænserne inden for det fælles europæiske luftrum, bør en kompetent myndighed kunne give disse tjenesteudøvere mulighed for i rimeligt omfang at opfylde visse almindelige krav til udøvelse af luftfartstjenester og visse særlige krav til udøvelse af lufttrafiktjenester. De betingelser, der knyttes til certifikatet, bør derfor afspejle undtagelsens art og anvendelsesområde.
(6)
For at sikre, at certificeringsordningen fungerer hensigtsmæssigt, bør medlemsstaterne i forbindelse med deres årsrapporter forelægge Kommissionen og agenturet alle relevante oplysninger om de undtagelser, som deres kompetente myndighed indrømmer.
(7)
Luftfartstjenesters forskellige aktivitetstyper underlægges ikke nødvendigvis samme krav. Det er derfor nødvendigt at tilpasse de fælles krav til særtrækkene ved hver aktivitetstype.
(8)
Bevisbyrden for, at de gældende fælles krav er opfyldt i hele certifikatets gyldighedsperiode og for alle omfattede tjenester, bør påhvile luftfartstjenesteudøverne.
(9)
For at sikre en effektiv anvendelse af de fælles krav bør der oprettes et system for regelmæssigt tilsyn med og regelmæssig inspektion af opfyldelsen af de fælles krav og af de i certifikatet fastsatte betingelser. Den kompetente myndighed bør undersøge en tjenesteudøvers egnethed, før den udsteder et certifikat, og den bør årligt vurdere, om kravene fortsat opfyldes af de luftfartstjenesteudøvere, som den har certificeret. Den bør derfor fastlægge og årligt ajourføre et vejledende inspektionsprogram, som omfatter alle de tjenesteudøvere, som den har certificeret, på grundlag af en risikovurdering. Programmet bør gøre det muligt at inspicere alle luftfartstjenesteudøvernes relevante afdelinger inden for en passende tidsramme. Ved vurderingen af udpegede lufttrafik- og vejrtjenesteudøveres opfyldelse af kravene bør den kompetente myndighed bemyndiges til at efterprøve relevante krav i henhold til de internationale forpligtelser, som påhviler medlemsstaten.
(10)
Overalt i Unionen kunne en fælles fremgangsmåde for tilsyn med luftfartstjenesteudøvere fremmes under anvendelse af kollegiale evalueringer (peer reviews) udført af de nationale tilsynsmyndigheder. Kommissionen kan i samarbejde med medlemsstaterne og agenturet tilrettelægge disse kollegiale evalueringer, som bør koordineres med de aktiviteter, der gennemføres inden for rammerne af artikel 24 og 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og eventuelle andre internationale overvågnings- og tilsynsprogrammer. Derved kunne dobbeltarbejde undgås. For at gøre det muligt at udveksle erfaringer og bedste praksis under en kollegial evaluering skal eksperterne helst komme fra en kompetent myndighed.
(11)
Eurocontrol har udviklet sikkerhedskrav (ESARR), der har været af den allerstørste betydning for sikker udøvelse af lufttrafiktjenester. Kommissionen bør i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 550/2004 fastlægge og vedtage de relevante bestemmelser i ESARR ved EU-forordninger. De ESARR, der er gennemført ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2096/2005 af 20. december 2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (4), danner grundlag for disse gennemførelsesbestemmelser.
(12)
Kommissionen konkluderede i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 2096/2005, at det ikke var hensigtsmæssigt at gentage bestemmelserne i ESARR 2 om indberetning og vurdering af flyvesikkerhedshændelser i ATM, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 af 20. oktober 2010 om undersøgelse og forebyggelse af havarier og hændelser inden for civil luftfart og om ophævelse af direktiv 94/56/EF (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/42/EF af 13. juni 2003 om indberetning af hændelser inden for civil luftfart (6). Der bør dog fastsættes nye bestemmelser om flyvesikkerhedshændelser med henblik på at kræve, at en kompetent myndighed som fastsat ved denne forordning efterprøver, om lufttrafiktjenesteudøvere og udøvere af kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester opfylder kravene til indberetning og vurdering af sådanne hændelser.
(13)
Det bør navnlig anerkendes, for det første at flyvesikkerhedsstyring er den funktion inden for udøvelse af luftfartstjenester, som sikrer, at alle flyvesikkerhedsrisici er identificeret, vurderet og reduceret på tilfredsstillende vis, og for det andet at en formel og systematisk fremgangsmåde for flyvesikkerhedsstyring og styringssystemer, der bygger på en helhedsstrategi, vil øge flyvesikkerheden på en synlig og sporbar måde. Agenturet bør gennemgå flyvesikkerhedskravene i denne forordning nærmere og indarbejde dem i en fælles lovramme for civil luftfartssikkerhed.
(14)
Luftfartstjenesteudøverne bør arbejde i overensstemmelse med de relevante standarder for International Civil Aviation Organisation (ICAO), indtil agenturet har udarbejdet de gennemførelsesbestemmelser, hvorved de relevante ICAO-standarder omsættes til EU-gennemførelsesbestemmelser, acceptable måder for overensstemmelse, certificeringsspecifikationer og vejledende materiale. For at lette udøvelsen af luftfartstjenester på tværs af grænserne, og indtil agenturet færdiggør sit udkast til de relevante bestemmelser, hvorved ICAO-standarderne omsættes, bør medlemsstaterne, Kommissionen og agenturet - i tæt samarbejde med Eurocontrol, hvor det er relevant - arbejde for at minimere de forskelle, som medlemsstaterne har indberettet vedrørende anvendelsen af ICAO-standarderne på området luftfartstjenester med henblik på at nå frem til et fælles sæt standarder for medlemsstaterne i det fælles europæiske luftrum.
(15)
Forskelle mellem nationale ordninger om erstatningsansvar bør ikke forhindre luftfartstjenesteudøvere i at indgå aftaler om udøvelse af tjenester på tværs af grænserne, når de har indgået ordninger til dækning af tab som følge af skader, hvortil der er knyttet et erstatningsansvar i henhold til gældende ret. Den benyttede metode bør være i overensstemmelse med kravene i henhold til national ret. Medlemsstater, der tillader udøvelse af luftfartstjenester i hele eller en del af det luftrum, som hører ind under deres ansvarsområde, uden certificering i henhold til forordning (EF) nr. 550/2004, bør hæfte for de pågældende luftfartstjenesteudøveres erstatningsansvar.
(16)
Agenturet bør gennemgå bestemmelserne i denne forordning nærmere, herunder bestemmelserne om sikkerhedsvurdering af ændringer i den certificerede organisations og det tekniske personales udøvelse af luftfartstjenester, og afgive en udtalelse med henblik på at indpasse dem i en helhedsstrategi under hensyntagen til, at disse bestemmelser indgår i en fremtidig fælles lovramme for civil luftfartssikkerhed, og aktørernes og de kompetente myndigheders erfaringer med det flyvesikkerhedsmæssige tilsyn.
(17)
Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 af 10. marts 2004 om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum (»luftrumsforordningen«) (7) skal der oprettes særlige funktioner kaldet netfunktioner, så en optimal udnyttelse af luftrummet og begrænsede ressourcer muliggøres, samtidig med at brugerne gives størst mulig adgang til luftrummet og sættes i stand til at operere på deres foretrukne flyveveje. I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 551/2004 fastsætter Kommissionens forordning (EU) nr. 677/2011 af 7. juli 2011 om detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af netfunktioner for lufttrafikstyring (ATM) og om ændring af forordning (EU) nr. 691/2010 (8) de rettigheder, forpligtelser og ansvarsområder, der gælder for den enhed, som står for disse funktioner.
(18)
Af hensyn til en sikker udførelse af visse netfunktioner bør den pågældende enhed underlægges visse krav. Hensigten med disse krav er at sikre, at enheden eller organisationen opererer på en sikker måde, og kravene er fastlagt i bilag VI til forordning (EU) nr. 677/2011. Kravene vedrører organisationens sikkerhed og svarer i høj grad til de generelle krav til udøvelse af luftfartstjenester, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, men de er tilpasset netfunktionernes sikkerhedsmæssige ansvar.
(19)
Forordning (EF) nr. 2096/2005 bør derfor ophæves.
(20)
Kommissionens forordning (EF) nr. 482/2008 af 30. maj 2008 om etablering af et softwaresikringssystem, der skal indføres af luftfartstjenesteudøvere, og om ændring af bilag II til forordning (EF) nr. 2096/2005 (9) og Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (10) bør ændres for at tilpasse disse til nærværende forordning.
(21)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for det Fælles Luftrum, der er nedsat ved artikel 5 i forordning (EF) nr. 549/2004 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning fastlægges fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester.
Medmindre andet følger af bilag I eller II, omfatter disse fælles krav dog ikke:
a)
andre aktiviteter end en tjenesteudøvers udøvelse af luftfartstjenester
b)
ressourcer, der tildeles andre aktiviteter end udøvelse af luftfartstjenester.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af nærværende forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 3 i forordning (EF) nr. 216/2008 anvendelse. Dog finder definitionen af »certifikat« i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 549/2004 ikke anvendelse.
Endvidere forstås ved:
1. »arbejdsflyvning«: en flyvning, hvor et luftfartøj anvendes til særlige tjenester i tilknytning til f.eks. landbrug, bygge- og anlægsvirksomhed, fotografering, landmåling, overvågning og patruljering, eftersøgnings- og redningsarbejde eller reklameflyvning
2. »erhvervsmæssig lufttransport«: en flyvning, hvor der befordres passagerer, gods eller post mod betaling af vederlag eller leje
3. »funktionssystem«: en kombination af systemer, procedurer og menneskelige ressourcer, der er tilrettelagt med henblik på at varetage en funktion i ATM
4. »almenflyvning«: al civil luftfart, bortset fra arbejdsflyvning eller erhvervsmæssig lufttransport
5. »national tilsynsmyndighed«: det eller de organer, der er udpeget eller oprettet af medlemsstaterne som deres nationale tilsynsmyndighed i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 549/2004
6. »fare«: ethvert forhold og enhver begivenhed eller omstændighed, som kan føre til et havari
7. »organisation«: en enhed, der udøver luftfartstjenester
8. »driftsorganisation«: en organisation, der er ansvarlig for de tekniske tjenester, som støtter lufttrafik-, kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester
9. »risiko«: kombinationen af den overordnede sandsynlighed for eller hyppighed af en skadelig virkning, der er forårsaget af en fare, og alvoren af en sådan virkning
10. »sikring af flyvesikkerhed«: alle planlagte og systematisk udførte handlinger, som er nødvendige for at skabe tilstrækkelig tillid til, at et produkt, en tjeneste, en virksomhed eller et funktionssystem opnår acceptabel eller tolerabel flyvesikkerhed
11. »flyvesikkerhedsmål«: en kvalitativ eller kvantitativ opgørelse, som fastlægger den maksimale hyppighed eller sandsynlighed for, at en fare kan forventes at indtræde
12. »flyvesikkerhedskrav«: et middel til risikoreduktion, der er fastlagt på grundlag af strategien for risikoreduktion, og hvorved der opfyldes et særligt flyvesikkerhedsmål, herunder krav, der vedrører organisation, drift, procedurer, funktion, resultater, interoperabilitet eller miljøegenskaber
13. »tjenester«: enten en luftfartstjeneste eller et bundt af sådanne tjenester
14. »fælleseuropæisk luftfartstjeneste«: en luftfartstjeneste, som er udviklet og indført for brugere i de fleste eller alle medlemsstater, og som også kan række ud over luftrummet over det område, hvor traktaten finder anvendelse
15. »luftfartstjenesteudøver«: enhver offentlig eller privat enhed, som udøver luftfartstjenester for den almene lufttrafik, herunder en organisation, som har ansøgt om et certifikat til udøvelse af sådanne tjenester.
Artikel 3
Kompetent certificeringsmyndighed
1. I denne forordning forstås ved kompetent certificeringsmyndighed for luftfartstjenesteudøvere
a)
for organisationer, som har deres hovedaktivitetssted og eventuelle vedtægtsmæssige hjemsted i en medlemsstat: den nationale tilsynsmyndighed, der er udpeget eller oprettet af denne medlemsstat
b)
for organisationer, der udøver luftfartstjenester i luftrummet inden for det område, hvor traktaten finder anvendelse, og som har deres hovedaktivitetssted og eventuelle vedtægtsmæssige hjemsted uden for det område, der er omfattet af traktatens bestemmelser: agenturet
c)
for organisationer, der udøver fælleseuropæisk luftfartstjeneste i luftrummet inden for det område, hvor traktaten finder anvendelse: agenturet.
2. Den kompetente myndighed med ansvar for det flyvesikkerhedsmæssige tilsyn skal være den myndighed, der er fastlagt i overensstemmelse med artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (11).
Artikel 4
Udstedelse af certifikater
1. For at opnå det certifikat, der er nødvendigt for at udøve luftfartstjenester, skal organisationer uanset artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 550/2004 opfylde
a)
de fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester, der er fastlagt i bilag I
b)
de yderligere særlige krav, der er fastlagt i bilag II-V alt efter, hvilken type tjenester de udøver.
2. En kompetent myndighed skal kontrollere, at en organisation overholder de fælles krav, inden den udsteder et certifikat til den pågældende.
3. En organisation skal overholde de fælles krav senest på det tidspunkt, hvor certifikatet udstedes i henhold til
a)
artikel 7 i forordning (EF) nr. 550/2004
b)
artikel 8b, stk. 2, og artikel 22a, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 5
Undtagelser
1. Uanset artikel 4, stk. 1, kan visse luftfartstjenesteudøvere vælge ikke at benytte sig af muligheden for at udøve tjenester på tværs af landegrænser, og de kan give afkald på retten til gensidig anerkendelse i det fælles europæiske luftrum.
I så fald kan de i stedet ansøge om et certifikat, der er begrænset til det luftrum, som hører ind under den i artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 550/2004 omhandlede medlemsstats ansvarsområde.
2. For at indgive en ansøgning som omhandlet i stk. 1, må en lufttrafiktjenesteudøver udelukkende udøve tjenester eller påtænke udelukkende at udøve tjenester i en eller flere af følgende kategorier:
a)
arbejdsflyvning
b)
almenflyvning
c)
erhvervsmæssig lufttransport begrænset til luftfartøjer med en maksimal startmasse på mindre end 10 tons eller færre end 20 passagersæder
d)
erhvervsmæssig lufttransport med færre end 10 000 flybevægelser om året uanset den maksimale startmasse og antallet af passagersæder, idet »flybevægelser« opgøres som summen af starter og landinger og beregnes som de foregående tre års gennemsnit.
For at indgive en sådan ansøgning skal en luftfartstjenesteudøver, der ikke er lufttrafiktjenesteudøver, have en årlig bruttoomsætning på 1 000 000 EUR eller derunder i forbindelse med de tjenester, den pågældende udøver eller påtænker at udøve.
Når en luftfartstjenesteudøver af praktiske, objektive grunde er ude af stand til at godtgøre, at den pågældende opfylder disse kvalificerende kriterier, kan den kompetente myndighed acceptere tilsvarende tal eller prognoser vedrørende de lofter, der er fastsat i første og andet afsnit.
Ved indgivelsen af en sådan ansøgning skal en luftfartstjenesteudøver samtidig over for den kompetente myndighed forelægge relevant dokumentation for, at de kvalificerende kriterier er opfyldt.
3. Den kompetente myndighed kan indrømme ansøgere, der opfylder de kvalificerende kriterier i stk. 1, særlige undtagelser, der står i et rimeligt forhold til ansøgernes bidrag til ATM i det luftrum, som hører ind under medlemsstatens ansvarsområde.
Disse undtagelser må alene vedrøre kravene i bilag I.
Der indrømmes dog ingen undtagelser i forbindelse med følgende krav:
a)
teknisk og operativ kompetence og kapacitet (punkt 1)
b)
flyvesikkerhedsstyring (punkt 3.1)
c)
menneskelige ressourcer (punkt 5)
d)
åben og gennemskuelig udøvelse af lufttrafiktjenester (punkt 8.1).
4. Ud over de i stk. 3 omhandlede undtagelser kan den kompetente myndighed indrømme undtagelser til ansøgere, der udøver flyveinformationstjeneste på flyvepladser, når de højst driver én arbejdsstation på en given flyveplads. Myndigheden skal gøre det på en måde, der står i et rimeligt forhold til ansøgernes bidrag til ATM i det luftrum, som hører ind under medlemsstatens ansvarsområde.
De pågældende undtagelser må kun vedrøre følgende krav i punkt 3 i bilag II:
a)
ansvar for flyvesikkerhedsstyring og eksterne tjenester og leverancer (punkt 3.1.2, litra b) og e))
b)
flyvesikkerhedsundersøgelser (punkt 3.1.3, litra a))
c)
flyvesikkerhedskrav med henblik på risikovurdering og -reduktion i henseende til ændringer (punkt 3.2).
5. Der indrømmes ingen undtagelser fra kravene i bilag III, IV og V.
6. I overensstemmelse med bilag II til forordning (EF) nr. 550/2004 skal en kompetent myndighed:
a)
i de betingelser, der knyttes til certifikatet, specificere arten af og anvendelsesområdet for undtagelsen under angivelse af dens retsgrundlag
b)
begrænse certifikatets gyldighedsperiode, når dette anses for nødvendigt for tilsynet
c)
overvåge, om luftfartstjenesteudøverne fortsat er berettigede til at være omfattet af undtagelsen.
Artikel 6
Bevis for opfyldelse af krav
1. Efter anmodning fra den kompetente myndighed forelægger organisationen alt relevant bevis for, at de relevante fælles krav er opfyldt. Organisationer kan fuldt ud gøre brug af eksisterende data.
2. En certificeret organisation giver den kompetente myndighed meddelelse om planlagte ændringer af sin udøvelse af luftfartstjenester, som kan medføre, at de relevante fælles krav eller de betingelser, der knytter sig til certifikatet, i givet fald ikke længere opfyldes.
3. Når en certificeret organisation ikke længere opfylder de relevante fælles krav eller i givet fald de betingelser, der knytter sig til certifikatet, pålægger den kompetente myndighed organisationen at træffe korrigerende foranstaltninger inden en måned efter den dag, hvor den manglende overensstemmelse blev opdaget.
Afgørelsen meddeles straks den relevante organisation.
Den kompetente myndighed efterprøver, at de korrigerende foranstaltninger er truffet, før den giver den pågældende organisation meddelelse om sin godkendelse.
Hvis den kompetente myndighed finder, at de korrigerende foranstaltninger ikke er gennemført på korrekt vis inden for den frist, som er aftalt med organisationen, træffer den passende håndhævelsesforanstaltninger som fastsat i artikel 7, stk. 7, i forordning (EF) nr. 550/2004 samt artikel 10, artikel 22a, litra d), artikel 25 og artikel 68 i forordning (EF) nr. 216/2008, idet den tager hensyn til behovet for videreførelse af luftfartstjenesten.
Artikel 7
Uhindret overvågning af kravopfyldelsen
Organisationer letter inspektioner og undersøgelser foretaget af den kompetente myndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på dennes vegne, herunder besøg på stedet og uanmeldte besøg.
De dertil beføjede personer bemyndiges til at udføre følgende handlinger:
a)
undersøge relevante opgørelser, data og procedurer samt ethvert andet materiale af relevans for udøvelsen af luftfartstjenester
b)
at tage kopier eller uddrag af sådanne opgørelser, data og procedurer samt af andet materiale
c)
at anmode om en mundtlig forklaring på stedet
d)
at få adgang til relevante lokaler, arealer og transportmidler.
Hvis sådanne inspektioner og undersøgelser udføres af en kompetent myndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på dennes vegne, skal det ske i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor de skal foretages.
Artikel 8
Løbende kravopfyldelse
Den kompetente myndighed overvåger hvert år på grundlag af alt foreliggende materiale, om de organisationer, som den har certificeret, fortsat opfylder kravene.
I dette øjemed udarbejder den kompetente myndighed et vejledende inspektionsprogram, der ajourføres hvert år og omfatter alle de tjenesteudøvere, som den har certificeret, og inspektionsprogrammet baseres på en vurdering af de risici, der knytter sig til de forskellige former for drift, som de udøvede luftfartstjenester består af. Den rådfører sig med de berørte organisationer og i givet fald med andre berørte kompetente myndigheder, før den udarbejder et sådant program.
I programmet angives den påtænkte inspektionshyppighed de forskellige steder.
Artikel 9
Flyvesikkerhedsrelaterede forskrifter for teknisk personale
I forbindelse med udøvelse af lufttrafik-, kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester skal den kompetente myndighed eller enhver anden myndighed, som af en medlemsstat udpeges til at udføre denne opgave:
a)
fastsætte passende flyvesikkerhedsrelaterede regler for det tekniske personale, som udfører operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver
b)
sikre hensigtsmæssigt og passende flyvesikkerhedsmæssigt tilsyn med det tekniske personale, som af en driftsorganisation udpeges til at udføre operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver
c)
med rimelig begrundelse og efter behørig undersøgelse træffe passende foranstaltninger over for en driftsorganisation og/eller dennes tekniske personale, som ikke overholder kravene i punkt 3.3 i bilag II
d)
forvisse sig om, at der er fastsat passende metoder til sikring af, at tredjeparter, der udpeges til at udføre operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver, overholder kravene i punkt 3.3, i bilag II.
Artikel 10
Kollegiale evalueringer
1. Kommissionen kan i samarbejde med medlemsstaterne og agenturet tilrettelægge kollegiale evalueringer (peer reviews) af de nationale tilsynsmyndigheder i henhold til stk. 2-6.
2. En kollegial evaluering foretages af et hold nationale eksperter og i givet fald observatører fra agenturet.
Et hold består af eksperter fra mindst tre forskellige medlemsstater og agenturet.
Eksperterne må ikke deltage i kollegiale evalueringer i den medlemsstat, hvor de er ansat.
Kommissionen opbygger og opretholder en pulje af nationale eksperter, der udpeges af medlemsstaterne, og som dækker alle aspekter ved de fælles krav, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 550/2004.
3. Mindst tre måneder før en kollegial evaluering giver Kommissionen medlemsstaten og den berørte nationale tilsynsmyndighed meddelelse om evalueringen, den dato, på hvilken den efter planen vil finde sted, og navnene på de eksperter, der deltager deri.
Den medlemsstat, hvis nationale tilsynsmyndighed er omfattet af evalueringen, godkender ekspertholdet, før det kan foretage evalueringen.
4. Inden for tre måneder fra tidspunktet for evalueringen udarbejder evalueringsholdet i enighed en rapport, som kan indeholde henstillinger.
Kommissionen afholder et møde med agenturet, eksperterne og den nationale tilsynsmyndighed for at drøfte rapporten.
5. Kommissionen sender rapporten til den berørte medlemsstat.
Medlemsstaten kan inden for tre måneder fra tidspunktet for modtagelsen af rapporten fremsætte sine bemærkninger.
Disse bemærkninger omfatter i påkommende tilfælde de foranstaltninger, som medlemsstaten har truffet eller har til hensigt at træffe inden for et givet tidsrum som reaktion på evalueringen.
Medmindre andet er aftalt med den berørte medlemsstat, offentliggøres rapporten og opfølgningen ikke.
6. Kommissionen giver årligt via Udvalget for Det Fælles Luftrum medlemsstaterne meddelelse om de vigtigste resultater af disse evalueringer.
Artikel 11
Overgangsbestemmelser
1. Luftfartstjenesteudøvere, som på datoen for nærværende forordnings ikrafttræden er i besiddelse af et certifikat udstedt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2096/2005, anses for at være i besiddelse af et certifikat udstedt i overensstemmelse med denne forordning.
2. Ansøgere, som har indgivet deres ansøgning om et certifikat for udøvelse af luftfartstjenester inden datoen for nærværende forordnings ikrafttræden, og som ikke allerede på denne dato har fået udstedt et certifikat, skal godtgøre, at de opfylder forordningens bestemmelser, inden et certifikat udstedes.
3. Hvis organisationer, for hvilke agenturet i henhold til artikel 3 er den kompetente myndighed, har ansøgt en national tilsynsmyndighed i en medlemsstat om udstedelse af et certifikat inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, skal den nationale tilsynsmyndighed fuldføre certificeringsprocessen i samråd med agenturet og oversende sagen til agenturet, når certifikatet er udstedt.
Artikel 12
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 2096/2005 ophæves.
Artikel 13
Ændring af forordning (EF) nr. 482/2008
I forordning (EF) nr. 482/2008 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 4, stk. 5, erstattes henvisningen til »forordning (EF) nr. 2096/2005« af en henvisning til »Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 (12).
2)
Artikel 6 udgår.
3)
I bilag I, punkt 1 og 2, erstattes henvisningen til »forordning (EF) nr. 2096/2005« af en henvisning til »gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011«.
Artikel 14
Ændring af forordning (EU) nr. 691/2010
I forordning (EU) nr. 691/2010 udgår artikel 25.
Artikel 15
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. oktober 2011.
A BIZOTTSÁG 1035/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. október 17.)
a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról, valamint a 482/2008/EK és a 691/2010/EU rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a léginavigációs szolgálatoknak az egységes európai égbolt keretében történő ellátásáról szóló, 2004. március 10-i 550/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (léginavigációs-szolgálati rendelet) (1) és különösen annak 4., 6. és 7. cikkére,
tekintettel a polgári repülés területén közös szabályokról és az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség létrehozásáról, valamint a 91/670/EGK tanácsi rendelet, az 1592/2002/EK rendelet és a 2004/36/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. február 20-i 216/2008/EK európai parlamenti és a tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 8b. cikke (6) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 216/2008/EK rendelet alapján a Bizottságnak - amelynek munkáját az Európai Repülésbiztonsági Ügynökség (a továbbiakban: az Ügynökség) segíti - végrehajtási szabályokat kell elfogadnia a légiforgalmi szolgáltatás (ATM) nyújtására és a léginavigációs szolgálatok ellátásának biztosítására vonatkozóan. A rendelet 8b. cikkének (6) bekezdése előírja, hogy ezeknek a végrehajtási szabályoknak az egységes európai égbolt létrehozására vonatkozó keret megállapításáról szóló, 2004. március 10-i 549/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (keretrendelet) (3) 5. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadott rendeleteken kell alapulniuk.
(2)
Az Európai Unión belül a léginavigációs szolgálatok ellátásához a tagállamok vagy az Ügynökség tanúsítására van szükség. A közös követelményeknek megfelelő léginavigációs szolgáltatónak az 550/2004/EK rendelet 7. cikkének és a 216/2008/EK rendelet 8b. cikke (2) bekezdésének megfelelően tanúsítvánnyal kell rendelkezniük.
(3)
Az 550/2004/EK rendelet 6. cikkének és a 216/2008/EK rendelet 8b. cikkének megfelelően megállapított közös követelmények alkalmazása nem érinti a tagállamok légterük feletti szuverenitását és a tagállamok közrendre, közbiztonságra és honvédelemre vonatkozó igényeit, amint arról az 549/2004/EK rendelet 13. cikke rendelkezik. Az 549/2004/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésének és a 216/2008/EK rendelet 1. cikke (2) bekezdésének megfelelően a közös követelmények nem terjednek ki a katonai műveletekre és kiképzésre.
(4)
A léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények meghatározásakor figyelembe kell venni a tagállamokban működő léginavigációs szolgáltatók jogállását. Továbbá, ha valamely szervezet a léginavigációs szolgálatok ellátásától eltérő tevékenységeket is folytat, a közös követelmények nem alkalmazhatók e más tevékenységekre, illetve a nem léginavigációs szolgálatok ellátásához megítélt forrásokra, amennyiben erről valamely előírás másként nem rendelkezik.
(5)
A közös követelmények léginavigációs szolgáltatókra való alkalmazásának arányban kell állnia az egyes tevékenységek sajátosságaiból eredő kockázatokkal, például a feldolgozott mozgásszámmal és/vagy természetével és jellegével. Amennyiben valamely léginavigációs szolgáltató nem kíván élni a határokon átnyúló szolgáltatás lehetőségével az egységes európai égbolton belül, az illetékes hatóság engedélyezheti a szolgáltató részére, hogy arányosan megfeleljen bizonyos léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó általános követelményeknek és bizonyos légiforgalmi szolgáltatások ellátására vonatkozó különös követelményeknek. A tanúsítványhoz kapcsolt feltételeknek tehát tükrözniük kell az eltérés jellegét és hatókörét.
(6)
A tanúsítási rendszer helyes működésének érdekében a tagállamok éves jelentésükben teljeskörűen tájékoztatják a Bizottságot és az Ügynökséget az illetékes hatóságuk által engedélyezett eltérésekről.
(7)
A különböző léginavigációs szolgálatokkal kapcsolatos tevékenységekre nem feltétlenül vonatkoznak azonos követelmények. Ezért a közös követelményeket a különböző tevékenységtípusok különös tulajdonságaihoz kell igazítani.
(8)
A léginavigációs szolgáltatókra hárul az alkalmazandó közös követelményeknek való megfelelésük bizonyításának terhe a tanúsítvány érvényességének időtartama alatt és a tanúsítványban foglalt minden szolgáltatásuk tekintetében.
(9)
A közös követelmények hatékony alkalmazása érdekében ki kell alakítani a közös követelményeknek és a tanúsítványban meghatározott feltételeknek való megfelelés rendszeres ellenőrzésére és felügyeletére hivatott rendszert. Az illetékes hatóságnak a tanúsítvány kiadása előtt meg kell vizsgálnia a szolgáltató alkalmasságát, és évente értékelnie kell az általa tanúsítvánnyal ellátott léginavigációs szolgáltatók folyamatos megfelelését. E célból létre kell hoznia és évente frissítenie kell az általa tanúsítvánnyal ellátott szolgáltatók indikatív, kockázatelemzésen alapuló ellenőrző programját. A programnak lehetővé kell tennie a léginavigációs szolgáltatók minden fontos részének ésszerű határidőn belül történő ellenőrzését. A kijelölt légiforgalmi szolgáltatók és a meteorológiai szolgáltatók megfelelésének értékelésékor az illetékes hatóság jogosult az érintett tagállamra vonatkozó nemzetközi kötelezettségekből fakadó követelmények ellenőrzésére.
(10)
A nemzeti felügyeleti hatóságok szakértői értékelései várhatóan előmozdítják a léginavigációs szolgáltatók ellenőrzésének közös módszerét Unió-szerte. A Bizottság a tagállamokkal és az Ügynökséggel együttműködve szervezheti meg a szakértői értékeléseket, amelyeket össze kell hangolni a 216/2008/EK rendelet 24. és 54. cikke szerinti és bármely egyéb nemzetközi ellenőrző és felügyeleti program keretében végzett tevékenységekkel. Így elkerülhetők a felesleges párhuzamosságok. A szakértői értékelés során a tapasztalatok és a bevált gyakorlatok átadásának lehetővé tétele érdekében ajánlatos, hogy a szakértők az illetékes hatóság személyzetéhez tartozzanak.
(11)
A Eurocontrol repülésbiztonsági szabályozási követelményeket (ESARR-ok) dolgozott ki, amelyek alapvető fontosságúak a légiforgalmi szolgáltatások biztonságos ellátásához. Az 550/2004/EK rendelet szerint a Bizottságnak meg kell határoznia és el kell fogadnia az uniós rendeletekben foglalt repülésbiztonsági szabályozási követelmények vonatkozó rendelkezéseit. E végrehajtási szabályok alapjául a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló, 2005. december 20-i 2096/2005/EK bizottsági rendeletben (4) foglalt repülésbiztonsági szabályozási követelmények szolgálnak.
(12)
A 2096/2005/EK rendelet elfogadásakor a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy nem indokolt az ESARR 2 ATM-vonatkozású repülőesemények bejelentésére és elemzésére vonatkozó azon rendelkezéseinek megismétlése, amelyeket a polgári légiközlekedési balesetek és repülőesemények vizsgálatáról és megelőzéséről és a 94/56/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2010. október 20-i 996/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) és a polgári légi közlekedésben előforduló események jelentéséről szóló, 2003. június 13-i 2003/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) magában foglal. Mindazonáltal a repülőeseményekre vonatkozóan új rendelkezéseket kell bevezetni azért, hogy az e rendelet szerinti illetékes hatóság ellenőrizze, vajon a légiforgalmi szolgáltató, a távközlési, navigációs vagy légtér-ellenőrzési szolgáltató megfelel-e az ilyen események jelentésére és értékelésére vonatkozó feltételeknek.
(13)
Feltétlenül figyelembe kell venni, hogy először is, a repülésbiztonság-irányítás a léginavigációs szolgálatok azon része, amely biztosítja, hogy valamennyi repülésbiztonsági kockázatot azonosítsanak, értékeljenek és kielégítően csökkentsenek, másodszor, hogy a repülésbiztonság-irányítás és az irányítási rendszerek átfogó rendszerszemléletet célzó formális és rendszerelvű megközelítése láthatóan és nyomon követhetően maximalizálja a repülésbiztonsági előnyöket. Az Ügynökségnek folytatnia kell az e rendeletben foglalt repülésbiztonsági követelmények vizsgálatát, és integrálnia kell azokat a polgári repülésbiztonság közös szabályozási struktúrájába.
(14)
Amíg az Ügynökség kidolgozza azokat a végrehajtási intézkedéseket, amelyek a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) vonatkozó előírásait átültetik az uniós végrehajtási intézkedésekbe, a megfelelés elfogadható eszközeibe, a tanúsítási előírásokba és útmutatókba, a léginavigációs szolgáltatóknak a vonatkozó ICAO-előírásokhoz alkalmazkodva kell működniük. A szolgálatok határokon átnyúló ellátásának megkönnyítése érdekében, és addig, amíg az Ügynökség véglegesen ki nem dolgozza a megfelelő intézkedéseket az ICAO-előírások átültetésére, a tagállamoknak, illetve a Bizottságnak és az Ügynökségnek - adott esetben szoros együttműködésben az Eurocontrollal - az ICAO-előírásoknak a léginavigációs szolgálatok területén történő alkalmazása során felmerülő, a tagállamok által jelzett különbségek minimalizálásán kell dolgozniuk annak érdekében, hogy az egységes európai égbolton belül a tagállamok közös szabványokat alkalmazhassanak.
(15)
A felelősségre vonatkozó különböző nemzeti szabályozások nem akadályozhatják meg a léginavigációs szolgáltatókat olyan megállapodások megkötésében, amelyek határokon átnyúló szolgálatok ellátására vonatkoznak, ha a léginavigációs szolgáltatók intézkedéseket léptettek életbe az alkalmazandó jogszabályok értelmében felmerülő kötelezettségekből eredő károk okozta veszteségek fedezése tekintetében. Az alkalmazott módszernek összhangban kell állnia a nemzeti jogi követelményekkel. Azon tagállamok, amelyek engedélyezik, hogy az 550/2004/EK rendelet szerinti tanúsítvány nélkül léginavigációs szolgálatokat folytassanak a felelősségük alatt álló légtérben vagy annak egy részén, felelősséget viselnek a szolgáltatók kötelezettségeiért.
(16)
Az Ügynökségnek folytatnia kell e rendelet rendelkezéseinek vizsgálatát, különösen azokét, amelyek a tanúsítvánnyal rendelkező szervezet által a léginavigációs szolgálatok ellátásában eszközölt változások és a mérnöki és műszaki személyzet repülésbiztonsági értékeléséhez kapcsolódnak, és e rendelkezéseknek az átfogó rendszerszemléletű megközelítéshez való igazítása céljából véleményt kell nyilvánítania, figyelembe véve a rendelkezések illeszkedését a polgári repülésbiztonság közös, jövőben kialakítandó szabályozási struktúrájához, valamint az érdekelt felek és az illetékes hatóságok által a repülésbiztonsági felügyelet területén szerzett tapasztalatokat.
(17)
A légtérnek az egységes európai égbolt keretében történő szervezéséről és használatáról szóló, 2004. március 10-i 551/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (légtérrendelet) (7) előírja a hálózati funkcióknak nevezett különleges funkciók meghatározását a légtér és a szűkös erőforrások optimális használata érdekében úgy, hogy e funkciók a lehető legnagyobb mértékben biztosítsák a felhasználók számára a légtérhez és a léginavigációs szolgálatokhoz való hozzáférést. Az 551/2004/EK rendeletben előírtak szerint a légiforgalmi szolgáltatási (ATM) hálózati funkciók végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról és a 691/2010/EU rendelet módosításáról szóló (8), 2011. július 7-i 677/2011/EU bizottsági rendelet meghatározza az említett funkciókat ellátó jogalanyok jogait, kötelességeit és feladatköreit.
(18)
Egyes hálózati funkciók biztonságos ellátása érdekében az érintett jogalanyoknak meg kell felelniük bizonyos követelményeknek. E követelmények, melyeket a 677/2011/EU rendelet VI. melléklete ír elő, annak biztosítását célozzák, hogy a jogalanyok vagy szervezetek biztonságos módon működhessenek. Ezek szervezeti repülésbiztonsági követelmények, amelyek igen hasonlók az ezen rendelet I. mellékletében megállapított, a léginavigációs szolgálatok ellátásának általános követelményeihez, de hozzá vannak igazítva a hálózati funkciókkal kapcsolatos repülésbiztonsági feladatkörökhöz.
(19)
A 2096/2005/EK rendeletet ezért hatályon kívül kell helyezni.
(20)
A léginavigációs szolgáltatók által kialakítandó, szoftverbiztonságot garantáló rendszer létrehozásáról és a 2096/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2008. május 30-i 482/2008/EK bizottsági rendeletet (9) és a léginavigációs szolgálatok és a hálózati funkciók teljesítményrendszerének megállapításáról, valamint a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló 2096/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2010. július 29-i 691/2010/EU bizottsági rendeletet (10) az e rendelethez való igazításuk végett módosítani kell.
(21)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az 549/2004/EK rendelet 5. cikke által létrehozott, az egységes égbolttal foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A rendelet tárgya és alkalmazási köre
E rendelet megállapítja a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelményeket.
E közös követelmények azonban nem alkalmazandók a következőkre, hacsak az I. és II. melléklet másként nem rendelkezik:
a)
a szolgáltatónak a léginavigációs szolgálatok ellátásától eltérő tevékenységei;
b)
a léginavigációs szolgálatok ellátásán kívüli tevékenységekre megállapított források.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában az 549/2004/EK rendelet 2. cikkében és a 216/2008/EK rendelet 3. cikkében foglalt fogalommeghatározásokat kell alkalmazni. Ugyanakkor az 549/2004/EK rendelet 2. cikkének (15) bekezdésében foglalt „tanúsítvány” fogalom nem alkalmazandó.
E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „légi járművel folytatott munkavégzés”: légi járművel folytatott olyan művelet, amelynek során légi járművet használnak specializált szolgáltatásokra, például a mezőgazdaság, az építőipar, a fényképezés, a földmérés, a megfigyelés és őrszolgálat, a kutatás és mentés vagy a légi hirdetés területén;
2. „kereskedelmi célú légi közlekedés”: díj vagy ellenszolgáltatás ellenében légi járművel végzett bármely művelet, beleértve utasok, áruk és postai küldemények szállítását;
3. „funkcionális rendszer”: valamely ATM-vonatkozású funkció végrehajtását szolgáló rendszerek, eljárások és emberi erőforrások együttese;
4. „nem kereskedelmi célú közforgalmú légi közlekedés”: légi járművel folytatott munkavégzéstől vagy kereskedelmi célú légi közlekedéstől eltérő, légi járművel végzett műveletek;
5. „nemzeti felügyeleti hatóság”: a tagállamok által az 549/2004/EK rendelet 4. cikke (1) bekezdése szerint nemzeti felügyeleti hatóságként kijelölt vagy létrehozott szerv vagy szervek;
6. „veszély”: bármely olyan körülmény vagy esemény, amely balesetet idézhet elő;
7. „szervezet”: léginavigációs szolgálatot ellátó jogalany;
8. „működtető szervezet”: a légi forgalmat, a távközlést, a navigációt vagy a légtérellenőrző szolgáltatást segítő mérnöki és műszaki szolgálatok ellátásáért felelős szervezet;
9. „kockázat”: a veszélyből eredő káros hatás általános valószínűségének vagy bekövetkezési gyakoriságának és a hatás súlyosságának összessége;
10. „repülésbiztonsági garancia”: minden olyan tervezett és szisztematikus intézkedés, amely bizonyosságot nyújt arra vonatkozóan, hogy egy termék, szolgáltatás, szervezet vagy funkcionális rendszer elfogadható vagy megengedett repülésbiztonsági szintet képvisel;
11. „repülésbiztonsági célkitűzés”: a veszély bekövetkeztének várható legnagyobb gyakoriságára vagy valószínűségére vonatkozó minőségi vagy mennyiségi meghatározás;
12. „repülésbiztonsági követelmény”: a kockázatkezelési stratégia alapján meghatározott kockázatcsökkentési eszköz, amely megvalósít egy adott repülésbiztonsági célkitűzést, beleértve a szervezeti, eljárásbeli, funkcionális, teljesítménybeli és átjárhatósági követelményeket, illetőleg a környezeti jellemzőket;
13. „szolgálatok”: valamely léginavigációs szolgálat vagy e szolgálatok valamely együttese;
14. „páneurópai léginavigációs szolgálatok”: olyan szolgáltatás, amelyet a legtöbb vagy valamennyi tagállam felhasználói számára terveztek és hoztak létre, és amely a Szerződés rendelkezéseinek hatálya alá tartozó területhez tartozó légtéren túlra is kiterjeszthető;
15. „léginavigációs szolgáltató”: az általános célú légi forgalom számára léginavigációs szolgálatokat végző magán- vagy állami tulajdonban lévő jogalany, többek között az ilyen szolgálatok ellátása céljából tanúsítványt kérelmező szervezet.
3. cikk
A tanúsítványt kibocsátó illetékes hatóság
(1) Ennek a rendeletnek az alkalmazásában a léginavigációs szolgáltató tanúsítását végző illetékes hatóság:
a)
azon szervezetek esetében, amelyeknél a gazdasági tevékenység elsődleges helyszíne és a bejegyzett székhely valamely tagállamban található, az adott tagállam által kijelölt vagy létrehozott nemzeti felügyeleti hatóság;
b)
azon szervezetek esetében, amelyek a szolgáltatást a Szerződés hatálya alá tartozó terület légterében nyújtják, de amelyeknél a gazdasági tevékenység elsődleges helyszíne és a bejegyzett székhely nem a Szerződés hatálya alá tartozó területen található, az Ügynökség;
c)
azon szervezetek esetében, amelyek páneurópai léginavigációs szolgálatot nyújtanak a Szerződés hatálya alá tartozó terület légterében, az Ügynökség.
(2) A repülésbiztonsági felügyeletet ellátó illetékes hatóság az 1034/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (11) 3. cikkével összhangban kerül meghatározásra.
4. cikk
A tanúsítványok kibocsátása
(1) A léginavigációs szolgálatok ellátásához szükséges tanúsítvány megszerzéséhez és az 550/2004/EK rendelet 7. cikke (5) bekezdésének sérelme nélkül a szervezeteknek meg kell felelniük
a)
az I. mellékletben megállapított, a léginavigációs szolgálatok ellátása általános követelményeinek;
b)
valamint a II-V. mellékletben megállapított különös kiegészítő követelményeknek.
(2) Az illetékes hatóság, mielőtt kiadja a tanúsítványt valamely szervezet részére, ellenőrzi, hogy e szervezet megfelel-e a közös követelményeknek.
(3) A szervezetnek legkésőbb
a)
az 550/2004/EK rendelet 7. cikke;
b)
a 216/2008/EK rendelet 8b. cikkének (2) bekezdése és 22a. cikkének b) és c) pontja szerinti tanúsítvány kiadásának időpontjáig meg kell felelnie a közös követelményeknek.
5. cikk
Eltérések
(1) A 4. cikk (1) bekezdésétől eltérve egyes léginavigációs szolgáltatók dönthetnek úgy, hogy nem kívánnak élni a határokon átnyúló szolgáltatás lehetőségével, és lemondhatnak az egységes európai égbolton belüli kölcsönös elismerés jogáról.
Ez esetben olyan tanúsítványt kérelmezhetnek, amely az 550/2004/EK rendelet 7. cikkének (2) bekezdésében említett tagállam felelőssége alá tartozó légtérre korlátozódik.
(2) Az (1) bekezdés szerinti kérelem akkor nyújtható be, ha a légiforgalmi szolgáltató a következő kategóriájú szolgálatok közül egyet vagy többet ellát, vagy azok ellátását tervezi:
a)
légi járművel folytatott munkavégzés;
b)
nem kereskedelmi célú közforgalmú légi közlekedés;
c)
10 tonnánál kevesebb maximális felszálló tömegű vagy kevesebb mint 20 üléssel rendelkező légi járműre korlátozódó kereskedelmi célú légi közlekedés;
d)
kevesebb, mint évi 10 000 mozgásszámú kereskedelmi célú légi közlekedés függetlenül a maximális felszálló tömegtől és az ülések számától, ahol a fel- és leszállások összegéből adódó mozgások számát az elmúlt három év átlagaként számítják ki.
Kérelmet az a légiforgalmi szolgáltatóktól eltérő léginavigációs szolgáltató nyújthat be, amelynek a szolgálatokkal vagy a tervezett szolgálatokkal kapcsolatos bruttó éves forgalma legfeljebb 1 000 000 EUR.
Amennyiben a léginavigációs szolgáltató objektív gyakorlati okokból kifolyólag nem tudja bizonyítani az e kritériumoknak való megfelelést, az illetékes hatóság a harmadik és negyedik albekezdésben meghatározott felső határok vonatkozásában elfogadhat azoknak megfelelő értékeket vagy előrejelzéseket.
A kérelem benyújtásával egyidejűleg a léginavigációs szolgáltató a kritériumoknak való megfelelést igazoló bizonyítékokat is átadja az illetékes hatóságnak.
(3) Az illetékes hatóság különleges eltérést engedélyezhet az (1) bekezdés kritériumainak megfelelő kérelmezőknek az adott tagállam felelőssége alá tartozó légtérben zajló légiforgalmi szolgáltatáshoz való hozzájárulásuk arányában.
Az eltérések csak az I. mellékletben megállapított követelményeire vonatkozhatnak.
Nem engedélyezhető eltérés azonban az alábbi követelmények tekintetében:
a)
műszaki és üzemeltetési szakértelem és képesség (1. pont);
b)
repülésbiztonság-irányítási rendszer (3.1. pont);
c)
emberi erőforrások (5. pont);
d)
nyílt és átlátható szolgáltatásnyújtás (8.1. pont).
(4) A (3) bekezdésben foglalt eltérések mellett az illetékes hatóság eltérést engedélyezhet azoknak a kérelmezőknek, akik valamely repülőtéren legfeljebb egy munkahellyel repülőtéri repüléstájékoztató szolgálatot látnak el. Az eltérést a kérelmezőknek olyan arányban engedélyezheti, amilyenben a kérelmezők hozzájárulnak az adott tagállam felelőssége alá tartozó légtérben zajló légiforgalmi szolgáltatáshoz.
Az eltérések csak a II. melléklet 3. pontjának alábbi követelményeire vonatkozhatnak:
a)
a repülésbiztonság-irányítási felelősség, valamint külső szolgálatok és eszközök (a 3.1.2. pont b) és e) alpontja);
b)
repülésbiztonsági felmérések (a 3.1.3. pont a) alpontja);
c)
a kockázatelemzésre és -csökkentésre vonatkozó repülésbiztonsági követelmények a változások tekintetében (3.2. pont).
(5) A III., IV. és V. melléklet szerinti követelményekre nem engedélyezhető eltérés.
(6) Az 550/2004/EK rendelet II. mellékletével összhangban az illetékes hatóság:
a)
a tanúsítványhoz kapcsolt feltételekben a jogalap feltüntetésével meghatározza az eltérés jellegét és hatályát;
b)
korlátozza a tanúsítvány érvényességi idejét, amennyiben ez felügyeleti célokból szükségesnek tűnik; valamint
c)
figyelemmel kíséri, hogy a léginavigációs szolgáltató folyamatosan jogosult-e az eltérésre.
6. cikk
A megfelelés bizonyítása
(1) A szervezetek az illetékes hatóság kérésére minden lényeges bizonyítékot átadnak az alkalmazandó közös követelményeknek való megfelelés igazolására. A szervezetek teljeskörűen felhasználhatják a meglévő adatokat.
(2) Adott esetben a tanúsítvánnyal rendelkező szervezet értesíti az illetékes hatóságot a léginavigációs szolgálatok ellátásában tervezett olyan változásokról, amelyek hatással lehetnek az alkalmazandó közös követelményeknek vagy a tanúsítványhoz kapcsolt feltételeknek való megfelelésre.
(3) Amennyiben a tanúsítvánnyal rendelkező szervezet már nem felel meg az alkalmazandó közös követelményeknek vagy, adott esetben, a tanúsítványhoz kapcsolt feltételeknek, az illetékes hatóság a meg nem felelés feltárásától számított egy hónapon belül felszólítja a szervezetet javító intézkedés megtételére.
A döntésről haladéktalanul értesíteni kell a megfelelő szervezetet.
Az illetékes hatóság ellenőrzi, hogy a javító intézkedést végrehajtották-e, és csak ez után értesíti az érintett szervezetet jóváhagyásáról.
Amennyiben az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy a szervezettel egyeztetett határidőn belül nem került sor a javító intézkedés megfelelő végrehajtására, az 550/2004/EK rendelet 7. cikke (7) bekezdésében és a 216/2008/EK rendelet 10. cikkében, 22a. cikke d) pontjában, 25. cikkében és 68. cikkében foglaltak szerint megfelelő végrehajtási intézkedéseket tesz, figyelembe véve ugyanakkor annak szükségességét is, hogy a léginavigációs szolgálatok folyamatosságát biztosítani kell.
7. cikk
A megfelelés ellenőrzésének támogatása
A szervezetek elősegítik az illetékes hatóság vagy az annak nevében eljáró egyéb minősített szervezet által végzett vizsgálatokat és felméréseket, beleértve a helyszíni szemléket és az előzetes értesítés nélküli ellenőrzéseket is.
A felhatalmazással rendelkező személy a következőkre jogosult:
a)
a vonatkozó nyilvántartások, adatok, eljárások és a léginavigációs szolgálatok ellátásával kapcsolatos egyéb anyagok vizsgálata;
b)
másolat vagy kivonat készítése a nyilvántartásokból, adatokból, eljárásokból és egyéb anyagokból;
c)
szóbeli magyarázat kérése a helyszínen;
d)
a releváns helyiségekbe, területekre vagy közlekedési eszközökbe történő bejutás.
Az ilyen vizsgálatokat és ellenőrzéseket - amennyiben azokat az illetékes hatóság vagy a nevében eljáró egyéb minősített szervezet hajtja végre - a végrehajtás helye szerinti tagállam jogszabályainak megfelelően kell lefolytatni.
8. cikk
Folyamatos megfelelés
Az illetékes hatóság a rendelkezésére álló bizonyítékok alapján évente ellenőrzi az általa tanúsítvánnyal ellátott léginavigációs szolgáltató folyamatos megfelelését.
E célból az illetékes hatóság létrehoz és évente frissít egy indikatív vizsgálati programot, amely az általa tanúsítvánnyal ellátott valamennyi szolgáltatóra kiterjed, és amely a különböző léginavigációs szolgálatokkal kapcsolatos műveletekkel összefüggő kockázatok elemzésén alapszik. A program létrehozása előtt konzultál az érintett szervezetekkel és szükség esetén bármely más illetékes hatósággal.
A program jelzi, hogy a különböző helyszíneken milyen időközönként terveznek vizsgálatot.
9. cikk
A mérnöki és műszaki személyzetre vonatkozó repülésbiztonsági rendelkezések
A légiforgalmi, távközlési, navigációs vagy légtérellenőrző szolgálatok ellátása tekintetében az illetékes hatóság vagy a tagállam által e feladatra kijelölt egyéb hatóság:
a)
megfelelő repülésbiztonsági szabályokat állapít meg a repülésbiztonsággal kapcsolatos üzemeltetési feladatokat végző mérnöki és műszaki személyzet részére;
b)
biztosítja a működtető szervezet által a repülésbiztonsággal kapcsolatos üzemeltetési feladatokkal megbízott mérnöki és műszaki személyzet megfelelő és kielégítő repülésbiztonsági felügyeletét;
c)
ésszerű indokok alapján és megfelelő vizsgálat után intézkedéseket hoz a II. melléklet 3.3. pontjában írt követelményeknek meg nem felelő működtető szervezet és/vagy annak mérnöki és műszaki személyzete tekintetében;
d)
ellenőrzi, hogy megfelelő módszerek biztosítják-e, hogy a repülésbiztonsági üzemeltetési feladatokkal megbízott harmadik felek megfeleljenek a II. melléklet 3.3. pontjában írt követelményeknek.
10. cikk
A szakértői értékelésre vonatkozó eljárás
(1) A Bizottság a tagállamokkal és az Ügynökséggel együttműködve a (2)-(6) bekezdésnek megfelelően megszervezheti a nemzeti felügyeleti hatóságok szakértői értékelését.
(2) A szakértői értékelést egy nemzeti szakértői csoport és - adott esetben - az Ügynökség megfigyelői végzik.
A csoport munkájában legalább három különböző tagállam és az Ügynökség szakértői vesznek részt.
Egy szakértő sem végezhet szakértői értékelést abban a tagállamban, amelynek alkalmazásában áll.
A Bizottság létrehozza és fenntartja a tagállamok által kijelölt nemzeti szakértők adatbázisát, amely az 550/2004/EK rendelet 6. cikkében felsorolt közös követelmények valamennyi aspektusára kiterjed.
(3) A Bizottság legkésőbb három hónappal a szakmai felülvizsgálat előtt tájékoztatja a tagállamot és az érintett nemzeti felügyeleti hatóságot a szakértői értékelésről, annak tervezett időpontjáról és a részt vevő szakértők személyéről.
Az a tagállam, amelynek nemzeti felügyeleti hatóságánál felülvizsgálatot végeznek, a felülvizsgálat előtt jóváhagyja a szakértői csoport tagjait.
(4) A felülvizsgálati csoport a vizsgálatot követő három hónapon belül közös megegyezéssel elkészíti a jelentést, amely ajánlásokat is tartalmazhat.
A Bizottság a jelentés megvitatása érdekében ülést hív össze az Ügynökség, a szakértők és a nemzeti felügyeleti hatóság részvételével.
(5) A Bizottság továbbítja a jelentést az érintett tagállamnak.
A tagállam a jelentés kézhezvételétől számított három hónapon belül észrevételeket tehet.
Az észrevételekben szükség esetén arra is ki kell térni, hogy a tagállam milyen intézkedéseket foganatosított vagy szándékozik foganatosítani annak érdekében, hogy adott határidőn belül reagáljon a felülvizsgálatra.
Az érintett tagállammal kötött eltérő megállapodás hiányában a jelentést és az azt követő ellenőrzés eredményét nem teszik közzé.
(6) A Bizottság az egységes égbolttal foglalkozó bizottságon keresztül évente tájékoztatja a tagállamot a felülvizsgálatok legfontosabb eredményeiről.
11. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) Azokat a léginavigációs szolgáltatókat, amelyek e rendelet hatálybalépésekor a 2096/2005/EK rendelettel összhangban kiadott tanúsítvánnyal rendelkeznek, úgy kell tekinteni, mintha e rendeletnek megfelelően kibocsátott tanúsítvánnyal rendelkeznének.
(2) Azoknak a kérelmezőknek, akik léginavigációs szolgáltatói tanúsítvány iránti kérelmet nyújtottak be e rendelet hatálybalépése előtt, és a tanúsítvány e rendelet hatálybalépéséig nem került kibocsátásra, a tanúsítvány kibocsátása előtt igazolniuk kell az e rendelet rendelkezéseinek való megfelelést.
(3) Amennyiben azon szervezetek, amelyek esetében a 3. cikknek megfelelően az Ügynökség az illetékes hatóság, tanúsítvány kibocsátása iránti kérelmet nyújtottak be valamely tagállam nemzeti felügyeleti hatóságához e rendelet hatálybalépése előtt, a nemzeti felügyeleti hatóság az Ügynökséggel együttműködve véglegesíti a tanúsítási eljárást, és a tanúsítvány kiállításakor továbbítja a dokumentumot az Ügynökségnek.
12. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2096/2005/EK rendelet hatályát veszti.
13. cikk
A 482/2008/EK rendelet módosításai
A 482/2008/EK rendelet a következőképpen módosul:
a)
a 4. cikk (5) bekezdésében lévő hivatkozást az „2096/2005/EK rendelet”-re az „1035/2011/EU bizottsági végrehajtási rendelet (12)-re való hivatkozás váltja fel;
b)
a 6. cikket el kell hagyni;
c)
a I melléklet 1. és 2. pontjában lévő hivatkozásokat a „2096/2005/EK rendelet”-re az „1035/2011/EU végrehajtási rendelet”-re való hivatkozások váltják fel.
14. cikk
A 691/2010/EU rendelet módosítása
A 691/2010/EU rendelet 25. cikkét el kell hagyni.
15. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. október 17-én.