KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 267/2010
af 24. marts 2010
om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 1534/91 af 31. maj 1991 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (1), særlig artikel 1, stk. 1, litra a), b), c) og e),
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning,
efter høring af Det rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet, der tager sigte på samarbejde om:
-
opstilling af fælles tariffer for risikopræmier baseret på kollektive statistikker eller på skadeshyppighed
-
opstilling af fælles standardpolicebetingelser
-
fælles dækning af bestemte former for risici
-
skadesopgørelse
-
afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr
-
registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed.
(2)
I medfør af forordning (EØF) nr. 1534/91 har Kommissionen vedtaget forordning (EF) nr. 358/2003 af 27. februar 2003 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på visse kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis på forsikringsområdet (3). Forordning (EF) nr. 358/2003 udløber den 31. marts 2010.
(3)
Forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmer ikke fritagelse for aftaler om skadesopgørelse og om registre vedrørende øgede risici og oplysningssystemer i forbindelse hermed. Kommissionen fandt ikke, at den havde tilstrækkelige erfaringer vedrørende behandling af enkeltsager til at gøre brug af de beføjelser, forordning (EØF) nr. 1534/91 tillagde den på disse områder. Denne situation har ikke ændret sig. Selv om forordning (EF) nr. 358/2003 indrømmede fritagelse for opstilling af standardpolicebetingelser og for afprøvning og godkendelse af sikkerhedsudstyr, bør dette ikke være tilfældet med nærværende forordning, da Kommissionens undersøgelse af, hvordan forordning (EF) nr. 358/2003 har fungeret, viste, at det ikke længere var nødvendigt at medtage sådanne aftaler i en sektorspecifik gruppefritagelsesforordning. I en situation, hvor disse to kategorier af aftaler ikke er specifikke for forsikringssektoren og, som det fremgik af undersøgelsen, også kan give anledning til visse konkurrencemæssige betænkeligheder, er det mere hensigtsmæssigt, at de er undergivet selvvurdering.
(4)
Efter en offentlig høring, der blev indledt den 17. april 2008, vedtog Kommissionen den 24. marts 2009 en rapport til Europa-Parlamentet og Rådet om forordning (EF) nr. 358/2003 (rapporten) (4). Rapporten og det ledsagende arbejdsdokument (arbejdsdokumentet) indeholdt foreløbige forslag til ændring af forordning (EF) nr. 358/2003. Den 2. juni 2009 afholdt Kommissionen et offentligt møde med de berørte parter, bl.a. repræsentanter for forsikringssektoren, forbrugerorganisationer og de nationale konkurrencemyndigheder, om rapportens og arbejdsdokumentets konklusioner og forslag.
(5)
Denne forordning bør sikre en effektiv beskyttelse af konkurrencen og samtidig skabe fordele for forbrugerne og give virksomhederne den nødvendige retssikkerhed. Ved virkeliggørelsen af disse mål bør der tages hensyn til Kommissionens erfaringer på dette område og til resultaterne af høringerne forud for vedtagelsen af denne forordning.
(6)
I henhold til forordning (EØF) nr. 1534/91 skal Kommissionens fritagelsesforordning fastlægge, hvilke kategorier af aftaler, vedtagelser og samordnet praksis den finder anvendelse på, angive, hvilke begrænsninger eller bestemmelser der må eller ikke må optræde i aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis, og fastsætte, hvilke bestemmelser aftalerne, vedtagelserne eller den samordnede praksis skal indeholde, eller hvilke øvrige betingelser de skal opfylde.
(7)
Det vil dog være hensigtsmæssigt fortsat at følge den ved forordning (EF) nr. 358/2003 anvendte fremgangsmåde med hovedsagelig at fastlægge, hvilke kategorier af aftaler der er fritaget, når en nærmere fastsat grænse for markedsandelen ikke er overskredet, og hvilke begrænsninger eller bestemmelser sådanne aftaler ikke må indeholde.
(8)
Adgangen til at drage fordel af gruppefritagelsen, der er fastsat i denne forordning, bør begrænses til de aftaler, der med tilstrækkelig sikkerhed kan antages at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. For anvendelse af traktatens artikel 101, stk. 3, ved forordning er det ikke nødvendigt at definere, hvilke aftaler der kan falde ind under traktatens artikel 101, stk. 1. Der foreligger heller ingen formodning om, at aftaler, der ikke er omfattet af denne forordning, falder ind under traktatens artikel 101, stk. 1, eller at de ikke opfylder betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3. Ved en individuel vurdering af aftaler i henhold til traktatens artikel 101, stk. 1, skal der tages hensyn til mange faktorer, navnlig markedsstrukturen på det relevante marked.
(9)
Samarbejde mellem forsikringsvirksomheder eller inden for sammenslutninger af virksomheder om indsamling af data (der også kan omfatte en række statistiske beregninger) til beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko eller, for livsforsikrings vedkommende, dødelighedstabeller eller tabeller over sygdoms-, ulykkes- og invaliditetsfrekvens kan give et bedre kendskab til risiciene og gør risikovurderingen lettere for de enkelte forsikringsvirksomheder. Dette kan igen gøre det lettere at komme ind på markedet og dermed være til gavn for forbrugerne. Det samme gælder fælles undersøgelser af, hvorledes omstændigheder, der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at påvirke antallet eller omfanget af krav eller udbyttet af forskellige former for investeringer. Det må imidlertid sikres, at et sådant samarbejde kun fritages i det omfang, det er nødvendigt for at nå disse mål. Det bør derfor især fastsættes, at aftaler om bruttopræmier ikke er fritaget. De kan nemlig være lavere end de beløb, der fremgår af de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser, idet forsikringsvirksomhederne kan anvende indtægterne af deres investeringer til at nedsætte præmierne. Desuden bør de pågældende datasamlinger, tabeller eller undersøgelser være uforbindende og kun have vejledende karakter. Udveksling af data, der ikke er nødvendige for at nå de i denne betragtning nævnte mål, bør ikke være omfattet af denne forordning.
(10)
Jo snævrere de kategorier er, hvori de statistiske oplysninger om de hidtidige omkostninger ved dækning af en bestemt risiko opdeles, desto større spillerum har forsikringsvirksomhederne desuden til at differentiere deres bruttopræmier ved deres beregninger heraf. Der bør derfor indrømmes fritagelse for fælles indsamling af data om de hidtidige risikoomkostninger på betingelse af, at de statistikker, der stilles til rådighed, er så detaljerede og differentierede, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt.
(11)
Desuden er adgangen til fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser nødvendig såvel for forsikringsvirksomheder, der er aktive på det pågældende geografiske marked eller produktmarked, som for forsikringsvirksomheder, der påtænker at gå ind på dette marked. Adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser kan også være værdifuld for forbruger- eller kundeorganisationer. Forsikringsvirksomheder, der endnu ikke er aktive på det pågældende marked, og forbruger- og kundeorganisationer bør have adgang til sådanne datasamlinger, tabeller og undersøgelser på vilkår, som er rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende i forhold til de vilkår, der gælder for forsikringsvirksomheder, som allerede er aktive på markedet. Sådanne vilkår kan f.eks. bestå i, at forsikringsvirksomheder, der endnu ikke opererer på markedet, forpligter sig til at udlevere statistiske oplysninger om forsikringskrav, hvis de nogensinde går ind på markedet, og kan også omfatte medlemskab af den sammenslutning af forsikringsvirksomheder, der har ansvaret for at udarbejde datasamlingerne. Hvad angår adgang for forbruger- og kundeorganisationer, kan der dog gøres en undtagelse på grund af hensynet til den offentlige sikkerhed, f.eks. hvor adgangen vedrører nukleare anlægs sikkerhedssystemer eller svagheder i systemer til forebyggelse af oversvømmelser.
(12)
Pålideligheden af de fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser øges, jo større deres statistiske grundlag er. Forsikringsvirksomheder med store markedsandele kan selv samle tilstrækkeligt statistisk materiale til at opnå pålidelige datasamlinger, men det vil virksomheder med små markedsandele måske ikke være i stand til, og nytilkomne virksomheder i endnu mindre grad. Når der i sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser medtages oplysninger fra alle forsikringsvirksomheder på markedet, også de store, virker det som udgangspunkt fremmende for konkurrencen, fordi det hjælper de små forsikringsvirksomheder og letter adgangen til markedet. I betragtning af dette særlige træk ved forsikringssektoren er det ikke hensigtsmæssigt at gøre en fritagelse af sådanne fælles datasamlinger, tabeller og undersøgelser betinget af, at bestemte markedsandelstærskler ikke overskrides.
(13)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan under visse nærmere omstændigheder være nødvendige for at sætte de virksomheder, der deltager i poolen, i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, som de måske kun kunne tilbyde en utilstrækkelig dækning af, hvis poolen ikke fandtes. Sådanne pooler giver normalt ikke anledning til en begrænsning af konkurrencen som omhandlet i traktatens artikel 101, stk. 1, og er derfor ikke omfattede af forbuddet i nævnte bestemmelse.
(14)
Co-assurance- og co-reassurancepooler kan sætte forsikrings- og genforsikringsvirksomheder i stand til at tilbyde forsikring eller genforsikring af risici, også selv om en sådan pool er mere vidtrækkende end nødvendigt for at sikre, at den pågældende risiko dækkes. Sådanne pooler kan imidlertid indebære konkurrencebegrænsninger, bl.a. i form af en standardisering af forsikringsbetingelserne og endda af forsikringssummer og præmier. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at fastsætte, under hvilke omstændigheder sådanne pooler kan fritages.
(15)
For helt nye risici er det ikke muligt på forhånd at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen, eller om to eller flere pooler kan tilbyde den pågældende forsikringstype uafhængigt af hinanden. En poolaftale om co-assurance eller co-reassurance af sådanne nye risici kan derfor fritages i en begrænset periode uden en markedsandelstærskel. Tre år må anses for at være tilstrækkeligt til indsamling af de oplysninger om hidtidige forsikringskrav, som er nødvendige for, at det kan vurderes, om der er behov for en pool.
(16)
Risici, der ikke tidligere fandtes, bør betragtes som nye risici. Undtagelsesvis kan en risiko betragtes som en ny risiko, hvis dens art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen.
(17)
For risici, der ikke er nye, kan co-assurance- og co-reassurancepooler, der indebærer en begrænsning af konkurrencen, under visse nærmere omstændigheder være forbundet med sådanne fordele, at det er berettiget at fritage dem efter traktatens artikel 101, stk. 3, selv om de kunne erstattes af to eller flere konkurrerende forsikringsudbydere. De kan f.eks. sætte de deltagende virksomheder i stand til at opnå den fornødne erfaring inden for den pågældende forsikringssektor, eller de kan åbne mulighed for omkostningsbesparelser eller nedsættelse af bruttopræmier i kraft af fælles genforsikring på gunstige vilkår. Alle eventuelle fritagelser bør dog begrænses til aftaler, der ikke giver de pågældende virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de berørte produkter. Forbrugerne kan imidlertid kun drage reelle fordele af pooler, hvis der hersker tilstrækkelig konkurrence på de relevante markeder, poolerne opererer på. Denne betingelse bør anses for at være opfyldt, når en pools markedsandel holder sig under en bestemt tærskel, og poolen derfor kan formodes at være udsat for faktisk eller potentiel konkurrence fra virksomheder, der ikke deltager i poolen.
(18)
Ved denne forordning bør der derfor indrømmes fritagelse for alle sådanne co-assurance- og co-reassurancepooler, som har eksisteret i mere end tre år, eller som ikke etableres med henblik på dækning af en ny risiko, forudsat at den markedsandel, som de deltagende virksomheder har tilsammen, ikke overstiger visse tærskler. Den lavere tærskel for co-assurancepooler er begrundet i, at der i co-assurancepooler kan være ensartede forsikringsbetingelser og bruttopræmier. Hvorvidt en pool opfylder markedsandelskriteriet, bør vurderes på grundlag af en sammenlægning af samtlige deltagende virksomheders markedsandele. Den enkelte deltagende virksomheds markedsandel er baseret på dens samlede bruttopræmieindtægter både inden for og uden for den pågældende pool på samme relevante marked. Disse fritagelser bør imidlertid kun finde anvendelse, hvis den pågældende pool opfylder de øvrige betingelser, der er fastsat i denne forordning, og som skal sikre, at begrænsningen af konkurrencen mellem de deltagende virksomheder i poolen holdes på et minimum. Det vil i sådanne tilfælde være nødvendigt at afgøre på grundlag af en individuel analyse, om de i denne forordning fastsatte betingelser er opfyldt.
(19)
For at lette indgåelsen af aftaler, som i nogle tilfælde kan kræve betydelige investeringer, bør denne forordnings gyldighedsperiode fastsættes til syv år.
(20)
Kommissionen kan i medfør af artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (5) inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning, hvis den i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3.
(21)
En medlemsstats konkurrencemyndigheder kan i medfør af artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 inddrage en fritagelse ifølge nærværende forordning for den pågældende medlemsstats område eller en del deraf, hvis de i et konkret tilfælde fastslår, at en aftale, som fritagelserne i nærværende forordning finder anvendelse på, alligevel har visse virkninger, som er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på denne medlemsstats område eller en del af dette område, der frembyder alle et særskilt geografisk markeds karakteristika.
(22)
Ved afgørelse af, om fritagelsen ved denne forordning bør inddrages i henhold til artikel 29 i forordning (EF) nr. 1/2003, er de virkninger til skade for konkurrencen, der kan opstå som følge af forbindelser mellem en co-assurance- eller co-reassurancepool og/eller dens deltagende virksomheder og andre pooler og/eller deres deltagende virksomheder på det samme relevante marked, af særlig stor betydning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
DEFINITIONER
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »aftale«: en aftale, en vedtagelse inden for en sammenslutning af virksomheder eller en samordnet praksis
2) »deltagende virksomheder«: virksomheder, der er parter i aftalen, og deres respektive forbundne virksomheder
3) »forbundne virksomheder«:
a)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i)
råder over mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii)
kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden i retlig henseende, eller
iii)
har ret til at lede virksomhedens forretninger
b)
virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c)
virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne sammen med en eller flere af de virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) eller c), i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser, eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e)
virksomheder, hvori de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser indehaves i fællesskab af:
i)
aftaleparterne eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a)-d), eller
ii)
en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, jf. litra a)-d), og en eller flere tredjeparter
4) »co-assurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - og som
5) »co-reassurancepooler«: grupper, der er oprettet af forsikringsvirksomheder, enten direkte eller gennem mæglere eller befuldmægtigede, eventuelt med deltagelse af en eller flere genforsikringsvirksomheder - bortset fra ad hoc-co-assuranceaftaler på tegningsmarkedet, hvor en bestemt del af en given risiko dækkes af en ledende forsikringsvirksomhed, og den resterende del af risikoen dækkes af andre forsikringsvirksomheder, der opfordres til at dække denne resterende del - med henblik på:
6) »ny risiko«:
a)
en risiko, der ikke tidligere har bestået, og hvis forsikringsdækning kræver udvikling af et helt nyt forsikringsprodukt og ikke kun en udvidelse, forbedring eller erstatning af et eksisterende forsikringsprodukt, eller
b)
i ekstraordinære tilfælde en risiko, hvis art ud fra en objektiv analyse har ændret sig så væsentligt, at det ikke på forhånd er muligt at vide, hvilken tegningskapacitet der kræves for at dække risikoen
7) »bruttopræmie«: den præmie, som opkræves hos forsikringstageren.
KAPITEL II
FÆLLES DATASAMLINGER, TABELLER OG UNDERSØGELSER
Artikel 2
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om:
a)
fælles indsamling og udsendelse af oplysninger, der er nødvendige til følgende formål:
i)
beregning af de hidtidige gennemsnitsomkostninger ved dækning af en bestemt risiko (i det følgende benævnt »datasamlinger«)
ii)
udarbejdelse af dødelighedstabeller samt tabeller, der viser sygdoms-, uhelds- og invaliditetsfrekvens for forsikringer med et kapitaliseringselement (i det følgende benævnt »tabeller«)
b)
fælles gennemførelse af undersøgelser af, hvilke virkninger generelle omstændigheder der ligger uden for de deltagende virksomheders kontrol, kan ventes at få enten for antallet eller omfanget af fremtidige krav for en bestemt risiko eller risikokategori eller for udbyttet af forskellige former for investeringer (i det følgende benævnt »undersøgelser«) samt udsendelse af resultaterne af sådanne undersøgelser.
Artikel 3
Betingelser for fritagelse
1. Fritagelsen efter artikel 2, litra a), finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne eller tabellerne
a)
er baseret på indsamling af data, som er spredt over et antal risikoår valgt som observationsperiode, og som angår et antal identiske eller sammenlignelige risici, der er tilstrækkeligt til at udgøre et statistisk anvendeligt grundlag for data om bl.a.:
i)
antallet af forsikringskrav i den pågældende periode
ii)
antallet af individuelle risici, som er forsikret i hvert risikoår i den valgte observationsperiode
iii)
den samlede sum, der er udbetalt eller skal udbetales til dækning af forsikringskrav vedrørende den pågældende periode
iv)
den samlede forsikringssum for hvert risikoår i den valgte observationsperiode
b)
indeholder en så detaljeret opdeling af de foreliggende statistiske data, som det aktuarmæssigt er formålstjenligt
c)
under ingen omstændigheder indbefatter tillæg for uforudsete udgifter, indtægter af reserver, administrations- eller handelsomkostninger eller skatter, afgifter eller afgiftslignende bidrag og hverken indeholder indtægter af investeringer eller forventet overskud.
2. Fritagelsen efter artikel 2, finder anvendelse på betingelse af, at datasamlingerne, tabellerne eller undersøgelsesresultaterne
a)
ikke åbner mulighed for at identificere, hvilke forsikringsvirksomheder eller forsikringstagere der er tale om
b)
ved opstillingen og udsendelsen indeholder angivelse af, at de er uforbindende
c)
ikke på nogen måde angiver bruttopræmiernes størrelse
d)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for enhver forsikringsvirksomhed, der anmoder om et eksemplar, herunder også forsikringsvirksomheder, der ikke er aktive på det geografiske marked eller det produktmarked, som disse datasamlinger, tabeller eller undersøgelsesresultater angår
e)
på rimelige, overkommelige og ikke-diskriminerende vilkår gøres tilgængelige for forbruger- eller kundeorganisationer, der med henvisning til et begrundet hensyn anmoder specifikt og præcist om adgang til dem, medmindre et afslag på udlevering er objektivt begrundet ud fra hensynet til den offentlige sikkerhed.
Artikel 4
Aftaler udelukket fra fritagelsen
Fritagelsen efter artikel 2 gælder ikke, hvis de deltagende virksomheder indbyrdes forpligter sig til eller pålægger andre virksomheder ikke at benytte andre datasamlinger eller tabeller end dem, der er omhandlet i artikel 2, litra a), eller ikke at fravige resultaterne af de i artikel 2, litra b), omhandlede undersøgelser.
KAPITEL III
FÆLLES DÆKNING AF VISSE RISIKOTYPER
Artikel 5
Fritagelse
I medfør af traktatens artikel 101, stk. 3, og på de i denne forordning fastsatte betingelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler mellem to eller flere virksomheder i forsikringssektoren om oprettelse og drift af pooler af forsikringsvirksomheder eller af forsikrings- og genforsikringsvirksomheder til fælles dækning af en bestemt risikotype i form af co-assurance eller co-reassurance.
Artikel 6
Fritagelsens anvendelse og markedsandelstærskler
1. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der udelukkende oprettes til dækning af nye risici, gælder fritagelsen efter artikel 5 i tre år fra det tidspunkt, hvor poolen første gang blev oprettet, uanset dens markedsandel.
2. For co-assurance- eller co-reassurancepooler, der ikke falder ind under stk. 1, gælder fritagelsen efter artikel 5, så længe denne forordning er i kraft, på betingelse af, at den markedsandel, som alle de deltagende virksomheder har tilsammen inden for og uden for poolen, ikke overstiger:
a)
20 % af noget relevant marked for co-assurancepoolers vedkommende
b)
25 % af noget relevant marked for co-reassurancepoolers vedkommende.
3. Ved beregningen af en deltagende virksomheds markedsandel på det relevante marked skal der tages hensyn til:
a)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for den pågældende pool
b)
den deltagende virksomheds markedsandel inden for en anden pool, som den deltager i, på samme relevante marked som den pågældende pool, og
c)
den deltagende virksomheds markedsandel på samme relevante marked som den pågældende pool, men uden deltagelse i nogen pool.
4. Ved anvendelsen af de i stk. 2 fastsatte markedsandelstærskler gælder følgende:
a)
markedsandelen beregnes på grundlag af bruttopræmieindtægterne; foreligger der ingen data om bruttopræmieindtægterne, kan skøn opstillet på basis af andre pålidelige markedsoplysninger, herunder forsikringsdækning eller forsikringsværdi, benyttes til at beregne den pågældende forsikringsvirksomheds markedsandel
b)
markedsandelen beregnes på grundlag af oplysninger vedrørende det foregående kalenderår.
5. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 20 %-grænsen første gang blev overskredet.
6. Såfremt den i stk. 2, litra a), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 20 %, men derefter stiger til over 25 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
7. Stk. 5 og 6 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
8. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over dette niveau uden dog at overstige 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i to på hinanden følgende kalenderår efter det år, hvor 25 %-grænsen første gang blev overskredet.
9. Såfremt den i stk. 2, litra b), fastsatte markedsandel ikke i begyndelsen overstiger 25 %, men derefter stiger til over 30 %, finder fritagelsen efter artikel 5 fortsat anvendelse i et kalenderår efter det år, hvor 30 %-grænsen første gang blev overskredet.
10. Stk. 8 og 9 kan ikke kombineres, så en periode på to kalenderår overskrides.
Artikel 7
Betingelser for fritagelse
Fritagelsen efter artikel 5 finder anvendelse på betingelse af,
a)
at hver deltagende virksomhed har mulighed for med et rimeligt opsigelsesvarsel at trække sig ud af poolen uden derved at pådrage sig sanktioner
b)
at poolens regler ikke forpligter nogen af poolens deltagende virksomheder til at forsikre eller genforsikre gennem poolen og ikke, hverken helt eller delvis, pålægger nogen af de virksomheder, der deltager i poolen begrænsninger med hensyn til at forsikre eller genforsikre nogen risiko af den af poolen dækkede type uden for poolen
c)
at poolens regler ikke indskrænker poolens eller de deltagende virksomheders aktiviteter til kun at omfatte forsikring eller genforsikring af risici i en bestemt geografisk del af EU
d)
at aftalen ikke begrænser produktion eller salg
e)
at aftalen ikke indebærer markeds- eller kundedeling
f)
at medlemmerne af en co-reassurancepool ikke aftaler de bruttopræmier, de anvender for direkte forsikring.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 8
Overgangsperiode
I perioden fra 1. april 2010 til 30. september 2010 finder forbuddet i traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, som allerede var i kraft den 31. marts 2010, og som ikke opfylder betingelserne for fritagelse efter denne forordning, men opfylder betingelserne for fritagelse efter forordning (EF) nr. 358/2003.
Artikel 9
Gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft den 1. april 2010.
Den udløber den 31. marts 2017.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
A BIZOTTSÁG 267/2010/EU RENDELETE
(2010. március 24.)
az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. cikke (3) bekezdésének a biztosítási ágazatbeli megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a Szerződés 85. cikke (3) bekezdésének a biztosítási szektorbeli megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 1991. május 31-i 1534/91/EGK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 1. cikke (1) bekezdésének a), b), c) és e) pontjára,
e rendelet tervezetének közzétételét követően,
a versenykorlátozó magatartásokkal és erőfölénnyel foglalkozó tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
Az 1534/91/EGK rendelet a Bizottságot felhatalmazza arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (2) 101. cikkének (3) bekezdését rendelet útján alkalmazza megállapodások, döntések és összehangolt magatartások olyan csoportjaira a biztosítási ágazatban, amelyeknek tárgya a következők tekintetében folytatott együttműködés:
-
közös biztosítási díjtételek megállapítása a közös statisztikai adatok vagy a biztosítási események száma alapján,
-
általános biztosítási szerződési feltételek kialakítása,
-
meghatározott típusú kockázatok együttbiztosítása,
-
kárrendezés,
-
biztonsági berendezések vizsgálata és elfogadása,
-
a nagykockázatok nyilvántartása és a nagykockázatokra vonatkozó tájékoztatás.
(2)
Az 1534/91/EGK rendelet alapján a Bizottság elfogadta a Szerződés 81. cikke (3) bekezdésének a biztosítási ágazatbeli megállapodások, döntések és összehangolt magatartások egyes csoportjaira történő alkalmazásáról szóló, 2003. február 27-i 358/2003/EGK rendeletet (3). A 358/2003/EK rendelet 2010. március 31-én hatályát veszti.
(3)
A 358/2003/EK rendelet nem mentesíti a kárrendezésről, illetve a nagykockázatok nyilvántartásáról és a nagykockázatokra vonatkozó tájékoztatásról szóló megállapodásokat. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy egyedi esetek kezelésében nem rendelkezik megfelelő tapasztalattal ahhoz, hogy e területeken élni tudjon az 1534/91/EGK rendelet által rá ruházott hatáskörrel. Ez a helyzet nem változott. Továbbá, bár a 358/2003/EK rendelet mentesíti az általános biztosítási szerződési feltételek kialakítását, valamint a biztonsági berendezések vizsgálatát és elfogadását, e rendeletben már nem kell szerepelnie e mentességnek, mivel a 358/2003/EK rendelet működésére vonatkozó bizottsági felülvizsgálat feltárta, hogy már nem szükséges az ilyen megállapodásokat ágazatspecifikus csoportmentességet biztosító rendeletbe foglalni. Mivel a megállapodások e két csoportja nem sajátosan jellemző a biztosítási ágazatra, és - amint azt a felülvizsgálat megmutatta - bizonyos versenyjogi aggályokat is felvethet, esetükben helyénvalóbb önértékelést végezni.
(4)
A 2008. április 17-én indított nyilvános konzultációt követően a Bizottság 2009. március 24-én elfogadta a 358/2003/EK rendelet működéséről szóló, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak címzett jelentést (4) (a továbbiakba: a jelentés). A jelentés és az azt kísérő munkadokumentum (a továbbiakban: munkadokumentum) a 358/2003/EK rendeletre vonatkozó módosításokat javasolt. 2009. június 2-án a Bizottság nyilvános ülést tartott a jelentés és a munkadokumentum megállapításairól és javaslatairól az érdekelt felekkel, beleértve a biztosítási ágazat, a fogyasztói szervezetek és a nemzeti versenyhatóságok képviselőit.
(5)
E rendeletnek biztosítania kell a verseny hatékony védelmét, párhuzamosan a fogyasztók hasznának és a vállalkozások számára megfelelő jogbiztonságnak a biztosításával. E célkitűzések megvalósítása során figyelembe kell venni a Bizottság e területen szerzett tapasztalatait és az e rendelet elfogadásához vezető konzultációk eredményeit is.
(6)
Az 1534/91/EGK rendelet előírja, hogy a Bizottság mentességet megállapító rendeletében meg kell határozni a megállapodások, döntések és összehangolt magatartások azon csoportjait, amelyekre a rendeletet alkalmazni kell, meg kell jelölni azokat a korlátozásokat, illetve kikötéseket, amelyek a megállapodásokban, döntésekben és összehangolt magatartásokban szerepelhetnek, továbbá azokat, amelyek nem, valamint meg kell jelölni azokat a kikötéseket, amelyeket a megállapodásoknak, döntéseknek és összehangolt magatartásoknak tartalmazniuk kell, továbbá az egyéb teljesítendő feltételeket.
(7)
Megfelelőnek látszik azonban a 358/2003/EK rendeletben alkalmazott megközelítés folytatása, amely szerint a hangsúlyt az olyan megállapodáscsoportok meghatározására kell fektetni, amelyek a piaci részesedés meghatározott szintjéig mentességben részesülnek, valamint arra, hogy meghatározzák azon korlátozásokat vagy kikötéseket, amelyeket az ilyen megállapodások nem tartalmazhatnak.
(8)
Az e rendelet által meghatározott csoportmentesség kedvezményét azokra a megállapodásokra kell korlátozni, amelyekről kellő bizonyossággal feltételezhető, hogy megfelelnek a Szerződés 101. cikke (3) bekezdésének. A Szerződés 101. cikke (3) bekezdésének rendeleti úton történő alkalmazásához nem szükséges meghatározni azokat a megállapodásokat, amelyek a Szerződés 101. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozhatnak. Mindazonáltal nincs olyan előfeltételezés, amely szerint az e rendelet által nem kedvezményezett megállapodások vagy a Szerződés 101. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartoznának, vagy ne felelnének meg a Szerződés 101. cikke (3) bekezdésében megállapított feltételeknek. A 101. cikk (1) bekezdése szerinti megállapodások egyedi értékelésekor számos tényezőre kell figyelemmel lenni, különösen az érintett piac szerkezetére.
(9)
A biztosítók vagy a biztosítói szövetségek közötti múltbéli együttműködés egy meghatározott kockázat biztosítása átlagos költségének kiszámítását elősegítő adatösszesítések terén (amely statisztikai számításokat is magában foglalhat), vagy az életbiztosítások esetében a halandósági táblázatok vagy a betegségek, balesetek és rokkantság gyakoriságára vonatkozó táblázatok tekintetében lehetővé teszi a kockázatokra vonatkozó ismeretek javítását, és megkönnyíti az egyes biztosítók számára a kockázatok értékelését. Ez következésképpen megkönnyíti a piacra jutást, és így a fogyasztóknak is előnyös. Ugyanez vonatkozik az olyan külső körülmények valószínű hatásáról szóló közös felmérésekre, amelyek befolyásolhatják a biztosítási események gyakoriságát és mértékét vagy a különböző típusú befektetések hozamát. Biztosítani kell azonban, hogy az ilyen együttműködések csak olyan mértékben mentesüljenek, amennyire az e célok eléréséhez szükséges. Ezért helyénvaló kikötni, hogy a bruttó biztosítási díjakra vonatkozó megállapodások nem mentesülhetnek. A bruttó biztosítási díjak valójában alacsonyabbak is lehetnek az említett összesítésekben, táblázatokban vagy felmérések eredményeiben megjelölt összegeknél, mivel a biztosítók a befektetéseikből származó bevételt díjaik csökkentésére is fel tudják használni. Továbbá, az említett összesítések, táblázatok és felmérések nem lehetnek kötelezőek, és csak referenciacélokat szolgálhatnak. Az e preambulumbekezdés céljainak eléréséhez nem szükséges információcserére e rendelet hatályának nem kell kiterjednie.
(10)
Továbbá, minél szűkebb kategóriákba csoportosítják a múltbéli, meghatározott kockázatok biztosításának költségére vonatkozó statisztikai adatokat, annál több lehetőségük van a biztosítóknak arra, hogy bruttó biztosítási díjaikat differenciálják azok meghatározásakor. Ezért a kockázatok múltbéli költségére vonatkozó közös összesítéseket azzal a feltétellel kell mentesíteni, hogy a rendelkezésre álló adatokat biztosításmatematikai szempontból kielégítő részletességgel és kellően differenciáltan biztosítják.
(11)
Emellett a közös összesítésekhez, táblázatokhoz és a felmérések eredményeihez való hozzáférés egyrészt az olyan biztosítók számára szükséges, amelyek az érintett földrajzi vagy termékpiacon működnek, másrészt azok számára, amelyek fontolgatják az e piacokra való belépést. Az ilyen összesítésekhez, táblázatokhoz és felmérési eredményekhez való hozzáférés továbbá a fogyasztói és az ügyfélszervezetek számára is hasznos lehet. Az érintett piacon még nem tevékenykedő biztosítók és a fogyasztói és ügyfélszervezetek számára - a piacon már jelen lévő biztosítókhoz viszonyítva - méltányos, megfizethető és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett kell biztosítani az ilyen összesítésekhez, táblázatokhoz és felmérési eredményekhez való hozzáférést. Az ilyen feltételek például tartalmazhatnak olyan kötelezettségvállalást a piacon még jelen nem lévő biztosító részéről, hogy piacra lépését követően a biztosítási eseményekre vonatkozó statisztikai adatokat fog szolgáltatni, továbbá előírhatják az összesítések összeállításáért felelős biztosítói szövetségben való tagságot. A fogyasztói- és ügyfélszervezetek hozzáférésére vonatkozó követelmény alól csak közbiztonsági okokból engedhető meg kivétel, például akkor, ha az információk atomerőművek biztonsági rendszereire vagy árvízvédelmi rendszerek gyenge pontjaira vonatkoznak.
(12)
A közös összesítések, táblázatok és felmérések annál megbízhatóbbak, minél több statisztikai adat alapján készülnek. A nagy piaci részesedéssel rendelkező biztosítók saját maguk is elegendő statisztikai adatot tudnak előállítani ahhoz, hogy megbízható összesítéseket készítsenek, de a kis piaci részesedéssel rendelkezők erre nem biztos, hogy képesek lesznek, az újonnan belépők esetében pedig még kevésbé valószínű, hogy képesek ilyen statisztikákat összeállítani. A piacon jelen lévő valamennyi biztosítótól - beleértve a nagyokat is - származó adatok felvétele az ilyen közös összesítésekbe, táblázatokba és felmérésekbe elvben ösztönzi a versenyt azáltal, hogy segíti a kisebb biztosítókat és megkönnyíti a piacra jutást. A biztosítási ágazat e sajátosságának ismeretében nem megfelelő az ilyen közös összesítések, táblázatok és felmérések tekintetében a mentességet piaci részesedési küszöbértékekhez kötni.
(13)
Bizonyos korlátozott feltételek mellett az együttbiztosítási vagy együtt-viszontbiztosítási társulások szükségesek lehetnek annak érdekében, hogy lehetővé tegyék a társulásban részt vevő vállalkozások számára, hogy olyan kockázatokat is biztosítsanak, illetve viszontbiztosítsanak, amelyekre a társulás nélkül csak elégtelen fedezetet tudnának ajánlani. A társulások e típusai általában nem okozzák a versenynek a Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése szerinti korlátozását, ezért a Szerződés nem is tiltja őket.
(14)
Az együttbiztosítási és együtt-viszontbiztosítási társulások lehetővé tehetik a biztosítók és viszontbiztosítók számára, hogy kockázatokat biztosítsanak, illetve viszontbiztosítsanak még akkor is, ha a társulás túlmutat a kockázat fedezéséhez szükséges mértéken. Az ilyen társulások azonban korlátozhatják a versenyt, például a szerződési feltételeik vagy éppen a biztosítási összeg és a díjak egységesítése révén. Ezért helyénvaló megállapítani azokat a körülményeket, amelyek esetében az ilyen társulások mentesülhetnek.
(15)
A ténylegesen újszerű kockázatoknál nem tudható előre, hogy mekkora biztosításjegyzési kapacitás szükséges azok biztosításához, továbbá az sem, hogy vajon két vagy több társulás képes-e egymás mellett létezni az ilyen típusú biztosítás nyújtása érdekében. Az ilyen újszerű kockázatok tekintetében együttbiztosítást vagy együtt-viszontbiztosítást kínáló társulási megoldások ezért korlátozott ideig és piaci részesedési küszöb nélkül mentességben részesülhetnek. Három év megfelelő időtartam arra, hogy elegendő adatot lehessen összegyűjteni a bekövetkezett biztosítási események tekintetében valamely társulás szükségességének megítéléséhez.
(16)
A korábban nem létező kockázatokat újszerű kockázatoknak kell tekinteni. Kivételes esetben azonban újszerű kockázatnak tekinthető a kockázat akkor is, ha objektív elemzés arra utal, hogy a kockázat természete annyira jelentős mértékben megváltozott, hogy nem tudható előre, mekkora biztosításjegyzési kapacitás szükséges biztosításához.
(17)
Bizonyos korlátozott feltételek mellett a versenyt korlátozó együttbiztosítási és együtt-viszontbiztosítási társulások a nem újszerű kockázatok esetében olyan előnyöket biztosíthatnak, hogy emiatt indokolt mentesítésük a Szerződés 101. cikkének (3) bekezdése értelmében, még abban az esetben is, ha helyettesíthetőek lennének két vagy több versenytárs biztosító által. Lehetővé tehetik például a részt vevő vállalkozások számára, hogy megszerezzék az érintett biztosítási ágazatban szükséges tapasztalatot, költséget takaríthatnak meg, vagy csökkenthetik a bruttó biztosítási díjaikat az előnyös feltételekkel történő együtt-viszontbiztosítás által. Mindazonáltal a mentesítést az olyan megállapodásokra kell korlátozni, amelyek az adott termékek jelentős részére vonatkozóan nem teszik lehetővé az érintett vállalkozások számára a verseny megszüntetését. A fogyasztók számára csak akkor előnyösek e társulások, ha kellően érvényesül a verseny azokon az érintett piacokon, ahol e társulások működnek. Ezt a feltételt akkor kell teljesültnek tekinteni, ha a társulás piaci részesedése meghatározott küszöbérték alatt marad, azaz feltételezhető, hogy a társulás számára a társulásban részt nem vevő vállalkozások tényleges vagy lehetséges versenyt támasztanak.
(18)
A rendeletnek ezért mentességet kell nyújtania minden olyan együttbiztosítási vagy együtt-viszontbiztosítási társulás számára, amely több mint három éve működik, vagy amely nem újszerű kockázat biztosítására jött létre, azzal a feltétellel, hogy a részt vevő vállalkozások együttes piaci részesedése nem halad meg bizonyos küszöbértékeket. Az együttbiztosítási társulások esetében alacsonyabb küszöbértékre van szükség, mert az együttbiztosítási társulások esetén egységes szerződési feltételek és bruttó biztosítási díjak is előfordulhatnak. Annak értékelésénél, hogy a társulás eleget tesz-e a piaci részesedéssel kapcsolatos feltételnek, a részt vevő vállalkozások teljes piaci részesedésével számolni kell. Az egyes részt vevő vállalkozások piaci részesedése az adott vállalkozásnak az érintett piacról származó, társuláson belüli és kívüli teljes bruttó díjbevételén alapul. E mentességek azonban csak akkor alkalmazandók, ha az érintett társulás megfelel az e rendelet által megállapított további feltételeknek, amelyek arra szolgálnak, hogy a társulásban részt vevő vállalkozások közötti versenykorlátozást a lehető legalacsonyabb szinten tartsák. Ilyen esetekben egyedi elemzés lehet szükséges annak meghatározására, hogy teljesülnek-e az e rendeletben megállapított feltételek.
(19)
A megállapodások megkötésének megkönnyítése érdekében, amelyek egy része jelentős befektetési döntést is magában foglalhat, e rendelet hatályát hét évben kell meghatározni.
(20)
A Bizottság a Szerződés 81. és 82. cikkében meghatározott versenyszabályok végrehajtásáról szóló, 2002. december 16-i 1/2003/EK tanácsi rendelet (5) 29. cikkének (1) bekezdése értelmében visszavonhatja az e rendelet által nyújtott kedvezményt, ha egy adott esetben megállapítja, hogy egy olyan megállapodásnak, amelyre az e rendeletben meghatározott mentesség vonatkozik, a Szerződés 101. cikkének (3) bekezdésével összeegyeztethetetlen hatásai vannak.
(21)
Az 1/2003/EK tanácsi rendelet 29. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamok versenyhatóságai visszavonhatják az e rendelet által nyújtott kedvezményt az adott tagállam területe vagy annak egy része tekintetében, amennyiben adott esetben az e rendeletben előírt mentesség hatálya alá tartozó megállapodások az érintett tagállam területén vagy annak egy, az elkülönült földrajzi piac minden tulajdonságával rendelkező részén olyan hatásokat váltanak ki, amelyek a Szerződés 101. cikkének (3) bekezdésével összeegyeztethetetlenek.
(22)
Annak eldöntése során, hogy vissza kell-e vonni az e rendelet által nyújtott kedvezményt az 1/2003/EK rendelet 29. cikke alapján, azok a versenyellenes hatások bírnak különleges jelentőséggel, amelyek egy együttbiztosítási vagy együtt-viszontbiztosítási társulás és/vagy részt vevő vállalkozásai és ugyanazon az érintett piacon működő más társulások és/vagy részt vevő vállalkozásaik között létező kapcsolatokból eredhetnek,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „megállapodás”: megállapodás, vállalkozások társulásainak döntése vagy összehangolt magatartás;
2. „részt vevő vállalkozások”: a megállapodásban részt vevő vállalkozások és azok kapcsolt vállalkozásai;
3. „kapcsolt vállalkozások”:
a)
azok a vállalkozások, amelyekben egy, a megállapodásban részt vevő vállalkozás közvetlenül vagy közvetve:
i.
rendelkezik a szavazati jogok több mint felével; vagy
ii.
jogosult a felügyelő testület, az ügyvezető testület vagy a vállalkozást jogilag képviselő testületek tagjainak több mint felének kinevezésére; vagy
iii.
jogosult a vállalkozás ügyeinek irányítására;
b)
azok a vállalkozások, amelyek a megállapodásban részt vevő valamely vállalkozás tekintetében közvetlenül vagy közvetve az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkeznek;
c)
azok a vállalkozások, amelyek tekintetében a b) pontban említett valamely vállalkozás közvetlenül vagy közvetve az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel rendelkezik;
d)
azok a vállalkozások, amelyekben a megállapodásban részt vevő vállalkozás az a), b) vagy c) pontban említett vállalkozások egyikével vagy közülük többel, illetve az utóbbi vállalkozások közül kettő vagy több, együttesen rendelkezik az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel;
e)
azok a vállalkozások, amelyekben az a) pontban felsorolt jogokkal vagy hatáskörökkel közösen rendelkeznek a következők:
i.
a megállapodásban részt vevő felek, vagy azoknak az a)-d) pontban említett kapcsolt vállalkozásai; vagy
ii.
a megállapodásban részt vevő fél vagy felek, vagy azoknak az a)-d) pontban említett egy vagy több kapcsolt vállalkozása és egy vagy több harmadik fél;
4. „együttbiztosítási társulások”: a biztosítók által közvetlenül vagy alkuszokon vagy felhatalmazott ügynökökön keresztül létrehozott csoportok - kivéve a biztosításjegyzési piacon létrejött ad hoc együttbiztosítási megállapodásokat, amelyekben egy adott kockázat egy bizonyos részét a vezető biztosító fedezi, a fennmaradó részt pedig az arra felkért társbiztosítók - amelyek:
5. „együtt-viszontbiztosítási társulások”: a biztosítók által közvetlenül vagy alkuszokon vagy felhatalmazott ügynökökön keresztül lehetőleg egy vagy több viszontbiztosító közreműködésével létrehozott csoportok - kivéve a biztosításjegyzési piacon létrejött ad hoc együttbiztosítási megállapodásokat, amelyekben egy adott kockázat egy bizonyos részét a vezető biztosító fedezi, a fennmaradó részt pedig az arra felkért társbiztosítók -, amelyeket a következő célból hoztak létre:
6. „újszerű kockázat”:
a)
olyan kockázat, amely korábban nem létezett, így a biztosításához egy olyan, teljesen új biztosítási termék kidolgozása szükséges, amely nem egy már létező biztosítási termék kiterjesztése, továbbfejlesztése vagy helyettesítése; vagy
b)
kivételes esetben olyan kockázat, amelynek természete objektív elemzés alapján megállapíthatóan annyira jelentős mértékben megváltozott, hogy nem tudható előre, mekkora biztosításjegyzési kapacitás szükséges biztosításához;
7. „bruttó biztosítási díj”: a biztosítás megvásárlójának számlázott díj.
II. FEJEZET
KÖZÖS ÖSSZESÍTÉSEK, TÁBLÁZATOK ÉS FELMÉRÉSEK
2. cikk
Mentesség
A Szerződés 101. cikkének (3) bekezdése értelmében és e rendelet rendelkezéseire figyelemmel a Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó azokra a megállapodásokra, amelyek két vagy több vállalkozás között jöttek létre a biztosítási ágazatban a következőkre vonatkozóan:
a)
a következő célokból szükséges adatok közös összesítése és terjesztése:
i.
egy meghatározott múltbéli kockázat biztosítása átlagos költségének kiszámítása (a továbbiakban: összesítések);
ii.
tőkefelhalmozást magában foglaló biztosítások vonatkozásában halandósági táblázatok, illetve betegségek, balesetek és rokkantság gyakoriságára vonatkozó táblázatok készítése (a továbbiakban: táblázatok);
b)
felmérések közös készítése az érdekelt vállalkozásokat érintő általános külső körülmények valószínű hatásáról, vagy a meghatározott kockázatokra vagy kockázattípusokra vonatkozó jövőbeni biztosítási események gyakorisága és mértéke vagy a különböző típusú befektetések jövedelmezősége vonatkozásában (a továbbiakban: felmérések), valamint e felmérések eredményeinek terjesztése.
3. cikk
A mentesség feltételei
(1) A 2. cikk a) pontjában meghatározott mentesség azzal a feltétellel alkalmazható, hogy az összesítések vagy a táblázatok:
a)
olyan több biztosítási évet felölelő megfigyelési időszak során gyűjtött adatokon alapulnak, amelyek statisztikailag kezelhető sokaság létrehozásához elegendő számú azonos vagy összehasonlítható kockázatokra vonatkoznak, és amelyekből többek között a következő adatok nyerhetők:
i.
a biztosítási események száma az említett időszakban;
ii.
a biztosított egyéni kockázatok száma a választott megfigyelési időszak minden egyes biztosítási évében;
iii.
az említett időszak során bekövetkezett biztosítási eseményekre tekintettel kifizetett vagy kifizetendő teljes összeg;
iv.
a biztosított tőke teljes összege a választott megfigyelési időszak minden egyes biztosítási évében;
b)
a rendelkezésre álló statisztikai adatok biztosításmatematikai szempontból megfelelő részletességű lebontását tartalmazzák;
c)
semmilyen módon nem tartalmaznak biztonsági pótlékokat, tartalékokból származó jövedelmet, igazgatási vagy kereskedelmi költségeket, adók vagy járulékok elemeit, és figyelmen kívül hagyják a befektetésekből származó bevételt és az előre látható nyereséget.
(2) A 2. cikkben előírt mentességek azzal a feltétellel alkalmazhatók, hogy az összesítések, a táblázatok vagy a felmérések eredményei:
a)
nem teszik azonosíthatóvá az érintett biztosítókat vagy valamelyik biztosítottat;
b)
amikor összeállítják és terjesztik azokat, kifejezetten utalnak arra, hogy nem kötelező jellegűek;
c)
nem utalnak a bruttó biztosítási díj mértékére;
d)
méltányos, megfizethető és megkülönböztetésmentes feltételekkel hozzáférhetőek minden olyan biztosító számára, amely egy példányt igényel belőlük, ideértve azokat a biztosítókat is, amelyek nem tevékenykednek azon a földrajzi vagy termékpiacon, amelyre az összesítések, a táblázatok vagy a felmérések eredményei vonatkoznak;
e)
méltányos, megfizethető és megkülönböztetésmentes feltételekkel hozzáférhetőek a hozzáférést meghatározott és pontos feltételek mellett és megfelelően indokolt okból igénylő fogyasztói- vagy ügyfélszervezetek számára, kivéve, ha bizalmas kezelésük közbiztonsági okokból objektíven indokolt.
4. cikk
A mentesség hatálya alá nem tartozó megállapodások
A 2. cikkben előírt mentességek nem alkalmazhatók, ha a részt vevő vállalkozások abban egyeznek meg, vagy arra kötelezik magukat vagy más vállalkozásokat, hogy nem használnak a 2. cikk a) pontjában említettektől eltérő összesítéseket vagy táblázatokat, illetve nem térnek el a 2. cikk b) pontjában említett felmérések eredményeitől.
III. FEJEZET
MEGHATÁROZOTT TÍPUSÚ KOCKÁZATOK EGYÜTTBIZTOSÍTÁSA
5. cikk
Mentesség
A Szerződés 101. cikkének (3) bekezdése értelmében és e rendelet rendelkezéseire tekintettel a Szerződés 101. cikkének (1) bekezdése nem alkalmazandó azokra a megállapodásokra, amelyek a biztosítási ágazatban két vagy több vállalkozás között, meghatározott típusú kockázatok együttbiztosítás vagy együtt-viszontbiztosítás formájában történő együttes biztosítása céljából jöttek létre biztosítókból, vagy biztosítókból és viszontbiztosítókból álló társulások létrehozására és működtetésére.
6. cikk
A mentesség alkalmazása és a piaci részesedési küszöbértékek
(1) A kizárólag újszerű kockázatok biztosítása céljából létrehozott együttbiztosítási és együtt-viszontbiztosítási társulásokra az 5. cikkben előírt mentességet a társulás első megalakításának időpontjától számított hároméves időtartamra kell alkalmazni, tekintet nélkül a társulás piaci részesedésére.
(2) Azon együttbiztosítási és együtt-viszontbiztosítási társulásokra, amelyek nem tartoznak az (1) bekezdés hatálya alá, az 5. cikkben előírt mentességet e rendelet hatályának időtartama alatt kell alkalmazni, azzal a feltétellel, hogy a részt vevő vállalkozások együttes piaci részesedése nem haladja meg a következő küszöbértékeket:
a)
együttbiztosítási társulások esetében bármely érintett piac 20 %-a;
b)
együtt-viszontbiztosítási társulások esetében bármely érintett piac 25 %-a.
(3) A részt vevő vállalkozások érintett piaci részesedésének kiszámításakor figyelembe kell venni a következőket:
a)
a részt vevő vállalkozás piaci részesedése a szóban forgó társuláson belül;
b)
a részt vevő vállalkozás piaci részesedése más társuláson belül ugyanazon az érintett piacon, mint amelyen a szóban forgó társulás, amelynek a részt vevő vállalkozás a tagja, működik; valamint
c)
a részt vevő vállalkozás piaci társulásokon kívüli részesedése ugyanazon az érintett piacon, mint amelyen a szóban forgó társulás működik.
(4) A (2) bekezdésben meghatározott piaci részesedési küszöbértékek alkalmazására a következő szabályok vonatkoznak:
a)
a piaci részesedést a bruttó biztosítási díjbevétel alapján kell kiszámítani; ha a bruttó biztosítási díjbevételre vonatkozó adatok nem állnak rendelkezésre, más megbízható piaci információkon - beleértve a nyújtott fedezetet vagy a biztosított kockázat értékét - alapuló becslések használhatók az érintett vállalkozás piaci részesedésének meghatározásához;
b)
a piaci részesedést az előző naptári évre vonatkozó adatok alapján kell kiszámítani.
(5) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjában említett piaci részesedés kezdetben nem haladja meg a 20 %-ot, de később anélkül haladja meg ezt a szintet, hogy a 25 %-ot túllépné, az 5. cikkben előírt mentességet attól az évtől számított további két, egymást követő naptári év időtartamára is alkalmazni kell, amikor a 20 %-os küszöbértéket először túllépték.
(6) Amennyiben a (2) bekezdés a) pontjában említett piaci részesedés kezdetben nem haladja meg a 20 %-ot, de később meghaladja a 25 %-ot, az 5. cikkben előírt mentességet attól az évtől számított további egy naptári év időtartamára is alkalmazni kell, amikor a 25 %-os küszöbértéket először túllépték.
(7) Az (5) és a (6) bekezdésben foglalt kedvezményeket nem lehet úgy kombinálni, hogy az időtartam meghaladja a két naptári évet.
(8) Amennyiben a (2) bekezdés b) pontjában említett piaci részesedés kezdetben nem haladja meg a 25 %-ot, de később anélkül haladja meg ezt a szintet, hogy a 30 %-ot túllépné, az 5. cikkben előírt mentességet attól az évtől számított további két, egymást követő naptári év időtartamára is alkalmazni kell, amikor a 25 %-os küszöbértéket először túllépték.
(9) Amennyiben a (2) bekezdés b) pontjában említett piaci részesedés kezdetben nem haladja meg a 25 %-ot, de később meghaladja a 30 %-ot, az 5. cikkben előírt mentességet attól az évtől számított további egy naptári év időtartamára is alkalmazni kell, amikor a 30 %-os küszöbértéket először túllépték.
(10) A (8) és a (9) bekezdésben foglalt kedvezményeket nem lehet úgy kombinálni, hogy az időtartam meghaladja a két naptári évet.
7. cikk
A mentesség feltételei
Az 5. cikkben előírt mentesség azzal a feltétellel alkalmazható, hogy:
a)
minden részt vevő vállalkozásnak joga van arra, hogy - ésszerű felmondási időt alkalmazva - szankciók nélkül kiléphessen a társulásból;
b)
a társulás szabályai nem kötelezik a társulásban részt vevő egyik vállalkozást sem arra, hogy a társulás által biztosított kockázatok bármelyikét teljes egészében vagy részben a társuláson keresztül biztosítsa vagy viszontbiztosítsa, illetve nem korlátozzák a társulásban részt vevő egyik vállalkozást sem abban, hogy a társulás által biztosított kockázatok bármelyikét teljes egészében vagy részben a társuláson kívül biztosítsa vagy viszontbiztosítsa;
c)
a társulás szabályai nem korlátozzák a társulás vagy a részt vevő vállalkozások arra irányuló tevékenységét, hogy az Unió bizonyos földrajzi területein előforduló kockázatokat biztosítsák vagy viszontbiztosítsák;
d)
a megállapodás nem korlátozza a termelést vagy az értékesítést;
e)
a megállapodás nem osztja fel a piacot vagy az ügyfeleket; valamint
f)
az együtt-viszontbiztosítási társulásban részt vevő vállalkozások nem állapodnak meg a közvetlen biztosításért felszámított bruttó biztosítási díjakban.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
8. cikk
Átmeneti időszak
A Szerződés 101. cikkének (1) bekezdésében megállapított tilalom nem alkalmazandó a 2010. április 1. és 2010. szeptember 30. közötti időszakban azokra a 2010. március 31-én már hatályban lévő megállapodásokra, amelyek nem tesznek ugyan eleget a mentesülés e rendeletben meghatározott feltételeinek, de megfelelnek a 358/2003/EK rendeletben meghatározott feltételeknek.
9. cikk
Időbeli hatály
Ez a rendelet 2010. április 1-jén lép hatályba.
Ez a rendelet 2017. március 31-én hatályát veszti.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. március 24-én.