RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 452/2011
af 6. maj 2011
om indførelse af en endelig udligningstold på importen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 15, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. INDLEDNING
(1)
Kommissionen offentliggjorde den 17. april 2010 en meddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (2) om indledning af antisubsidieprocedurer vedrørende importen til Unionen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina« eller »det pågældende land«).
(2)
Antisubsidieprocedurer blev indledt, efter at CEPIFINE, den europæiske sammenslutning af producenter af finpapir (»klageren«), indgav en klage den 4. marts 2010 på vegne af producenter, der tegner sig for størstedelen, i dette tilfælde over 25 %, af den samlede EU-produktion af coated finpapir. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af coated finpapir og forvoldtes væsentlig skade som følge af denne subsidiering, hvilket ansås for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en procedure.
(3)
Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen Kinas regering (»GOC«) om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage, hvori det blev påstået, at subsidieret import af coated finpapir med oprindelse i Kina forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. GOC blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. GOC tog imod tilbuddet om konsultationer, og der blev efterfølgende gennemført konsultationer. Det var ikke muligt at nå frem til en gensidigt acceptabel løsning i forbindelse med konsultationerne. Der blev dog taget behørigt hensyn til GOC's bemærkninger til påstandene i klagen om, at ordningerne ikke var udligningsberettigede. Efter konsultationerne indsendte GOC en række indlæg.
1.2. ANTIDUMPINGPROCEDURE
(4)
Kommissionen offentliggjorde den 18. februar 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) om indledning af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af coated finpapir med oprindelse i Kina.
(5)
Den 17. november 2010 indførte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 1042/10 (4) en midlertidig antidumpingtold på importen af coated finpapir med oprindelse i Kina.
(6)
Skadesanalysen i denne antisubsidieundersøgelse er identisk med undersøgelsen i den parallelle antidumpingundersøgelse, idet definitionen af EU-erhvervsgrenen, de repræsentative EU-producenter og undersøgelsesperioden er ens i de to undersøgelser. Bemærkningerne om skadesaspekter i begge disse procedurer blev således taget i betragtning i begge sager.
1.3. PARTER, SOM ER BERØRT AF PROCEDUREN
(7)
Kommissionen meddelte officielt klageren, andre kendte EU-producenter, kendte eksporterende producenter i Kina og en producentsammenslutning (en papirsammenslutning), repræsentanter for Kina, kendte importører og kendte brugere, at procedurerne var indledt. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt mundtligt inden for den frist, der er fastsat i indledningsmeddelelsen.
(8)
På grund af det tilsyneladende store antal eksporterende producenter, EU-producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører fremgik det af indledningsmeddelelsen, at det påtænktes at anvende stikprøver i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27. For at gøre det muligt for Kommissionen at fastslå, hvorvidt det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i givet fald at udtage stikprøven, blev alle kendte eksporterende producenter og deres kendte papirsammenslutning, alle EU-producenter og ikke forretningsmæssigt forbundne importører anmodet om at give sig til kende over for Kommissionen og som angivet i indledningsmeddelelsen fremlægge basisoplysninger om deres aktiviteter vedrørende den pågældende vare (som defineret i afsnit 2.1 nedenfor) i perioden 1. januar 2009 til 31. december 2009. De kinesiske myndigheder blev også hørt.
(9)
Som anført i betragtning 51 nedenfor, indsendte to eksporterende producentgrupper i Kina de nødvendige oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven. På grundlag af ovenstående besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at udtage stikprøver blandt de eksporterende producenter i Kina.
(10)
Som forklaret i betragtning 53 nedenfor besluttede man, at det ikke var nødvendigt at udtage stikprøver for EU-producenterne.
(11)
Som forklaret i betragtning 54 nedenfor besluttede man, at det ikke var nødvendigt at udtage stikprøver for ikke forretningsmæssigt forbundne importører.
(12)
Kommissionen udsendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og til alle andre parter, der anmodede om det inden for de i indledningsmeddelelsen anførte frister, navnlig klageren, andre kendte EU-producenter, kendte eksporterende producenter i Kina og en producentsammenslutning, repræsentanter for det pågældende land, kendte importører og kendte brugere.
(13)
Der indkom svar på spørgeskemaerne og andre dokumenter fra to grupper af kinesiske eksporterede producenter, CEPIFINE, de fire klagende EU-producenter og endnu en EU-producent, 13 ikke forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere, 5 brugere og en sammenslutning af trykkerier.
(14)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de basisoplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at træffe en afgørelse om subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende statslige myndigheder og virksomheder:
a)
Kinas regering
-
Det kinesiske handelsministerium, Beijing, Kina
b)
EU-producenter og -sammenslutninger
-
CEPIFINE, Bruxelles, Belgien
-
Sappi Fine Paper Europe, Bruxelles, Belgien
-
LECTA Group (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Italien, CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Frankrig, og TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Spain), Barcelona, Spanien
-
Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Italien, og dennes tilknyttede virksomheder Burgo Distribuzione srl, Milano, Italien, og Ebix sa, Barcelona, Spanien
-
Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Tyskland
c)
Eksporterende producenter i Kina
1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co Ltd., holdingselskab for Asia Pulp & Paper Group (»APP«)
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd., Zhenjiang, Jiangsu-provinsen, Kina
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industripark) Co., Ltd., Suzhou, Jiangsu-provinsen, Kina
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd., Ningbo, Zhejiang-provinsen, Kina
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd., Ningbo, Zhejiang-provinsen, Kina
2)
Chenming Paper Group (»Chenming«)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, Shandong-provinsen, Kina
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd., Shouguang, Shandong-provinsen, Kina
d)
Importører i Unionen
-
Cartaria Subalpina, Torino, Italien
-
Paperlinx, Northampton, Det Forenede Kongerige.
1.4. UNDERSØGELSESPERIODEN OG DEN BETRAGTEDE PERIODE
(15)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. januar 2009 til 31. december 2009 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra den 1. januar 2006 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. DEN PÅGÆLDENDE VARE
(16)
Den pågældende vare er coated finpapir, som er papir eller pap, der er coated på den ene side eller begge sider (undtagen kraftpapir eller kraftpap), i enten ark eller ruller og med en vægt på 70 g/m2 eller derover, dog højst 400 g/m2, og med en glans på mere end 84 (målt i henhold til ISO 2470-1) med oprindelse i Kina (»den pågældende vare«), som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 og ex 4810 99 90.
(17)
Den pågældende vare er papir og karton af høj kvalitet, der normalt anvendes til trykning af læsestof som f.eks. tidsskrifter, kataloger, årsberetninger og årbøger. Den pågældende vare omfatter både ark og ruller, som er egnet til brug i fladtrykspresser (CutStar). Ruller, der er egnet til brug i fladtrykspresser (»arkruller«), er beregnet til at blive skåret op inden trykningen og anses derfor for indbyrdes udskiftelige og i direkte konkurrence med ark.
(18)
Den pågældende vare omfatter ikke ruller, der kan anvendes i rotationspresser. Ruller, der kan anvendes i rotationspresser, defineres som ruller, der, når de testes i henhold til ISO-testen ISO-standard 3783:2006 om fastlæggelse af papirets rivefasthed - en metode med accelereret hastighed med anvendelse af IGT-testeren (elektronisk model), giver et resultat på under 30 N/m ved måling i papirets tværsnit og et resultat på under 50 N/m ved måling i løberetningen. I modsætning til ruller, der anvendes i fladtrykspresser, fødes ruller til rotationspresser normalt direkte ind i trykkemaskinerne og skæres ikke op på forhånd.
(19)
En part hævdede, at varedækningen var for snævert defineret, og at ruller af coated finpapir, som er egnet til rotationstryk, skulle have været medtaget. Det blev påstået, at ruller til rotationstryk og rullerne, der er omfattet af denne undersøgelse (arkruller og ark), har de samme grundlæggende tekniske og fysiske egenskaber og ikke kan skelnes fra hinanden. Det blev desuden påstået, at begge anvendes til trykning af høj kvalitet, og at de derfor i et vist omfang er indbyrdes udskiftelige.
(20)
Men i modsætning til ovenstående påstand bekræftede undersøgelsen, at der er klare tekniske og fysiske forskelle, f.eks. på vandindhold og stivhed, mellem papir til rotationstryk og papir til fladtrykspresser. Undersøgelsen bekræftede endvidere, at de tekniske egenskaber under betragtning 18 ovenfor er specielle for ruller, der egner sig til brug i rotationstryk. Som følge af disse forskelle kan papir, der bruges i rotationstryk, og papir til fladtrykspresser, ikke bruges i samme type trykpresse, og derfor er de ikke indbyrdes udskiftelige. Det bemærkes, at alle parter var enige om, at de to typer papir er forskellige for så vidt angår overfladestyrke og trækstyrke.
(21)
Desuden hævdede den pågældende part, at kunderne betragter coated finpapir i form af ark, arkruller og ruller til rotationstryk som ét marked, og derfor er distributionskanalerne de samme. De forskellige tekniske egenskaber afspejler sig kun i mindre prisforskelle mellem disse varegrupper.
(22)
Undersøgelsen viste dog, at de to typer af ruller heller ikke er indbyrdes udskiftelige ud fra et økonomisk synspunkt, idet ruller til rotationstryk bruges til trykopgaver med stor volumen og normalt laves efter ordre og kræver »just-in-time«-levering, og derfor ligger disse produkter ikke på lager hos mellemmænd, men sendes direkte til slutbrugerne, dvs. de sælges også gennem en anden distributionskanal end ruller, der bruges til fladtrykspresser. Den anderledes produktionsproces og den anderledes stordriftsfordel ved trykningsprocessen afspejler sig i tydelige prisforskelle.
(23)
Det skal også bemærkes, at der i den betragtede periode ikke importeredes ruller til rotationstryk fra Kina. Det kan også betragtes som usandsynligt, at disse varer importeres fremover, da det ikke er økonomisk holdbart at indkøbe sådanne varer på lang afstand, hvilket fremgår af foregående betragtning.
(24)
På dette grundlag blev disse påstande afvist.
(25)
Den samme part hævdede, at rivefastheden ikke var en egnet teknisk egenskab til at skelne mellem varerne, for testen ville være af generel art, og endvidere kan testresultaterne blive påvirket af det testede papirs vandindhold. Parten hævdede endvidere, at det af visse andre test, som gennemførtes i virksomhedens eget laboratorium til måling af rivefasthed af ruller til rotationstryk produceret af EU-producenter fremgår, at varerne ikke ville svare til den nuværende varedefinition, hvilket skulle vise, at kriteriet »rivefasthed« ikke er egnet til at skelne mellem coated finpapir til brug i henholdsvis rotationspresser og fladtrykspresser. Med disse beviser påstod parten, at udelukkelsen af ruller til rotationstryk var tilfældig.
(26)
Der blev ikke fremlagt dokumentation for påstanden om, at papirets vandindhold kan gøre testresultaterne for ISO-test-standard 3783:2006 upålidelige.
(27)
De testresultater, som den eksporterende producent indsendte, bestod af et resumé af de testresultater, virksomheden havde gennemført i sit eget laboratorium. Som noget helt afgørende, var disse resultater ikke tilgængelige for efterprøvning og bemærkninger fra andre interesserede parter, navnlig EU-erhvervsgrenen, og den eksporterende producent indsendte heller ikke et anvendeligt ikke-fortroligt resumé deraf til trods for gentagne påmindelser.
(28)
Efter fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne fremlagde den eksporterende producent ikke yderligere detaljerede oplysninger som kunne bidrage til en vurdering af testens pålidelighed. Da der ikke blev fremlagt en ikke-fortrolig udgave af denne test, kunne de virksomheder, hvis ruller til rotationstryk angiveligt var blevet testet, ikke reagere på konklusionerne af testen. Kommissionen kunne således ikke objektivt undersøge, om de indsendte testresultater var pålidelige og korrekte og kunne anvendes som led i undersøgelsen. På grundlag af de oplysninger, Kommissionen var i besiddelse af, blev testen ikke fundet tilstrækkeligt objektiv og pålidelig, idet de indsendte fortrolige oplysninger ikke kunne krydstjekkes med andre pålidelige kilder.
(29)
Efter fremlæggelsen af undersøgelsesresultaterne fremlagde den samme eksporterende producent resultaterne af endnu en test, der blev gennemført på dennes vegne af et eksternt laboratorium, og gentog, at coated finpapir, der anvendes til rotationstryk vilkårligt var blevet udelukket fra varedækningen i undersøgelsen. Det fremgik af testrapporterne, at rivefastheden blev målt på 25 stikprøver af ruller til rotationstryk, som den eksporterende producent leverede og identificerede for laboratoriet som stikprøver af papir fremstillet af EU-producenter. Ifølge denne rapport opfyldte ingen af papirprøverne begge kriterier omhandlet i betragtning 18.
(30)
Gennemgangen af denne testrapport viste først og fremmest, at det eksterne laboratoriums testrapport overvejende vedrørte varer, for hvilke disse resultater var irrelevante, idet hovedparten af de testede stikprøver faktisk ikke var ruller til rotationstryk. Dernæst vedrørte testrapporten varer, der ikke var tilstrækkeligt identificerede, da det ikke med sikkerhed fremgik af testrapporten, om det testede papir var til fladtrykspresser eller til rotationstryk, idet det beskrevne papirmærke i rapporten findes i begge formater. Desuden gav testrapporten ikke sikkerhed for, om de stikprøveudtagne ruller virkelig var dem, der blev testet.
(31)
Som svar på det eksterne laboratoriums testrapport fremlagde klageren resultaterne af en test, som blev gennemført af en af EU-producenterne, af de samme stikprøver af ruller til rotationstryk, som angiveligt var blevet testet af det eksterne laboratorium. Denne test viste anderledes resultater. Klageren tilskrev disse forskelle mulige forskelle i testbetingelserne og dermed en eventuel manglende overholdelse af ISO 3783:2006-standarden, dvs. den standard, som rivefasthed skal måles efter, jf. betragtning 16 i forordningen om midlertidige foranstaltninger.
(32)
Efter fremlæggelsen af de endelige resultater anfægtede den eksporterende producent Kommissionens objektivitet i forbindelse med afvisningen af testresultaterne fra det eksterne laboratorium. Producenten påstod, at testen var blevet udført som blindtest af en uafhængig ekspert og i overensstemmelse med den relevante ISO-standard. Producenten fremlagde en erklæring på tro og love fra direktøren, hvori man uddybede processen til indkøb af stikprøverne for at bevise testens uafhængighed, korrekthed og repræsentativitet.
(33)
For det første rejste Kommissionen aldrig tvivl om objektiviteten af det eksterne laboratoriums testrapport, og det er i den forbindelse irrelevant, at testen blev udført som blindtest. Der blev dog rejst tvivl om sikkerheden i forbindelse med udvælgelse og oprindelse af de testede stikprøver, og altså ikke selve testen. Den eksporterende producents argumenter udviskede ikke denne tvivl, da de ikke var sammenhængende og i flere henseender var uklare, f.eks. vedrørende medtagelsen af andre varer end ruller til rotationstryk, hvilket angiveligt var sket som følge af en administrativ fejl eller angiveligt skyldtes leverandørens levering af de forkerte stikprøver.
(34)
Da både kilden og stikprøverne af de angiveligt testede varer ikke var klare, og testresultaterne fra forskellige parter var modstridende, blev det konkluderet, at den indsendte testrapport fra det eksterne laboratorium på vegne af den kinesiske eksporterende producent ikke afgørende viste, at rivefasthedstesten ikke var egnet til at skelne mellem coated finpapir til brug til rotationstryk og coated finpapir til brug i fladtrykspresser. Testrapporten viste således ikke, at coated finpapir til rotationstryk vilkårligt var blevet udelukket fra varedækningen i undersøgelsen.
(35)
For så vidt angår relevansen af rivefastheden som et afgørende kriterium for ruller, der er egnede til rotationstryk, skal det erindres, at der i varedefinitionen sondres mellem to varegrupper bl.a. på grundlag af varernes endelige anvendelsesformål, dvs. hvorvidt varen er egnet til brug i rotationstryk eller fladtrykspresser ud fra kravene til de presser, som de skal anvendes på, hvilket bl.a. afspejles i egenskaber som rivefasthed. Det skal desuden bemærkes, at rivefastheden blot er en af de egenskaber, der anvendes til at sondre mellem coated finpapir til rotationstryk og til fladtrykspresser. Betragtning 18 og 20 indeholder yderligere kriterier, som ikke er blevet anfægtet af den pågældende eksporterende producent. En part påstod, at vandindhold, som defineret i betragtning 20, ikke var en særskilt egenskab til at adskille varerne. Andre parter fremsatte dog anderledes påstande i den henseende i løbet af undersøgelsen. Under alle omstændigheder blev det konstateret, at stivhed og rivefasthed er de mest relevante faktorer.
(36)
I sin besvarelse erkendte klageren, at der kan være ruller, som ikke helt opfylder samtlige kriterier for rivefasthed omhandlet i betragtning 18, men som stadig kan anvendes til rotationstryk. Klageren fastholdt dog, at rivefasthed er den eneste test, der med sikkerhed kan afgøre, om en rulle er egnet til rotationstryk, dvs., hvis en rulle opfylder kriterierne til rivefasthed omhandlet i betragtning 18, er det med sikkerhed en rulle til rotationstryk.
(37)
Til støtte for ovenstående påstande vedrørende rivefasthed henviste den eksporterende producent til argumenter, som blev fremført af en af de klagende EU-producenter i antidumping- og antisubsidieundersøgelserne i USA, i hvilke EU-producenten angiveligt erkendte, at ruller til rotationstryk ikke kan adskilles ud fra rivefasthedstest eller andre målinger.
(38)
Klageren anfægtede disse udtalelser fra den eksporterende producent og påstod, at det i modsætning til, hvad der blev fremført, af undersøgelserne i USA fremgår, at der er en klar opdeling mellem ruller til rotationstryk og coated finpapir.
(39)
For det første skal det bemærkes, at de udtalelser, som den eksporterende producent henviser til, blev fremført under en anden jurisdiktion og af andre parter end i de nuværende undersøgelser, og derfor ikke er relevante. Dernæst konkluderede de amerikanske myndigheder i nævnte undersøgelser, at der var en klar sondring mellem coated finpapir til fladtrykspresser og ruller til brug i rotationstryk. Arkruller blev betragtet som halvfabrikata, mens ruller til brug i rotationstryk ikke blev betragtet som den pågældende vare. De amerikanske myndigheder definerede ikke eksplicit ruller til rotationstryk i definitionen af varedækningen. Rivefasthedskriteriet var derfor ikke relevant i definitionen af varedækningen i de nævnte undersøgelser.
(40)
Ud fra ovenstående bemærkninger blev den tekniske egenskab »rivefasthed« bekræftet som en pålidelig egenskab til at beskrive coated finpapir til brug i rotationstryk.
(41)
Bemærkningerne viste dog også, at der findes ruller til rotationstryk, der kan bruges til rotationstryk, selv om de ikke opfylder samtlige kriterier for rivefasthed. Det blev derfor fundet nødvendigt at ændre definitionen af ruller, der er egnede til rotationstryk.
(42)
For at anvende endnu et kriterium for at definere ruller til rotationstryk, der ikke helt opfylder samtlige kriterier for rivefasthed, foreslog klageren, at en rulle, som ikke helt opfylder rivefasthedstesten, men har en kernediameter på under 80 mm, bør betragtes som en rulle til rotationstryk.
(43)
GOC og den eksporterende producent påstod, at tilføjelsen af kernediameter som et nyt element i varedefinitionen udgjorde en ændring af definitionen af ruller til rotationstryk og dermed af den pågældende vare. Det blev desuden påstået, at kernediameteren ikke er et egnet kriterium, da der findes ruller til rotationstryk med en kernediameter på over 80 mm og arkruller med en kernediameter på under 80 mm.
(44)
Kommissionen bestræbte sig på at foretage en yderligere ændring af definitionen af ruller, der er egnet til rotationstryk, og gøre definitionen klarere med henblik på endnu tydeligere at skelne mellem den pågældende vare og andre varer og at skabe færre muligheder for omgåelse af foranstaltningerne. De fremlagte beviser for, at kernediameteren skulle være egnet som et alternativt kriterium i definitionen, viste dog, at dette kriterium eventuelt ville føre til, at arkruller med en kernediameter på under 80 mm ville blive udelukket fra foranstaltningerne. Dette kriterium til definition af ruller, der er egnede til brug i rotationstryk, blev derfor opgivet.
(45)
Ovenstående foregriber ikke pålideligheden af den metode, ifølge hvilken ruller, der er egnet til brug i rotationstryk, blev udelukket fra varedækningen i undersøgelsen, hvilket blev påstået af en kinesisk gruppe af eksporterende producenter.
(46)
I løbet af undersøgelsen hævdede visse parter også, at multiplekspapir og multiplekskarton, som defineret i næste betragtning 47, bør holdes uden for undersøgelsens anvendelsesområde. De hævdede, at multiplekspapir og multiplekskarton har andre fysiske kendetegn som f.eks. flere lag, større stivhed og lavere massefylde, og at den endelige anvendelse for disse varer er anderledes, eftersom de normalt bruges til foldepap og emballage. Endelig hævdede disse parter, at enkeltlags- og multiplekspapir og -karton er let at kende på det fysiske udseende.
(47)
Multiplekspapir og multiplekskarton, som defineret i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system, pos. 4805, er varer, som fremstilles ved at sammenpresse to eller flere lag fugtig papirmasse, hvor mindst en egenskab er forskellig fra de andre. Forskellene kan skyldes de anvendte massers art (f.eks. genbrugsaffald), fremstillingsmetoden (f.eks. mekanisk eller kemisk) eller, hvis masserne er af samme art og er fremstillet ved den samme metode, forarbejdningsgraden (f.eks. ubleget, bleget eller farvet).
(48)
Undersøgelsen viste, at multiplekspapir og -karton rent faktisk har en række andre fysiske og tekniske egenskaber. De har nærmere bestemt flere lag papirmasse, hvilket giver dem større stivhed. Multiplekspapir og -karton fremstilles ved en anden fremstillingsproces, der kræver en anden papirmaskine end den, der bruges til fremstilling af coated finpapir, eftersom flere lag papirmasse laves til et enkelt produkt under fremstillingsprocessen. Endelig bruges multiplekspapir og -karton til andre formål (især emballage) end coated finpapir, der bruges til højkvalitetstrykning af reklamemateriale, tidsskrifter osv. Multiplekspapir og -karton som defineret i betragtning 47 betragtes derfor ikke som den pågældende vare. De nævnte KN-koder, der vedrører import af multiplekspapir og multiplekskarton, er således udelukket fra undersøgelsens varedækning.
(49)
Endelig hævdede en kinesisk producent, at såkaldt »pap« skulle holdes uden for undersøgelsen, eftersom det ikke falder ind under definitionen af finpapir (både coated og ikke-coated) på grund af påståede forskelle i vægt, tykkelse og stivhed. Man fandt, at betegnelsen »pap« sædvanligvis bruges om papir med stor massefylde, hvilket generelt gør papiret tungere, dvs. »pap« defineres normalt som papir med en basisvægt over 224 g/m2. Men undersøgelsen viste, at forskellen i vægt ikke har nogen betydende indvirkning på de øvrige fysiske og tekniske egenskaber og endelige anvendelsesformål, der kan gøre det muligt at skelne det fra den pågældende vare. Det bemærkes ligeledes, at som beskrevet i betragtning 16 blev alt coated finpapir med en vægt på 70 g/m2 eller derover, dog højst 400 g/m2, eksplicit medtaget i definitionen af den pågældende vare. Derfor betragtes pap som »den pågældende vare«.
2.1.1. SAMME VARE
(50)
Det blev konstateret, at den pågældende vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Kina, og den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-producenterne, havde de samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. Det konkluderes derfor, at disse varer er »identiske«, jf. grundforordningens artikel 2, litra c).
3. STIKPRØVEUDTAGNING
3.1. STIKPRØVEUDTAGNING AF EKSPORTERENDE PRODUCENTER I KINA
(51)
Kun to eksporterende producenter i Kina gav sig til kende og reagerede på anmodningen om stikprøvedata i indledningsmeddelelsen. En gruppe (Chenming) repræsenterer to forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter, mens den anden gruppe (APP) repræsenterer fire forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter. De samarbejdsvillige eksporterende producenter tegner sig for den samlede eksport af den pågældende vare fra Kina til Unionen. Under disse omstændigheder besluttede Kommissionen, at det ikke var nødvendigt at udtage stikprøver blandt de eksporterende producenter i Kina.
(52)
Man konstaterede, at to ud af de fire forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter i APP-gruppen kun fremstillede multiplekskarton som omhandlet i betragtning 47 ovenfor. I denne forbindelse bemærkes det, at det konkluderedes, at multiplekskarton skal udelukkes fra varedækningen i den igangværende undersøgelse. Det bemærkes desuden, at multiplekskarton blev udelukket fra varedækningen i de sideløbende antidumpingprocedurer. Det konkluderes derfor, at de to forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter, som kun producerer multiplekskarton, ikke er berørt af de igangværende procedurer. Denne forordnings resultater er således ikke baseret på deres oplysninger og tal.
3.2. STIKPRØVE AF EU-PRODUCENTER
(53)
I betragtning af det potentielt store antal EU-producenter påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27. Men efter en gennemgang af de indkomne oplysninger, og eftersom kun fire EU-producenter gav sig til kende inden for fristerne i indledningsmeddelelsen, besluttede man, at der ikke var behov for stikprøver. Disse fire producenter blev anset for at være repræsentative (tegnede sig for 61 % af den samlede produktion) for EU-erhvervsgrenen som defineret i betragtning 372. Oplysningerne fra de fire virksomheder blev efterprøvet under kontrolbesøget og anvendt i forbindelse med mikroindikatorerne som beskrevet i betragtning 386.
3.3. STIKPRØVEUDTAGNING AF IKKE FORRETNINGSMÆSSIGT FORBUNDNE IMPORTØRER
(54)
I betragtning af det potentielt store antal importører påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøver i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27. Efter en gennemgang af de afgivne oplysninger blev det i betragtning af det lave antal importører, der gav udtryk for samarbejdsvilje, imidlertid besluttet, at det ikke var nødvendigt at benytte stikprøveudtagning.
4. SUBSIDIERING
4.1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(55)
Det erindres, at både GOC og de fire eksporterende producenter fra Kina indsendte spørgeskemabesvarelser og accepterede kontrolbesøg med henblik på kontrol af deres besvarelser.
(56)
Hvad angår GOC, sendte Kommissionen efter modtagelsen af spøgeskemabesvarelsen tre mangelskrivelser og et brev forud for kontrolbesøget til GOC. Kommissionen gav GOC rigelig tid til at udarbejde og indsende et indlæg, når dette var nødvendigt og berettiget. GOC blev indrømmet en væsentlig forlængelse af fristerne. GOC fik to ugers forlængelse til besvarelse af spørgeskemaet, hvilket gav en samlet frist på i alt 49 dage til indsendelse af spørgeskemabesvarelsen og tre uger til besvarelse af den første mangelskrivelse, hvilket gav en frist på i alt 40 dage.
(57)
Forud for kontrolbesøget anmodede GOC Kommissionen om at fremlægge yderligere oplysninger skriftligt og navnlig en liste over de spørgsmål, Kommissionen havde til hensigt at stille under kontrolbesøget, og en liste over de statslige myndigheder, der forventedes at deltage i kontrolbesøget. Da disse oplysninger ikke blev fremsendt, påstod GOC, at Kommissionen ikke opfyldte sine forpligtelser som undersøgende myndighed, jf. aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (»subsidieaftalen«) og navnlig forpligtelserne i bilag VI, punkt 8. GOC påstod endvidere, at man ikke ville være i stand til at garantere udkommet af kontrolbesøget, idet førnævnte oplysninger ikke blev fremsendt.
(58)
Kommissionen var uenig i anmodningen fra GOC. Det skal i den forbindelse bemærkes, at Kommissionen har opfyldt alle relevante betingelser i bilag VI, punkt 8, til subsidieaftalen og i grundforordningens artikel 26. Kommissionen sendte et detaljeret brev til GOC forud for kontrolbesøget, hvori tidsplanen for kontrolbesøget (dage og grupper af ordninger, der skulle drøftes pr. kontroldag) blev bekræftet, og hvori man anmodede om deltagelse af de myndigheder, der har ansvar for de relevante ordninger, og de tjenestemænd, der er involveret i udarbejdelsen af bemærkningerne fra GOC. Kommissionen forklarede endvidere før kontrolbesøget, at regeringen bedst selv ved, hvilket myndigheder, der har ansvar for de undersøgte ordninger, og hvilke tjenestemænd, der bedst vil kunne deltage i kontrolbesøget og besvare spørgsmål. Hvad angår listen over specifikke spørgsmål, forklarede Kommissionen før og under kontrolbesøget, at en sådan liste ikke er påkrævet i henhold til WTO's eller Unionens lovgivning, og at formålet med dette kontrolbesøg er at undersøge GOC's besvarelse af spørgeskemaet og relevante supplerende bemærkninger. Kontrollen følger derfor strukturen i disse dokumenter. Kommissionen havde desuden til hensigt at indhente og klarlægge yderligere oplysninger til den igangværende undersøgelse, men de nøjagtige spørgsmål i den sammenhæng afhænger af GOC's besvarelse af den oprindelige kontrol af besvarelserne. Før kontrolbesøget blev det desuden gjort klart for GOC, at hvis man afviste at fremlægge nødvendige oplysninger eller bistå den undersøgende myndighed med kontrol af oplysninger og tal, der skønnes nødvendige for undersøgelsen, kunne dette i alvorlig grad underminere undersøgelsesprocessen. GOC blev desuden gjort opmærksom på konsekvenserne af grundforordningens artikel 28.
(59)
Under kontrolbesøget i det kinesiske handelsministerium i Beijing bestræbte Kommissionen sig på at verificere de fremsendte oplysninger ud fra det bevismateriale, der var blevet brugt til at udarbejde GOC's besvarelse, i henhold til grundforordningens artikel 11 og 26. Kommissionen konkluderede i den forbindelse foreløbigt, at der på grund af manglende oplysninger og bevismateriale ikke kunne foretages en korrekt verificering af spørgeskemabesvarelsen. Desuden var visse oplysninger slet ikke blev indsendt, selv om der specifikt blev anmodet herom, og visse spørgsmål var ikke blevet besvaret. GOC er blevet gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejde, jf. artikel grundforordningens 28, stk. 1 og 6.
(60)
GOC påstod, at den undersøgende myndighed i rimeligt omfang skal afgøre, hvilke oplysninger der er nødvendige, således at der ikke bliver tale om misbrug af reglerne. Det blev påstået, at selv om oplysningerne ikke skønnes ideelle i alle henseender, skal der ikke ses bort fra dem. Ud fra ovenstående argumenter påstod GOC, at man samarbejdede efter bedste evne og havde indsendt en fuldstændig spørgeskemabesvarelse. Det blev endvidere påstået, at kontrolbesøget var dårligt planlagt, da det ikke af brevet forud for kontrolbesøget fremgik, hvad der skulle verificeres, og at Kommissionen ikke gennemførte specifikke kontrolbesøg hos hver enkelt myndighed. Det blev også påstået, at Kommissionen påførte GOC en urimelig byrde og anmodede om irrelevante og unødvendige oplysninger.
(61)
Hvad angår tidsplanen for kontrolbesøget, erindrer Kommissionen, at GOC accepterede tidsplanen og stedet for kontrolbesøget. Drøftelserne om tidsplanen for kontrolbesøget fandt faktisk sted i august 2010. Kommissionen foreslog oprindeligt, at kontrolbesøget skulle finde sted i den første uge af oktober 2010 og ændrede efterfølgende sit forslag to gange efter anmodning fra Kina, først til anden uge af oktober 2010 og endelig til tredje uge af oktober 2010. Der er således ikke grundlag for at fremsætte påstande om tidsplanen for kontrolbesøgene, idet Kommissionen gjorde sit yderste for at tilpasse sig alle behørigt begrundede anmodninger fra GOC. Hvad angår de ønskede oplysninger, skal det bemærkes, at GOC aldrig har anfægtet spørgeskemaets format eller den måde, hvorpå der blev anmodet om oplysningerne. Det kinesiske handelsministerium indsendte en spørgeskemabesvarelse og en række efterfølgende bemærkninger på vegne af GOC. Kommissionen anmodede om de oplysninger, der skønnes nødvendige med henblik på at nå frem til repræsentative resultater, og var konsekvent i sine anmodninger, idet den anmodede om de samme tal og oplysninger i hele undersøgelsesprocessen og anmodede GOC om at gøre rede for de indsendte oplysninger og betydningen af disse oplysninger for de undersøgte ordninger.
4.2. SÆRORDNINGER
(62)
På grundlag af oplysningerne i klagen og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at en offentlig myndighed yder subsidier:
I)
Begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir
II)
Indkomstskatteordninger
-
Skattemæssig særbehandling af virksomheder, der anerkendes som virksomheder med højteknologi eller ny teknologi
-
Skattemæssig særbehandling inden for forskning og udvikling
-
Skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
III)
Ordninger vedrørende indirekte skat og importtold
-
Fritagelse for moms og told på import af udstyr
-
Momsnedslag for udstyr produceret på hjemmemarkedet
-
Skatter og afgifter vedrørende byvedligeholdelse, byggeri og uddannelse for virksomheder med udenlandsk kapital
IV)
Tilskudsordninger
-
Kendte mærker
-
Særmidler til fremme af udenlandske investeringsprojekter
-
Antidumpingbistand
-
Shouguang-støtteordning til fornyelse af teknologi
-
Suzhou-industriparks fond for intellektuelle ejendomsrettigheder
-
Tilskud fra fonden for højteknologisk udvikling
-
Belønning fra Suzhou industripark for at opretholde væksten
-
Særlig fond for behandling af vandforurening i Taihu-søen i Jiangsu-provinsen
-
Særlige midler til energibesparelser i Suzhou industripark
-
Særlig fond for reduktion af den samlede emission hos de største forurenere i Suzhou kommune
-
Tilskud til vandbesparelse og reduktion af emissioner
-
Miljøbeskyttelsestilskud fra Suzhou miljøbeskyttelseskontor
-
Energibesparelsestilskud i Shouguang
V)
Statslig levering af varer eller tjenesteydelser mod utilstrækkeligt vederlag (»LTAR«)
-
Indrømmelse af brugsrettigheder til jord
-
Levering af kemikalier til papirfremstilling
-
Levering af elektricitet.
4.2.1. BEGUNSTIGEDE LÅNEORDNINGER TIL SEKTOREN FOR COATED FINPAPIR
a) Indledning
(63)
Det påstås, at de kinesiske producenter af den pågældende vare har fordel af lån til lave renter fra politisk styrede banker og statsejede forretningsbanker i henhold til GOC's politik om at yde finansiel bistand med henblik på at fremme og støtte væksten og udviklingen i Kinas papirindustri. Det fremgår af femårsplanen og erhvervspolitikken, at banksektoren havde ydet begunstigede låneordninger til papirindustrien.
b) Brug af foreliggende oplysninger
(64)
Ud fra de foreliggende oplysninger i klagen søgte Kommissionen at undersøge banken, der lånte til industrien for coated papir. Det blev derfor fundet nødvendigt at anmode GOC om i sin spørgeskemabesvarelse og efterfølgende bemærkninger at inkludere specifikke oplysninger og tal om en række statslige planer og projekter, som skal fremme og støtte udviklingen i Kinas papirsektor. Der er tale om følgende planer og projekter:
-
Kinas 10. femårsplan for civiløkonomisk og social udvikling (»Den tiende femårsplan«)
-
Den 10. femårsplan for papirindustrien (»papirindustriens plan«)
-
Den 10. femårsplan og særlige plan 2010 for et nationalt skovbrugs- og papirfremstillingsintegrationsprojekt (»integrationsprojektet«)
-
Beslutning nr. 40 fra statsrådet om udarbejdelse og gennemførelse af »midlertidige bestemmelser om fremme af tilpasning af den industrielle struktur« (»beslutning nr. 40«)
-
Katalog om tilpasning af industristrukturen (»kataloget«)
-
Retningslinjer til den 11. femårsplan for national økonomisk og social udvikling (2006-2010) (»11. femårsplan«)
-
Statsrådets cirkulære om gennemførelse af de vigtigste mål for den »11. femårsplan« og opgavefordelingen (»gennemførelsescirkulære til den 11. femårsplan«)
-
Udviklingspolitikken 2007 for papirindustrien (»2007-planen for papirindustrien«)
-
Udviklingsplanen for Guandong
-
Den 11. femårsplan for Zhanjiang City
-
Den 11. femårsplan for Jining byråd.
(65)
GOC fremsendte kun delvis de ønskede oplysninger om planerne. Kun to af planerne blev fremlagt til fulde, dvs. i en kinesisk udgave med en engelsk oversættelse (beslutning nr. 40 og Katalog om tilpasning af industristrukturen). For de tre regionale planer, som Kommissionen oprindeligt anmodede om, påstod de kinesiske myndigheder, at de ikke var relevante, idet de samarbejdsvillige eksporterende producenter ikke er beliggende i disse regioner. De blev derfor ikke fremlagt. Kommissionen accepterede dette, men anmodede om udviklingsplanerne for de områder (regioner, provinser, byer), hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er etableret. GOC fremlagde kinesiske udgaver af den 11. femårsplan for Jiangsu-provinsen og den 11. femårsplan for Shandong-provinsen, men overhovedet ingen oversættelse, end ikke en oversættelse af indholdsfortegnelsen. Hvad angår de to planer, der ikke blev fremlagt, påstod GOC, at de omfattede perioden mellem 2000 og 2005 og altså var uden betydning. Kommissionen accepterede dette. De resterende planer blev udelukkende fremlagt på kinesisk (integrationsprojektet, den 11. femårsplan, gennemførelsescirkulæret til den 11. femårsplan, papirindustriens plan for 2007) med en engelsk oversættelse af indholdsfortegnelsen. GOC påstod, at Kommissionens anmodninger var for byrdefulde, at de kun havde begrænsede ressourcer til rådighed og derfor ikke kunne oversætte teksterne.
(66)
Hvad angår ovenstående, skal det bemærkes, at Kommissionen anmodede om oplysninger, der skønnedes nødvendige for undersøgelsen, idet ovennævnte dokumenter fremgik af klagen. Desuden understregede Kommissionen gentagne gange, at de ønskede dokumenter skulle fremlægges på engelsk. Det er nødvendigt for denne type vigtige dokumenter, da det på grundlag af indholdsfortegnelsen alene ikke var muligt at afgøre, hvilke dele af dokumenterne der var relevante for undersøgelsen. Desuden var de planer, der blev fremlagt på kinesisk, ikke af overvældende omfang, og tilsyneladende kan udgaver på engelsk af den relevante dokumentation indhentes enten fra uafhængige kilder (advokatfirmaer med speciale i kinesisk lovgivning) eller fra antisubsidieundersøgelser, som blev gennemført i Kina af de amerikanske myndigheder.
(67)
Kommissionen kunne derfor kun kontrollere følgende dokumenter: Beslutning nr. 40, kataloget og papirindustriens plan for 2007, som indgik i klagen i en engelsk udgave og ligeledes blev fremlagt af en eksporterende producent.
(68)
For at undersøge, i hvilket omfang staten griber ind på det finansielle marked i Kina, og opnå det nødvendige overblik over finanssektoren i Kina anmodede Kommissionen om oplysninger med procentangivelser af statsligt ejerskab i de finansielle institutioner og om oplysninger vedrørende statsejede bankers udlån i beløb og i procent. GOC påstod, at de ikke havde fortegnelser over bankernes aktionærsammensætning, selv om det af artikel 61 i loven om forretningsbanker [2003] nr. 13 fremgår, at bankerne indberetter disse tal til banktilsynsmyndigheden under statsrådet og til den kinesiske nationalbank (People's Bank of China). Hvad angår de statsejede bankers udlån i beløb/procent, bekræftede GOC, at man ikke kunne fremlægge disse tal, selv om der fandtes fortegnelser herover. Kommissionen lettede yderligere arbejdet for GOC ved at begrænse anmodningen om oplysninger vedrørende procentangivelsen af statsligt ejerskab til kun at gælde finansielle institutioner, som man vidste havde ydet lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter. GOC fremlagde dog alligevel ingen relevante tal om dette begrænsede segment af finansielle institutioner i Kina.
(69)
For at undersøge de kinesiske bankers udlånspolitik (altså hvilke metoder, der anvendes til fastsættelse af rentesatser til lån, vurdering af lån mv.) blev GOC bedt om at fremlægge oplysninger vedrørende politikken hos de relevante myndigheder, nemlig den kinesiske nationalbank og banktilsynet. GOC fremlagde ingen relevante oplysninger om udlånspolitikken. Der blev ikke fremlagt dokumenter, forordninger eller retningslinjer fra den kinesiske nationalbank til banksektoren, som kunne uddybe den kinesiske nationalbanks rolle i forbindelse med rentefastsættelsen og i banksektoren som helhed. Der blev desuden ikke, selv om Kommissionen specifikt anmodede herom, givet uddybende forklaringer vedrørende anvendelsen af lov om forretningsbanker [2003] nr. 13, navnlig artikel 34, 38 og 39, som indeholder de grundlæggende regler vedrørende forretningsbankernes udlån og øvrige aktiviteter
(70)
For at undersøge udlånspolitikken i de kinesiske banker, der i UP ydede lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, anmodede Kommissionen GOC om at arrangere møder med de specifikke banker, der havde ydet lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter med henblik på at kontrollere oplysningerne vedrørende begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir i Kina. GOC påstod, at man ikke kunne gribe ind i de statsejede bankers organisation og arrangere sådanne møder. Der blev således ikke indhentet dokumentation om, hvorvidt og hvordan disse banker vurderer kreditrisikoen i forbindelse med udlån.
(71)
GOC blev gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejde, jf. artikel grundforordningens 28, stk. 1 og 6. I betragtning af dette manglende samarbejde har det ud over relevante kinesiske regeringsdokumenter indgivet af andre parter også været nødvendigt at benytte oplysninger fra sekundære kilder, herunder klagen og offentligt tilgængelige oplysninger fra internettet. GOC anfægtede brugen af de foreliggende faktiske oplysninger, men fremlagde ingen ny dokumentation.
(72)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter blev også bedt om at arrangere møder med de specifikke banker, der har ydet lån til dem i UP, med henblik på at kontrollere oplysningerne vedrørende begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir i Kina. Disse møder fandt dog ikke sted. De samarbejdsvillige eksporterende producenter videresendte Kommissionens gentagne anmodninger om disse møder, men de pågældende banker afslog at samarbejde i forbindelse med undersøgelsen. De samarbejdsvillige eksporterende producenter blev gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejde, jf. artikel grundforordningens 28, stk. 1 og 6. I betragtning af dette manglende samarbejde blev det fundet nødvendigt at basere eventuelle konklusioner vedrørende bankernes udlån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter på de foreliggende faktiske oplysninger. De samarbejdsvillige eksporterende producenter anfægtede brugen af de foreliggende faktiske oplysninger, men fremlagde ingen yderligere dokumentation.
(73)
En kinesisk eksporterende producent blev anmodet om at fremlægge specifikke oplysninger vedrørende en særlig gældsomlægningsaftale med tre kinesiske banker. Førnævnte eksporterende producent nægtede at fremlægge de nødvendige oplysninger. Det var derfor ikke muligt at verificere den relevante overordnede aftale og dertil hørende låneaftaler eller de specifikke punkter såsom lånets varighed, tidsplanen for tilbagebetaling af lånet og rentesatsen. Den samarbejdsvillige eksporterende producent blev gjort bekendt med konsekvenserne af manglende samarbejde, jf. artikel grundforordningens 28, stk. 1 og 6. I betragtning af dette manglende samarbejde blev det fundet nødvendigt at basere eventuelle konklusioner vedrørende bankernes pågældende lån til den nævnte producent på de foreliggende faktiske oplysninger. Den samarbejdsvillige eksporterende producent anfægtede brugen af de foreliggende faktiske oplysninger, men fremlagde ingen yderligere dokumentation.
c) Resultaterne af undersøgelsen
i) Statslig indgriben i banksektoren vedrørende en begunstiget låneordning
- De statslige planers rolle
(74)
Undersøgelsen fastslog, at der findes særlige politiske planer for papirindustrien. Det fremgår af disse planer, at de statslige myndigheder nøje overvåger papirindustriens resultater og gennemfører særlige politikker (f.eks. gennemførelsesdekreter) med henblik på efterlevelse af de politiske planer. Undersøgelsen fastslog desuden, at de specifikke politiske planer indeholder bestemmelser om begunstigede låneordninger til papirindustrien.
(75)
Efter gennemgangen af beslutning nr. 40 og det særlige afsnit om finansiering i 2007-planen for papirindustrien står det klart, at det kinesiske statslige plansystem giver bankerne ordre til at yde lån til papirindustrien.
(76)
Vedrørende beslutning nr. 40 skal det bemærkes, at den nævnte retsakt er beordret af statsrådet, altså det højeste administrative organ i Kina, og er dermed juridisk bindende for andre offentlige organer og erhvervsdrivende. I den opdeles de industrielle sektorer i »tilskyndede, restriktive og udelukkede projekter«. Retsakten indeholder industripolitiske retningslinjer, som sammen med kataloget viser, hvordan GOC opretholder en politik til fremme af og støtte for grupper af virksomheder eller industrier såsom papirindustrien, som i kataloget er anført som »tilskyndet industri«. Det skal bemærkes, at der er opført 26 erhvervsgrene under kategorien »tilskyndet«, som kun udgør en del af den kinesiske økonomi. Desuden er kun visse aktiviteter i disse 26 erhvervsgrene anført med status som »tilskyndet«. Det hedder desuden i beslutning nr. 40 i artikel 17, at »tilskyndede investeringsprojekter« har fordel af særlige privilegier og incitamenter (økonomisk støtte, fritagelse for importtold, momsfritagelse, skattefritagelse). Hvad angår »restriktive og udelukkede projekter« får de offentlige myndigheder med beslutning nr. 40 beføjelser til at gribe direkte ind og regulere markedet. I henhold artikel 18 og 19 skal den relevante myndighed nemlig afholde de finansielle institutioner fra at yde lån. Desuden skal statens prismyndighed ifølge disse artikler hæve elektricitetsprisen og pålægge elselskaberne at stoppe elforsyningen til »restriktive og udelukkede projekter«. Det fremgår tydeligt af ovenstående, at beslutning nr. 40 indeholder bindende regler for alle økonomiske institutioner i form af direktiver om fremme af og støtte til tilskyndede erhvervsgrene som f.eks. papirindustrien.
(77)
2007-planen for papirindustrien indeholder særlige betingelser, retningslinjer og mål for papirindustrien. Planen beskriver papirindustrien i Kina (altså antal virksomheder, produktion, forbrug og eksport, statistik om den type råvarer, der anvendes). I planen fastsættes politikker og mål for papirindustrien, hvad angår industrielt layout, brug af råmaterialer, brug af teknologi og udstyr, varestruktur og organisationsstruktur hos papirproducenterne. Teksten indeholder også industrielle »udvælgelseskriterier«, da den fastsætter specifikke krav til forholdet mellem aktiver/passiver i papirindustrien, fastsætter specifikke kreditvurderinger for papirindustrien og specifikke mål for stordriftsfordele, markedsandele, energi- og vandforbrug, som virksomhederne skal opfylde. Ifølge planen skal virksomhederne udarbejde udviklingsplaner på grundlag 2007-planen for papirindustrien. Desuden skal lokale provinser og regioner iflg. planen deltage i gennemførelsen af planen, mens et helt afsnit handler om »investering og finansiering« af papirindustrien. Det skal i den forbindelse bemærkes, at planen klart fastslår, at de finansielle institutioner ikke skal yde lån til projekter, som ikke opfylder kravene i planen. Kort sagt står det efter gennemgangen af teksten og den anvendte sprogbrug klart, at 2007-planen for papirindustrien er et specifikt statsligt instrument rettet mod at regulere papirindustrien i Kina og kun kan betragtes som et obligatorisk industripolitisk redskab, der konkret skal gennemføres af de relevante interesserede parter i Kina (statslige myndigheder, finansielle institutioner og producenter).
(78)
GOC påstod, at 2007-planen for papirindustrien skal betragtes som ikke-bindende retningslinjer. I samme forbindelse blev det desuden påstået, at ingen af regeringens planer og projekter er juridisk bindende, og at der derfor ikke kan indrømmes økonomiske bidrag eller fordele som led i disse planer og projekter. En simpel gennemlæsning af teksten i 2007-planen for papirindustrien og ovenstående særlige betingelser viser dog, at teksten ikke kan betragtes som ikke-bindende retningslinjer. Det skal i den forbindelse bemærkes, at det i 2007-planen for papirindustrien bl.a. hedder, at politikken for industriel udvikling udarbejdes på grundlag af kravene om at fuldende reformen af den socialistiske markedsøkonomi og de dermed forbundne love og regelsæt med henblik på at skabe en rimelig markedsstruktur og et godt miljø for udvikling, løse eksisterende problemer i udviklingen af papirindustrien og lede en sund udvikling i industrien. Hvad angår de resterende planer og projekter under betragtning 64, skal det bemærkes, at mindst én henviser til et gennemførelsescirkulære til den 11. femårsplan. Det er svært at forstå, hvordan et angiveligt ikke-bindende dokument (en regeringsplan) kan have en juridisk bindende gennemførelsesretsakt (i dette tilfælde et cirkulære fra statsrådet).
(79)
Det hedder desuden i artikel 34 i lov om forretningsbanker [2003] nr. 13, at bankerne baserer deres udlånsvirksomhed på nationaløkonomien og den sociale udviklings behov og som led i den statslige industripolitik. I det foreliggende tilfælde er den relevante statslige industripolitik 2007-planen for papirindustrien. Det er derfor logisk at konkludere, at de statsejede forretningsbanker yder lån til producenter af coated finpapir i henhold til regeringens instrukser.
(80)
Det blev også undersøgt, hvilken rolle kommissionen for national udvikling og reform har haft. GOC påstod, at kommissionen for nationale udvikling og reform er et agentur under statsrådet, som koordinerer den makroøkonomiske politik og forvalter regeringens investeringer. Denne statslige myndighed har bl.a. udarbejdet 2007-planen for papirindustrien. Der blev ikke fremlagt tilgængelige oplysninger, selv om der blev anmodet herom, vedrørende de juridiske rammer, inden for hvilke kommissionen for national udvikling og reform blev oprettet og opererer, altså om kommissionens status. Den kinesiske regerings eneste forklaring var, at statsrådet, som er det højeste regeringsmæssige administrationsorgan, giver instrukser, som kommissionen for national udvikling og reform skal følge, og at disse oplysninger under alle omstændigheder er irrelevante for undersøgelsen. Dette argument kan ikke godtages. Vedtægterne for den myndighed, der udarbejder regeringsplaner, betragtes som relevante for undersøgelsen ud fra den betragtning, at regeringens planer og projekter undersøges som led i disse procedurer. Kommissionen undersøgte også, hvorfor kommissionen for national udvikling og reform på permanent basis indhenter detaljerede oplysninger fra virksomhederne. GOC forklarede, at oplysningerne også kunne indhentes via erhvervssammenslutninger og andre offentlige kilder. En sådan systematisk indsamling af virksomhedsrelaterede oplysninger, som anvendes i regeringens planer og projekter, viser, at disse planer og projekter betragtes som et vigtigt element i statens industripolitik.
(81)
Det fremgår af det ovenstående, at de finansielle institutioners beslutninger vedrørende papirindustrien skal træffes under hensyntagen til behovet for at opfylde målene i de relevante politiske planer. Virksomheder, der ifølge disse specifikke politiske planer har status af »tilskyndede industrier«, betragtes som havende høj kreditvurdering, hvilket har direkte konsekvenser for vurderingen af det kinesiske finanssystems kreditværdighed. Efter gennemgangen af det særlige afsnit om finansiering i 2007-planen for papirindustrien og en kreditvurdering, som blev fremlagt af en samarbejdsvillig eksporterende producent, står det desuden klart, at det kinesiske plansystem giver bankerne instrukser om at yde lån til papirindustrien, og virksomhederne betragtes som havende høj kreditvurdering, idet de er berettigede til at indgå i specifikke politiske planer. Det er relevant at bemærke, at den kreditvurdering, som blev erhvervet under undersøgelsen, skaber en direkte forbindelse mellem virksomhedens positive fremtidsperspektiver og tilstedeværelsen af de politiske planer for papirindustrien og opfyldelsen af målsætningerne heri. Der er ligeledes bevis for, at de statslige myndigheder overvåger virksomhedernes resultater, idet de hvert år undersøger deres erhvervslicenser og derved opbevarer finansielle og resultatmæssige statistikker. Desuden er der i oplysningerne indsendt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter bevis for, at den kinesiske nationalbank i tråd med bestemmelserne i artikel 9 i forordningen om registrering og høring af banker, overvåger virksomhedernes lånesituation i forbindelse med den årlige gennemgang af de lån, som virksomhederne gør brug af hvert år.
(82)
Ovenstående kendsgerninger beviser forbindelsen mellem de specifikke politiske planer og finansieringen i papirindustrien.
- Statslig indgriben i banksektoren
(83)
Undersøgelsen fastslog, hvad angår de samarbejdsvillige eksporterende producenter, at to af dem i de fleste tilfælde automatisk blev indrømmet den lavest mulige rentesats inden for den kinesiske nationalbanks rammer, mens to andre samarbejdsvillige eksporterende producenter blev indrømmet en væsentlig omlægning af deres lån i 2008. De kinesiske statsejede banker tilbagekøbte alle lån i udenlandske banker, og låneomlægningen affødte ikke en væsentlig risikopræmie over den kinesiske nationalbanks referencerentesats.
(84)
Undersøgelsen har desuden fastslået, at det kinesiske finansmarked er kendetegnet ved statslig indgriben, idet de fleste større banker er statsejede. De kinesiske myndigheder har kun fremlagt meget begrænsede oplysninger om aktiebeholdning/ejerskab af bankerne i Kina. Kommissionen har dog, jf. nedenfor, samlet alle tilgængelige oplysninger med henblik på at træffe repræsentative konklusioner. I forbindelse med analysen af, hvorvidt bankerne har eller udøver offentlige beføjelser, søgte Kommissionen også oplysninger om ikke blot statsligt ejerskab af bankerne, men også andre kendetegn såsom statslig tilstedeværelse i bestyrelsen, statslig kontrol over aktiviteterne, varetagelse af statslige politikker eller interesser, og hvorvidt disse enheder blev oprettet ved lov.
(85)
Ud fra de tilgængelige oplysninger blev det konkluderet, at de statsejede banker i Kina har den største markedsandel og er dominerende aktører på finansmarkedet i Kina. Ifølge Deutsche Bank Research fra 2006 udgør de statsejede bankers andel over to tredjedele af det kinesiske marked. I WTO's undersøgelse af Kinas handelspolitik hed det i samme forbindelse, at den store andel af statsejede banker er et andet stort problem i finanssektoren i Kina (5). Det skal bemærkes, at de fire store statsejede banker (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank og Industrial and Commercial Bank) tilsyneladende udgør over halvdelen af den kinesiske banksektor. Politisk styrede banker og andre statsejede banker er mere end 50 % statsejede. Kommissionen søgte desuden oplysninger om strukturen i den statslige kontrol af disse kinesiske banker og varetagelsen af statslige politikker eller interesser vedrørende papirindustrien (dvs. bestyrelsen, aktionærbestyrelsen, referater fra aktionær/bestyrelsesmøder, aktionærernes/bestyrelsesmedlemmernes nationalitet, udlånspolitik og risikovurdering i forbindelse med lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter). Hverken GOC eller bankerne fremlagde dog disse oplysninger. De henviste blot gentagne gange til oplysningerne i bankernes årsrapporter, som de havde fremlagt. Oplysningerne i bankernes årsrapporter indeholdt ikke (og kan ikke indeholde) de ønskede detaljerede oplysninger.
Kommissionen måtte derfor gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger. Den konkluderede ud fra de tilgængelige oplysninger og tal, at disse banker er under statens kontrol og udøver statslige beføjelser på en sådan måde, at de kan henføres til staten. De tal, der blev lagt til grund for ovenstående konklusioner, er udledt af oplysninger indsendt af GOC, årsberetninger fra kinesiske banker, der enten blev indsendt af GOC eller var offentligt tilgængelige, oplysninger fra Deutsche Bank Research om Kinas banksektor fra 2006, oplysninger indsendt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter og oplysninger, som er indeholdt i klagen. Uafhængige kilder vurderer, at de udenlandske banker udgør en mindre del af den kinesiske banksektor og dermed spiller en ubetydelig rolle i udlånsaktiviteten, og relevante oplysninger antyder, at deres andel kan være så beskeden som 1 % af det kinesiske marked (6). Relevante offentligt tilgængelige oplysninger bekræfter også, at de kinesiske banker, og især de store forretningsbanker, stadig er afhængige af statsejede aktionærer og regeringen, hvad angår forhøjelse af egenkapitalen, når kapitalgrundlaget er utilstrækkeligt som følge af en kreditudvidelse (7). De banker, der ydede lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, er overvejende statsejede banker. Ud fra de foreliggende oplysninger blev det nemlig konstateret, at mindst 13 ud af de 19 indberettede banker er statsejede banker, herunder to politisk styrede banker (Export-Import Bank of China, the China Development Bank) og de største forretningsbanker i Kina såsom Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank og Industrial and Commercial Bank of China.
Hvad angår de resterende statsejede banker, anmodede Kommissionen om de samme oplysninger som ovenfor vedrørende statslig kontrol og varetagelse af statslige politikker eller interesser i forbindelse med papirindustrien. Igen blev der ikke fremlagt detaljerede oplysninger bortset fra en gentagen påstand om at finde oplysningerne i de relevante årsrapporter fra bankerne, som for hovedparten kun blev fremlagt på kinesisk uden oversættelse til engelsk. Oplysningerne i bankernes årsrapporter kan dog ikke indeholde de ønskede detaljerede oplysninger. Hvad angår de politisk styrede banker fastslog undersøgelsen, at der ikke findes klare regler for deres rolle og deres forhold til staten. Ifølge GOC's udtalelser under kontrolbesøget støttede de politisk styrede banker imidlertid tilsyneladende de statslige politikker i Kina og opererer ikke med fortjeneste for øje. Ovenstående konklusioner bekræfter, at de fire banker er under statens kontrol og udøver statslige beføjelser på en sådan måde, at de kan henføres til staten.
(86)
Kommissionen søgte endvidere at undersøge forskellen mellem politisk styrede banker (iflg. de foreliggende oplysninger er der tale om the Export-Import Bank of China, the China Development Bank og the Agricultural Development Bank of China) og statsejede forretningsbanker. Kommissionen anmodede om uddybninger vedrørende de to former for finansielle institutioner. GOC påstod, at der for politisk styrede banker ikke findes nedfældede retsregler, der regulerer denne sektor, idet regeringen er i færd med at udarbejde en lov om politisk styrede banker. Det blev endvidere påstået, at en politisk styret bank (nemlig China Development Bank) ikke skulle betragtes som en politisk styret bank, idet den er blevet et aktieselskab og befinder sig i en overgangsperiode. De fremlagte oplysninger bekræfter, at politisk styrede banker behandles anderledes end statsejede forretningsbanker. Selv om der mangler regler for de politisk styrede banker eller for, hvordan disse banker optræder på det kinesiske finansmarked, fremgår det udtrykkeligt af cirkulærer fra den kinesiske nationalbank, at politisk styrede banker har en særlig status i forhold til statsejede forretningsbanker. Hvad angår China Development Bank's status, ejer den kinesiske stat (via det kinesiske finansministerium) over 50 % af bankens aktier, og bankens overgang til et aktieselskab ændrer således intet i forhold til den statslige kontrol.
(87)
Et andet forhold, der skaber fordrejninger på det kinesiske finansmarked, er den kinesiske nationalbanks rolle i forbindelse med fastsættelsen af særlige begrænsninger for rentefastsættelse og renteudsving. Undersøgelsen fastslog nemlig, at Kinas nationalbank har særlige regler for, hvordan renterne svinger i Kina. Ifølge de tilgængelige oplysninger er disse regler fastsat i den kinesiske nationalbanks Circular on the Issues about the Adjusting Interest Rates on Deposits and Loans-Yinfa (2004) No 251 (»Cirkulære 251«). De finansielle institutioner anmodes om at indrømme rentesatser inden for et vist interval i forhold til den kinesiske nationalbanks referencerentesats. For lån fra forretningsbanker og politisk styrede banker, der forvaltes kommercielt, er der ingen øvre intervalgrænse, men kun en nedre intervalgrænse. For kreditkooperativer i byerne og i landområder er der både øvre og nedre intervalgrænser. For begunstigede lån og lån, for hvilke statsrådet har fastsat særlige regler, kan rentesatserne ikke bevæge sig opad. Kommissionen anmodede GOC om at uddybe definitionen og ordlyden i Cirkulære 251 og i den tidligere lovgivning (Circular of PBOC concerning expansion of Financial Institution's Loan Interest Rate Float Range - YinFa [2003] No. 250). GOC forklarede, at disse cirkulærer indgår i den nye udbredelse af rentesatserne i Kina, men gav ingen yderligere forklaringer. GOC blev også bedt om at definere begunstigede lån og andre lån, som er fastsat af statsrådet.
GOC påstod, at ordlyden i den pågældende kinesiske tekst vedrører en formodning om andre lån, som er fastsat af statsrådet. GOC fremkom ikke med andre forklaringer eller anden dokumentation for, hvorfor begunstigede lån er defineret i den kinesiske lovgivning. Vedrørende den anden type lån er det, selv om man godtager GOC's argumenter, stadig uklart, hvorfor den lovgivende myndighed så sig nødsaget til at indføre muligheden for andre lån, som er fastsat af statsrådet. Kommissionen anmodede også om uddybninger vedrørende politiske styrede lån, som forvaltes kommercielt, i henhold til Cirkulære 251. GOC uddybede ikke dette spørgsmål og fremsendte ingen dokumentation. GOC blev desuden anmodet om at fremlægge opdateringer eller efterfølgende lovgivning vedrørende førnævnte cirkulærer angående forretningsbankers og politisk styrede bankers lånepolitik, men disse oplysninger blev ikke fremlagt.
(88)
Endelig skal det bemærkes, at GOC ikke fremlagde andre tal eller statistikker vedrørende strukturen i det kinesiske banksystem.
(89)
Ud fra ovenstående oplysninger i betragtning 74-88 og i betragtning af den manglende kinesiske samarbejdsvilje (og i lyset af konklusionerne i betragtning 90) konkluderer Kommissionen, at finansmarkedet i Kina fordrejes af statslig indgriben, og de ikke statsejede bankers og andre finansielle institutioners rentesatser vil sandsynligvis blive tilpasset de statslige rentesatser. De ikke statsejede bankers og andre finansielle institutioners rentesatser kan derfor ikke betragtes som egnede kommercielle referencerenter, når det skal afgøres, om de statslige lån medfører en fordel.
ii) Finansielt bidrag
(90)
Ud fra det samlede bevismateriale blev det desuden konkluderet, at langt hovedparten af lånene til de to samarbejdsvillige producenter blev givet af politisk styrede eller andre statsejede banker, der betragtes som offentlige organer som følge af deres nære relationer med staten. De er mere end 50 % statsejede og betragtes altså som værende under statens kontrol. Der er desuden supplerende bevis for, at disse banker udøver statslige beføjelser, hvilket fremgår af betragtning 65, idet der er tydelig statslig indgriben (den kinesiske nationalbank) i forretningsbankernes beslutninger vedrørende rentesatser til lån, som ydes til kinesiske virksomheder, mens andre virksomheder, jf. betragtning 83, nærmest automatisk blev indrømmet den lavest mulige rentesats inden for de rammer, som staten har fastsat. Under disse omstændigheder kontrolleres disse enheders lånepraksis direkte af staten. Det forhold, at bankerne udøver statslige beføjelser, bekræftes også af forholdet mellem 2007-planen for papirindustrien, beslutning nr. 40 og artikel 34 i loven om forretningsbanker og opfyldelsen af regeringens industripolitik (jf. betragtning 74-81). Der foreligger også en del indirekte beviser, der støttes af objektive studier og rapporter, for at staten i vidt omfang stadig griber ind i det kinesiske finanssystem (jf. betragtning 312). Endelig fremlagde Kina ikke oplysninger, der kunne have givet en bedre forståelse af forholdet mellem de statsejede banker og staten (jf. betragtning 68-70 og 84-86). Kommissionen konkluderer således, at der i forbindelse med lån fra politisk styrede ellers statsejede banker ydes et finansielt bidrag til producenter af coated finpapir i form af en direkte overførsel af midler fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i).
iii) Fordele
(91)
Der indrømmes en fordel, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2 og artikel 6, litra b), i de tilfælde, hvor de statslige lån indrømmes på mere favorable betingelser end modtageren normalt ville kunne opnå på markedet. Det er konstateret, at de ikke statslige lån i Kina ikke er en egnet markedsreference, og derfor er denne blevet beregnet ud fra den metoden i betragtning 96-102 nedenfor.
iv) Specificitet
(92)
GOC blev bedt om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 28. Det skal bemærkes, at det af artikel 28, stk. 6, fremgår, at »Er en berørt part ikke rede til at samarbejde i fornødent omfang, således at relevante oplysninger holdes tilbage, kan en sådan situation føre til et resultat, som er mindre gunstigt for denne part, end hvis den pågældende havde udvist samarbejdsvilje«. De faktiske oplysninger, der blev taget i betragtning, er:
-
Klagerens beviser for specificitet.
-
Undersøgelsens resultater (se betragtning 77 og 78), som viser, at der kanaliseres specifikke subsidier til papirindustrien ved hjælp af en specifik sektorplan, nemlig planen for papirindustrien.
-
Beviser (se betragtning 76) for, at papirindustrien er en »tilskyndet industri« (beslutning nr. 40).
-
Bestemmelserne i artikel 34 i lov om forretningsbanker [2003] nr. 13 (jf. betragtning 79), hvoraf det fremgår, at forretningsbanker baserer deres udlånsvirksomhed på nationaløkonomien og den sociale udviklings behov og i tråd med den statslige industripolitik, altså i dette tilfælde planen for papirindustrien.
-
Konklusionerne (i betragtning 81) om, at det kinesiske statslige plansystem giver bankerne ordre om at yde lån til papirindustrien, og virksomhederne betragtes som værende af høj kreditvurdering, idet de er berettigede til at indgå i specifikke politiske planer.
(93)
Ud fra ovenstående, og da GOC ikke samarbejdede, indikerer de foreliggende faktiske oplysninger, at der ikke er generel adgang til de subsidier, der indrømmes papirindustrien, og at de derfor er specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). I lyset af den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje er der ingen beviser for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
d) Konklusion
(94)
I overensstemmelse hermed bør finansieringen af papirindustrien betragtes som et subsidie.
(95)
Da der er tale om et finansielt bidrag, en fordel for eksporterende producenter og specificitet, bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(96)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Ifølge grundforordningens artikel 6, litra b), betragtes den fordel, modtageren har opnået, som forskellen mellem det beløb, som den virksomhed, der modtager lånet, betaler for statslånet, og det beløb, som den pågældende virksomhed måtte betale for et tilsvarende lån på markedsvilkår, som den faktisk kunne opnå på markedet.
(97)
Da de kinesiske bankers udlån afspejler væsentlig statslig indgriben i banksektoren og ikke afspejler rentesatserne på et fungerende marked, blev der beregnet en egnet markedsreference ud fra metoden nedenfor. Som følge af GOC's manglende samarbejdsvilje har Kommissionen endvidere måttet gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at beregne en egnet referencerentesats.
(98)
Ved beregning af en passende reference betragtes det som rimeligt at anvende de kinesiske rentesatser, som justeres til at afspejle normal markedsrisiko. I tilfælde, hvor eksportørernes situation er etableret på et fordrejet marked og der ikke foreligger pålidelige oplysninger fra de kinesiske banker om risikomåling og etablering af kreditvurderinger, betragtes det som nødvendigt ikke at tage de kinesiske eksportørers kreditværdighed for pålydende, men derimod at anvende en forhøjelse for at afspejle det fordrejede kinesiske markeds potentielle indvirkning på deres økonomiske situation.
(99)
Hvad angår ovenstående, blev både GOC og de samarbejdsvillige eksporterende producenter, jf. betragtning 68-72, anmodet om at fremlægge oplysninger om de kinesiske bankers udlånspolitik og om, hvordan lånene blev indrømmet de eksporterende producenter. Parterne fremlagde ikke disse oplysninger til trods for gentagne anmodninger herom. I lyset af den manglende samarbejdsvilje, de foreliggende faktiske oplysninger og i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 6, skønnes det korrekt at antage, at alle virksomheder i Kina kun tildeles den højeste grad af »Non-investment grade« obligationer (BB hos Bloomberg), og at anvende den egnede præmie, der forventes på obligationer udstedt af virksomheder med denne rating, på den kinesiske nationalbanks almindelige udlånssats. For lån modtaget i udenlandsk valuta anvender Kommissionen den relevante præmie, der forventes på obligationer udstedt af virksomheder med denne rating, på den almindelige udlånssats, der anføres i de relevante kinesiske lånekontrakter (Libor-renten). Da GOC slet ikke samarbejdede med at fremlægge oplysninger om eller give adgang til statsejede banker, findes det hensigtsmæssigt i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 6, at anvende en BB-kreditvurdering (non-investment grade-speculative) ud fra de foreliggende faktiske oplysninger.
(100)
De eksporterende producenters fordel blev beregnet ved at tage højde for renteforskellen udtrykt i procent og gange med den udestående gæld på lånet, dvs. ikke betalte renter i UP. Dette beløb blev derefter fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning.
(101)
Som det fremgår af betragtning 73, nægtede en eksporterende producent at fremlægge en vigtig gældsomlægningsaftale. Det var derfor ikke muligt at verificere de grundlæggende oplysninger, som blev indberettet i forbindelse med lånene under denne aftale, såsom rentesats, lånets løbetid, tidsplan for tilbagebetaling mv. Den eksporterende producent kunne heller ikke bevise, at virksomheden tilbagebetalte hovedstolen på lånene under denne aftale. Disse lån blev i forbindelse med beregningen af fordele således betragtet som et subsidie og blev fordelt over UP sammen med de renter, der ikke blev betalt i UP, jf. betragtning 100 ovenfor.
(102)
Den subsidiesats, der er fastsat i forbindelse med denne ordning i undersøgelsesperioden, er 5,37 % for APP-virksomheder og 1,26 % for Chenming-virksomheder.
4.2.2. INDKOMSTSKATTEORDNINGER
- Skattemæssig særbehandling af virksomheder, der anerkendes som virksomheder med højteknologi og ny teknologi
(103)
Med denne ordning kan virksomheder, der godkendes til certifikatet for virksomheder med højteknologi og ny teknologi, få fordel af en nedsat indkomstskat på 15 % i forhold til den normale indkomstskat på 25 %.
a) Retsgrundlag
(104)
Ordningen har iflg. artikel 28 i Enterprise Income Tax Law of the PRC (nr. 63 meddelt den 16. marts 2007) og Administrative Measures for the determination of High and New Tech Enterprises form af en skattemæssig særbehandling. En meddelelse fra State Administration of Taxation on the Issues concerning Enterprise Income Tax Payment of High & New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985) vedrører også denne ordning og indeholder supplerende oplysninger om gennemførelsen heraf.
b) Støtteberettigelse
(105)
Artikel 10 i Administrative Measures for the determination of High and New Tech Enterprises indeholder de kriterier, som virksomheden skal opfylde for at få fordel af denne ordning. Hvis virksomheden opfylder samtlige betingelser i artikel 10, skal den indsende en ansøgning til de relevante myndigheder i henhold til proceduren i artikel 11 i samme retsakt.
c) Praktisk gennemførelse
(106)
Virksomheder, der ønsker at ansøge om denne ordning, skal indsende en online-ansøgning til det lokale videnskabs- og teknologiagentur, som foretager en foreløbig behandling. Det lokale videnskabs- og teknologiagentur udarbejder derefter en henstilling til videnskabs- og teknologiagenturet for den pågældende provins. Inden certifikatet for virksomheder med højteknologi og ny teknologi udstedes, kan sidstnævnte også beslutte at gennemføre en undersøgelse hos ansøgeren.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(107)
3 samarbejdsvillige eksporterende producenter gjorde brug af subsidieordningen og opnåede fordele i UP. GOC fremlagde ingen administrative regler for ordningen, men de eksporterende producenter fremlagde de tilgængelige retsakter. Selv ud fra disse retsakter er det dog vanskeligt at få overblik over ansøgningsproceduren, som synes vag og uigennemskuelig.
e) Konklusion
(108)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(109)
GOC blev bedt om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(110)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte visse virksomheder og erhvervsgrene, der er klassificeret som tilskyndede, såsom virksomheder i sektoren for coated finpapir. I afsnit 4 i Enterprise Income Tax Law of the PRC (nr. 63 meddelt den 16. marts 2007) om indkomstskattebegunstigelse fremgår det af artikel 25, at staten indrømmer virksomhedsskattebegunstigelser til vigtige erhvervsgrene og projekter, der støttes og tilskyndes af staten. Efter Kommissionens opfattelse fastsætter statsrådet i beslutning nr. 40 (artikel 14) og i kataloget om tilpasning af industristrukturen de principper og den klassifikation, der lægges til grund for at betragte en virksomhed som tilskyndet. Der er desuden ingen objektive kriterier til at fastlægge støtteberettigelsen og ingen afgørende beviser til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Selv om enkelte administrative regler er blevet indsamlet under kontrolbesøg hos de eksporterende producenter, gør den kinesiske regerings manglende samarbejdsvilje det ikke muligt at vurdere, om der findes sådanne objektive kriterier.
(111)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(112)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, betragtes som beløbet af den samlede skat, der skal betales i henhold til normal skattesats, efter fradrag af det beløb, der blev betalt med den reducerede skattemæssige særbehandling. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(113)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 1,22 % for APP-gruppen og 0,58 % for Chenming-gruppen.
- Skattemæssig særbehandling inden for forskning og udvikling (FoU)
(114)
Denne ordning giver en fordel til alle virksomheder, som gennemfører forsknings- og udviklingsprojekter. Med denne ordning reduceres virksomhedens indkomstskat med et beløb svarende til 50 % af de faktiske udgifter til godkendte projekter.
a) Retsgrundlag
(115)
Ordningen har form af en skattemæssig særbehandling og fastsættes i artikel 30, stk. 1, i Enterprise Income Tax Law of the PRC (nr. 63 meddelt den 16. marts 2007), artikel 95 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law of the PRC, statsrådets dekret nr. 512, meddelt den 6. december 2007, og Guide to Key Fields (meddelelse nr. 6, 2007).
b) Støtteberettigelse
(116)
Denne ordning giver en fordel til virksomheder, som gennemfører forsknings- og udviklingsprojekter. Kun FoU-projekter fra virksomheder med ny teknologi og højteknologi, der modtager støtte fra staten, og projekter opført i Guide to Key Fields of High Tech Industrialization under den nuværende udviklingsprioritet, som blev meddelt af kommissionen for national udvikling og reform, er støtteberettigede under denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(117)
Virksomheder, der ønsker at ansøge om denne ordning, skal indsende detaljerede oplysninger om FoU-projekter til det lokale videnskabs- og teknologiagentur. Efter en gennemgang udsteder skattekontoret en meddelelse om godkendelse. Det beløb, der er underlagt selskabsskat, reduceres med et beløb svarende 50 % af de faktiske udgifter til godkendte projekter.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(118)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter gjorde brug af ordningen og opnåede fordele i UP. GOC fremlagde ingen administrative regler for ordningen, men de eksporterende producenter fremlagde de tilgængelige retsakter. Selv ud fra disse retsakter er det dog vanskeligt at få overblik over ansøgningsproceduren, som synes vag og uigennemskuelig.
e) Konklusion
(119)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(120)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(121)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte visse virksomheder og erhvervsgrene, der er klassificeret som tilskyndede, såsom virksomheder i sektoren for coated finpapir. Der er desuden ingen objektive kriterier til at begrænse støtteberettigelsen og ingen afgørende beviser til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Selv om enkelte administrative regler er blevet indsamlet under kontrolbesøg hos de eksporterende producenter, gør GOC's manglende samarbejdsvilje det ikke muligt at vurdere, om der findes sådanne objektive kriterier.
(122)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(123)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Denne fordel betragtes som beløbet af den samlede skat, der skal betales i henhold til normal skattesats, efter fradrag af det beløb, der blev betalt med reduktionen på 50 % af de faktiske udgifter til FoU for godkendte projekter. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(124)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 0,02 % for APP-gruppen og 0,05 % for Chenming-gruppen.
- Skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede kinesiske virksomheder
(125)
Denne ordning vedrører virksomheder i Kina, som er aktionærer i andre virksomheder i Kina. Førstnævnte har ret til en skattefritagelse på indtægter for visse dividender udbetalt af sidstnævnte.
a) Retsgrundlag
(126)
Denne ordning har form af en skattemæssig særbehandling fastsat i artikel 26 i Enterprise Income Tax Law of the PRC og yderligere uddybet i artikel 83 i Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law of the PRC, statsrådets dekret nr. 512, meddelt den 6. december 2007.
b) Støtteberettigelse
(127)
Denne ordning giver en fordel til alle kinesiske virksomheder, som er aktionærer i andre kinesiske virksomheder.
c) Praktisk gennemførelse
(128)
Virksomhederne kan anvende denne ordning direkte gennem deres selvangivelse.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(129)
Af de samarbejdsvillige eksporterende producenters indkomstskatteopgørelser fremgår et beløb, som er undtaget fra indkomstskat. Beløbet omtales som dividender, bonusser og indtægter fra andre værdipapirinvesteringer for støtteberettigede indlændinge og virksomheder i henhold til betingelserne i tillæg 5 til selvangivelsen (årlig opgørelse over skattefordele). De pågældende virksomheder betalte ikke indkomstskat af disse beløb.
e) Konklusion
(130)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(131)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(132)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i Kina, der modtager dividende fra andre virksomheder i Kina i modsætning til virksomheder, der investerer i udenlandske virksomheder.
(133)
Da de ovennævnte skatteordninger under kapitel 4 i Enterprise Income Tax Law of the PRC udelukkende er forbeholdt vigtige erhvervsgrene og projekter, der modtager støtte eller tilskyndes af staten, jf. artikel 25, er denne ordning også specifik, idet den er forbeholdt visse virksomheder og erhvervsgrene, der er klassificeret som tilskyndede, såsom eksempelvis sektoren for coated finpapir. Efter Kommissionens opfattelse fastsætter statsrådet nemlig i beslutning nr. 40 (artikel 14) og i det vejledende katalog om industriel omlægning de principper og den klassifikation, der lægges til grund for at betragte en virksomhed som tilskyndet. Der er desuden i dette tilfælde ingen objektive kriterier til at begrænse støtteberettigelsen og ingen afgørende beviser til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Selv om enkelte administrative regler er blevet indsamlet under kontrolbesøg hos de eksporterende producenter, gør GOC's manglende samarbejdsvilje det ikke muligt at vurdere, om der findes sådanne objektive kriterier.
(134)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(135)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Denne fordel betragtes som beløbet af den samlede skat, der skal betales inklusiv dividende fra andre indenlandske virksomheder i Kina, efter fradrag af det beløb, der faktisk blev betalt med skattefritagelsen for dividende. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(136)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 1,34 % for APP-gruppen og 0,21 % for Chenming-gruppen.
4.2.3. ORDNINGER VEDRØRENDE INDIREKTE SKAT OG IMPORTTOLD
- Fritagelse for moms og told på import af udstyr
(137)
Denne ordning giver fordele i form af fritagelse fra moms og told på import af investeringsgoder til virksomheder med udenlandsk kapital (FIE'er) eller hjemlige virksomheder, som bliver indrømmet statens certifikat for tilskyndede projekter, som udstedes af GOC i henhold relevant lovgivning vedrørende investeringer, skat og told.
a) Retsgrundlag
(138)
Ordningen er baseret på en række juridiske bestemmelser, nemlig Circular of the State Council on Adjusting Tax Policies on Imported Equipment Nr. 37/1997, the Announcement of the Ministry of Finance, the General Administration of Customs and the State Administration of Taxation [2008] Nr. 43, the Notice of the NDRC on the relevant issues concerning the Handling of Confirmation letter on Domestic or Foreign-funded Projects encouraged to develop by the State, Nr. 316 2006, af 22. februar 2006 og på the Catalogue on non-duty-exemptible articles for importation for either FIE's or domestic enterprises 2008.
b) Støtteberettigelse
(139)
Støtteberettigelsen er begrænset til ansøgere, enten FIE'er eller hjemlige virksomheder, som kan opnå statens certifikat for tilskyndede projekter.
c) Praktisk gennemførelse
(140)
I henhold til artikel I.1 i Notice of the NDRC on the relevant issues concerning the Handling of Confirmation letter on Domestic or Foreign-funded Projects encouraged to develop by the State, Nr. 316 2006, af 22. februar 2006, er udenlandske investeringsprojekter, der opfylder kriterierne for projekter i den tilskyndede kategori i Catalogue of industries for Guiding Foreign Investment og the Catalogue of Priority Industries for Foreign Investment in Central-Western Region with technology transfer, fritaget for told og moms på udstyr importeret til egen brug inden for den samlede investering og teknologi, dele og komponenter og reservedele importeret sammen med udstyr i henhold til kontrakten; varer opført i Catalogue of Import Commodities under Foreign Investment Projects er ikke fritaget fra skat. Kommissionen for national udvikling og reform udsteder Projects Confirmation Letter (bekræftelsesbrev) til udenlandske investeringsprojekter i tilskyndelseskategorien med en samlet investering på 30 mio. USD eller derover. Kommissionerne eller økonomiske kommuner på provinsniveau udsteder Projects Confirmation Letter (bekræftelsesbrev) til udenlandske investeringsprojekter i tilskyndelseskategorien med en samlet investering på under 30 mio. USD. Når virksomhederne har modtaget Project Confirmation Letter for tilskyndelseskategorien, kan de præsentere certifikaterne og andre ansøgningsdokumenter til de lokale toldmyndigheder med henblik på at blive berettigede til fritagelse for told og moms på import af udstyr.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(141)
Samtlige samarbejdsvillige eksporterende producenter havde fordel af denne ordning.
e) Konklusion
(142)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(143)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(144)
Denne subsidieordning er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet selve lovgivningen, som den subsidieydende myndighed arbejder ud fra, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder, der investerer i særlige virksomhedskategorier, som er nærmere bestemt i lovgivningen (nemlig den vejledende fortegnelse over erhvervsgrene til udenlandske investeringer og kataloget over vigtige erhvervsgrene, varer og teknologier, som staten tilskynder udvikling i). Der er desuden ingen objektive kriterier til at fastlægge støtteberettigelsen og ingen afgørende beviser til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Selv om enkelte administrative regler er blevet indsamlet under kontrolbesøg hos de eksporterende producenter, gør GOC's manglende samarbejdsvilje det ikke muligt at vurdere, om der findes sådanne objektive kriterier.
(145)
I overensstemmelse hermed bør dette subsidie betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(146)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Denne fordel beregnes ved at tage højde for fritaget moms og told ved import af udstyr. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, blevet fordelt over UP ved hjælp af en hensigtsmæssig løbetid, der svarer til den gennemsnitlige afskrivningsperiode for den pågældende erhvervsgren (dvs. 15 år). Dette beløb blev derefter fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(147)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 1,17 % for APP-gruppen og 0,61 % for Chenming-gruppen.
- Momsnedslag for udstyr produceret på hjemmemarkedet
(148)
Denne ordning giver fordele i form af momsnedslag for FIE'er ved køb af udstyr produceret på hjemmemarkedet.
a) Retsgrundlag
(149)
Denne ordning er baseret på Circular of State Administration of taxation on the release of the provisional measures for the Administration of tax refunds for purchases of Domestically-Manufactured Equipment by Foreign Invested Enterprises Nr. 171, 1999, 20/09/1999 og afsluttet ved the Circular on Terminating Tax Refund Policies on Purchase of Domestically-Manufactured Equipment by FIEs [Caishui 2008, Nr. 176]. Sidstnævnte omhandler en overgangsperiode efter afslutningen af programmet fra 1. januar 2009.
b) Støtteberettigelse
(150)
Støtteberettigelsen er begrænset til FIE'er, der køber udstyr produceret på hjemmemarkedet.
c) Praktisk gennemførelse
(151)
Programmet vedrører momsrefusion for FIE'er ved køb af udstyr produceret på hjemmemarkedet, hvis udstyret ikke hører under Non-Exemptible Catalogue, og hvis værdien af udstyret ikke overstiger den samlede investeringsgrænse for FIE'er i henhold til »trial Administrative measures on Purchase of Domestically Produced Equipment«.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(152)
Samtlige samarbejdsvillige eksporterende producenter havde fordel af denne ordning.
e) Konklusion
(153)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(154)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(155)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte en bestemt type virksomheder (dvs. FIE'er). Der er desuden ingen objektive kriterier til at fastlægge støtteberettigelsen og ingen afgørende beviser til at konkludere, at støtteberettigelsen er automatisk i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Selv om enkelte administrative regler er blevet indsamlet under kontrolbesøg hos de eksporterende producenter, gør GOC's manglende samarbejdsvilje det ikke muligt at vurdere, om der findes sådanne objektive kriterier.
(156)
Ordningen er desuden specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet subsidiet er betinget af anvendelsen af indenlandske varer frem for importerede varer.
(157)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(158)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, beregnes ved at tage højde for refusion af moms ved køb af udstyr produceret på hjemmemarkedet. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, blevet fordelt over UP ved hjælp af en hensigtsmæssig løbetid, der svarer til den gennemsnitlige afskrivningsperiode for den pågældende erhvervsgren (dvs. 15 år). Dette beløb blev derefter fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(159)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 0,03 % for APP-gruppen og 0,05 % for Chenming-gruppen.
- Skatter og afgifter vedrørende byvedligeholdelse, byggeri og uddannelse for FIE'er
(160)
Denne ordning fritager FIE'er fra at betale skatter og afgifter vedrørende byvedligeholdelse, byggeri og uddannelse.
a) Retsgrundlag
(161)
Ordningen er baseret på Interim Rules on City Maintenance Tax of the People's Republic of China (Guo Fa offentliggjort den 8. februar 1985, Nr. 19) og finansministeriets forordninger om en række særlige spørgsmål vedrørende gennemførelsen af Interim Rules on City Maintenance Tax of the People's Republic of China (Cai Shui Zi, offentliggjort den 22. marts 1985, Nr. 69).
b) Støtteberettigelse
(162)
Støtteberettigelsen er begrænset til FIE'er.
c) Praktisk gennemførelse
(163)
I henhold til Interim Rules on City Maintenance Tax of the People's Republic of China er beskatningsgrundlaget for skatter vedrørende byvedligeholdelse og byggeri beløbet af produktskatter, moms og selskabsskat betalt af skatteyderne, og skatten skal betales samtidig med produktskat, moms og selskabsskat.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(164)
Som det fremgår af betragtning 347 og 348 er skattebetalingerne under denne ordning gældende fra 1. december 2010 for alle virksomheder, der opererer i Kina.
e) Konklusion
(165)
I overensstemmelse hermed og ud fra de foreliggende oplysninger pr. 30. november 2010 bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii) og artikel 3, stk. 2, idet der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(166)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, fritager visse typer virksomheder (f.eks. FIE'er) fra at betale skatter vedrørende byvedligeholdelse og byggeri.
(167)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
(168)
Det konkluderes dog ikke desto mindre på baggrund af de indsendte oplysninger fra GOC og de pågældende samarbejdsvillige eksporterende producenter, at parterne var i stand til at bevise, at denne ordning ikke længere giver de involverede eksportører fordele.
(169)
Betingelserne i grundforordningens artikel 15 er således opfyldt. Det konkluderes derfor, at denne ordning ikke skal udlignes.
4.2.4. TILSKUDSORDNINGER
(170)
Det blev konstateret, at de samarbejdsvillige eksporterende producenter gjorde brug af to af de forskellige tilskudsordninger, der var beskrevet i klagen, nemlig tilskud til kendte mærker og særmidler til fremme af udvikling af udenlandsk økonomi og handel og til tiltrækning af markante udenlandske investeringsprojekter til Shandong-provinsen. De øvrige ordninger, som blev anvendt, blev indberettet af de samarbejdsvillige eksporterende producenter. GOC blev gjort opmærksom på disse ordninger og blev anmodet om at fremlægge de nødvendige oplysninger herom. GOC påstod, at programmer, der ikke fremgik af klagen, ikke kan undersøges, da dette er i strid med WTO-reglerne. GOC påstod således, at Kommissionens anmodning skulle betragtes som værende i uoverensstemmelse med bestemmelserne om dokumentation og høring i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (»SCM-aftalen«). GOC påstod desuden, at Kommissionens oplysninger vedrørende disse ordninger var generelle, og at Kommissionen, selv om det antages, at disse ordninger kan undersøges, skal sende en ny, tilstrækkeligt begrundet anmodning til GOC og anmode om fremlæggelse af oplysninger om de nye påståede subsidier, der skulle være relevante for undersøgelsen.
(171)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at det er standard EU-praksis at informere myndigheder i det undersøgte land om nye påstande vedrørende de samarbejdsvillige eksporterende producenters brug af subsidieordninger ud over de ordninger, der fremgår af klagen, og anmode om oplysninger og uddybninger i den forbindelse. Kommissionens praksis er i overensstemmelse med de relevante WTO-regler. Kommissionen underrettede GOC om disse ordninger, da den selv blev underrettet herom, og sendte de oplysninger, som den havde modtaget fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina, til GOC. Kommissionen giv GOC mulighed for høringer vedrørende de relevante ordninger, og der blev efterfølgende afholdt høringer. Bestemmelser i artikel 12.1, 13.1 og 13.2 i SCM-aftalen og i grundforordningens artikel 11, stk. 10, blev således overholdt. Resultaterne herunder tager højde for de oplysninger, som GOC fremlagde vedrørende de pågældende ordninger.
i) Ordninger nævnt i klagen
- Kendte mærker
a) Retsgrundlag
(172)
Ordningen gennemføres ved hjælp af the Notice of Shandong Province concerning the special award Fund Budget in 2008 for the Development of Self Exporting Brand [Lucaiqizhi (2008) Nr. 75]. Med ordningen ydes der tilskud til virksomheder med henblik på at sætte skub i eksporten af mærker og øge de kendte mærkers markedsandel.
b) Støtteberettigelse
(173)
Kun virksomheder, der eksporterer kendte mærker og er etableret i Shandong-provinsen, er berettigede til ordningen. Der blev ikke fremlagt juridiske eller administrative dokumenter vedrørende kriterierne for støtteberettigelse.
c) Praktisk gennemførelse
(174)
Ordningen sigter mod at belønne virksomheder, som anerkendes som eksportører af kendte mærker i Shandong-provinsen, for at forbedre deres udvikling og konkurrenceevne. Virksomheden behøver ikke at ansøge om ordningen, så der findes ingen godkendelsesdokumenter.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(175)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af denne ordning.
e) Konklusion
(176)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(177)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(178)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet adgangen hertil er forbeholdt visse virksomheder, nemlig virksomheder, der eksporterer kendte mærker. I lyset af de manglende juridiske eller administrative oplysninger om kriterierne for støtteberettigelse er der ingen beviser, for at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(179)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(180)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(181)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er ubetydelig (under 0,01 %) for Chenming-gruppen.
- Særmidler til fremme af udenlandske investeringsprojekter
a) Retsgrundlag
(182)
Det officielle dokument om denne ordning er Announcement of Shouguang People's Government on Commendation of advanced enterprises in 2008. Ordningen blev oprettet den 9. februar 2008 og giver anerkendelse til de virksomheder, der opnåede gode resultater i 2008.
b) Støtteberettigelse
(183)
Virksomheder, der er anerkendt som »avanceret virksomhed i at tiltrække udenlandske investeringer« og »avanceret virksomhed i handel med udenlandske virksomheder« med bemærkelsesværdige resultater i handel med udenlandske virksomheder eller i at tiltrække udenlandske investeringer, er berettigede til denne ordning. GOC fremlagde ingen love eller regler vedrørende politikken eller definitionen af »avanceret virksomhed i at tiltrække udenlandske investeringer« og »avanceret virksomhed i handel med udenlandske virksomheder«.
c) Praktisk gennemførelse
(184)
Provinsen Shouguangs regering er ansvarlig for tildeling af midler til de virksomheder, der er anerkendt som »avanceret virksomhed i at tiltrække udenlandske investeringer« og »avanceret virksomhed i handel med udenlandske virksomheder«.
(185)
I følge GOC behøver virksomhederne ikke at ansøge om ordningen, så der findes ingen godkendelsesdokumenter.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(186)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af denne ordning.
e) Konklusion
(187)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(188)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(189)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet adgangen hertil er forbeholdt visse virksomheder, nemlig avancerede virksomheder i at tiltrække udenlandske investeringer og avancerede virksomheder i handel med udenlandske virksomheder. I lyset af de manglende juridiske eller administrative oplysninger om kriterierne for støtteberettigelse er der ingen beviser for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(190)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(191)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(192)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er ubetydelig (under 0,01 %) for Chenming-gruppen.
ii) Ordninger indberettet af de samarbejdsvillige eksporterende producenter
- Antidumpingbistand
a) Retsgrundlag
(193)
Det officielle dokument for denne ordning er Rules for the Implementation of the Support Policy for the Anti-dumping, Anti-subsidy, Safeguard investigation Respondent. GOC påstår, at ordningen ophørte i 2008, men der blev ikke fremlagt love eller meddelelser herom.
b) Støtteberettigelse
(194)
Subsidie ydet af regionens/provinsens finansielle kontor med henblik på at lette virksomhedens deltagelse i den amerikanske antidumpingundersøgelse. Støtteberettigede virksomheder skal være registrerede i Shandong-provinsen (med undtagelse af Qingdao City) og arbejde i henhold til instruktionerne fra handelsministeriet og provinsens offentlige myndigheder.
c) Praktisk gennemførelse
(195)
Ordningen er regionsbetinget (kun for Shandong-provinsen med undtagelse af den største by Qingdao) med kriterier for støtteberettigelse, der ikke er objektivt fastsat ved lov.
(196)
I henhold til den relevante lov vil 40 % af advokatens salær blive udbetalt til ansøgeren.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(197)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af denne ordning.
e) Konklusion
(198)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af en direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(199)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i en bestemt region.
(200)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(201)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(202)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er ubetydelig (under 0,01 %) for Chenming-gruppen.
- Shouguang-støtteordning til fornyelse af teknologi
a) Retsgrundlag
(203)
Ordningen blev gennemført i henhold til Opinion to accelerate high-tech industry development (Trial Implementation) (Shoufa [2005] Nr. 37) fra Shouguang-byråd. GOC påstod, at der fandtes en lov herom, men fremlagde ikke et eksemplar heraf.
b) Støtteberettigelse
(204)
Ordningen er et subsidie til fremme af virksomhedernes konkurrenceevne. Der blev ikke fremlagt juridiske eller administrative dokumenter vedrørende kriterierne for støtteberettigelse.
c) Praktisk gennemførelse
(205)
Ifølge GOC er der tale om en lokal ordning til at fremme af FoU, energibesparelser og miljøbeskyttelse. Der er ingen ansøgningsprocedure. Den regionale regering udsender med jævne mellemrum meddelelser, der informerer de eksporterende producenter om, at de er blevet tildelt støtte med et vist beløb.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(206)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af ordningen.
e) Konklusion
(207)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af en direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(208)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(209)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet adgangen hertil er forbeholdt visse virksomheder. I lyset af de manglende juridiske eller administrative oplysninger om kriterierne for støtteberettigelse er der ingen beviser for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(210)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(211)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(212)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 0,59 % for Chenming-gruppen.
- Suzhou-industriparks fond for intellektuelle ejendomsrettigheder
a) Retsgrundlag
(213)
Ordningen gennemføres i henhold til Interim Measures on Strengthening the Work of Suzhou Industrial Park Intellectual Property Right og the Administrative Rules on Suzhou Industrial Park Intellectual Property Right Fund.
b) Støtteberettigelse
(214)
Ordningen gælder kun for virksomheder, der er etableret i Suzhou Industripark, som har opnået et Certificate of Registry of Computer Software Copyright, Certificate of Registry of Integrated Circuit Layout Design og for nylig har erhvervet varer af kendte mærker.
c) Praktisk gennemførelse
(215)
En støtteberettiget virksomhed skal for at opnå støtte til en patentansøgning eller varemærke-belønning indsende en ansøgning om Famous Brand Award of Suzhou Province or level above og indsende den til Science and Technology Bureau of the Park. Støtten ydes af Suzhou industripark. Der findes ingen oplysninger om parkens finansiering eller om, hvilke statslige myndigheder den modtager støttebeløbene fra.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(216)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af ordningen. Kommissionen bemærker dog den fuldstændige mangel på relevant dokumentation fra den samarbejdsvillige eksporterende producent, som hverken fremlagde en ansøgning om ordningen eller en beslutning om tildeling af støtte.
e) Konklusion
(217)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af en direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(218)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(219)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet adgangen hertil er forbeholdt visse virksomheder. I lyset af de manglende juridiske eller administrative oplysninger om kriterierne for støtteberettigelse er der ingen beviser, for at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(220)
Subsidieordningen er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i en bestemt region. Ordningen er kun tilgængelig for virksomheder i Suzhou industripark.
(221)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(222)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(223)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på under 0,01 % for APP-gruppen.
- Tilskud fra fonden for højteknologisk udvikling
a) Retsgrundlag
(224)
Hverken den kinesiske regering eller de eksporterende producenter fremlagde oplysninger om retsgrundlaget for denne ordning. Med denne ordning ydes der økonomisk støtte til virksomheder i Suzhou industripark, og ordningen sigter, iflg. GOC, på at fremskynde reformen og opgraderingen af Suzhou industripark og fremme forbedringer i kvaliteten af den videnskabelige forskning i parken.
b) Støtteberettigelse
(225)
Ordningen gælder kun virksomheder etableret i Suzhou industripark, som opfylder kravene i en række planer, og som gennemfører en række relevante videnskabelige forskningsprojekter. GOC fremlagde en beskrivelse af ordningen, men fremlagde dog ingen kopier af de relevante planer.
c) Praktisk gennemførelse
(226)
Der ydes bistand til virksomheder, der investerer i parken og anmoder om tilskud til særlige typer aktiviteter (forskning og udvikling, bistand til nye varer, forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder, oversøisk markedsudvikling, koordinering af projekter med staten, offentlig teknologiservice). Støtten ydes af Suzhou industripark. Der findes ingen oplysninger om parkens finansiering eller om, hvilke statslige myndigheder den modtager støttebeløbene fra.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(227)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af ordningen.
e) Konklusion
(228)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(229)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(230)
Subsidieordningen er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), idet adgangen hertil er forbeholdt visse virksomheder. I lyset af de manglende juridiske eller administrative oplysninger om kriterierne for støtteberettigelse er der ingen beviser for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(231)
Subsidieordningen er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i en bestemt region. Ordningen er kun tilgængelig for virksomheder i Suzhou industripark.
(232)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(233)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(234)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 0,03 % for APP-gruppen.
- Belønning fra Suzhou industripark for at opretholde væksten
a) Retsgrundlag
(235)
Hverken GOC eller de eksporterende producenter fremlagde oplysninger om retsgrundlaget for denne ordning. GOC påstod, at ordningen gennemføres i henhold til Opinion of Suzhou Industrial Park on Promoting Smooth, Stable and Rapid Growth, og at målet med ordningen er at sætte skub i væksten i den industrielle struktur og udenrigshandlen.
b) Støtteberettigelse
(236)
Ordningen er kun tilgængelig for virksomheder i Suzhou industripark. De kinesiske myndigheder har ikke fastsat et klart sæt betingelser for støtteberettigelse. Virksomheder, der er etableret i parken, skal dog for at opnå tilskuddet have opnået bedre eksportresultater i 2009 end det forrige år.
c) Praktisk gennemførelse
(237)
Virksomhederne skal iflg. GOC ikke ansøge om ordningen, selv om den pågældende samarbejdsvillige eksporterende producent har indsendt en ansøgningsformular fra Suzhou Industripark til fonden for højteknologisk industriel udvikling (hi-tech Industrial Development Fund). Ordningen vedrører, som GOC påstod, eksportresultater i virksomheder, der modtager et bestemt støttebeløb i RMB for hver dollar, som eksportmængderne og -værdierne øges med. Incitamentet i RMB afhænger også af varetyper og modeller. Støtten ydes af Suzhou industripark. Der findes ingen oplysninger om parkens finansiering eller om, hvilke statslige myndigheder den modtager støttebeløbene fra.
d) Resultaterne af undersøgelsen
(238)
En samarbejdsvillig eksporterende producent havde fordel af ordningen.
e) Konklusion
(239)
I overensstemmelse hermed bør ordningen betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, i form af en direkte overførsel af midler, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne.
(240)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå dette subsidie og om brugen af dette subsidie med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, hvilket fremgår af afsnit 4.1, jf. grundforordningens artikel 28.
(241)
Subsidieordningen er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet den lovgivning, i henhold til hvilken den subsidieydende myndighed udøver sin virksomhed, begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte virksomheder i en bestemt region. Ordningen er kun tilgængelig for virksomheder i Suzhou industripark.
(242)
Endvidere er ordningen retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a). Tilskuddet er forbundet med og beregnet i henhold til eksportresultaterne, idet den modtagne fordel er baseret på øgede eksportmængder og -værdier fra år til år.
(243)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(244)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i UP, da subsidiet er betinget af eksportresultater.
(245)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 0,05 % for APP-gruppen.
- Ordninger indberettet af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, men ikke undersøgt
(246)
Følgende ordninger og programmer vedrørende energibesparelser og miljøbeskyttelse blev indberettet af de samarbejdsvillige eksporterende producenter:
-
Særlig fond for behandling af vandforurening i Taihu-søen i Jiangsu-provinsen
-
Særlige midler til energibesparelser i Suzhou industripark
-
Særlig fond for reduktion af den samlede emission hos de største forurenere i Suzhou kommune
-
Tilskud til vandbesparelse og reduktion af emissioner
-
Miljøbeskyttelsestilskud fra Suzhou miljøbeskyttelseskontor
-
Energibesparelsestilskud i Shouguang.
(247)
Da der kun var tale om mindre fordele, blev det ikke fundet hensigtsmæssigt at fortsætte undersøgelsen af disse ordninger og programmer.
4.2.5. STATSLIG LEVERING AF VARER ELLER TJENESTEYDELSER MOD UTILSTRÆKKELIGT VEDERLAG (»LTAR«)
i) Ordninger nævnt i klagen og undersøgt
- Indrømmelse af brugsrettigheder til jord
a) Retsgrundlag og støtteberettigelse
(248)
Det blev i klagen påstået, at GOC havde stillet brugsrettigheder til jord til rådighed for de samarbejdsvillige eksportører mod utilstrækkeligt vederlag. Som svar på denne påstand fremlagde GOC Land Administration Law og Provisions on the Assignment of State-Owned Construction Land Use Right through Bid Invitation, Auction and Quotation, Nr. 39, af 28. september 2007. GOC nægtede at fremlægge tal vedrørende de faktiske priser for brugsrettigheder til jord, de påståede benchmarks for minimumsjordpriser, evalueringsmetoden for benchmarks for minimumsjordpriserne og den metode, der anvendes når staten eksproprierer jord fra tidligere brugere.
b) Praktisk gennemførelse
(249)
Al jord er iflg. artikel 2 i Land Administration Law statsejet, idet jord ifølge den kinesiske forfatning og relevante lovbestemmelser tilhører befolkningen i Folkerepublikken Kina. Jord kan ikke sælges, men brugsrettigheder til jord kan ifølge loven tildeles. De statslige myndigheder tildeler jorden gennem offentlige udbud, pristilbud eller auktioner.
c) Resultaterne af undersøgelsen
(250)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter har indberettet oplysninger vedrørende den jord, de er i besiddelse af, samt de relevante kontrakter/certifikater vedrørende brugsrettigheder til jord, men GOC fremlagde ingen oplysninger om prisfastsættelsen på brugsrettigheder til jord.
d) Konklusion
(251)
I overensstemmelse hermed bør GOC's indrømmelse af brugsrettigheder til jord betragtes som et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iii), og artikel 3, stk. 2, idet der indrømmes goder, hvilket har medført en fordel for modtagervirksomhederne. Der findes, jf. betragtning 260-262, ikke et effektivt marked for jord i Kina, og brugen af en ekstern reference viser, at det beløb, de samarbejdsvillige eksportører betalte for brugsrettighederne til jord, er langt under de normale markedspriser.
(252)
GOC blev anmodet om at fremlægge oplysninger om berettigelseskriterierne for at opnå subsidiet og om brugen af subsidiet med henblik på at fastslå, i hvilket omfang subsidiet er begrænset til visse virksomheder, og om det er specifikt, jf. grundforordningens artikel 4. GOC fremlagde ikke disse oplysninger. Enhver afgørelse om specificitet skal iflg. grundforordningens artikel 4, stk. 5, »klart dokumenteres« ud fra positivt bevismateriale, og Kommissionen måtte derfor træffe afgørelse på grundlag af de foreliggende faktiske oplysninger, jf. grundforordningens artikel 28. Det skal bemærkes, at det af artikel 28, stk. 6, fremgår, at »er en berørt part ikke rede til at samarbejde i fornødent omfang, således at relevante oplysninger holdes tilbage, kan en sådan situation føre til et resultat, som er mindre gunstigt for denne part, end hvis den pågældende havde udvist samarbejdsvilje«. De faktiske oplysninger, der blev taget i betragtning, er:
(253)
De faktiske oplysninger, der blev taget i betragtning, er:
(254)
Undersøgelsens resultater (se betragtning 77 og 78), som viser, at der kanaliseres specifikke subsidier til papirindustrien ved hjælp af en specifik sektorplan, nemlig planen for papirindustrien. Det skal i den forbindelse bemærkes, at artikel 7-11 i førnævnte plan indeholder specifikke regler om industriens struktur og fastsætter, hvilke typer papirindustri, der skal etableres i forskellige regioner i landet.
(255)
Beviser (se betragtning 76) om, at papirindustrien er en »tilskyndet industri« (beslutning nr. 40).
(256)
Undersøgelsens konklusioner (jf. betragtning 260-262), om, at der ikke findes et effektivt marked for jord i Kina.
(257)
De samarbejdsvillige eksporterende producenters resultater, som bekræftedes i den parallelle antidumpingundersøgelse, viste, at de blev indrømmet jord med henblik på deres papirfremstillingsprojekter (8).
(258)
Ud fra ovenstående, og da GOC ikke samarbejdede, indikerer de foreliggende faktiske oplysninger, at der ikke er generel adgang til de subsidier, der indrømmes papirindustrien, og at de derfor er specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). I lyset af GOC's manglende samarbejdsvilje er der ingen beviser for, at subsidiet er baseret på objektive kriterier eller betingelser, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(259)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(260)
I overensstemmelse hermed bør det konkluderes, at situationen vedrørende brugsrettigheder til jord i Kina ikke er markedsbetinget. Der synes ikke at findes private referencer overhovedet i Kina. En justering for omkostninger eller priser i Kina er derfor ikke mulig. Det konkluderes under disse omstændigheder, at der ikke findes et marked i Kina, jf. grundforordningens artikel 6, litra d), nr. ii), og at brugen af en ekstern reference til at måle fordelens omfang er berettiget. Da GOC ikke samarbejdede og ikke fremlagde forslag til en ekstern reference, måtte Kommissionen gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger for at fastlægge en egnet ekstern reference. Det er i den forbindelse relevant at anvende oplysningerne fra Separate Customs Territory of Taiwan, Penghu, Kinmen and Matscu (Chinese Taipei), herefter benævnt »Taiwan«, som en egnet reference.
(261)
Kommissionen skønner, at jordpriserne i Taiwan giver det bedste alternativ til de områder i Kina, hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er etableret. De samarbejdsvillige eksporterende producenter er alle etableret i den østlige del af Kina, i områder med højst BNP i provinser med en stor befolkningstæthed omkring Shanghai. Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtagerne havde opnået i UP. Den fordel, som modtageren har opnået, beregnes ved at tage højde for det beløb, som hver virksomhed havde betalt for brugsrettigheder til jord, og det beløb, som normalt skulle have været betalt på grundlag den taiwanesiske reference.
(262)
I denne beregning anvendte Kommissionen den gennemsnitlige jordpris pr. kvadratmeter i Taiwan, justeret for valutanedskrivninger fra den dato, hvor de respektive kontrakter for brugsrettigheder til jord trådte i kraft. Oplysningerne vedrørende de industrielle jordpriser blev indhentet på webstedet for Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs i Taiwan. Valutanedskrivningen blev beregnet på basis af inflationen i Taiwan som offentliggjort af IMF i World Economic Outlook 2009. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, blevet fordelt over UP ved hjælp af den normale løbetid for brugsrettigheder til erhvervsmæssig jord i Kina, dvs. 50 år. Dette beløb blev derefter fordelt over de samarbejdsvillige eksporterende producenters samlede omsætning i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(263)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning, er på 2,81 % for APP-virksomhederne og 0,69 % for Chenming-virksomhederne.
ii) Ordninger nævnt i klagen, men ikke undersøgt
- Levering af elektricitet
(264)
Det blev konstateret, at de eksporterende producenter ikke havde fordel af denne ordning i UP. Det blev derfor ikke yderligere undersøgt, om ordningen var udligningsberettiget.
- Levering af kemikalier til papirfremstilling
(265)
Det blev konstateret, at de eksporterende producenter ikke havde fordel af denne ordning i UP. Det blev derfor ikke yderligere undersøgt, om ordningen var udligningsberettiget.
4.3. BEMÆRKNINGER FRA PARTERNE VEDRØRENDE SUBSIDIERING
4.3.1. INDLEDNING
(266)
GOC, to grupper af samarbejdsvillige eksporterende producenter (APP og Chenming) og EU-klageren indsendte bemærkninger til fremlæggelsen af de endelige resultater.
(267)
EU-klageren støttede Kommissionens undersøgelsesresultater.
(268)
GOC, APP og Chenming anfægtede Kommissionens undersøgelsesresultater. Da argumenterne allerede til fulde er blevet behandlet i fremlæggelsen af de endelige undersøgelsesresultater, gentages de ikke i denne forordning.
4.3.2. PÅSTANDE VEDRØRENDE DOBBELT FORDEL
(269)
GOC påstod, at forslaget til udligningsforanstaltninger ville føre til dobbelt fordel. Det blev påstået, at den normale værdi for Kina iflg. EU-praksis for antidumpingundersøgelser fastlægges ved henvisning til tal, der indhentes fra producenter i et tredjeland med markedsøkonomi. I sådanne tilfælde vil en udligningstold give dobbelt fordel og vedrøre samme aspekter, idet antidumpingtold effektivt »udligner« enhver påstået subsidiering, der indrømmes kinesiske virksomheder.
(270)
APP påstod, at hvis den normale værdi baseres på hjemmemarkedssalg i referencelandet, vil afvisningen af anmodningen om markedsøkonomisk behandling og brug af en ikke-subsidieret normal værdi bevirke, at tolden forøges med subsidiebeløbet, og subsidierne vil da blive talt med to gange.
(271)
GOC påstod, at de samme påståede fordrejninger allerede var blevet behandlet i den parallelle antidumpingundersøgelse. GOC påstod desuden, at Kommissionens praksis er et brud på EU- og WTO-lovgivning, og at Kommissionen enten burde afslutte procedurerne om udligningsforanstaltninger eller indrømme de samarbejdsvillige eksporterende producenter markedsøkonomisk behandling i de parallelle antidumpingsager. GOC påstod også, at man ikke kan acceptere Kommissionens argument om, at der ikke er dobbelttælling, idet skadesmargenen er lavere end dumpingmargenen. Endelig påstod GOC, at de igangværende undersøgelser burde afsluttes på grundlag af konklusionerne fra WTO's appelorgan i tvisten mellem US-PRC DS379 (9) angående dobbelttælling.
(272)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at dobbelt fordel ikke spiller nogen rolle i disse undersøgelser. Uanset om en samtidig indførelse af antidumping- og udligningstold i tilfælde af et land uden markedsøkonomi kan føre til en potentiel »dobbelt fordel«, kan denne situation pr. definition kun opstå, når der er kumulering af dumpingmargenen og subsidiebeløbet, dvs., hvor det kombinerede niveau af de to typer told overstiger den højeste margen, altså enten dumpingmargenen eller subsidieniveauet. Som det fremgår nedenfor, er det ikke tilfældet her.
(273)
Det skal først bemærkes, at EU anvender reglen om den lavest mulige told ved indførelse af antidumping- og udligningstold på samme vare. Med andre ord fastsætter Kommissionen i Unionens undersøgelse det niveau af dumping, subsidiering og skade, der forvoldes EU-erhvervsgrenen. Toldens niveau kan aldrig være højre end skadesmargenen, og skadesmargenen er den samme i begge undersøgelser. I den parallelle antidumpingsag fastsatte Kommissionen en dumpingmargen, der er langt højere end skadesmargenen. I henhold til reglen om den lavest mulige told foreslog Kommissionen, at der indføres foranstaltninger på grundlag af skadesmargenen (jf. Rådets forordning (EU) nr. 451/2011 af 6. maj 2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina (10). Den konstaterede subsidiemargen i den nuværende antisubsidieundersøgelse vil derfor ikke yde EU-erhvervsgrenen yderligere beskyttelse i forhold til dumpingmargenen, da der for antidumpingtolden allerede er fastsat et loft på niveau med skadesmargenen. Der er således ingen overlapning eller kumulering af told i de to parallelle undersøgelser, og der kan derfor, selv hvis det antages, der er er potentiale for dobbelt fordel som beskrevet i betragtning 269, ikke fremsættes krav i lovgivningen om at »udligne« dumping mod subsidiering. Forskellen mellem dumping- og subsidiemargenerne i antidumpingprocedurerne var langt højere end det subsidiebeløb, der blev konstateret i den igangværende undersøgelse. Det skal desuden fremhæves, at Kommissionen i forbindelse med den faktiske indførelse af tolden har for vane først at indføre udligningstolden. Hvis der stadig er forskel mellem førnævnte told og skadesmargenen, kan denne forskel udfyldes af antidumpingtolden. Dette betyder dog ikke, at der er dobbelttælling, da det kombinerede niveau af tolden allerede kunne være blevet begrundet som et resultat af antidumpingundersøgelsen alene.
(274)
Dernæst skal det bemærkes, at de foranstaltninger, som GOC foreslog, ikke er lovgyldige, idet i) undersøgelsen fastslog, at der ydes udligningsberettigede subsidier, som har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, og det blev konstateret, at indførelsen af foranstaltninger var i Unionens interesser, hvorfor disse undersøgelser ikke kan afsluttes, ii) ikke alle kinesiske parter anmodede om markedsøkonomisk behandling i de parallelle antidumpingsager, iii) der ikke automatisk kan indrømmes markedsøkonomisk behandling til parter, der ikke har anmodet herom, og iv) afvisningen af markedsøkonomisk behandling for de parter, der ikke blev indrømmet denne behandling, skete som følge af alvorlige mangler i henhold til kriterium 1, 2 og 3 i antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
4.3.3. PÅSTANDE VEDRØRENDE BRUG AF NEGATIVE KONKLUSIONER
(275)
GOC påstod også, at Kommissionen ulovligt anvendte negative konklusioner som et resultat af utilstrækkelig samarbejdsvilje. De henviste i denne forbindelse til grundforordningens artikel 28, stk. 6, hvoraf det bl.a. fremgår, at hvis en interesseret part ikke samarbejder eller kun delvist samarbejder, kan resultatet blive mindre favorabelt, end hvis parten havde samarbejdet. GOC mener, at denne anvendelse af negative konklusioner er et brud på artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen og på bilag II til WTO's antidumpingaftale.
(276)
Hvad angår denne påstand, skal det bemærkes, at GOC's fortolkning af grundforordningens artikel 28, stk. 6, er ubegrundet. Kommissionen pålagde ikke GOC »negative konklusioner«, idet Kommissionen ikke bevidst valgte et mindre favorabelt resultat for de pågældende eksportører eller søgte at indføre straffe, hvad angår subsidiering eller udligningstoldens omfang. Kommissionen anmodede i sin egenskab af undersøgende myndighed GOC om at fremlægge en række oplysninger inden for en rimelig frist. GOC fremlagde dog ikke disse oplysninger, som var nødvendige for undersøgelsen (f.eks. kopier af planer, oplysninger om banker, bankernes vurderinger i forbindelse med lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, prisfastsættelse for brugsrettigheder til jord). Kommissionen var under disse omstændigheder tvunget til at gøre brug af grundforordningens artikel 28 vedrørende de foreliggende oplysninger med henblik på at træffe repræsentative konklusioner. Det skal også understreges, at dette ikke skete ved at pålægge GOC straffende konklusioner. Det skal eksempelvis bemærkes, at Kommissionen ikke afviste oplysninger vedrørende brugsrettigheder til jord. GOC fremlagde derimod ikke alle de ønskede oplysninger om prisfastsættelse for brugsrettigheder til jord. Kommissionen pålagde ligeledes heller ikke GOC negative konklusioner vedrørende de begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir, men måtte derimod finde de manglende oplysninger om planer, bankernes rolle og bankernes lånepolitik over for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, da GOC ganske enkelt ikke fremlagde disse oplysninger. Kommissionen gjorde således brug af de oplysninger, som GOC havde indsendt. Hvor de indsendte oplysninger ikke var tilstrækkelige eller ikke var dokumenterede, måtte Kommissionen supplere dem med andre relevante oplysninger med henblik på nå frem til undersøgelsesresultaterne. Det kan i visse tilfælde ikke udelukkes, at resultaterne var mindre favorable for GOC, end hvis de havde samarbejdet til fulde, men Kommissionen søgte ikke dette resultat.
(277)
Kommissionens tilgang i denne sag kan ses i kontrast med WTO-panelernes måde at anvende begrebet »negative konklusioner« på, jf. afsnit 7 i bilag V til SCM-aftalen. EF-Aircraft-panelet anvendte f.eks. negative konklusioner i to tilfælde vedrørende den spanske FoU-ordning »PROFIT« i tilfælde, hvor Unionen ikke havde fremlagt tilstrækkelige oplysninger. Vedrørende både støttebeløbet og spørgsmålet om de facto-specificitet så panelet bort fra Unionens dokumentation og anvendte i stedet den løsning, som klageren (USA) havde foreslået, til sine resultater (11). Dette var ikke tilfældet i den foreliggende sag, da Kommissionen ikke så bort fra tal og oplysninger indsendt af GOC og ikke blot substituerede klagerens løsning, men derimod anvendte samtlige de oplysninger, den havde til sin rådighed, for at drage konklusioner. Ud fra ovenstående konkluderes det, at ovennævnte påstande måtte afvises.
(278)
Da Kommissionen ikke anvendte negative konklusioner på GOC eller nogen eksportører, er påstanden om, at anvendelsen af negative konklusioner på statslige myndigheder er et brud på WTO's bestemmelser, ubegrundet.
(279)
Denne påstand måtte afvises, da den ikke er understøttet af faktiske beviser. Kommissionen underrettede GOC om bestemmelserne i artikel 28 og om, i hvilke tilfælde disse bestemmelser kan anvendes, i det første brev til GOC efter indledningen af disse procedurer samt i det sidste brev til GOC inden kontrolbesøgene. Desuden blev GOC gjort opmærksom på konsekvenserne af manglende samarbejdsvilje, jf. betragtning 59.
(280)
GOC påstod desuden, at Kommissionen aldrig anmodede myndighederne om at arrangere møder med de statsejede banker.
(281)
Denne påstand måtte afvises. Det skal i den forbindelse bemærkes, at Kommissionen anmodede om GOC's direkte engagement ved planlægning af møder med de banker, som havde ydet lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter. GOC blev i den forbindelse også anmodet om at fremlægge en liste over banker, der havde ydet sådanne lån. GOC blev desuden anmodet om at sørge for, at politisk styrede banker og andre finansielle institutioner ville være til stede under kontrolbesøget hos GOC for at besvare spørgsmål om den del af spørgeskemaet, som er rettet mod disse parter. Ingen af ovennævnte anmodninger blev imødekommet af GOC.
(282)
GOC påstod, at brugen af negative konklusioner var uberettiget i dette tilfælde, da GOC efter bedste evne fremlagde de oplysninger, de var i besiddelse af. GOC påstod, at bankerne er tredjeparter i disse procedurer og ikke interesserede parter, jf. definitionen i artikel 12, stk. 9, i SCM-aftalen, og at de således ikke er forpligtede til at samarbejde. Det blev desuden påstået, at Kommissionen udviste vilkårlighed og ikke handlede i henhold til WTO-reglerne, idet GOC fremlagde tilstrækkelige oplysninger vedrørende bankernes udlån og brugsrettigheder til jord.
(283)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i denne forbindelse erindres, at Kommissionen ikke anvendte negative konklusioner over for GOC. Desuden anvendte Kommissionen, jf. betragtning 276, de oplysninger, som GOC havde fremlagt, men da der manglede væsentlige oplysninger, måtte Kommissionen supplere disse tal og oplysninger med andre disponible kilder med henblik på at nå frem til repræsentative undersøgelsesresultater.
(284)
Vedrørende påstandene om interesserede parter erindres det, at artikel 12, stk. 9, i SCM-aftalen klart fastsætter, at andre indenlandske eller udenlandske parter end dem, der fremgår heraf, kan indgå som interesserede parter. I disse undersøgelser har Kommissionen på grundlag af klagen anmodet om oplysninger vedrørende begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir. Disse oplysninger er desuden direkte forbundet med banker, som overvejende er statsejede. Både de samarbejdsvillige eksporterende producenter og GOC blev gjort bekendt med dette. Da der ganske enkelt ikke blev fremlagt tilstrækkelige oplysninger om bankernes udlån, var Kommissionen nødt til at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger i overensstemmelse med grundforordningens artikel 28.
4.3.4. PÅSTANDE VEDRØRENDE BRUG AF DE FORELIGGENDE OPLYSNINGER
(285)
APP påstod, at Kommissionen ikke kan se bort fra oplysninger, der ikke er ideelle i alle aspekter, hvis den interesserede part, der har fremlagt oplysningerne, ikke desto mindre har handlet efter bedste evne. APP påstod endvidere, at selv i tilfælde, hvor en part ikke har samarbejdet efter bedste evne, skal Kommissionen, når den anvender de foreliggende faktiske oplysninger, tage højde for dokumenterede oplysninger indsendt af en interesseret part, selv om disse oplysninger ikke udgør samtlige de oplysninger, parten blev anmodet om at fremlægge. Kommissionen er således i henhold til både grundforordningen og SCM-aftalen tvunget til ikke at se bort fra sådanne oplysninger.
(286)
GOC påstod, at det er ulovligt at gøre brug at de foreliggende faktiske oplysninger, hvis en interesseret medlemsstat eller part har bevist, at den har handlet efter bedste evne og på korrekt vis fremlagt oplysninger, der kunne efterprøves og bruges i undersøgelsen, inden for fristen og i et format eller edb-program, som anmodet om af den undersøgende myndighed.
(287)
Dette var ikke tilfældet i den foreliggende sag. Det skal i denne forbindelse erindres, at Kommissionen gjorde brug af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til grundforordningens artikel 28 og artikel 12, stk. 7, i SCM-aftalen, idet GOC og eksporterende producenter til trods for gentagne anmodninger ikke fremlagde de oplysninger, der var nødvendige for undersøgelsen med henblik på at træffe repræsentative konklusioner. Kommissionen måtte søge at løse det grundlæggende problem, den stødte på i sin egenskab af undersøgende myndighed, nemlig at GOC nægtede at give adgang til eller at fremlægge faktiske oplysninger om planer, bankernes rolle, kreditrisikovurdering i forbindelse med lån til samarbejdsvillige eksporterende producenter, prisfastsættelse for brugsrettigheder til jord eller juridiske dokumenter om de forskellige undersøgte ordninger. De samarbejdsvillige eksporterende producenter fremlagde ligeledes heller ikke oplysninger om lån fra de kinesiske banker. GOC's og de eksporterende producenters form for samarbejde opfylder således ikke de standarder, som blev fastsat af WTO's appelorgan i sagen United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, hvori det konkluderedes, at de interesserede parters samarbejdsgrad skal være »høj«, og at en interesseret part skal »handle efter bedste evne« (12). Kommissionen har svært ved at forstå, hvorfor det ikke var muligt for GOC og de eksporterende producenter at fremlægge/tilrettelægge de manglende oplysninger, og GOC og eksporterende producenter gav ingen troværdig forklaring. GOC påstod også, at betingelserne for at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger ikke var opfyldt, og at GOC måske ikke havde fremlagt visse oplysninger, blot fordi disse oplysninger ikke findes, ikke længere er relevante eller ikke foreligger, ikke indgik i spørgeskemaet eller brevene forud for kontrolbesøget.
(288)
Denne påstand måtte afvises. Det skal i den forbindelse bemærkes, at det allerede tydeligt er bevist under afsnittet om subsidiering (betragtningerne 64-73), at brugen af de foreliggende faktiske oplysninger var den eneste mulighed for Kommissionen som undersøgende myndighed for at komme frem til repræsentative resultater. Hvad angår de typer oplysninger, der blev anmodet om, skal det bemærkes, at Kommissionen anmodede om oplysninger, der findes (f.eks. oplysninger om planer, bankernes rolle, kreditrisikovurdering i forbindelse med lån til samarbejdsvillige eksporterende producenter, prisfastsættelse for brugsrettigheder til jord eller juridiske dokumenter om de forskellige undersøgte ordninger), og gav GOC mulighed for at fremlægge disse oplysninger ved flere lejligheder efter indledningen af disse undersøgelser.
(289)
Derudover bør det desuden understreges, at Kommissionen som undersøgende myndighed skulle undersøge de påstande i klagen, der var behørigt begrundede, for at indlede en undersøgelse (f.eks. brug af femårsplaner og industripolitik om begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir, bankernes rolle som offentlige organer, direkte/indirekte skatteordninger og tilskudsordninger), og GOC blev i deres egenskab af interesseret part anmodet om at fremlægge alle de oplysninger, der blev fundet nødvendige. GOC havde dog en anden tilgang, der svarede til at opfatte sig selv som den undersøgende myndighed. GOC ville nemlig selv bestemme, hvad der var relevant, og begrænse deres fremlæggelser til dokumenter, som de betragtede som relevante uden at give den undersøgende myndighed mulighed for at undersøge spørgsmålet. Dette fremgår tydeligt af GOC's tilgang til statsejede banker (jf. betragtning 282).
GOC påstod, at disse banker var »tredjeparter«. Der var dog i klagen tilstrækkelige beviser for, at de er »offentlige organer«, og Kommissionen var derfor berettiget til at anmode GOC om at fremlægge de ønskede oplysninger om bankernes aktiviteter. GOC svarede ved selv at beslutte, at disse banker ikke var offentlige organer, og nægtede at fremlægge oplysninger om bankerne. Det er dog den undersøgende myndighed, altså Kommissionen, der træffer denne beslutning, og ikke GOC. En sådan adfærd er tydeligvis ikke i tråd med ovennævnte WTO-retspraksis, der fastsætter, at interesserede parter skal handle »efter bedste evne«. Det er svært at se, hvordan dette hænger sammen med appelorganets konklusioner i United States - Anti-Dumping Measures on Certain Hot-Rolled Steel Products from Japan, hvori det hedder, at …samarbejde er en proces, der kræver et fælles engagement, hvor parterne arbejder sammen om at nå et fælles mål (13). Det skal også bemærkes, at Kommissionen gav alle interesserede parter rigelig tid til at fremsende de ønskede oplysninger og gennemførte undersøgelsen i henhold til bestemmelserne i bilag VI til SCM-aftalen, som indeholder regler for kontrolbesøg, som bl.a. giver mulighed på stedet at anmode om yderligere detaljer som følge af de indhentede oplysninger.
(290)
GOC påstod, at de ønskede planer var omfattende, da de omfatter 282 000 sider, og at det derfor er en urimelig ekstra byrde at oversætte dem. De påstod også, at de ikke havde kendskab til, at planerne fandtes i uafhængige oversættelser, og at de ikke fremlagde de nationale femårsplaner i den amerikanske undersøgelse.
(291)
Denne påstand måtte afvises. Planerne i betragtning 65, som GOC fremlagde på kinesisk, fylder mindre end 300 sider. Påstanden om 282 000 sider kan derfor ikke bekræftes af, hvad GOC reelt fremsendte. Påstanden er ikke desto mindre bekymrende, da den viser en endnu mere detaljeret statslig indgriben end den, der konstateredes i den nuværende undersøgelse og i den parallelle antidumpingundersøgelse. Hvad angår de planer, der findes i uafhængige oversættelser, skal det bemærkes, at Kommissionen modtog sådan dokumentation fra andre interesserede parter, og planerne, for så vidt de var oversatte, blev anvendt med henblik på undersøgelsen. Endelig skal det fremhæves, at Kommissionen ikke ønskede at påstå, at GOC havde fremlagt planerne i den amerikanske undersøgelse. I betragtning 66 fremgår det kun, at der findes oversatte oplysninger herom.
4.3.5. PÅSTANDE VEDRØRENDE BRUGEN AF OPLYSNINGER, DER IKKE ER IDEELLE I ALLE HENSEENDER
(292)
GOC påstod, at Kommissionen, inden den anvender de foreliggende oplysninger, skal gennemføre en analyse i henhold til grundforordningens artikel 28, stk. 3, for at afgøre, om de specifikke betingelser deri er opfyldt.
(293)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at Kommissionen gjorde brug af de foreliggende faktiske oplysninger i henhold til bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, idet de specifikke betingelser i artikel 28, stk. 3, ikke var opfyldt. Som det fremgår af det ovenstående, fremlagde GOC mangelfulde oplysninger og fremlagde i mange tilfælde slet ikke de ønskede oplysninger. Det erindres, at oplysningerne om planerne enten ikke blev fremlagt eller kun delvist fremlagt, oplysningerne om bankernes rolle var ufuldstændige eller ikke afgørende, bankernes kreditrisikovurdering ved lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter blev ikke fremlagt, prisfastsættelsen for brugsrettigheder for jord blev ikke fremlagt, og en række juridiske dokumenter vedrørende visse skattemæssige programmer og tilskudsordninger blev heller ikke fremlagt. I betragtning af de mangelfulde eller ikke eksisterende oplysninger var Kommissionen ikke i stand til at efterprøve visse indsendte oplysninger. I betragtning af ovenstående, at det under disse omstændigheder ikke kunne konkluderes, at GOC handlede efter bedste evne, samt de urimelige vanskeligheder i arbejdet med at nå til rimeligt nøjagtige resultater, var Kommissionen nødt til at gøre brug af de foreliggende faktiske oplysninger.
(294)
GOC påstod endvidere, at Kommissionen burde have anvendt de oplysninger, som myndighederne allerede havde fremlagt, som bedste foreliggende oplysninger.
(295)
Det skal hertil bemærkes, at Kommissionen anvendte alle de oplysninger, som de interesserede parter (inkl. de fremsendte oplysninger fra GOC) havde fremlagt, og de oplysninger, som Kommissionen indhentede fra offentligt tilgængelige kilder, med henblik på at nå frem til repræsentative resultater.
(296)
Da der ikke forelå oplysninger fra specifikke banker med henblik på at evaluere kreditrisikovurderingen i forbindelse med lån, blev det påstået, at Kommissionen burde havde gjort brug af uddybningerne fra Kinas nationalbank og Kinas banktilsyn samt årsrapporterne fra forretningsbankerne.
(297)
Denne påstand måtte afvises. Det skal hertil bemærkes, at bankerne ikke fremlagde de nødvendige oplysninger, selv om de udtrykkeligt blev anmodet herom. Oplysningerne fra Kinas nationalbank og banktilsynet var meget generelle og kunne på ingen måde direkte forbindes med de lån, som de samarbejdsvillige eksporterende producenter havde taget. GOC opførte en række årsrapporter fra forretningsbankerne i et register (hvoraf nogle kun var på kinesisk) og påstod, at forretningsbankerne selv træffer erhvervsmæssige beslutninger i henhold til loven uden indgriben fra organer eller enkeltpersoner. Der er dog udelukkende tale om redegørelser, der ikke gør det muligt at kontrollere, om og hvordan bankerne foretog kreditrisikovurderinger i forbindelse med udlån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter, og redegørelserne skal ses ud fra specifikke tilfælde i undersøgelserne, hvor virksomhederne tydeligt optog lån uden forudgående kreditrisikovurdering.
(298)
Hvad angår prisfastsættelse for brugsrettigheder til jord, blev det påstået, at Kommissionen burde have gjort brug af oplysningerne fra GOC, som angiveligt skulle bevise, at markedet fungerer effektivt. Det blev påstået, at de oplysninger om minimumspriser for brugsrettigheder for jord, som Kommissionen anmodede om, var for omfattende og ikke indgik i spørgeskemaet eller blev anmodet om forud for kontrolbesøget.
(299)
Denne påstand måtte afvises. Det erindres i den forbindelse, at der uden oplysningerne om prisfastsættelsen for brugsrettigheder for jord ikke kan træffes konklusioner om, hvorvidt der findes et effektivt marked for jord i Kina, som afspejler udbud og efterspørgsel. Det skal også bemærkes, at Kommissionen gav GOC rigelig tid til at fremlægge disse oplysninger for de områder, hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er etableret, men GOC fremlagde overhovedet ingen oplysninger i den henseende. Kommissionen fulgte under alle omstændigheder bestemmelserne om kontrolbesøg i bilag VI til SCM-aftalen, som bl.a. fastsætter, at der under kontrolbesøget kan fremsættes anmodninger om uddybninger af de indhentede oplysninger.
4.3.6. PÅSTANDE VEDRØRENDE DEFINITIONEN AF OFFENTLIGE ORGANER
(300)
GOC påstod, at statsligt ejerskab ikke er et rimeligt grundlag for at konkludere, at en bank eller et program er et offentligt organ, og at Kommissionen med henblik på en sådan analyse burde have anvendt Unionens statsstøtteregler. GOC anmodede også om en afslutning af de igangværende undersøgelser på grundlag af konklusionerne fra WTO's appelorgan i tvisten mellem US-PRC DS379 angående definitionen af offentligt organ.
(301)
Denne påstand måtte afvises. Det skal hertil bemærkes, at Kommissionen under betragtning 90 har gjort rede for definitionen af et offentligt organ. Denne definition er i overensstemmelse med den relevante WTO-retspraksis om antisubsidieundersøgelser, herunder førnævnte rapport fra appelorganet. Der er således ingen grund til at afvige fra de almindeligt accepterede regler og anvende en anden reference (dvs. Unionens statsstøtteregler), som finder anvendelse for en ganske anderledes del af lovgivningen. Det skal bemærkes, at statsstøttereglerne anvendes i en ganske anderledes sammenhæng, nemlig ikke for at regulere international handel, men som et supplement til det indre marked. Endelig er der intet retligt eller faktuelt grundlag for at bekræfte påstanden om, at de igangværende undersøgelser burde afsluttes.
4.3.7. BEGUNSTIGEDE LÅNEORDNINGER TIL SEKTOREN FOR COATED FINPAPIR
(302)
GOC påstod vedrørende de begunstigede låneordninger til sektoren for coated finpapir, at Kommissionen ikke havde fremlagt tilstrækkelig dokumentation for specifikke subsidier, jf. artikel 2, stk. 1, litra a), i SCM-aftalen og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Det blev påstået, at Kommissionens analyse ikke opfyldte kravet om at fastslå, at det påståede subsidie er retligt specifikt.
(303)
To samarbejdsvillige eksporterende producenter påstod også, at lånene fra de kinesiske statsejede banker ikke var specifikke.
(304)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i den forbindelse gentages, at specificiteten blev fastslået ud fra alle de foreliggende oplysninger, herunder oplysninger fra GOC, jf. betragtning 92. Disse oplysninger bekræfter, at subsidierne er retligt specifikke i henhold til artikel 2, stk. 1, litra a), i SCM-aftalen og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a).
(305)
GOC påstod desuden, at Kommissionen ikke havde fremlagt positivt bevismateriale for subsidiering i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 4, og grundforordningens artikel 4, stk. 5, da de beviser, som Kommissionen anvendte, ikke kan betragtes som positivt bevismateriale, idet det ikke er bekræftende, objektive og verificerbare oplysninger.
(306)
Denne påstand måtte afvises. Det skal i den forbindelse bemærkes, at oplysningerne i betragtning 92 er positivt bevismateriale for specificitet (dvs. specifikke subsidier, der indrømmes gennem en sektorbestemt industriplan, papirindustrien betragtes som en tilskyndet erhvervsgren, forretningsbankernes rolle og den kinesiske stats plansystem samt virksomhedernes høje kreditrating som følge af, at de er kvalificerede til specifikke politiske planer). Disse oplysninger er positive, klare, objektive og overbevisende. De stammer fra forskellige kilder og blev fremlagt af interesserede parter eller indhentet fra offentligt tilgængelige kilder.
(307)
Vedrørende 2007-planen for papirindustrien blev det påstået, at den ikke indeholder specifikke subsidier eller begunstigede låneordninger til papirindustrien. Det fremgår af denne plan, at finansielle institutioner ikke skal yde lån til projekter, som ikke opfylder reglerne heri, hvilket iflg. GOC blot er en bestemmelse, som skal suspendere projekter, der forårsagede alvorlig forurening.
(308)
Denne påstand måtte afvises. Det skal hertil bemærkes, at ordlyden i 2007-planen for papirindustrien, jf. betragtning 77, ikke efterlader nogen tvivl om, at planen omfatter specifikke subsidier og begunstigede låneordninger til papirindustrien. Påstanden om, at de detaljerede regler vedrørende de finansielle institutioner kun findes af miljøhensyn, understøttes ikke af den faktiske ordlyd i de relevante tekster.
(309)
Hvad angår de politiske planer og ledsagedokumenterne såsom integrationsprojektet og kataloget om tilpasning af industristrukturen, gentog GOC endnu en gang, at de ikke er juridisk bindende i henhold til kinesisk lovgivning. Der er i den henseende brug for en juridisk bindende gennemførelsesretsakt. Det blev desuden påstået, at planerne er for uklare til at blive taget i betragtning ved afgørelsen om specificitet, og selv om papirindustrien er en tilskyndet erhvervsgren, er dette ikke bevis for, at GOC begrænser adgangen til subsidier til kun at omfatte visse virksomheder.
(310)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i den forbindelse erindres, at undersøgelsen fastslog, at planerne er juridisk bindende, jf. redegørelsen i betragtning 78. Undersøgelsen fastslog desuden, at papirindustriens status som »tilskyndet erhvervsgren« medfører specifikke fordele for de pågældende virksomheder.
(311)
Vedrørende lånetildelingerne blev det påstået, at analysen af årsrapporterne fra de kinesiske banker, der havde tildelt lån til de samarbejdsvillige eksporterende virksomheder, ikke viser, at lånene blev tildelt som følge af de politiske planer.
(312)
Denne påstand måtte afvises. Bankernes årsrapporter indeholder, som nævnt ovenfor, ingen specifikke oplysninger om lånetildelinger til samarbejdsvillige eksporterende producenter. Årsrapporterne er generelle dokumenter, der ikke indeholder oplysninger om, hvordan de kinesiske banker tildelte lån til de samarbejdsvillige eksporterende producenter og om, hvordan bankerne foretog kreditrisikovurderinger for de samarbejdsvillige eksporterende producenter. Kommissionen anmodede gentagne gange de interesserede parter om at fremlægge disse oplysninger, der betragtes som afgørende bl.a. i betragtning af IMF's rapport fra 2006, hvoraf det fremgår, at bankliberaliseringen i Kina ikke er afsluttet, og at der ikke foretages egentlige kreditrisikovurderinger (14), IMF's rapport fra 2009, der fremhævede den manglende liberalisering af rentesatserne i Kina (15), IMF's landerapport fra 2010, som fremhævede, at kapitalomkostningerne i Kina er forholdsvis lave, at kredittildelingen sommetider afgøres af ikke-prismæssige faktorer, og at virksomhedernes store opsparing til dels skyldes de lave omkostninger ved forskellige faktorer (f.eks. kapital og jord) (16), OECD's Economic Survey of China (17) og OECD's Economic Department Working Paper No. 747 on China's Financial Sector Reforms (18), som fremhævede, at ejerskab af finansielle institutioner stadig er domineret af staten, hvilket rejser spørgsmål om, hvorvidt bankernes udlånsbeslutninger udelukkende er baseret på kommercielle betragtninger, mens bankernes traditionelle rolle tilsyneladende er statslige agenturer, hvilket knytter dem til staten.
(313)
Hvad angår førnævnte kreditrating, påstod GOC, at en enkelt kreditrating ikke kan betragtes som positivt bevismateriale om specificitet. Ifølge GOC kan Kommissionen ikke anvende betingelserne for et specifikt tilfælde for alle lånebeslutninger, medmindre de fleste eller endda alle lånetildelingerne til de samarbejdsvillige eksporterende producenter viser, at de fik højere kreditrating i UP som følge af industripolitikken.
(314)
Denne påstand måtte afvises. Det skal i den forbindelse erindres, at kreditratingen i betragtning 81 skaber en direkte forbindelse mellem en samarbejdsvillig eksporterende producents positive fremtidsperspektiver og tilstedeværelsen af de politiske planer for papirindustrien og opfyldelsen af målsætningerne heri. For at nå til sine konklusioner lagde Kommissionen stor vægt på dette dokument sammen med planen for papirindustrien, idet andre nødvendige oplysninger i denne sammenhæng såsom risikovurdering med henblik på lån, ikke blev fremlagt til trods for gentagne anmodninger, jf. ovenfor.
(315)
GOC påstod også, at Kommissionen ikke tog højde for Circular on Improving the Administration of Special Loans YINFA [1999] Nr. 228 fra Kinas nationalbank i forbindelse med analysen af påstandene om begunstigede låneordninger. Dette cirkulære bekræfter iflg. GOC, at de begunstigede låneordninger eller særlige låneordninger er ophørt.
(316)
Denne påstand måtte afvises. Det erindres i denne forbindelse, at Kommissionen i betragtning 87 konstaterede, at der findes nyere cirkulærer fra den kinesiske nationalbank end cirkulæret fra 1999, som tydeligt nævner de begunstigede låneordninger og andre lån, som er fastsat af statsrådet. GOC's argumenter om ophævelse af de begunstigede låneordninger og særlige låneordninger kan således ikke bekræftes af sagens omstændigheder. Uanset det ovenstående er det relevant at bemærke, at det af cirkulæret fra 1999 fremgår, at 100 % statsejede banker aktivt skal kommunikere med de myndigheder, der er ansvarlige for de pågældende industrier, med henblik på at opnå deres forståelse og støtte. Dette bekræfter den kontrol, staten har over de 100 % statsejede banker.
(317)
Hvad angår de beviser for specificitet, som klageren indsendte, blev det påstået, at dette blot var referencer til resultater fra en række amerikanske undersøgelser, hvor der blev konstateret specificitet bl.a. med henvisning til femårsplaner.
(318)
Det skal hertil bemærkes, at Kommissionen anvendte alle relevante oplysninger, som den havde til rådighed, for at nå frem til repræsentative resultater. De offentligt tilgængelige oplysninger, som var anført i klagen, blev således fundet relevante, selv om de henviste til andre undersøgende myndigheders resultater, og brugen heraf var hensigtsmæssig.
(319)
Vedrørende beslutning nr. 40 og kataloget over tilpasning af industristrukturen blev det påstået, at de ikke udtrykkeligt definerer sektoren for coated finpapir som en tilskyndet industri eller som tilskyndede projekter. Det blev desuden påstået, at »tilskyndede projekter« i Kina spænder over flere erhvervssektorer og flere industrier.
(320)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i denne forbindelse erindres, at beslutning nr. 40 og kataloget over tilpasning af industristrukturen definerer papirindustrien, som sektoren for coated finpapir tilhører, som en tilskyndet industri eller tilskyndede projekter. Hvad angår tilskyndede projekter, skal det erindres, at disse kun omfatter visse aktiviteter inden for 26 sektorer, og denne kategorisering, som kun omfatter en del af virksomhederne i Kina, kan således ikke betragtes som værende af generel karakter og ikke-specifik. Kommissionen betragtede dette som den mest naturlige fortolkning i mangel af andre forklaringer (og underbyggende dokumenter) af, hvordan GOC præcist anvender begrebet »papirindustrien« f.eks. med henblik på beslutning nr. 40 og kataloget over tilpasning af industristrukturen.
(321)
Hvad angår loven om forretningsbanker, påstod GOC, at artikel 34 er generel, og at forretningsbankerne, i tråd med bestemmelserne i samme lovs artikel 41, ikke er forpligtede til at tildele lån på grundlag af industripolitikken.
(322)
Disse påstande måtte afvises. Det skal hertil bemærkes, at ordlyden i artikel 34 skaber en direkte forbindelse mellem forretningsbankernes lånevirksomhed og statens industripolitik. Artiklen kan derfor ikke betragtes som generel og ikke-obligatorisk. Hvad angår artikel 41 i førnævnte lov, skal det bemærkes, at den henviser til forretningsbankernes beføjelser til at tildele lån til parterne, men ikke til, hvilke betingelser bankerne skal tage i betragtning ved beslutninger om lånetildeling.
(323)
APP påstod, at virksomheden har fremlagt tilstrækkelige oplysninger og dokumenter for Kommissionen, som viser, at APP havde en rating A-1 hos Moody's i 2007 og 2008, og det var derfor ikke korrekt, at Kommissionen så bort fra denne rating og anvendte Bloombergs BB-rating.
(324)
Kommissionen analyserede nøje de kreditvurderingsrapporter, som APP-gruppen fremlagde. Disse kreditvurderingsrapporter skaber en forbindelse med papirindustriens lovende fremtidsperspektiver og meddelelsen af udviklingspolitikken for papirindustrien. Oplysningerne i disse dokumenter bekræfter således Kommissionens resultater, nemlig at eksportørens nuværende økonomiske situation er blevet fastslået på et fordrejet marked, og de kinesiske eksportørers kreditværdighed kunne således ikke tages for pålydende. Denne påstand måtte afvises.
(325)
APP påstod endvidere, at rapporterne om den interne finansforvaltning, som fremgår under dette punkt i APP's bemærkninger til fremlæggelsen af de endelige resultater, er langt mere tilfredsstillende end de oplysninger, der er lagt til grund.
(326)
Denne påstand måtte afvises. Tallene i disse rapporter er beregnet ud fra virksomhedens økonomiske situation på et fordrejet marked, som naturligvis er påvirket af de begunstigede låneordninger, således som Kommissionen har fastslået det. Det går altså i ring, dvs. at virksomheden får tildelt en begunstiget låneordning, som har en positiv indvirkning på virksomhedens finansielle indikatorer, som derefter har en positiv indvirkning på betingelserne for fremtidige lån.
(327)
APP påstod, at Kommissionens metode til beregning af referencer for lån i USD og EUR er fejlagtig, og påstod, at Kommissionen talte spændet i forhold til LIBOR dobbelt og derved oppustede referencerentesatsen.
(328)
Denne påstand måtte afvises. Kommissionen talte ikke spændet i forhold til LIBOR dobbelt. Som det fremgår af fremlæggelsen af de endelige resultater, tilføjede Kommissionen for at fastsætte referencer for lån i USD og EUR med en løbetid på over 1 år det relevante 1-årige LIBOR-rentespænd mellem BB-ratede virksomhedsobligationer med en løbetid på 1 år og BB-ratede virksomhedsobligationer med en løbetid på n-år, hvor n er antallet af år, som repræsenterer den løbetid, som »den langsigtede USD-LIBOR«-sats blev beregnet for (dvs. 2, 3 … 15 år). Det skal påpeges, at ovennævnte spænd blev tilføjet til »rene« 1-årige LIBOR-satser (altså ikke tilføjet med x basispoint, som APP påstod).
4.3.8. SKATTEMÆSSIG SÆRBEHANDLING AF VIRKSOMHEDER, DER ANERKENDES SOM VIRKSOMHEDER MED HØJTEKNOLOGI OG NY TEKNOLOGI
(329)
GOC påstod vedrørende denne ordning, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev påstået, at artikel 25 i Enterprise Income Tax Law (loven om virksomhedsskat) er en generel bestemmelse, der finder anvendelse på hele den kinesiske økonomi og ikke kun på producenter af coated finpapir.
(330)
GOC påstod endvidere, at støtteberettigelseskriterierne for denne ordning er objektive og uddybede, at støtteberettigelsen er automatisk, hvorfor ordningen ikke kan betragtes som specifik i henhold til bestemmelserne i SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(331)
Disse påstande måtte afvises. Kommissionen nåede frem til sine resultater ud fra positivt bevismateriale. Det skal desuden bemærkes, at artikel 25 i Enterprise Income Tax Law begrænser adgangen til denne ordning til kun at omfatte visse virksomheder og industrier som er klassificerede som »tilskyndede«, altså til en bestemt kategori af virksomheder i Kina. Kommissionen konkluderede, jf. ovenfor, at sektoren for coated finpapir hører til i denne kategori, og fordelene under denne ordning er derfor specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Vedrørende støtteberettigelseskriterierne skal det bemærkes, at det af de relevante bestemmelser bl.a. fremgår, at varerne obligatorisk skal høre til kategorierne højteknologi og ny teknologi under Key Support of the State, og at virksomhederne i længere tid skal have udført forsknings- og udviklingsaktiviteter med henblik på at opnå ny viden om forskning og teknologi, nyskabende brug af ny viden eller væsentlig forbedring af teknologier eller varer. Disse bestemmelser kan som helhed ikke betragtes som objektive støtteberettigelseskriterier, der fører til automatisk indrømmelse af subsidiet i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(332)
APP ønskede at vide, om det udligningsberettigede subsidiebeløb, der fremkom efter disse ordninger, ikke nærmere skulle beregnes på grundlag af selvangivelsen og betalingerne for 2008 i stedet for 2009 (UP). APP påstod, at disse to ordninger hænger sammen med indkomstskat, som sædvanligvis betales fuldt ud i det kalenderår, der følger beskatningsperioden i Kina. Indkomstskatten for 2009 eller en eventuel begunstiget behandling i den forbindelse blev derfor først bestemt i 2010.
(333)
Denne påstand måtte afvises. Det faktiske beløb af de modtagne fordele blev bekræftet og kontrolleret med selvangivelsen for 2009, og de udgør derfor fordele i relation til salg og indtægter i 2009, dvs. UP.
4.3.9. SKATTEMÆSSIG SÆRBEHANDLING INDEN FOR FORSKNING OG UDVIKLING
(334)
GOC påstod vedrørende denne ordning, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev således påstået, at støtteberettigelseskriterierne for denne ordning er objektive og uddybede, at støtteberettigelsen er automatisk, hvorfor ordningen ikke kan betragtes som specifik i henhold til bestemmelserne i SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(335)
Denne påstand måtte afvises. Det erindres i den forbindelse, at undersøgelsen fastslog, at visse virksomheder, der gennemfører visse typer forsknings- og udviklingsprojekter, modtager skattemæssig særbehandling, dvs. at der er tale om en vis kategori af virksomheder i Kina. Som nævnt ovenfor er der tale om virksomheder, der hører under kategorien ny højteknologi, som modtager støtte fra staten, og projekter opført i Guide to Key Fields of High Tech Industrialization såsom projekter i sektoren for coated finpapir, og fordelene ved denne ordning er således specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Vedrørende støtteberettigelseskriterierne skal det bemærkes, at de relevante bestemmelser, som blev indsendt af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, er vagt formulerede og uigennemskuelige og derfor ikke kan betragtes som objektive støtteberettigelseskriterier, der fører til automatisk indrømmelse af subsidiet. Kommissionen nåede således frem til sine resultater på grundlag af positivt bevismateriale i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
4.3.10. SKATTEFRITAGELSE AF DIVIDENDE MELLEM KVALIFICEREDE KINESISKE VIRKSOMHEDER
(336)
GOC påstod vedrørende denne ordning, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev påstået, at skattefritagelsen af dividende ikke er et subsidie i henhold til subsidieaftalen, idet fritagelsen af dividende ifølge dens natur ikke er et subsidie, og de relevante kinesiske bestemmelser sigter mod at tydeliggøre skattegrundlaget for at undgå dobbeltbeskatning.
(337)
APP påstod, at denne ordning ikke er specifik, og at den anvendes generelt og ensartet i hele Kina ud fra objektive kriterier, nemlig kilden til dividendeindkomst. Det blev desuden påstået, at denne ordning ikke er et subsidie.
(338)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at kinesiske virksomheder ikke skal betale selskabsskat af dividendeindkomst fra andre kinesiske virksomheder. Det fremhæves først og fremmest, at undersøgelsen fastslog, at visse virksomheder modtager skattemæssig særbehandling, nemlig kinesiske virksomheder, der modtager dividende fra andre kinesiske virksomheder, samt store industrier og projekter, der støttes eller tilskyndes af staten, f.eks. sektoren for coated finpapir, dvs. en bestemt kategori af virksomheder i Kina. Fordelene under denne ordning er altså specifikke, jf. grundforordningens artikel 4 stk. 2, litra a). Dernæst er der tale om et skatteincitament, hvor der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være indgået, jf. definitionen af et subsidie i SCM-aftalens artikel 1, stk. 1, litra a), og grundforordningens artikel 3, litra a). Vedrørende påstanden om, at hensigten med dette incitament er at undgå dobbeltbeskatning, bemærkes det, at selv om subsidieaftalen har anerkendt, at WTO-medlemmer ikke afholdes fra at træffe foranstaltninger for at undgå dobbeltbeskatning (se subsidieaftalen, bilag I, fodnote 59), udgør denne bestemmelse en »affirmative defence«, og der blev ikke fremlagt konkrete beviser, der kunne underbygge påstanden om, at f.eks. dividender fra kinesiske og udenlandske virksomheder behandles forskelligt på grund af de juridiske forpligtelser, som Kina har påtaget sig i henhold til relevante bilaterale aftaler om dobbeltbeskatning med tredjelande.
(339)
Det blev endvidere påstået, at ordningen er fuldstændig irrelevant for virksomheder og industrier, der er klassificerede som tilskyndede, men pr. definition gælder alle kinesiske virksomheder. GOC påstod, at det i SCM-aftalens artikel 2, stk. 2, hedder, at fastsættelse af generelt gældende afgiftssatser ikke betragtes som specifikke subsidier. Det blev således påstået, at støtteberettigelseskriterierne for denne ordning er objektive og uddybede, at støtteberettigelsen er automatisk, hvorfor ordningen ikke kan betragtes som specifik i henhold til bestemmelserne SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(340)
Disse påstande måtte afvises. Det skal erindres, at reglerne om denne ordning findes i kapitel 4 »Preferential Tax Treatments« i Enterprise Income Tax Law, som fastsætter en række specifikke skatteincitamenter for vigtige industrier og projekter, der støttes eller tilskyndes af staten. Fordele under denne ordning er, jf. ovenfor, derfor specifikke, jf. grundforordningens artikel 4 stk. 2, litra a). Under undersøgelsen blev der ikke konstateret objektive kriterier, der begrænser støtteberettigelsen, eller afgørende beviser for, at denne støtteberettigelse er automatisk. Hvad angår påstandene om bestemmelserne i SCM-aftalens artikel 2, stk. 2, skal det bemærkes, at denne ordning ikke henviser til fastsættelse af generelt gældende afgiftssatser, men derimod en skattefritagelse for en bestemt type indtægter, der stammer fra en bestemt type virksomheder.
4.3.11. FRITAGELSE FOR MOMS OG TOLD PÅ IMPORT AF UDSTYR
(341)
GOC påstod vedrørende denne ordning, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev påstået, at særlige kategorier af virksomheder, som er nærmere bestemt i lovgivningen, ikke er specifikke, idet de spænder over en lang række økonomiske sektorer og flere erhvervsgrene. Det blev således påstået, at støtteberettigelseskriterierne for denne ordning er objektive og uddybede, at støtteberettigelsen er automatisk, hvorfor ordningen ikke kan betragtes som specifik i henhold til bestemmelserne i SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(342)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i den forbindelse bemærkes, at ordningen kun gælder virksomheder, der investerer i bestemte virksomhedskategorier, som er nærmere bestemt i lovgivningen (nemlig den vejledende fortegnelse over erhvervsgrene til udenlandske investeringer og kataloget over vigtige erhvervsgrene, varer og teknologier, som staten tilskynder udvikling i). Støtteberettigelsen er forbeholdt bestemte virksomhedskategorier, hvilket bekræfter, at ordningen ikke er tilgængelig for erhvervslivet generelt, og fordelene under denne ordning er således specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Under undersøgelsen blev der desuden ikke konstateret objektive kriterier, der begrænser støtteberettigelsen, eller afgørende beviser for, at denne støtteberettigelse er automatisk. Kommissionen nåede således frem til sine resultater på grundlag af positivt bevismateriale i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
(343)
APP påstod, at den afskrivningsperiode, som Kommissionen anvendte i beregningen af fordele under denne ordning i UP, ikke er korrekt, og at Kommissionen burde have anvendt den afskrivningsperiode, som APP-gruppens virksomheder fremlagde. Denne metode er iflg. APP i strid med grundforordningens artikel 7, stk. 3.
(344)
Denne påstand måtte afvises. Den afskrivningsperiode, som APP fremlagde, er bestemt til bogførings- og økonomihensyn. Andre samarbejdsvillige eksporterende producenter og EU-erhvervsgrenen fremlagde andre afskrivningsperioder. I henhold til sædvanlig praksis og grundforordningens artikel 7, stk. 3, anvendte Kommissionen derfor en periode på 15 år som en hensigtsmæssig løbetid på maskiner med henblik på denne beregning, som af den pågældende industri betragtes som den »normale« afskrivningsperiode.
4.3.12. MOMSNEDSLAG FOR UDSTYR PRODUCERET PÅ HJEMMEMARKEDET
(345)
GOC påstod vedrørende denne ordning, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev påstået, at GOC gjorde rede for støtteberettigelseskriterierne under denne ordning, og at der derfor ikke er grundlag for at anvende de foreliggende faktiske oplysninger.
(346)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i den forbindelse bemærkes, at ordningen er forbeholdt FIE'er, der køber en bestemt type udstyr fremstillet på hjemmemarkedet, dvs. en bestemt kategori af virksomheder i Kina, og fordelene under denne ordning er således specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a). Under undersøgelsen blev der desuden ikke konstateret objektive kriterier, der begrænser støtteberettigelsen, eller afgørende beviser for, at denne støtteberettigelse er automatisk. Kommissionen nåede således frem til sine resultater ud fra de fremlagte oplysninger og bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, ud fra positivt bevismateriale i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b).
4.3.13. SKATTER OG AFGIFTER VEDRØRENDE BYVEDLIGEHOLDELSE, BYGGERI OG UDDANNELSE FOR FIE'ER
(347)
Både APP og Chenming påstod, at ovennævnte skatter og afgifter nu i henhold til Notice on Unifying the Urban Maintenance Construction Tax and Education Surcharges for Domestic and Foreign-invested Enterprises and Individuals, som blev offentliggjort af statsrådet i Kina den 18. oktober 2010, er gældende fra 1. december 2010 for virksomheder og enkeltpersoner i Kina uden undtagelse. Subsidieordningen er ifølge disse påstande ikke længere udligningsberettiget.
(348)
Disse påstande blev behandlet ud fra den dokumentation og det bevismateriale, parterne havde fremlagt. GOC blev anmodet om at bekræfte førnævnte oplysninger. GOC, som er en interesseret part i disse undersøgelser og subsidieydende myndighed for denne ordning, meddelte Kommissionen, at denne ordning var blevet trukket tilbage og ikke erstattet med andre incitamenter, der henviser til samme skatteindbetalinger. Ud fra de oplysninger, som de samarbejdsvillige eksporterende producenter havde fremlagt, blev det konkluderet, at begge grupper havde bevist, at de ikke længere havde fordel af subsidier under denne ordning. I den sammenhæng skal det præciseres, at der i henhold til grundforordningens artikel 15 ikke indføres foranstaltninger, hvis subsidierne trækkes tilbage, eller det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel. I overensstemmelse hermed og på grundlag af de foreliggende oplysninger i sagen konkluderes det, at subsidiet under denne ordning ikke længere giver fordele til de pågældende eksportører. Resultaterne i betragtning 160-169 blev ændret i overensstemmelse hermed.
4.3.14. KENDTE MÆRKER OG SÆRMIDLER TIL FREMME AF UDENLANDSKE INVESTERINGSPROJEKTER
(349)
GOC påstod vedrørende disse ordninger, at Kommissionen ikke fastslog specificitet ud fra positivt bevismateriale. Det blev påstået, at GOC fremlagde tilstrækkelige oplysninger vedrørende disse ordninger, og at der ikke findes lovgivning eller regler vedrørende disse ordninger.
(350)
Disse påstande måtte afvises. Det skal i den forbindelse erindres, at det blev konstateret, at disse ordninger var specifikke og udligningsberettigede på grundlag af oplysninger fra GOC og de samarbejdsvillige eksporterende producenter uanset, at de egentlige bestemmelser ikke blev fremlagt. GOC påstod, at der ikke findes lovbestemmelser om disse ordninger, hvilket bekræfter, at der ganske enkelt ikke findes lovbestemte, objektive kriterier eller bestemmelser for disse ordninger. Kommissionen nåede således frem til sine resultater ud fra de fremlagte oplysninger og bestemmelserne i grundforordningens artikel 28, ud fra positivt bevismateriale i henhold til SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra b), og grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra b). Da der ikke foreligger kriterier eller bestemmelser, har regeringen tilsyneladende råderet over subsidiet, og adgang til subsidiet betragtes som begrænset til visse virksomheder.
4.3.15. TILSKUD FRA FONDEN FOR HØJTEKNOLOGISK UDVIKLING OG BELØNNING FRA SUZHOU INDUSTRIPARK FOR AT OPRETHOLDE VÆKSTEN
(351)
GOC påstod vedrørende disse ordninger, at Kommissionen fejlfortolkede SCM-aftalens artikel 2, stk. 2, idet industriparkerne ikke er udpeget som geografiske områder.
(352)
Denne påstand måtte afvises. Det skal i denne forbindelse erindres, at Suzhou industripark tydeligvis er en økonomisk og administrativ enhed inden for Kinas jurisdiktion og dermed et udpeget geografisk område, jf. SCM-aftalens artikel 2, stk. 2. Uanset ovenstående skal det også bemærkes, at selv om ovenstående ikke var blevet bekræftet af de foreliggende faktiske oplysninger i undersøgelsen, kan en industripark pr. definition kun omfatte en bestemt kategori af virksomheder på et lands eller en subsidieydende myndigheds område, og derfor ville de subsidier, som industriparken ydede, blive betragtet som specifikke, jf. SCM-aftalens artikel 2, stk. 1, litra a).
4.3.16. INDRØMMELSE AF BRUGSRETTIGHEDER TIL JORD
(353)
GOC påstod vedrørende brugsrettigheder til jord, at brugen af en ekstern reference, jf. SCM-aftalens artikel 14, litra d), og appelorganets afgørelse i sagen US - Softwood Lumber IV, er ulovlig. Det blev påstået, at EU- og WTO-reglerne begrænser brugen af eksterne referencer til ganske særlige tilfælde, dvs. kun når der sker fordrejning af private markedspriser som følge af de statslige myndigheders dominerende rolle som udbyder af de pågældende varer eller tjenester. Kommissionen har iflg. GOC ikke bevist, at de private markedspriser fordrejes af GOC's dominerende rolle som udbyder.
(354)
Disse påstande måtte afvises. Det skal først og fremmest bemærkes, at WTO-reglerne, som bekræftet af appelorganet i sagen US - Softwood Lumber IV (DS257) og panelet i US - China countervailing duties (DS379), ikke forbyder brugen af eksterne referencer. Dernæst tog Kommissionen i sin tilgang fuldt højde for de særlige betingelser i WTO's retspraksis med henblik på anvendelse af en ekstern reference. Det er allerede under betragtning 248-259 blevet bevist, at jord i Kina er statsejet og udbydes af regeringen på lejebasis. Desuden kontrollerer GOC udbud og fordeling af jord til virksomheder, herunder på sekundære markeder, og tildeling af jord til virksomheder er underlagt et sæt strenge regler, mens enhver ændring i tildelingen af jord, f.eks. en overførsel af en kontrakt om brugsrettigheder til jord mellem to virksomheder, skal godkendes af staten og anerkendes i en ny kontrakt om brugsrettigheder til jord mellem rettighedserhververen og den pågældende statslige myndighed. Ud fra ovenstående konkluderes det, at GOC har en dominerende rolle i fordelingen af brugsrettigheder til jord, og at alle kinesiske »private« markedspriser (i det omfang, de findes - der er ikke fremlagt nogen i forbindelse med undersøgelsen) er fordrejede på grund af GOC's dominerende rolle som udbyder og monopolrolle som lovgiver for handel med jord. GOC's finansielle bidrag vil derfor effektivt fastsætte niveauet for eventuelle private priser.
(355)
GOC påstod også, at Kommissionen ved valget af Taiwan som ekstern reference anvendte en ekstern reference, som ikke vedrører eller har forbindelse med de gældende markedsvilkår i Kina. Det blev påstået, at brugen af den taiwanesiske reference til at udligne forskelle i sammenlignelige fordele mellem landene udtrykkeligt er forbudt iflg. WTO's regler.
(356)
Disse påstande måtte afvises. Kommissionen betragter Taiwan (19) som en egnet ekstern reference på grund af den totale mangel på oplysninger i sagen, dvs. i) den økonomiske udvikling og økonomiske struktur i Taiwan og de pågældende kinesiske provinser, hvor de samarbejdsvillige eksporterende producenter er etableret, ii) den geografiske nærhed mellem to kinesiske provinser og Taiwan, iii) den udbredte infrastruktur i både Taiwan og de to kinesiske provinser, iv) de nære økonomiske forbindelser og grænsehandel mellem Taiwan og Kina og v) den ensartede befolkningstæthed i de pågældende kinesiske provinser og i Taiwan, vi) ligheden mellem de typer jord og transaktioner i Kina og Taiwan, der anvendes til at beregne den relevante reference i Taiwan, vii) generelle demografiske, sproglige og kulturelle kendetegn i både Taiwan og Kina. Desuden betragtes Jiangsu- og Shandong-provinserne som førsteklasses produktionsprovinser i Kina (20). Selv om BNP pr. indbygger i Taiwan og de to kinesiske provinser ikke er identiske, er der i de senere år sket en markant vækst i BNP i de to kinesiske provinser, dvs., at de er ved at indhente Taiwan.
Nyere tal viser desuden, at Kina og Taiwan har ensartede vækstrater for BNP i faste priser (21). Det er dog vigtigt at bemærke, at den nøjagtige sammenligning mellem BNP i et land uden markedsøkonomi (Kina) og BNP i en veletableret markedsøkonomi (Taiwan) ikke er en afgørende faktor, da et land uden markedsøkonomi ofte halter bagefter en fungerende markedsøkonomi for så vidt angår BNP. Mange andre faktorer såsom planlægningsregler og miljøpolitik kan desuden påvirke udbud og efterspørgsel i et industriland. Det egentlige spørgsmål er, hvad de »gældende markedsvilkår« for brugsrettigheder i Kina ville være, hvis Kina havde en fungerende markedsøkonomi, og ud fra den foreliggende dokumentation ville de ligne vilkårene i Taiwan.
(357)
På baggrund af alle ovenstående oplysninger konkluderes det, at den valgte reference er i tråd med kravene i appelorganet i sagen US - Softwood Lumber IV (Para. 103), hvoraf det fremgår, at den valgte reference ikke desto mindre skal vedrøre, henvise til eller være forbundet med de gældende markedsvilkår i det pågældende land og afspejle pris, kvalitet, disponibilitet, omsættelighed, transport og andre købs- og salgsbetingelser, jf. artikel 14, litra d). Samtlige vilkår i Taiwan relaterer til de gældende markedsvilkår i de to kinesiske provinser. Jord er tilgængeligt i tilsvarende befolkede områder, områdernes geografiske nærhed sikrer, at kvaliteten af jorden er tilsvarende, mens det forhold, at Taiwan og de to kinesiske provinser har samme sprog og kultur, har eksportorienterede økonomier og væsentlige produktionssektorer, bekræfter, at pris, omsættelighed og andre vilkår for køb eller salg af land er nært forbundet.
(358)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter påstod, at de oplysninger, som Kommissionen rådede over, var tilstrækkelige til at konkludere, at der er et marked for jord i Kina.
(359)
Denne påstand måtte afvises. Ud fra de oplysninger, Kommissionen har til sin rådighed, var det ikke muligt at konkludere, at der er et effektivt marked for jord i Kina. Ud fra den lovgivning, GOC har fremlagt for Kommissionen, fremgår det tydeligt, at al jord i Kina er statsejet og kun udbydes på lejebasis. De kinesiske myndigheder har fuld kontrol over udbud og fordeling af jord til virksomheder, herunder transaktioner på det sekundære marked. Der blev ikke fremlagt beviser for, at der er en markedsmekanisme for fordeling af brugsrettigheder til jord til trods for Kommissionens gentagne anmodninger herom. Denne situation er nærmere beskrevet i betragtning 354, hvor tilsvarende påstande fra GOC behandles.
(360)
APP påstod, at de aktuelle priser for brugsrettigheder for jord i Kina burde anvendes som reference eller alternativt de aktuelle jordpriser i den indiske stat Maharashtra. Chenming foreslog også den indiske stat Maharashtra som reference.
(361)
Som det fremgår ovenfor af betragtning 359, er der intet effektivt marked for jord i Kina. Det er derfor ikke hensigtsmæssigt at anvende de aktuelle kinesiske priser på brugsrettigheder for jord som reference. De eksporterende producenter baserede deres påstande på, at jordpriserne i Maharashtra kunne anvendes som reference ud fra en sammenligning mellem BNP pr. indbygger og befolkningstætheden på tidspunktet for erhvervelsen af brugsrettigheder til jord. Det er som anført ovenfor Kommissionens opfattelse, at BNP pr. indbygger og befolkningstætheden ikke kan være de eneste afgørende faktorer for valget af et land eller en region med henblik på anvendelse af en ekstern reference. Den metode, de samarbejdsvillige eksporterende producenter foreslår, stemmer under alle omstændigheder ikke overens med deres påstande. I UP havde Mumbai, hovedstaden i Maharashtra og langt det mest udviklede område i staten, en indkomst pr. indbygger på 2 675 $ (Rs1.28 lakh), som faktisk er lavere end det nationale gennemsnit i Kina på 3 529 $ (22), når der ses bort fra BNP pr. indbygger i højtudviklede områder af Shandong og Jiangsu (hhv. 5 255 $ og 6 550 $). Vedrørende befolkningstætheden er den i sig selv heller ikke en afgørende faktor, men til orientering er befolkningstætheden 314/km2 i Maharashtra, 736/km2 i Jiangsu og 600/km2 i Shandong, altså ikke på samme niveau. Andre faktorer som f.eks. manglende geografisk nærhed og fælles kendetegn mellem Indien og Kina førte desuden til den konklusion, at Maharashtra som reference ikke relaterer eller henviser til eller er forbundet med de gældende markedsvilkår i Kina. Kommissionen fastholder, at jordpriserne i Taiwan er langt mere egnede som ekstern reference, jf. uddybningerne i betragtning 356.
(362)
APP påstod, at virksomheden ikke længere er i besiddelse af nogle af de brugsrettigheder til jord, som Kommissionen havde taget i betragtning ved beregningen af fordele under denne ordning. APP påstod desuden, at den ved at bruge oplysningerne fra webstedet for Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs i Taiwan kom frem til en anden gennemsnitlig jordpris pr. kvadratmeter, og at Kommissionen ikke havde søgt at finde repræsentative tilbud på industrijord.
(363)
Hvad angår det samlede areal, som APP havde anvendt, undersøgte Kommissionen APP's påstand og accepterede den på grundlag af de oplysninger og den dokumentation, der blev fremlagt i bemærkningerne til de endelige resultater. De korrigerede oplysninger blev afspejlet i subsidieberegningen. Hvad angår oplysningerne fra Taiwan, skal det bemærkes, at denne påstand måtte afvises. Selv om denne part ikke foreslog at anvende denne pris til beregning af en hensigtsmæssig reference, skal følgende dog understreges. Kommissionen anvendte de foreliggende oplysninger vedrørende jordpriserne i Taiwan, og metoden til beregning af referencepriser blev meddelt parterne og uddybet i en note til sagen den 11. februar 2011. På den anden side refererer de tal, som APP indsendte, kun til februar 2011, dvs. en anden periode end den, Kommissionen anvendte i sin beregning, og tallene refererer tilsyneladende kun til en liste af eksempler på tal fra visse områder i Taiwan. Desuden kan Kommissionen ikke behandle beregningen af APP's reference, idet APP ikke fremlagde oplysninger om den metode, der blev anvendt til denne beregning, og ikke uddybede, hvorfor denne beregning skulle give mere nøjagtige gennemsnitlige jordpriser i Taiwan.
(364)
De samarbejdsvillige eksporterende producenter påstod, at eventuelle subsidier i form af ydelse af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag ikke var specifikke.
(365)
Denne påstand måtte afvises. Som det allerede fremgår af den endelige fremlæggelse af resultaterne, fremlagde GOC utilstrækkelige oplysninger vedrørende denne ordning, som måtte suppleres med andre oplysninger og data. Resultaterne blev derfor truffet på dette grundlag og er uddybet og analyseret i betragtning 253-258.
4.3.17. ANDRE PÅSTANDE
(366)
APP påstod, at den rentesats, som Kommissionen havde anvendt til at omregne subsidiets pålydende til den gældende værdi i undersøgelsesperioden, ikke er korrekt.
(367)
Kommissionen undersøgte APP's påstand og accepterede den på grundlag af de oplysninger og den dokumentation, der blev fremlagt i bemærkningerne til de endelige resultater. Den rentesats, som APP foreslog, blev anvendt til subsidieberegningen. Denne ændring er allerede afspejlet i betragtningerne om beregning af subsidiemargenerne og i de efterfølgende subsidiemargener for de enkelte ordninger.
(368)
APP påstod, at subsidier skal udtrykkes i procent af den indberettede cif-pris og ikke i procent af omsætningen, og at Kommissionen burde anvende denne metode til beregning af subsidiemargenerne.
(369)
Disse påstande blev behandlet ud fra den dokumentation og det bevismateriale, parten havde fremlagt. Det skal bemærkes, at med undtagelse af en af de udligningsberettigede ordninger, var de andre ordninger ikke betinget af eksportresultater og blev ikke ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder. Subsidiebeløbet blev derfor fordelt over APP-gruppens virksomheders samlede omsætning i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, hvori det hedder: »Ydes subsidier ikke på grundlag af de fremstillede, producerede, udførte eller transporterede mængder, fastsættes det udligningsberettigede subsidiebeløb ved efter omstændighederne at fordele værdien af de samlede subsidier i forhold til omfanget af produktionen, salget eller udførslen af den pågældende vare i undersøgelsesperioden vedrørende subsidier«. Da dette subsidie ikke er betinget af produktion af en specifik vare eller eksport, er virksomhedens samlede omsætning den mest egnede nævner. Det skal i den forbindelse bemærkes, at den pågældende omsætning blev fastlagt på et grundlag, der så vidt muligt afspejler salgsværdien af de varer, der blev solgt af modtagervirksomheden. Denne ændring er allerede afspejlet i betragtningerne om beregning af subsidiemargenerne og i de efterfølgende subsidiemargener for de enkelte ordninger. Ethvert andet forslag til beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb ville være i strid med de pågældende bestemmelser i grundforordningen (artikel 7 og 15) og den administrative praksis, som Kommissionen anvender i antisubsidieundersøgelser til fastlæggelse af en hensigtsmæssig nævner/tællere til fordeling af det udligningsberettigede subsidiebeløb.
Parten nævnte også den del af retningslinjerne (23), der henviser til beregning af subsidier pr. enhed som grundlag for påstanden. En metode pr. enhed blev dog af samme årsager som ovenfor ikke fundet hensigtsmæssig i denne sag. Den foreslåede metode betragtes ikke som repræsentativ, da den blander omsætning og enheder produceret udelukkende til den pågældende vare, mens den ser bort fra produktion af enheder af andre varer. Der blev ikke indsendt eller verificeret oplysninger vedrørende det samlede antal enheder, som de pågældende virksomheder producerede af alle varer, og subsidierne blev under alle omstændigheder ikke ydet under henvisning til mængder. Hvad angår cif-priserne, fremgår det af de foreliggende oplysninger, at de varierer inden for og mellem de forskellige varetyper. De pågældende subsidier er under alle omstændigheder ikke varespecifikke. Kommissionen fastslog desuden subsidieringsbeløbet for Kina og fordelte værdien af den samlede subsidiering over omsætningen i Kina i betragtning af de specifikke bestemmelser for de pågældende samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter. Dette sikrer, at der anvendes verificerede subsidiebeløb og den mest hensigtsmæssige omsætning. Endelig skal det bemærkes, at det ud fra de praktiske omstændigheder i disse sager, altså indførelsen af antidumping- og udligningstold svarende til skadesmargenen, konkluderes, at valget af metode til beregning af det udligningsberettigede subsidiebeløb og udligningstolden ikke har nogen som helst indvirkning på APP's position.
4.4. UDLIGNINGSBERETTIGEDE SUBSIDIEBELØB
(370)
De udligningsberettigede subsidiebeløb i henhold til grundforordningens bestemmelser for de undersøgte virksomheder er fastsat i nedenstående tabel som værditold:
Eksporterende producent
Antisubsidiemargen
APP-gruppen
12,04 %
Chenming-gruppen
4,06 %
(371)
Ud fra de foreliggende oplysninger fra de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina og oplysningerne i klagen er der ingen andre kendte producenter af den pågældende vare i Kina. Da de indberettede eksportmængder i realiteten var højere end Eurostats importtal, blev samarbejdsgraden betragtet som høj. Det var derfor hensigtsmæssigt at fastsætte subsidieniveauet for ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter til det højeste subsidieniveau, der blev konstateret for de samarbejdsvillige eksporterende producenter, nemlig 12,04 %, med henblik på at sikre foranstaltningernes effektivitet.
5. EU-PRODUCENTER
5.1. EU-PRODUKTION
(372)
I undersøgelsesperioden blev samme vare fremstillet af 14 kendte og en række andre meget små producenter i EU. Oplysningerne fra CEPIFINE skønnes at dække 98 % af EU-producenternes produktion. Den samlede EU-produktion blev på dette grundlag anslået til ca. 5 270 000 ton i UP. De EU-producenter, der tegner sig for den samlede EU-produktion, udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1.
(373)
Branchen for coated finpapir er energi- og kapitalintensiv. Derfor gælder der stordriftsfordele, hvilket forklarer, at produktionen er koncentreret på nogle få store aktører, som suppleres af mindre producenter, der fokuserer på markeder i deres geografiske nærområde. Fem store producenter af omtrent samme størrelse dækker det meste af EU-markedet med produktionsanlæg over hele Europa. Størstedelen af coated finpapir er en slags råvare og sælges normalt gennem papirhandlere og -grossister. Disse distributionskanaler er kendetegnet ved en kraftig koncentration af købekraft og prisgennemsigtighed som følge af pristilbud.
(374)
Som omtalt i betragtning 19 ovenfor, hævdede en interesseret part, at coated finpapir, som er egnet til rotationstryk, burde have været omfattet af denne undersøgelse. Den samme part hævdede således, at klageren, dvs. EU-erhvervsgrenen, ikke havde tilstrækkeligt vægtige argumenter i forbindelse med denne procedure. På grundlag af konklusionerne i betragtning 22 og 25, dvs. at coated finpapir, som er egnet til rotationstryk, og coated finpapir til fladtrykspresser er to forskellige varer, måtte denne påstand dog afvises.
(375)
Den kinesiske regering bemærkede, at en af de repræsentative producenter angiveligt skulle være forretningsmæssigt forbundet med en kinesisk virksomhed og derfor burde udelukkes fra definitionen af EU-erhvervsgrenen. Undersøgelsen viste dog, at de varer, der produceres af den pågældende kinesiske virksomhed, ikke er den pågældende vare. Forholdet mellem de to virksomheder har derfor ingen indvirkning på skadesanalysen eller på denne EU-producents indgåelse i definitionen af EU-erhvervsgrenen.
6. SKADE
6.1. EU-FORBRUGET
(376)
Forbruget blev fastslået på følgende grundlag:
-
Eurostats oplysninger om import fra tredjelande behørigt justeret i henhold til oplysninger fra EU-producenter for varer, der ikke er omfattet af procedurerne. Undersøgelsen viste på grundlag af den fremlagte dokumentation, at disse antagelser var rimelige og begrundede.
-
Den kontrollerede samlede eksportmængde for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i Kina til EU-markedet, idet den indberettede eksportmængde var højere end de importdata, der er kommet fra Eurostat.
-
Den samlede omsætning på EU-markedet for alle EU-producenter baseret på oplysninger fra CEPIFINE.
(377)
På grundlag heraf blev EU-forbruget beregnet som følger:
Tabel 1
EU-forbruget
EU-forbruget
2006
2007
2008
2009/UP
Ton
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Indeks
100
104
101
86
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser, justerede Eurostat-data og data fra CEPIFINE.
(378)
EU-forbruget faldt sammenlagt med 14 % i den betragtede periode. Det blev konkluderet, at forbruget først steg med 4 % mellem 2006 og 2007, hvorefter det faldt med 18 % mellem 2007 og UP. Faldet i forbruget i 2008 og UP var en konsekvens af en lavere efterspørgsel navnlig i første halvdel af 2009 som følge af den økonomiske krise.
6.1.1. IMPORTEN TIL UNIONEN FRA KINA
(379)
Som nævnt ovenfor i betragtning 376 konstaterede man, at den kontrollerede samlede omsætning af den pågældende vare hos de samarbejdsvillige kinesiske eksporterende producenter på EU-markedet var større end den samlede importmængde ifølge Eurostat. Eftersom man konstaterede, at de kontrollerede oplysninger er mere præcise end de foreliggende statistikker, blev den samlede importmængde fra Kina beregnet på grundlag af de kontrollerede oplysninger fra de samarbejdsvillige virksomheder. Salgsmængden hos de samarbejdsvillige virksomheder, som kun havde eksporteret multiplekskarton i den betragtede periode, blev holdt uden for den samlede import, fordi man konkluderede, jf. betragtning 47, at multiplekspapir og -karton ikke skal betragtes som den pågældende vare. Eftersom importdata for den pågældende vare kun vedrører to virksomheder, fandt man det af fortrolighedshensyn hensigtsmæssigt at vise dem i indekseret form.
Tabel 2
Samlet subsidieret import fra Kina
Samlet import fra Kina
2006
2007
2008
2009/UP
Mængder (indeks)
100
218
212
283
Markedsandel (indeks)
100
210
209
329
Priser i EUR/ton
677
661
657
621
Indeks
100
98
97
92
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
(380)
De samlede importmængder fra Kina steg dramatisk og blev næsten tredoblet i løbet af den betragtede periode. Som følge heraf voksede importens markedsandel markant fra ca. 1 % i 2006 til over 4 % i UP. Dette skal ses på baggrund af et forbrug, der faldt med 14 % i samme periode. Gennemsnitspriserne for den subsidierede import fra Kina udviste et fald på 8 % i løbet af den betragtede periode.
6.1.2. PRISUNDERBUD
(381)
For at kunne undersøge prisunderbuddet blev de vejede gennemsnitlige priser for hver varetype, som EU-producenterne solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser for import fra Kina ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis med en passende justering for gældende told og omkostninger efter importen.
(382)
Som forklaret i betragtning 51 var samarbejdsgraden meget høj blandt de kinesiske eksportører, og det blev konkluderet, at samarbejdsgraden omfattede den samlede eksportmængde fra Kina til Unionen i UP. Da det blev konstateret, at de to kinesiske eksporterende producenter, som oprindeligt gav sig til kende, ikke eksporterede den pågældende vare til EU-markedet, jf. betragtning 52, blev deres importmængder ikke taget i betragtning ved prisunderbudsanalysen. Eksportsalget fra en virksomhed, der indgår i gruppen hos en af de samarbejdsvillige eksporterende producenter, blev ligeledes udelukket fra sammenligningen, da ingen af de repræsentative EU-producenter fremstiller sammenlignelige varetyper. Hvad angår eksportmængderne fra denne virksomhed, skal det bemærkes, at de kun udgør en mindre del af gruppens samlede eksportsalg, og deres prisniveau var tilsyneladende på linje med gruppens samlede priser ved salg til eksport.
(383)
Det fremgik af sammenligningen, at den pågældende subsidierede vare med oprindelse i Kina blev solgt i Unionen i undersøgelsesperioden til priser, der i gennemsnit underbød EU-producenternes priser med 7,6 %. Underbudsmargenens størrelse skal ses på baggrund af den høje grad af prisgennemsigtighed som følge af pristilbud, der kendetegner markedet for distribution af coated finpapir.
6.2. EU-ERHVERVSGRENENS OG DE FIRE REPRÆSENTATIVE EU-PRODUCENTERS ØKONOMISKE SITUATION
6.2.1. INDLEDENDE BEMÆRKNINGER
(384)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af den subsidierede imports virkninger for EU-producenterne en vurdering af alle økonomiske indikatorer, der havde indflydelse på EU-producenternes situation fra 2006 til undersøgelsesperiodens afslutning.
(385)
De makroøkonomiske aspekter (produktion, kapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængder, markedsandel, vækst og størrelsen af de udligningsberettigede subsidier) blev vurderet for hele EU-erhvervsgrenen på grundlag af oplysninger fra CEPIFINE.
(386)
Analysen af de mikroøkonomiske aspekter blev foretaget for EU-producenterne (gennemsnitlige enhedspriser, beskæftigelse, lønninger, produktivitet, lagre, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast, evne til at skaffe kapital) på grundlag af oplysninger fra producenterne, som er behørigt kontrolleret.
(387)
Det blev påstået, at skadesanalysen ikke analyserede alle skadesfaktorer for klagerne og for EU-erhvervsgrenen som helhed på sammenhængende og altomfattende vis. Parterne påstod, at konklusionerne vedrørende den væsentlige skade ville have været anderledes, hvis visse indikatorer såsom markedsandel var blevet fastslået for klagerne alene.
(388)
Det skal først bemærkes, at disse parters udtalelser tilsyneladende er baseret på indikatorer beregnet ud fra andre data og oplysninger end dem, der blev fastsat i løbet af undersøgelsen, og som er anført nedenfor. Disse konklusioner er således faktuelt forkerte og derfor irrelevante.
(389)
Dernæst er det Kommissionens praksis at foretage en overordnet evaluering af de makroøkonomiske faktorer for indikation af den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt, som forklaret ovenfor. I denne undersøgelse var EU-erhvervsgrenen defineret som de EU-producenter, der tegner sig for den samlede EU-produktion, jf. betragtning 372, uanset om producenterne støttede klagen eller samarbejdede som led i undersøgelsen.
(390)
De mikroøkonomiske faktorer blev analyseret for de repræsentative EU-producenter, uanset om disse støttede klagen. De repræsentative producenter tegnede sig for 58 % af EU-produktionen. Ingen andre EU-producenter gav sig til kende med påstande om, at Kommissionens konklusioner om de mikroøkonomiske faktorer skulle være upålidelige eller ubegrundede. Der er derfor ingen grund til at rejse tvivl om de resultater, som er baseret på oplysninger fra de repræsentative EU-producenter alene.
(391)
Det blev påstået, at en af de fire repræsentative producenter ikke samarbejdede fuldt ud, da denne angiveligt skulle være forretningsmæssigt forbundet med en anden producent i Unionen, som ikke samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen. Virksomhederne skulle angiveligt være forretningsmæssigt forbundne som følge af overgangsaftaler, der blev indgået i forbindelse med den samarbejdsvillige EU-producents overtagelse af den anden producents segment for coated finpapir. Det blev påstået, at den samarbejdsvillige EU-producent med disse overgangsaftaler kontrollerer nogle af de papirfabrikker, som stadig ejes af den delvist overtagne producent. Til støtte for denne påstand henviste den eksporterende producent til Kommissionens beslutning af 31.10.2008 (24), hvori man på overtagelsestidspunktet undersøgte, om transaktionen skulle betragtes som en overtagelse, jf. Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (25).
(392)
Undersøgelsen bekræftede imidlertid, at den pågældende EU-producents aktiebesiddelse var af begrænset omfang og lå under loftet i artikel 143 i Kommissionens forordning om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning om indførelse af en EF-toldkodeks (26). De omtalte overgangsaftaler henviser ikke til et forhold mellem virksomhederne, der skulle gå ud over et normalt forretningsforhold mellem køber og sælger. Bestemmelserne i overgangsaftalerne har navnlig til formål at administrere salget af coated papir i en overgangsperiode, og iflg. disse bestemmelser har EU-producenten kun funktioner, der kan sidestilles med en salgsagents opgaver, i overgangsperioden. I de konsoliderede reviderede regnskaber og i spørgeskemabesvarelsen har EU-producenten desuden indberettet provision som agent for de pågældende fabrikker. EU-producenten vedkendte sig ikke ejendomsret og derfor ingen omkostninger i forbindelse med disse fabrikker.
(393)
I henhold til Kommissionens beslutning ovenfor blev transaktionen mellem virksomhederne betragtet som EU-producentens erhvervelse af en del af den anden virksomheds aktiviteter og ikke som en virksomhedsovertagelse. Det fremgår ikke af beslutningen, at virksomhederne skal betragtes som en enhed efter overtagelsen, og der er navnlig intet joint venture mellem virksomhederne. Det skal også bemærkes, at det geografiske område, som blev undersøgt i beslutningen, omfatter EØS og ikke Unionen. Det skal endvidere bemærkes, at Kommissionen i beslutningen ikke analyserede forholdet mellem de pågældende virksomheder ud fra artikel 143 i Kommissionens forordning om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning om indførelse af en EF-toldkodeks.
(394)
Ud fra ovenstående blev det konkluderet, at de to virksomheder ikke er forretningsmæssigt forbundet, jf. artikel 143 i Kommissionens forordning om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning om indførelse af en EF-toldkodeks, og den pågældende EU-producent samarbejdede således fuldt ud i forbindelse med undersøgelsen.
(395)
I analysen af mikroøkonomiske indikatorer blev oplysningerne om de papirfabrikker, som den pågældende EU-producent havde erhvervet, udelukket for alle de undersøgte år med henblik på at opstille en fuldt sammenlignelig tendens over årene.
(396)
Den eksporterende producent påstod også, at EU-producenternes tilknyttede virksomheder skulle have udfyldt separate spørgeskemaer, da de er separate retlige enheder.
(397)
For den pågældende EU-producent blev det konkluderet, at en spørgeskemabesvarelse var tilstrækkeligt til at få en hensigtsmæssig besvarelse og analyse af skadesaspekterne. Den indsendte besvarelse gav navnlig en detaljeret oversigt over oplysninger for de enkelte fabrikker, og alle nødvendige oplysninger vedrørende samtlige forretningsmæssigt forbundne producenter/sælgere af den samme vare kunne kontrolleres under kontrolbesøget.
(398)
I et efterfølgende indlæg påstod den eksporterende producent også, at samme virksomhed ikke samarbejdede til fulde, da den indsendte en spørgeskemabesvarelse på vegne af en ikke eksisterende enhed, og at virksomhedens reviderede regnskaber ikke afspejlede de tal, der var angivet i spørgeskemabesvarelsen. Konklusionerne i foregående betragtning er også relevante i denne henseende.
6.2.2. DATA VEDRØRENDE EU-ERHVERVSGRENEN (MAKROØKONOMISKE INDIKATORER)
(399)
Efter fremlæggelsen af resultaterne påstod GOC og en kinesisk eksporterende producent, at de makroøkonomiske tal, der anvendtes til analysen, er ufuldstændige og unøjagtige og dermed ikke kan anvendes som positivt bevismateriale for væsentlig skade.
(400)
Kontrolbesøget hos den klagende sammenslutning bekræftede, at de tal, der anvendtes til at beregne de makroøkonomiske indikatorer, stammer direkte fra de EU-producenter, der tegner sig for ca. 98 % af den samlede EU-produktion, og er tilstrækkeligt detaljerede til at identificere oplysningerne om den pågældende vare. De anvendte antagelser og/eller skøn blev foretaget ud fra et rimeligt og berettiget grundlag, dvs. at arkruller ikke blev taget i betragtning på grund af deres klart ubetydelige mængder, som fremgår af de repræsentative EU-producenters salg heraf i forhold til den samlede salgsmængde. Påstanden måtte derfor afvises.
6.2.2.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
Tabel 3
Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
2006
2007
2008
2009/UP
Produktion (ton)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Indeks
100
102
98
80
Kapacitet (ton)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Indeks
100
100
98
89
Kapacitetsudnyttelse
92 %
94 %
93 %
83 %
Indeks
100
102
101
90
Kilde: Kontrollerede data fra CEPIFINE.
(401)
Som det fremgår af ovenstående tabel, faldt produktionsmængden for EU-erhvervsgrenen med 20 % i løbet af den betragtede periode. Det bør bemærkes, at selv om EU-forbruget steg med omkring 1 % mellem 2006 og 2008, faldt EU-erhvervsgrenens produktion med 2 % i denne periode, hvorimod den faldt markant mellem 2008 og UP i takt med faldet i EU-forbruget.
(402)
Siden 2000 har EU-producenterne gennemført omfattende omstruktureringer for at afhjælpe en strukturel overkapacitet. Gennem konsolideringer og lukninger af fabrikker nedbragte EU-erhvervsgrenen sin produktionskapacitet for coated finpapir med omkring 770 000 ton mellem 2006 og UP svarende til 11 %.
(403)
Trods faldet i den samlede kapacitet faldt udnyttelsesgraden alligevel fra 92 % i 2006 til 83 % i UP. Det største fald skete i perioden fra 2008 til UP. Det bemærkes, at høj kapacitetsudnyttelse er en vigtig faktor for papirproducenternes langsigtede levedygtighed på grund af store investeringer i anlægsaktiver. Kapacitetsudnyttelsen blev derfor betragtet som lav i UP.
6.2.2.2. Salgsmængde og markedsandel
(404)
Salgstallene i tabellen nedenfor vedrører den mængde, der blev solgt til den første uafhængige kunde på EU-markedet.
Tabel 4
Salgsmængde og markedsandel
2006
2007
2008
2009/UP
Salgsmængde (ton)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Indeks
100
102
99
81
Markedsandel
93 %
91 %
91 %
88 %
Indeks
100
98
98
95
Kilde: Kontrollerede data fra CEPIFINE.
(405)
Selv om EU-forbruget voksede med 4 % mellem 2006 og 2007 (se betragtning 377 ovenfor), steg salgsmængden for den pågældende vare fra EU-erhvervsgrenen til uafhængige kunder på EU-markedet kun med 2 % i samme periode. Det betyder, at EU-erhvervsgrenen ikke var i stand til at drage fordel af det øgede forbrug i den periode. Mellem 2008 og UP, da EU-forbruget faldt med 15 %, faldt salgsmængden for alle EU-producenter endnu mere, nemlig med 18 %. Derfor oplevede EU-erhvervsgrenen et konstant og betydeligt fald i salgsmængden efter en mindre stigning i 2007, hvilket gav sig udtryk i mistede markedsandele på 5 procentpoint i den betragtede periode.
(406)
En gruppe af eksporterende producenter fra Kina påstod, at EU-producenternes markedsandel også skulle omfatte import fra Schweiz, da denne import stammer fra en fabrik, som ejes af en af de repræsentative EU-producenter.
(407)
Det geografiske område i antisubsidieundersøgelser er Den Europæiske Union. Påstanden måtte derfor afvises.
(408)
Det blev endvidere påstået, at klagerens markedsandel steg markant i løbet af den betragtede periode.
(409)
Markedsandelen er en makroøkonomisk indikator, som undersøges for hele EU-erhvervsgrenen og ikke for de enkelte klagere. Desuden er påstanden vedrørende klagerens markedsandel faktuelt forkert.
6.2.2.3. Vækst
(410)
Når man ser på udviklingen i den betragtede periode, var faldet på 19 % i EU-erhvervsgrenens salgsmængde langt mere markant end faldet på 14 % i EU-forbruget. Følgelig faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel også markant med 5 procentpoint i samme periode.
6.2.2.4. De udligningsberettigede subsidiers størrelse
(411)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb for Kina, som er nærmere beskrevet i ovenstående afsnit om subsidier, er betydeligt. I betragtning af størrelsen af og priserne på den subsidierede import kan virkningerne af de faktiske subsidiemargener ikke anses for at være ubetydelige.
6.2.3. DATA VEDRØRENDE DE FIRE REPRÆSENTATIVE EU-PRODUCENTER (MIKROØKONOMISKE INDIKATORER)
6.2.3.1. De fire repræsentative EU-producenters gennemsnitlige enhedssalgspriser
(412)
De fire repræsentative EU-producenters gennemsnitlige salgspriser ab fabrik til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet har generelt været stabile i løbet af de undersøgte år, bortset fra 2007, hvor priserne lå en anelse over dette niveau.
Tabel 5
EU-producenternes priser
EU-producenternes priser
2006
2007
2008
2009/UP
Gennemsnitspris (EUR/ton)
692
717
691
699
Indeks
100
104
100
101
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
6.2.3.2. Lagerbeholdninger
(413)
Lagerbeholdninger udgjorde ca. 10 % af produktionsmængden i UP. De fire repræsentative EU-producenter øgede deres lagre med 10 % i den betragtede periode, navnlig mellem 2006 og 2007 og senere mellem 2008 og UP. Dette faldt navnlig sammen med stigningen i den subsidierede import til lavpris fra Kina.
Tabel 6
Lagerbeholdninger
Lagerbeholdninger
2006
2007
2008
2009/UP
Lagerbeholdninger (ton)
278 265
298 547
296 387
306 588
Indeks
100
107
107
110
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
6.2.3.3. Beskæftigelse, lønninger og produktivitet
Tabel 7
Beskæftigelse
Beskæftigelse
2006
2007
2008
2009/UP
Beskæftigelse - fuldtidsækvivalenter (FTÆ)
7 756
7 487
7 207
6 197
Indeks
100
97
93
80
Arbejdskraftomkostninger (EUR pr. FTÆ)
54 053
54 948
57 026
58 485
Indeks
100
102
105
108
Produktivitet (enhed/ FTÆ)
453
478
486
484
Indeks
100
106
107
107
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
(414)
På grund af række lukninger af papirfabrikker og konsolidering hos de fire repræsentative EU-producenter blev antallet af ansatte kraftigt reduceret med 20 % (næsten 1 600 job) i den betragtede periode.
(415)
Man har opnået effektivitetsgevinster ved at øge og opretholde et højt output pr. ansat selv i en periode med omfattende afskedigelser i 2007 og 2008. Arbejdskraftomkostningerne steg konstant med en samlet stigning på 8 % i løbet af den betragtede periode.
6.2.3.4. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast
Tabel 8
Rentabilitet
2006
2007
2008
2009/UP
Rentabilitet
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Ændring (100=2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Likviditet (1 000 EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Indeks
100
81
66
129
Investeringer (1 000 EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Indeks
100
99
84
58
Investeringsafkast
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Ændring (100=2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Kilde: Kontrollerede spørgeskemabesvarelser
(416)
De fire repræsentative EU-producenter havde tab i årene 2006 til 2008, og den økonomiske situation blev først positiv i 2009, hvor verdensmarkedsprisen på papirmasse, den vigtigste råvare, helt imod sædvane faldt betydeligt som følge af den økonomiske krise. Faldet i prisen på papirmasse (20 %) blev anset for et usædvanligt stort fald, som bidrog direkte til den forbedrede økonomiske situation i UP. Det skal bemærkes, at priserne på papirmasse efter udløbet af UP er vendt tilbage til niveauet inden UP.
(417)
Tendensen for likviditeten, som er producenternes evne til at selvfinansiere deres aktiviteter, afspejler i stort omfang udviklingen i rentabiliteten. Derfor viser likviditeten en usædvanlig kraftig stigning i løbet af UP på grund af de faldende priser på papirmasse. Investeringsafkastet udviklede sig negativt i lighed med den negative fortjeneste hos de fire repræsentative EU-producenter frem til 2008 og udvise en positiv tendens i UP som følge af de ekstraordinære omkostningsbesparelser på grund af papirmassepriserne.
(418)
Af ovenstående fremgår det, at de fire repræsentative EU-producenters evne til at investere blev begrænset, da likviditeten markant forværredes i den betragtede periode, dog ikke i UP. Derfor faldt investeringerne med 35 % i den betragtede periode og begrænsede sig til installering af kraftvarmeanlæg, der har hjulpet EU-producenterne med at afbøde virkningerne af de konstante stigninger i energiomkostningerne.
(419)
En eksporterende producent påstod, at forbedringen af rentabiliteten ikke skulle ses som et enkeltstående tilfælde baseret på et usædvanligt fald i råvarepriserne. Faldet i omkostningerne var til gavn for både de lokale og de kinesiske producenter, ikke blot for klagerne, og gennembruddet i rentabiliteten var derfor ikke udelukkende baseret på et fald i omkostningerne, men snarere et resultat af en ændring i klagernes prisadfærd.
(420)
Den eksporterende producent påstod desuden, at rentabiliteten påvirkes af priserne på coated finpapir og ikke prisen på papirmasse. Det blev dog konstateret, at da papirmassepriserne faldt markant i 2009, forblev priserne på coated finpapir stabile og fortjenesten steg som følge heraf. Da priserne forblev stabile, kan der således ikke etableres en sammenhæng mellem priserne og rentabiliteten i denne specifikke periode.
(421)
Rentabiliteten er en indikator, der analyseres for samtlige repræsentative EU-producenter og ikke kun for klagerne, således som den pågældende part antydede. Analysen af de indhentede oplysninger viste en direkte forbindelse mellem det usædvanlige fald i priserne på papirmasse, den vigtigste råvare, og den øgede rentabilitet. Stabile priser på de endelige varer var således ganske afgørende for en forbedring i rentabiliteten. Selv om dette også var tilfældet for andre producenter på markedet, påvirker det dog ikke konklusionen om, at den midlertidige forbedring af rentabiliteten skyldes det usædvanlige fald i råvarepriserne i UP.
6.2.3.5. Evne til at rejse kapital
(422)
Papirindustrien er overordnet set kendetegnet ved en stor gældsætning som følge af de betydelige faste anlægsinvesteringer. Som følge af tabene i størstedelen af den betragtede periode blev de fire repræsentative EU-producenters evne til at rejse kapital og finansiere deres aktiviteter med rimelige finansieringsomkostninger også undergravet. Dette gjaldt navnlig i 2008, hvor en af de fire repræsentative EU-producenter måtte refinansieres med en betydelig risikopræmie, mens den mindste repræsentative producent gik i betalingsstandsning i 2008 og blev overtaget af en anden EU-producent.
6.3. KONKLUSION VEDRØRENDE SKADE
(423)
Det fremgår af undersøgelsen, at de fleste skadesindikatorer som f.eks. produktionsmængde (- 20 %), kapacitetsudnyttelse (- 10 %), salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet (- 19 %) og markedsandel (- 5 procentpoint) forværredes i den betragtede periode. Desuden blev skadesindikatorerne vedrørende de fire repræsentative EU-producenters økonomiske resultater som investeringsafkast og rentabilitet kraftigt påvirket frem til 2008. Den pludselige stigning i rentabiliteten i UP skyldtes udelukkende det midlertidige og ekstraordinære fald i verdensmarkedspriserne på papirmasse i UP. Det bemærkes, at selv i UP var rentabiliteten meget lav og førte ikke til nogen ændring af konklusionen om, at de fire repræsentative EU-producenter befandt sig i en meget svag økonomisk position.
(424)
Undersøgelsen viste også, at ovenstående skadesbillede hovedsagelig kan forklares med, at de fire repræsentative EU-producenter trods deres omstruktureringsbestræbelser og produktivitetsforbedringer ikke var i stand til at hæve deres priser på coated finpapir til et niveau, der mere end blot dækker deres omkostninger, eller til et niveau med en bæredygtig rentabilitet. Dette skyldes især prisunderbuddet fra de kinesiske producenters side i UP, som havde store konsekvenser på et marked med stor prisgennemsigtighed. Det lykkedes de fire repræsentative EU-producenter i UP at nedbringe deres produktionsomkostninger gennem yderligere produktivitetsforbedringer og som følge af faldet i priserne på papirmasse, der hovedsagelig indtraf i anden halvdel af UP. Da der kom en bedre ligevægt mellem udbud og efterspørgsel på markedet efter producenternes indsats for at løse den strukturelle overkapacitet gennem konsolidering og kapacitetsnedlægning, lykkedes det at holde priserne på coated finpapir på et stabilt niveau. Men de fire repræsentative EU-producenter var dog ikke i stand til at hæve deres salgspriser til et niveau, der kan sikre den rentabilitet, der er nødvendig for at sikre levedygtigheden på længere sigt.
(425)
Som omtalt i betragtning 19, hævdede en part, at coated finpapir, som anvendes til rotationstryk, burde have været omfattet af denne undersøgelse. Derfor hævdede parten, at da varen blev udelukket fra fastlæggelsen af væsentlig skade og analysen af udviklingstendenser, var skadesbilledet blevet fordrejet. På grundlag af konklusionerne i betragtning 20 og 22-25 dvs. at coated finpapir til brug i henholdsvis rotationstryks- og fladtrykspresser er forskellige varer, blev påstanden dog afvist.
(426)
Samme part hævdede, at en af de fire repræsentative EU-producenters opkøb af en anden EU-producent i 2008 var tegn på, at denne repræsentative EU-producent har en forholdsvis god økonomi. Det skal først og fremmest bemærkes, at væsentlige skader vurderes på grundlag af situationen for EU-erhvervsgrenen og ikke er baseret på situationen for en enkelt producent. Som det konkluderes i betragtning 423, har de fleste skadesindikatorer udvist en negativ tendens, der tyder på, at EU-erhvervsgrenens situation er blevet forværret i den betragtede periode. Opkøbet blev desuden anset som et led i EU-erhvervsgrenens omstruktureringsbestræbelser i den betragtede periode. Under alle omstændigheder bemærkes det, at når man analyserer makroindikatorer som produktionsmængde, kapacitet, salgsmængde og markedsandel, har opkøbet haft en neutral virkning, eftersom man vurderer makroindikatorer for alle EU-producenter, som udgør EU-erhvervsgrenen, jf. definitionen i betragtning 372. Disse faktorer vil med andre ord forblive uændrede i tilfælde af et ejerskifte.
(427)
Efter fremlæggelsen af de endelige resultater påstod nogle parter, at der ikke forelå positivt bevismateriale for, at de klagende EU-producenter havde lidt væsentlig skade. Tværtimod præsenterede klagerne generelt stabile økonomiske resultater og øgede deres rentabilitet i UP.
(428)
Først og fremmest analyseres EU-erhvervsgrenens situation for samtlige repræsentative EU-producenter og ikke kun for klagerne, således som de pågældende parter antydede.
(429)
Som det allerede fremgår af betragtning 409, skal det også bemærkes, at disse parters konklusioner tilsyneladende er truffet på grundlag af indikatorer beregnet ud fra andre data og oplysninger end dem, der blev fastsat i løbet af undersøgelsen, og som er anført ovenfor. Disse konklusioner er således faktuelt forkerte. Desuden var parternes analyse ikke i overensstemmelse med de to forskellige datasæt for makro- og mikroøkonomiske indikatorer.
(430)
Det blev desuden påstået, at den forbedrede rentabilitet også skulle ses som en konsekvens af omstruktureringsbestræbelserne i erhvervsgrenen, herunder en reduktion af produktionen, beskæftigelsen og en øget produktivitet. I dette tilfælde kan disse faktorer ikke betragtes som de eneste skadesindikatorer, men derimod bør alle skadesindikatorer vurderes som helhed.
(431)
Grundforordningens artikel 8, stk. 2, indeholder en liste over de økonomiske faktorer og forhold, der skal tages i betragtning ved undersøgelsen af den subsidierede imports virkninger for EU-erhvervsgrenen. Denne opregning er, hvilket udtrykkeligt fremgår af grundforordningens artikel 8, stk. 2, ikke udtømmende, og hverken en eller flere af disse faktorer er nødvendigvis udslagsgivende for afgørelsen. Selv om indikatorerne således vurderes enkeltvis, træffes konklusionerne efter en analyse af samtlige indikatorer.
(432)
Parterne fremsatte også bemærkning til truslen om fortsat væsentlig skade i lyset af den markante kapacitet, som de kinesiske producenter har opbygget med støtte fra statslige politikker og subsidier. Undersøgelsen omfattede en undersøgelse af, hvorvidt der var konstateret væsentlig skade, og ikke af truslen om fortsat væsentlig skade. Disse bemærkninger kunne derfor ikke påvirke resultaterne og måtte afvises.
(433)
I overensstemmelse hermed bør det konkluderes, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 4.
7. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
7.1. INDLEDNING
(434)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, blev det undersøgt, om den væsentlige skade, som EU-erhvervsgrenen havde lidt, skyldtes den subsidierede import fra det pågældende land. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, som kan have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at al skade, der kan tilskrives disse faktorer, ikke blev tillagt den subsidierede import.
7.2. VIRKNINGERNE AF DEN SUBSIDIEREDE IMPORT
(435)
Det skal bemærkes, at EU-markedet for coated finpapir er kendetegnet ved en høj grad af koncentration af købekraft og prisgennemsigtighed gennem pristilbud. Desuden er coated finpapir en råvare-lignende vare og rummer ikke mulighed for betydelige prisforskelle fra forskellige kilder. En stor del af varerne sælges gennem forhandlere, der tvinger EU-erhvervsgrenen til at holde priserne på samme niveau som den subsidierede import til lave priser. Derfor har priserne på importeret coated finpapir, hvoraf 35 % stammede fra Kina i UP, generelt haft stor indvirkning på prisniveauerne på EU-markedet.
(436)
Undersøgelsen viste, at den subsidierede import fra Kina steg dramatisk (+ 183 %) i den betragtede periode. Den subsidierede import fra Kina blev først fordoblet fra 2006 til 2007, selv om priserne i 2007 var 2 % lavere end året før. I 2008 var importen fra Kina stabil, mens gennemsnitspriserne faldt med endnu 1 %. Importmængden fra Kina (+ 71 %) og markedsandelen (+ 120 %) steg igen dramatisk i UP med faldende underbudspriser (- 5 %), der lå 7,6 % under de fire repræsentative EU-producenters og dermed pressede priserne på EU-markedet og forhindrede EU-producenterne i at hæve deres priser til rentable niveauer.
(437)
Der erindres om, at EU-forbruget faldt med omkring 14 % i den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen stod over for et betydeligt fald i salgsmængderne (19 %). Men faldet i salgsmængderne var langt mindre udtalt end faldet i efterspørgslen og førte til et tab af markedsandele på 5 procentpoint. Samtidig steg markedsandelen for den kinesiske import med 3 procentpoint. Dette viser, at EU-erhvervsgrenens markedsandel stort set er blevet overtaget af den subsidierede import fra Kina.
(438)
Det blev derfor konkluderet, at det konstante pres, som blev udøvet af den subsidierede import fra Kina til lave priser på EU-markedet, havde forhindret EU-erhvervsgrenen i at tilpasse salgspriserne til de øgede råvareomkostninger, navnlig i 2008, hvor prisen på papirmasse nåede sit højdepunkt. Det førte til tabte markedsandele og fald i rentabiliteten hos EU-erhvervsgrenen.
(439)
Mens undersøgelsen pågik, og efter fremlæggelsen af resultaterne påstod flere parter, at den kinesiske import ikke havde betydelig virkning i form af mængde og priser. Det blev påstået, at der ikke var en kraftig stigning i den kinesiske import, men derimod en gradvis stigning over flere år, og derfor var virkningen forholdsvis begrænset, hvilket ikke burde overdrives med henblik på fastlæggelsen af skaden. Det blev desuden påstået, at de kinesiske priser, selv om de lå under EU-priserne, ikke havde nogen virkning for EU-erhvervsgrenens relativt stabile priser. En eksporterende producent betvivlede Kommissionens resultater, der viste, at de kinesiske priser havde forårsaget et pristryk. Den eksporterende producent påpegede, at da de kinesiske priser i 2009 faldt yderligere, registrerede EU-erhvervsgrenens priser ikke blot en stigning, men faktisk havde EU-erhvervsgrenen fortjeneste.
(440)
Udviklingen i den kinesiske import er analyseret grundigt i betragtning 380, og det konkluderedes, at stigningen i mængden ikke kunne betragtes som ubetydelig.
(441)
Hvad angår priserne, underbød den kinesiske import de repræsentative EU-producenters priser med 7,6 %, hvilket betragtes som betydeligt på et marked med stor prisgennemsigtighed. Som det fremgår af betragtning 412, var de repræsentative EU-producenters priser ganske rigtigt stabile i den betragtede periode med en ekstraordinær stigning i 2007, altså det år, hvor den kinesiske eksport ikke voksede. I 2009 kunne EU-producenterne holde deres priser stabile på bekostning af at miste yderligere markedsandele, og deres rentabilitet stammede fra en kombination af stabile priser og et fald i råvareomkostningerne.
(442)
En kinesisk eksporterende producent påstod, at importen af coated finpapir fra Kina ikke har nogen virkning på EU-erhvervsgrenens priser, da varerne ikke kan sammenlignes med coated finpapir produceret og solgt af de repræsentative EU-producenter, idet kun 10 % de repræsentative EU-producenters salg blev sammenlignet i forbindelse med fastlæggelsen af underbud og ikke-skadevoldende priser. Det skal bemærkes, at disse fastlæggelser foretages på grundlag af fuldt sammenlignelige varer, der svarer helt overens i alle egenskaber, således at der sikres en rimelig sammenligning. Coated finpapir produceret af producenter i Kina og Unionen er generelt sammenlignelige varer, hvilket konkluderedes i betragtning 50, og er altså i direkte konkurrence på EU-markedet.
(443)
Det blev endvidere påstået, at konklusionen om, at markedet for coated finpapir er et marked for råvarer, der kendetegnes ved høj gennemsigtighed, er ukorrekt, idet EU-producenterne sælger ca. halvdelen af deres varer direkte til slutbrugerne. I modsætning til denne påstand solgte de repræsentative EU-producenter hovedparten af deres varer gennem forhandlere enten direkte eller indirekte (såkaldt indent sales (dansk indirekte salg), hvor varerne sendes direkte til kunden, men bestilling og fakturering foregår via forhandlere). Forhandlerne har en vigtig rolle i forbindelse med både oplagring af varerne og med at skabe prisgennemsigtighed på markedet.
(444)
I lyset af den tendens, der blev fastslået for importen fra Kina, der ikke kan betragtes som ubetydelig, konkluderes det, at den kraftige stigning i den subsidierede import fra Kina til lave priser havde en betydelig negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens økonomiske situation.
7.3. ANDRE FAKTORERS INDVIRKNING
7.3.1. FORBRUGETS UDVIKLING PÅ EU-MARKEDET OG DEN ØKONOMISKE KRISE
(445)
Som nævnt i betragtning 378 steg EU-forbruget af coated finpapir først i 2007, hvorefter det faldt i 2008 og i UP. I den betragtede periode mistede EU-erhvervsgrenen markedsandele. En af de samarbejdsvillige eksportører i Kina og den kinesiske regering hævdede, at faldet i salgsmængder, markedsandele og produktion hos EU-erhvervsgrenen skyldtes det faldende forbrug, der var forårsaget af den økonomiske krise og de elektroniske mediers fremmarch og ikke bør tilskrives den kinesiske import. Til støtte for denne påstand henviste GOC til et manifest om konkurrenceevne og beskæftigelse, som blev lanceret af papirindustrien og papirmasseindustrien i juni 2009 (»manifestet«).
(446)
Selv om man ikke kan udelukke, at den negative udvikling i EU-forbruget, uanset årsagen hertil, mellem 2007 og UP har haft negative følger for EU-erhvervsgrenens salgsmængder og produktion, er det værd at bemærke, at det i samme periode og navnlig fra 2008 til 2009 lykkedes de kinesiske eksportører at øge deres salgsmængder og markedsandele i kraft af pristrykket på markedet som følge af den subsidierede import.
(447)
Det manifest, som GOC henviste til, omfatter hele papirindustrien og papirmasseindustrien og anvendes som generelt politisk grundlag. Ud fra oplysningerne i manifestet kan der ikke drages separate konklusioner om produktion og salg af den pågældende vare. Det er derfor ikke muligt at konkludere, om erklæringerne eller resultaterne i manifestet faktisk gælder en-til-en for den pågældende vare. Da undersøgelsen desuden ikke bragte lys over en stærk forbindelse mellem finanskrisen og EU-erhvervsgrenens væsentlige skade, måtte denne påstand afvises.
(448)
I overensstemmelse hermed bør det konkluderes, at EU-erhvervsgrenens forværrede økonomiske situation hovedsagelig skyldes stigningen i den subsidierede import fra Kina og den underbudspolitik, som praktiseres af de kinesiske eksportører, og ikke et faldende forbrug. Selv om den faldende efterspørgsel bidrog til skaden, kunne den ikke bryde årsagssammenhængen mellem den væsentlige skade og den stigende subsidierede import.
7.3.2. RÅVAREPRISER
(449)
De fire repræsentative EU-producenters gennemsnitlige produktionsomkostninger steg svagt (2 %) mellem 2006 og 2008 og faldt med 5 % i UP. Undersøgelsen viste, at de fire repræsentative EU-producenters produktionsomkostninger ved fremstilling af coated finpapir generelt fulgte samme tendens som prisudviklingen for papirmasse, en af de vigtigste råvarer ved papirproduktion. Gennemsnitsprisen på papirmasse steg med 8 % mellem 2006 og 2008, hvorefter den faldt kraftigt fra udgangen af 2008 frem til den sidste måned i UP. Prisen på papirmasse lå i gennemsnit 19 % lavere i 2009 end året før.
(450)
I en situation uden subsidiering, der forvolder EU-erhvervsgrenen skade, kunne man forvente, at priserne tilpasses regelmæssigt for at afspejle prisudviklingen for de forskellige produktionsfaktorer. Dette skete imidlertid ikke frem til 2008. Faktisk var EU-producenterne tvunget til at holde deres salgspriser nede, selv om priserne på papirmasse var stigende i 2008, for at kunne konkurrere med den subsidierede import fra Kina til lave priser, hvilket medførte et markant fald i deres rentabilitet i samme periode. I UP forbedredes situationen som følge af det usædvanlige fald i priserne på papirmasse - mens priserne på coated finpapir kunne fastholdes på samme niveau. Men selv i denne ekstraordinære periode gav de fortsat meget lave fortjenstniveauer ikke de fire repræsentative EU-producenter mulighed for at overvinde virkningerne af den fortsatte subsidiering. På trods af de faldende råvareudgifter kunne priserne stadig ikke hæves, så man kunne opnå de solide fortjenstmargener, der er nødvendige for denne kapitalintensive industri.
(451)
Derfor konkluderes det, at den subsidierede import fra Kina, der underbød de fire repræsentative EU-producenters priser, pressede priserne på EU-markedet og hindrede de fire repræsentative EU-producenter i at hæve deres salgspriser for at dække deres udgifter eller for at opnå en rimelig rentabilitet. Da råvarepriserne faldt betydeligt i UP, konkluderede man, at disse ikke kan have påvirket den væsentlige skade på EU-erhvervsgrenen i samme periode.
7.3.3. DE REPRÆSENTATIVE EU-PRODUCENTERS EKSPORTRESULTATER
(452)
Eksportresultaterne blev også undersøgt som en af de andre kendte faktorer end den subsidierede import, som samtidig kunne tilføje EU-erhvervsgrenen skade, med det formål at sikre, at eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import. Analysen viste, at de fire repræsentative EU-producenters eksportsalg til ikke forretningsmæssigt forbundne parter udgjorde en betydelig del af deres omsætning (ca. 26 %) i den betragtede periode. Selv om eksportsalgsmængderne også faldt med 16 % i den betragtede periode, var faldet i eksportsalgsmængder mindre udtalt end faldet i salgsmængder på EU-markedet (19 %). Derfor fandt man, at faldet i eksportmængder ikke kan forklare den skade, som de fire repræsentative EU-producenter har lidt. Eksporten spiller en stor rolle med hensyn til at holde kapacitetsudnyttelsen på et højt niveau for at dække de store anlægsinvesteringer i maskineri, og det konkluderedes derfor, at eksporten samlet set havde en positiv effekt, selv om eksportresultaterne blev forringet. Derfor fandt man, at selv om nedgangen i eksportaktiviteterne kan have bidraget til EU-erhvervsgrenens overordnet set forværrede situation, afbødede disse aktiviteter på den anden side stadig tabene på EU-markedet og er således ikke af et sådant omfang, at de bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Kina og EU-erhvervsgrenens skade.
(453)
En part hævdede, at EU-erhvervsgrenen var udsat for et betydeligt fald i eksporten på grund af euroens styrke i forhold til den amerikanske dollar, og at den skade, der skyldes denne faktor, ikke skal tilskrives importen fra Kina. Som det konkluderes ovenfor, er EU-erhvervsgrenens dårligere eksportresultater, uanset årsagerne hertil, ikke den væsentligste grund til den skade, som producenterne har lidt, og bryder dermed ikke den årsagssammenhæng, der fastslås i betragtning 444.
7.3.4. IMPORT FRA ANDRE TREDJELANDE
(454)
Udviklingen i importen fra andre tredjelande, for så vidt angår både mængder og priser, mellem 2006 og undersøgelsesperioden fremgår af følgende:
Tabel 9
Import fra tredjelande
2006
2007
2008
2009/UP
Schweiz
Import (ton)
194 748
191 636
226 736
172 233
Indeks
100
98
116
88
Markedsandel
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Indeks
100
95
115
103
Pris (EUR pr. ton)
787
782
758
793
Indeks
100
99
97
105
Indonesien
Import (ton)
19 834
30 714
27 178
49 877
Indeks
100
155
137
251
Markedsandel
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Indeks
100
149
135
292
Pris (EUR pr. ton)
855
818
845
681
Indeks
100
96
99
80
Sydkorea
Import (ton)
45 154
65 251
46 498
46 068
Indeks
100
145
103
102
Markedsandel
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Indeks
100
139
102
118
Pris (EUR pr. ton)
562
669
664
618
Indeks
100
119
118
110
Alle andre lande
Import (ton)
58 623
70 984
62 844
100 711
Indeks
100
121
107
172
Markedsandel
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Indeks
100
117
106
199
Pris (EUR pr. ton)
962
860
914
824
Indeks
100
89
95
86
Kilde: Eurostat
(455)
De største andre tredjelande, der eksporterer coated finpapir til EU-markedet, er Schweiz, Indonesien og Sydkorea. Det fremgår af tendenserne for importmængder, at stigningen i importen fra Kina var mere markant end fra nogen af de øvrige tredjelande. Importen fra Schweiz blev solgt til betydeligt højere priser end de importerede varer fra Kina. Markedsandelen for de schweiziske varer var forholdsvis stabil med undtagelse af 2008, hvor markedsandelen midlertidigt steg til over 4 %, inden den faldt til nær ved 2006-niveauet i UP. Importen af coated finpapir fra Schweiz bestod hovedsagelig af produktionen fra én virksomhed, der ejes af en af de fire repræsentative EU-producenter, og de højere enhedspriser kan skyldes forskellige varesortimenter og salgsstrukturer. Varerne fra Indonesien importeredes også til Unionen til højere priser end de kinesiske varer med undtagelse af i UP, hvor priserne faldt, efter al sandsynlighed i høj grad som følge af de faldende priser på papirmasse. Den heraf følgende stigende import, som imidlertid mængdemæssigt forblev på et lavt niveau i løbet af UP, førte til en markedsandel, der ligeledes lå på et lavt niveau i samme periode. Importen til EU fra Sydkorea var beskeden i den betragtede periode, og markedsandelen lå på et stabilt niveau. Selv om de koreanske importpriser kunne sammenlignes med importpriserne fra Kina, udviste de koreanske priser ikke en konstant faldende tendens, som den kinesiske import gjorde i hele den betragtede periode. Importen fra alle andre lande skete til betydeligt højere priser end importen fra Kina, og importmængderne var lave.
(456)
I overensstemmelse hermed bør det konkluderes, at importen fra disse tredjelande ikke bidrog til den væsentlige skade, der var blevet påført EU-erhvervsgrenen.
7.3.5. STRUKTURBESTEMT OVERKAPACITET
(457)
En samarbejdsvillig eksportør i Kina anførte, at EU-erhvervsgrenens skade skyldtes EU-erhvervsgrenens overkapacitet. EU-erhvervsgrenens kapacitetsreduktion og konsolidering var derfor ikke en konsekvens af den kinesiske import, men skal ses som en forholdsregel imod overkapaciteten. Men undersøgelsen viste, at EU-erhvervsgrenen led tab i den betragtede periode, navnlig i 2008, trods omstruktureringerne, fordi EU-erhvervsgrenen som skitseret ovenfor i betragtning 435-444 stadig var ude af stand til at hæve priserne til et niveau, der lå højere end udgifterne. Denne situation skyldtes hovedsagelig prispresset fra den subsidierede import, der underbød EU-erhvervsgrenens priser. Påstanden blev derfor afvist.
(458)
Det blev også påstået, at EU-erhvervsgrenens omstruktureringsbestræbelser blev afsluttet i 2009 med konsolideringen af to store producenter, hvilket resulterede i en umiddelbar forbedring af EU-erhvervsgrenens situation. Omstruktureringsbestræbelserne fandt sted fra 2000 indtil UP. Den positive virkning af den pågældende konsolidering skulle have været afspejlet i forbedringen af kapacitetsudnyttelsen og i hvert fald i stabile salgsmængder, men begge disse indikatorer forværredes i UP. Det blev dog konstateret, at EU-erhvervsgrenens forbedrede rentabilitet i UP hovedsagelig og direkte skyldtes det ekstraordinære engangsfald i priserne på papirmasse. Påstanden måtte derfor afvises.
7.4. KONKLUSION OM ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(459)
Ovenstående analyse har vist, at der i den betragtede periode var en kraftig stigning i mængder og markedsandele for den subsidierede import fra Kina til lave priser. Desuden blev det konstateret, at denne import skete til subsidierede priser, der lå betydeligt under de priser, som EU-erhvervsgrenen krævede for tilsvarende varetyper på EU-markedet.
(460)
Denne stigning i mængde og markedsandel for den subsidierede import fra Kina til lave priser var sammenfaldende med et generelt fald i efterspørgslen i Unionen i perioden mellem 2006 og UP, men også sammenfaldende med den negative udvikling i EU-producenternes markedsandel i samme periode. Samtidig kunne der iagttages en negativ udvikling i de vigtigste indikatorer for EU-erhvervsgrenens økonomiske og finansielle situation som beskrevet i betragtning 423.
(461)
Undersøgelsen af andre kendte faktorer, som kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, afslørede, at disse faktorer ikke synes at være af en sådan art, at de bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Kina og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(462)
På baggrund af ovenstående analyse, hvor der blev behørigt skelnet mellem alle de kendte faktorer, der har betydning for EU-erhvervsgrenens situation, og de skadevoldende virkninger af den subsidierede import, bør det konkluderes, at den subsidierede import fra Kina har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
8. UNIONENS INTERESSER
8.1. INDLEDENDE BEMÆRKNING
(463)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 31 blev det undersøgt, om der til trods for ovenstående konklusioner var tvingende årsager til at konkludere, at det ikke var i Unionens interesse at indføre udligningsforanstaltninger i dette tilfælde. I henhold til grundforordningens artikel 31, stk. 1, vurderede Kommissionen derfor med udgangspunkt i de foreliggende oplysninger virkningerne af eventuelle foranstaltninger for EU-producenter, importører, forhandlere og distributører samt brugere af den pågældende vare samt følgerne af ikke at træffe foranstaltninger.
8.2. EU-ERHVERVSGRENEN
(464)
EU-erhvervsgrenen består af 14 kendte producenter, der skønnes at tegne sig for omkring 98 % af EU-produktionen af coated finpapir i følge CEPIFINE. Producenterne er beliggende i forskellige EU-medlemsstater og beskæftiger direkte mere end 11 000 personer i forbindelse med den pågældende vare.
(465)
To af de kendte producenter protesterede mod indledningen af undersøgelsen, men fremkom ikke med yderligere oplysninger og samarbejdede ikke i forbindelse med undersøgelsen. Ud fra de foreliggende oplysninger og navnlig på grundlag af oplysningerne fra CEPIFINE, som viste, at EU-erhvervsgrenens situation blev forværret, kan man imidlertid med rimelighed antage, at disse to virksomheder også blev påvirket negativt af den subsidierede import. Den manglende samarbejdsvilje blev derfor ikke opfattet som et tegn på, at deres situation skulle adskille sig fra de øvrige EU-producenters.
(466)
EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Kina. Der mindes om, at de fleste skadesindikatorer viste en negativ tendens i den betragtede periode. Især skadesindikatorer vedrørende de fire repræsentative EU-producenters økonomiske resultater som f.eks. rentabilitet og investeringsafkast blev påvirket negativt trods en lille forbedring i UP. Uden foranstaltninger forekommer en yderligere forringelse af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation meget sandsynlig.
(467)
Det forventes, at indførelsen af en udligningstold vil genoprette effektive og rimelige handelsvilkår på EU-markedet og sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at tilpasse priserne på coated finpapir, så de afspejler omkostningerne i forbindelse med de forskellige komponenter. Det kan forventes, at indførelsen af foranstaltninger vil betyde, at EU-erhvervsgrenen kan genvinde i det mindste en del af den markedsandel, der blev tabt i den betragtede periode, med yderligere positive virkninger for den økonomiske situation og rentabilitet.
(468)
Det blev derfor konkluderet, at indførelsen af endelige udligningsforanstaltninger over for importen af coated finpapir med oprindelse i Kina vil være i EU-erhvervsgrenens interesse.
8.3. IMPORTØRER OG FORHANDLERE
(469)
Der blev udsendt spørgeskemaer til de 14 kendte ikke forretningsmæssigt forbundne importører og forhandlere i Unionen, der blev nævnt i klagen. I løbet af undersøgelsen gav flere andre forhandlere (også kaldet »handlende« hos erhvervsgrenen) sig til kende. I sidste ende samarbejdede 13 virksomheder i forbindelse med undersøgelsen, selv om nogle af disse respondenter kun fremlagde delvise oplysninger. Man konstaterede, at importørerne også optrådte som forhandlere på markedet, så derfor vil alle disse parter i det følgende blive betegnet »forhandlerne«.
(470)
Undersøgelsen viste, at alle forhandlere købte coated finpapir fra flere kilder og hovedsagelig fra EU-producenter. To forhandlere købte aldrig eller kun lejlighedsvis importeret coated finpapir fra Kina. De ti virksomheder, der fremlagde kvantitative oplysninger om deres køb af den pågældende vare, repræsenterede i alt 47 % af den samlede import fra Kina. Importen, herunder importen fra Kina, udgjorde kun en begrænset andel af deres samlede aktiviteter, og en eventuel negativ virkning af de foreslåede foranstaltninger vil derfor efter al sandsynlighed være ubetydelig. Alle handlende erklærede, at coated finpapir fremstillet i Unionen og Kina havde stort set samme kvalitet og var indbyrdes udskifteligt. Undersøgelsen bekræftede endvidere, at der findes et stort antal andre importkilder, og at forhandlerne kan skifte til disse andre leverandører, i det mindste på længere sigt.
(471)
To importerende forhandlere købte overvejende coated finpapir fra kinesiske kilder. Begge virksomheder gav udtryk for, at de ville have svært ved at købe varer fra EU-producenter, fordi der ville være traditionelle salgskanaler, eftersom producenterne ville kræve minimumsordrestørrelser, og distributionsaftaler, der skal overholdes. Dette påvirkede imidlertid ikke adgangen til coated finpapir fra EU-producenter direkte, eftersom disse havde tilstrækkelig ledig kapacitet. Påstanden blev derfor afvist.
(472)
Med hensyn til muligheden for at vælte eventuelle prisstigninger over på kunderne henviste alle de samarbejdsvillige forhandlere til den kraftige prisgennemsigtighed på EU-markedet og erklærede, at de kun ville kunne hæve deres salgspriser over for slutkunderne, hvis det generelle prisniveau i Unionen blev højere. På dette grundlag og eftersom hensigten med udligningstold bl.a. er at hæve prisniveauet i Unionen til et niveau, hvor omkostningerne dækkes ind, forventes det, at importørerne i det mindste delvis vil kunne vælte eventuelle prisstigninger som følge af udligningstolden over på deres kunder. Det skal også bemærkes, at man som nævnt ovenfor konstaterede, at den kinesiske import kun udgør en meget lille andel af forhandlernes samlede forretninger, og at virkningen af udligningstolden overordnet set vil være ubetydelig. Endelig konstateres det også, at importørerne opnår en højere rentabilitet på videresalg af coated finpapir fra producenterne i Kina, og at de derfor vil kunne tjene mindre ved at påtage sig i det mindste en del af prisstigningen.
(473)
Indførelsen af endelige foranstaltninger burde ikke få en negativ indvirkning generelt på importørerne og forhandlerne.
8.4. BRUGERNE
(474)
Der blev udsendt spørgeskemaer til otte kendte brugere i Unionen, som fremgik af klagen. Under undersøgelsen gav flere andre brugere sig til kende. I alt 5 virksomheder besvarede spørgeskemaet helt eller delvis. Disse virksomheder er beliggende i hele Unionen og repræsenterer trykkeri- og forlagsbrancherne. Eftersom markedsbetingelserne og omkostningsstrukturerne vurderes til at være forskellige for trykkerier og forlag, blev virkningen af foranstaltningerne analyseret separat for hver gruppe.
8.4.1. TRYKKERIER
(475)
Kun et trykkeri fremlagde basisoplysninger. Ifølge trykkeriets oplysninger var andelen af coated finpapir i forhold til de samlede produktionsomkostninger til trykt materiale forholdsvis høj. Undersøgelsen har vist, at trykkerierne hovedsagelig køber coated finpapir fra EU-producenter, og det blev bekræftet, at coated finpapir produceret i Unionen og Kina er af lignende kvalitet, og at der er udtalt priskonkurrence mellem forhandlerne.
(476)
Det blev fremført, at enhver prisforhøjelse ville have betydelige negative følger for rentabiliteten. Det blev påstået, at trykkerierne allerede er under pres på grund af strukturel overkapacitet, og at enhver forhøjelse af indkøbspriserne på coated finpapir ville lægge yderligere pres på disse trykkerier. I denne forbindelse skal det bemærkes, at i lyset af de begrænsede mængder af kinesisk coated finpapir, som trykkerierne anvender (idet de stadig overvejende køber coated finpapir hos EU-producenter), blev de direkte virkninger af en eventuel told anset for ubetydelige. Hvad angår den generelle prisstigning på EU's marked, fandt man, at denne prisstigning ville påvirke alle økonomiske aktører og dermed have en neutral indvirkning.
8.4.2. FORLAG
(477)
Fra forlagssektoren indkom der fire spørgeskemabesvarelser fra virksomhederne. Kun en virksomhed havde et mindre indkøb af kinesisk coated finpapir i UP. To andre virksomheder fremlagde kvantitative oplysninger om deres brug af coated finpapir.
(478)
Generelt blev det konstateret, at de varer, hvortil der anvendes coated finpapir, i gennemsnit tegnede sig for 16 % af den samlede omsætning hos disse virksomheder, og at den gennemsnitlige fortjeneste i denne sektor var på ca. 12 %. Desuden blev det konstateret, at de seks virksomheder hovedsagelig indkøbte coated finpapir hos EU-producenterne, mens kun en af dem benyttede coated finpapir importeret fra Kina. En anden virksomhed begyndte først at købe kinesiske varer efter UP. Derfor og navnlig i lyset af de begrænsede mængder af coated finpapir med oprindelse i Kina, der anvendes i denne sektor, vil indførelsen af udligningsforanstaltninger over for import fra Kina efter al sandsynlighed ikke få nogen større indvirkning på forlagssektoren i almindelighed. Man konstaterede desuden, at disse virksomheder er rentable og har bedre mulighed for at vælte prisstigninger over på deres kunder på grund af brugen af kundebestemt og kundeudvalgt papir, hvor det er mere almindeligt at bruge papir til fremstillingen, som kunden selv køber. Endelig har forlagene større købekraft på grund af stordriftsfordelene.
(479)
To sammenslutninger i trykkeri- og forlagsbrancherne indsendte bemærkninger. En modsatte sig indførelsen af told og påstod, at enhver prisstigning ville føre til højere udgifter og dermed til forringet konkurrenceevne og tab af arbejdspladser hos leverandører. Den anden forholdt sig neutral, men påstod, at foranstaltningerne kunne få negative virkninger for leverandørerne, da prisstigninger kunne føre til udflytning af trykkerivirksomheder og dermed øget import af tryksager hos leverandørerne.
(480)
Undersøgelsen viste, at der findes adskillige segmenter med forventet vækst inden for papirprodukter, og at segmentet for trykpapir af høj kvalitet, hvor coated finpapir især anvendes, stadig vokser. Påstanden om, at tabene ville blive skubbet over på leverandørmarkedet, er uklar og blev ikke underbygget af nogen form for oplysninger eller dokumentation.
(481)
Efter fremlæggelsen af de endelige resultater blev samme påstand om mulige negative virkninger for leverandørerne gentaget og støttet af, at importen af tryksager fra Kina var steget markant i de senere år og tilsyneladende tog en betydelig markedsandel af EU-forbruget af alle tryksager.
(482)
Som det fremgår ovenfor, samarbejdede trykkerierne kun i begrænset omfang, og ud fra de begrænsede oplysninger, der blev indsendt, konstateredes det, at trykkerierne som følge af deres rentabilitetsniveau og andelen af coated finpapir i deres omkostninger i høj grad er følsomme over for prisstigninger. De fleste trykkerier købte dog ikke eller kun meget lidt kinesisk papir i UP, og trykkerierne anvender generelt meget lidt kinesisk papir, hvorfor tolden vil få ubetydelig direkte virkning for dem. De fleste trykkerier påstod desuden, at andelen af indkøb direkte fra tredjelande fortsat ville være lav på grund af deres behov for korte leveringsfrister.
(483)
Hvad angår påstandene vedrørende tryksager fra leverandører i Kina, skal det bemærkes, at importstatistikker for tryksager omfatter en lang række varer bl.a. tryksager, der ikke trykkes på coated finpapir. Ud fra de foreliggende oplysninger kunne det ikke konstateres, hvilken del af de varer, der importeres fra Kina, der trykkes på den pågældende vare, og hvilken del, der trykkes på andet papir. Det fremgår dog af de fremlagte oplysninger, at tryksager med oprindelse i Kina hovedsagelig består af visse kategorier af bøger, børnebøger, kalendere, emballage og lykønskningskort. Varer, der er mere »tidsfølsomme« såsom ugeblade/månedsblade og andre former for nyhedsblade, importeres i mindre grad fra Kina på grund af transporttiden. Trykning af visse tryksager kan i højere grad udflyttes, men der findes dog samtidig andre varetyper, hvor nærhed og service er afgørende, og de påvirkes derfor ikke af udenlandsk konkurrence. Selv om papir derudover er et vigtigt omkostningselement for trykkerierne, er det desuden en arbejdskraftintensiv industri, og arbejdskraftomkostningerne kan derfor være en endnu vigtigere faktor for udflytning. Kort sagt kan det ikke udelukkes, at importen af tryksager på coated finpapir vil stige, men det er ikke muligt at vurdere stigningen nøjagtigt eller vurdere, i hvilken grad dette kan spille ind på trykkeriproducenternes konkurrenceevne, og således hvilken direkte virkning, den måtte få for EU-trykkeriernes leverandører.
(484)
Det fremgår endvidere af de fremlagte oplysninger, at trykkerierne lider under strukturel overkapacitet, der fører til en vedvarende omstrukturering af sektoren. En af drivkræfterne for omstrukturering var også et behov for konsolidering af papirproducenterne i værdikæden. Det konstateres, at trykkeriernes eventuelle vanskeligheder i forbindelse med prisstigninger overvejende skyldes industriens egen strukturelle overkapacitet.
8.4.3. KONKLUSIONER OM BRUGERE
(485)
Ud fra ovenstående forekommer indvirkningen på brugerne i de to industrisektorer generelt begrænset, selv om nogle brugere sandsynligvis påvirkes negativt af foranstaltningerne over for importen fra Kina. Desuden påviste undersøgelsen ikke nogen betydelig indvirkning på brugere, som især købte papir fra andre kilder end Kina. De fleste trykkerier påstod derimod, at andelen af indkøb fra tredjelande fortsat er lav på grund af deres behov for korte leveringsfrister. Endelig skyldes trykkeriernes eventuelle vanskeligheder i forbindelse med prisstigninger industriens egen strukturelle overkapacitet.
(486)
Det blev også påstået, at foranstaltningerne ville forårsage en forsyningsmangel på markedet og længere leveringsfrister for brugerne.
(487)
De interesserede parter, der fremsatte påstanden om en mulig forsyningsmangel, fremlagde intet overslag herfor. Påstandene er under alle omstændigheder ikke understøttet af EU-producenternes kapacitetsudnyttelse, som var på 83 % i UP, hvilket efterlader en fri kapacitet på ca. 1 mio. ton. På dette grundlag er det usandsynligt, at der vil forekomme mangler.
(488)
Derfor blev det ud fra de tilgængelige oplysninger konkluderet, at indførelsen af udligningsforanstaltninger på importen af coated finpapir med oprindelse i Kina sandsynligvis ikke vil få en væsentlig negativ indvirkning for brugerne af den pågældende vare.
8.5. KONKLUSION VEDRØRENDE UNIONENS INTERESSER
(489)
Ud fra ovenstående bør det på grundlag af de tilgængelige oplysninger om Unionens interesser konkluderes, at der overordnet set ikke er tvingende grunde til ikke at indføre foranstaltninger over for importen af coated finpapir med oprindelse i Kina.
9. UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
9.1. SKADESTÆRSKEL
(490)
På baggrund af konklusionerne om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres antisubsidieforanstaltninger for at hindre, at EU-producenterne forvoldes yderligere skade ved subsidieret import.
(491)
For at fastsætte omfanget af disse foranstaltninger blev de konstaterede subsidiemargener taget i betragtning såvel som den told, der kræves for at udligne den skade, som EU-producenterne har lidt, uden at overstige den konstaterede subsidiemargen.
(492)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import.
(493)
Klageren anmodede om, at målfortjenesten skulle sættes til mindst 10 %, og baserede sine argumenter på en forventet fortjenstmargen, som anvendes af uafhængige rating-agenturer i deres klassifikationsmetoder, og rentabiliteten hos en producent, der er aktiv i et andet segment af papirproduktion, som ikke er påvirket af import fra Kina.
(494)
Den målfortjeneste, der er anført i klagen, og klagerens efterfølgende anmodning blev behandlet ud fra spørgeskemabesvarelserne og kontrolbesøgene hos de repræsentative EU-producenter. Det blev konstateret, at målfortjenesten bør afspejle de høje forudgående investeringsbehov og risici i denne kapitelintensive industri uden dumpingimport eller subsidieret import. Omkostningerne til investering i maskiner blev også taget i betragtning. Det blev derfor konstateret, at en fortjenstmargen på 8 % af omsætningen kunne anses for et passende minimum, som EU-producenterne kunne have forventet at opnå uden den skadevoldende subsidiering.
(495)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EU-producenterne på samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen på 8 % til produktionsomkostningerne.
(496)
Eksportsalget fra en virksomhed, der indgår i gruppen hos en samarbejdsvillig eksporterende producent, blev udelukket af de grunde, som er uddybet i betragtning 382.
(497)
Den nødvendige prisstigning blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning af den vejede gennemsnitlige importpris for hver varetype hos de eksporterende producenter fra Kina og den ikke-skadevoldende pris på varer, der solgtes af EU-producenterne på EU-markedet i UP. Forskelle som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importværdi for de sammenlignede varetyper.
9.2. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
(498)
I betragtning af ovenstående konklusion vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1, bør der indføres endelig udligningstold på importen af den pågældende vare med oprindelse i Kina svarende til enten subsidie- eller skademargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told. I det foreliggende tilfælde bør toldsatsen derfor fastsættes på samme niveau som den konstaterede subsidiemargen.
(499)
Der gælder følgende skades- og subsidiemargener samt følgende foreslåede satser for den endelige udligningstold for Kina, udtrykt i cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Eksporterende producent
Subsidiemargen
Skadesmargen
Udligningstold
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd., Zhenjiang, Jiangsu-provinsen, Kina
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industripark) Co., Ltd., Suzhou, Jiangsu-provinsen, Kina
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, Shandong-provinsen, Kina
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd., Shouguang, Shandong-provinsen, Kina
4 %
39,1 %
4 %
Alle andre virksomheder
12 %
39,1 %
12 %
(500)
Hvad angår den parallelle antidumpingprocedure i medfør af grundforordningens artikel 24, stk. 1, andet afsnit, og artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (27), må ingen vare pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. Hvad angår subsidieordningerne, vedrører kun en ordning eksportsubsidier, jf. betragtning 235-245. Den relevante dumpingmargen for den pågældende samarbejdsvillige eksporterende producent justeres tilsvarende i den parallelle antidumpingundersøgelse. I lyset af reglen om den lavest mulige told, som anvendes i den parallelle antidumpingprocedure, og det konstaterede subsidiebeløb i denne undersøgelse, blev det for de øvrige subsidieordninger ikke fundet nødvendigt at undersøge, om og i hvilket omfang de samme subsidier udlignes to gange, når der samtidig indføres både antidumping- og udligningstold på den samme importerede vare.
(501)
De individuelle udligningstoldsatser i denne forordning er fastlagt på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende ovennævnte virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i det pågældende land og fremstillet af virksomhederne og således af de nævnte specifikke retlige enheder. Importerede varer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i artikel 1 med navn og adresse, herunder enheder, som er forretningsmæssigt forbundet med de udtrykkeligt nævnte, kan ikke være omfattet af disse satser, men er underlagt tolden for »alle andre virksomheder«.
(502)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (28) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
(503)
For at sikre en korrekt håndhævelse af udligningstolden bør resttolden ikke blot anvendes på de ikke samarbejdsvillige eksporterende producenter, men også på de producenter, der ikke eksporterede til Unionen i undersøgelsesperioden.
10. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(504)
De interesserede parter blev underrettet om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænkes at anbefale indførelse af en endelig udligningstold på importen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de offentliggjorte oplysninger. Der blev taget behørigt hensyn til parternes bemærkninger, og konklusionerne er, hvor det har været relevant, blevet ændret i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på coated finpapir, som er papir eller pap, der er coated på den ene side eller begge sider (undtagen kraftpapir eller kraftpap), i enten ark eller ruller og med en vægt på 70 g/m2 eller derover, dog højst 400 g/m2, og med en glans på mere end 84 (målt i henhold til ISO 2470-1), som i øjeblikket tariferes under KN-kode ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 og ex 4810 99 90 (Taric-kode 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 og 4810999020) med oprindelse i Folkerepublikken Kina.
Den endelige udligningstold vedrører ikke ruller, der er egnet til rotationstryk. Ruller, der kan anvendes til rotationstryk, defineres som ruller, der, når de testes i henhold til ISO-testen ISO-standard 3783:2006 om fastlæggelse af papirets rivefasthed - en metode med accelereret hastighed med anvendelse af IGT-testeren (elektronisk model) - giver et resultat på under 30 N/m ved måling i papirets tværsnit og et resultat på under 50 N/m ved måling i løberetningen. Den endelige udligningstold vedrører heller ikke multiplekspapir og multiplekskarton.
2. Den endelige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af følgende virksomheder:
Virksomhed
Udligningstold
Taric-tillægskode
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd., Zhenjiang, Jiangsu-provinsen, Kina; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industripark) Co., Ltd., Suzhou, Jiangsu-provinsen, Kina
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang, Shandong-provinsen, Kina; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd., Shouguang, Shandong-provinsen, Kina
4 %
B013
Alle andre virksomheder
12 %
B999
3. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. maj 2011.
A TANÁCS 452/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. május 6.)
a Kínai Népköztársaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges szubvencióellenes vám kivetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 15. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottságnak (a továbbiakban: Bizottság) a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatára,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSA
(1)
A Bizottság 2010. április 17-én az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2) közzétett értesítésben (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) bejelentette a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína vagy az érintett ország) származó bevont finompapír Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó szubvencióellenes eljárások megindítását.
(2)
A szubvencióellenes eljárásko megindítására azt követően került sor, hogy a Finompapírgyártók Európai Szövetsége (CEPIFINE) (a továbbiakban: panaszos) 2010. március 4-én panaszt nyújtott be olyan gyártók nevében, amelyek termelése a bevont finompapír teljes uniós gyártásának jelentős részét, ebben az esetben több mint 25 %-át teszi ki. A panasz prima facie bizonyítékot tartalmazott a bevont finompapír támogatására és az ebből eredő jelentős kárra vonatkozóan, és ez elegendőnek bizonyult az eljárások megindításához.
(3)
A Bizottság az eljárás megindítását megelőzően és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban értesítette a Kínai Népköztársaság kormányát (a továbbiakban: kínai kormány), hogy dokumentumokkal megfelelően alátámasztott panasz érkezett hozzá, amely szerint a Kínából származó bevont finompapír támogatott behozatala jelentős kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett a kínai kormánnyal annak érdekében, hogy a panasz tartalma tekintetében tisztázzák a helyzetet, és kölcsönösen elfogadott megoldást találjanak. A kínai kormány elfogadta a felkérést, és ezt követően megtartották a konzultációkat. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették a kínai kormányzati hatóságoknak a panaszban szereplő megjegyzésekkel kapcsolatos észrevételeit, melyek a támogatási rendszerek kiegyenlíthetőségének hiányára vonatkoztak. A konzultációkat követően a kínai kormány beadványokat nyújtott be.
1.2. DÖMPINGELLENES ELJÁRÁS
(4)
A 2010. február 18-án az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben (3) bejelentette a Kínából származó bevont finompapír Európai Unióba történő behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindítását.
(5)
A Bizottság 2010. november 17-én a 1042/10/EU rendelettel (4) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínából származó bevont finompapír behozatalára vonatkozóan.
(6)
Az ennek a szubvencióellenes vizsgálatnak, illetve a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatnak a keretében végzett kárelemzések megegyeznek, mivel az uniós gazdasági ágazat fogalommeghatározása és az azt képviselő uniós gyártók mindkét vizsgálatban azonosak, és a vizsgálati időszak is megegyezik. Ezért a kárral kapcsolatban mindkét eljárás során tett észrevételeket mindkét vizsgálatban figyelembe vették.
1.3. AZ ELJÁRÁSBAN ÉRINTETT FELEK
(7)
A Bizottság az eljárás megindításáról hivatalosan értesítette a panaszost, más ismert uniós gyártókat, az ismert kínai exportáló gyártókat és egy gyártói szövetséget (egy papíripari szövetséget), az érintett ország képviselőit, valamint az ismert importőröket és felhasználókat. Az érdekeltek lehetőséget kaptak arra, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésben megállapított határidőn belül írásban ismertessék álláspontjukat vagy szóbeli meghallgatást kérjenek.
(8)
Figyelembe véve azt, hogy sok exportáló gyártó, uniós gyártó és független importőr érintett, az eljárás megindításáról szóló értesítésben felmerült, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerüljön sor. A Bizottság - annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát - felkért minden exportáló gyártót, illetve az ezekből alakult ismert papíripari szövetséget, valamint minden uniós gyártót és független importőrt arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően nyújtson alapinformációkat az (alábbi 2.1. szakaszban meghatározott) érintett termékre vonatkozó tevékenységéről 2009. január 1. és 2009. december 31. között. A Bizottság a kínai hatóságokkal is konzultált.
(9)
Az alábbi 0 preambulumbekezdésben foglaltak szerint két kínai exportáló gyártói csoport megadta a kért információkat és beleegyezett abba, hogy szerepeljen a mintában. A fentiek alapján úgy határoztak, hogy a kínai exportáló gyártókat illetően nincs szükség mintavételre.
(10)
Az alábbi 0 preambulumbekezdés szerint a Bizottság úgy határozott, hogy az uniós gyártók tekintetében sem szükséges mintavétel.
(11)
Az alábbi 0 preambulumbekezdés szerint a Bizottság úgy határozott, hogy a független importőrök tekintetében sem szükséges mintavétel.
(12)
A Bizottság kérdőívet küldött az összes ismerten érintett félnek és minden olyan egyéb félnek, aki ezt az eljárás megindításáról szóló értesítésben megjelölt határidőn belül kérte, azaz a panaszosnak, más ismert uniós gyártóknak, az ismert kínai exportáló gyártóknak és egy gyártói szövetségnek, az érintett ország képviselőinek, az ismert importőröknek és az ismert felhasználóknak.
(13)
A kínai exportáló gyártók két csoportja, a CEPIFINE, a négy panaszos és egy további uniós gyártó, 13 független importőr és kereskedő, 5 felhasználó és egy nyomdaipari szövetség küldte vissza a kitöltött kérdőívet és az egyéb beadványokat.
(14)
A Bizottság megvizsgálta és ellenőrizte az uniós érdek tekintetében kárt okozó támogatás megállapításához szükséges valamennyi információt. A következő állami hatóságoknál és az alábbi vállalatok telephelyén került sor ellenőrző látogatásokra:
(a)
A Kínai Népköztársaság kormánya
-
Kínai Kereskedelmi Minisztérium, Peking, Kína
(b)
Uniós gyártók és szövetségük
-
CEPIFINE, Brüsszel, Belgium
-
Sappi Fine Paper Europe, Brüsszel, Belgium
-
LECTA Csoport (CARTIERE DEL GARDA SpA, Riva del Garda, Olaszország; CONDAT SAS, Le Plessis Robinson, Franciaország és TORRASPAPEL, S.A., Barcelona, Spanyolország), Barcelona, Spanyolország
-
Burgo Group spa, Altavilla Vicentina, Olaszország és kapcsolatban álló vállalatai, Burgo Distribuzione srl, Milánó, Olaszország és Ebix sa, Barcelona, Spanyolország
-
Papierfabrik Scheufelen GmbH, Lenningen, Németország
(c)
Kínai exportáló gyártók
(1)
Sinar Mas Paper (China) Investment Co., Ltd, az Asia Pulp & Paper Group („APP”) holdingvállalata
-
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang város, Jiangsu tartomány, Kína
-
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou város, Jiangsu tartomány, Kína
-
Ningbo Zhonghua Paper Co., Ltd, Ningbo város, Zhejiang tartomány, Kína
-
Ningbo Asia Pulp & Paper Co., Ltd, Ningbo város, Zhejiang tartomány, Kína
(2)
Chenming Paper Group (a továbbiakban: Chenming)
-
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína
-
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína
(d)
Uniós importőrök
-
Cartaria Subalpina, Torino, Olaszország
-
Paperlinx, Northampton, Egyesült Királyság
1.4. VIZSGÁLATI IDŐSZAK ÉS FIGYELEMBE VETT IDŐSZAK
(15)
A támogatás és a kár vizsgálata a 2009. január 1-jétől2009. december 31-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2006. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: figyelembe vett időszak).
2. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. ÉRINTETT TERMÉK
(16)
Az érintett termék a Kínából származó, jelenleg az ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 és ex 4810 99 90 KN-kód alá tartozó bevont finompapír, vagyis az egyik vagy mindkét oldalán bevont papír vagy karton (kivéve a nátronpapírt vagy -kartont), ívekben vagy tekercsekben, amelynek tömege legalább 70 g/m2 és legfeljebb 400 g/m2, fehérítési foka pedig (az ISO 2470-1 szerint mérve) 84-nél nagyobb (a továbbiakban: érintett termék).
(17)
Az érintett termék jó minőségű, általában írott anyagok, mint például magazinok, katalógusok, éves jelentések, évkönyvek nyomtatásához használt papír vagy karton. Az érintett termék az íves („cut star”) nyomtatógépekben való használatra alkalmas íveket és tekercseket is magában foglalja. Az íves nyomdagépekben való használatra alkalmas tekercseket („felvágott tekercsek”) a nyomtatás előtt darabokra kell vágni, éppen ezért ezek helyettesíthetők, és az ívekkel közvetlenül versenyző termékek.
(18)
Az érintett termék nem foglalja magában a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercseket. A rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsek olyan tekercsek, melyek esetében az ISO 3783:2006 vizsgálati szabvány szerint végzett, a tépőszilárdság meghatározásához szükséges (gyorsított sebességű módszer szerint, IGT-tesztkészülék (elektromos modell) alkalmazásával végzett) teszt eredménye 30 N/m-nél alacsonyabb értéket mutat a papír keresztirányban („cross-direction”, CD) való mérésekor és 50 N/m-nél alacsonyabb értéket a gyártási irányban („machine direction”, MD) való méréskor. Az íves nyomdagépekben használt tekercsekkel szemben a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercseket általában közvetlenül a nyomdagépbe vezetik be, és nem vágják fel előzetesen.
(19)
Az egyik fél azt állította, hogy a vizsgálati termékkört túl szűken határozták meg, és a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsekben árult érintett terméket is tartalmaznia kellene. A fél állítása szerint a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsek és e vizsgálat körébe tartozó termékek (felvágott tekercsek és ívek) azonos alapvető műszaki és fizikai jellemzőkkel rendelkeznek, és egymástól nem különböztethetők meg. Azt állította továbbá, hogy mindkettőt használják magas minőségű nyomtatáshoz, és így ezek bizonyos mértékben felcserélhetők egymással.
(20)
A fenti állítással szemben azonban a vizsgálat megerősítette, hogy valójában konkrét különbségek állnak fenn a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsek és az íves nyomdagépekben használt tekercsek műszaki és fizikai jellemzői között, például a nedvességet és a merevséget illetően. A vizsgálat alátámasztotta azt is, hogy a fenti 0 preambulumbekezdésben felsorolt műszaki tulajdonságok egyedül a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsekre jellemzők. A fenti különbségek következtében a rotációs gyorssajtóhoz használt és az íves nyomdagépekben használt papírok nem használhatók ugyanazon típusú nyomdagépben, és így egymással nem felcserélhetők. Megjegyzendő, hogy valamennyi fél egyetértett abban, hogy a két papírtípus eltér felületi és szakítószilárdságukban.
(21)
A szóban forgó fél továbbá azt állította, hogy az ügyfelek az érintett termék piacát egységes piacnak tekintik, függetlenül attól, hogy a terméket ívekben, felvágott tekercsekben vagy rotációs tekercsekben árusítják, azaz a forgalmazási csatornák ugyanazok. Az említett termékcsoportok eltérő műszaki jellemzői csak minimális árkülönbségeket eredményeznek.
(22)
A vizsgálat igazolta azonban azt is, hogy a két tekercstípus gazdasági szempontból sem cserélhető fel egymással, mivel a rotációs gyorssajtóhoz használt tekercseket nagy mennyiségű nyomtatási feladatokhoz használják, általában megrendelésre készítik és azok adott időpontban történő leszállítást igényelnek, így ezeket a termékeket nem közvetítők raktározzák, hanem közvetlenül a végfelhasználókhoz szállítják, azaz más értékesítési csatornán keresztül értékesítik őket, mint az íves nyomdagépekhez használt tekercseket. Az eltérő gyártási folyamat és a nyomtatási folyamat eltérő mértékű gazdaságossága jól érzékelhető árkülönbségekhez vezet.
(23)
Továbbá a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercseket a figyelembe vett időszakban nem importáltak Kínából. Valószínűtlennek tekinthető az is, hogy ezeket a termékeket a jövőben importálni fogják, mivel e termékek messziről történő beszerzése az előző preambulumbekezdésben említett okokból gazdaságilag nem életképes.
(24)
Ennek alapján ezeket az állításokat el kellett utasítani.
(25)
Ugyanazon fél állítása szerint a tépőszilárdság nem a legmegfelelőbb műszaki jellemző a termékek közötti különbségtétel szempontjából, mivel ez a vizsgálat általános jellegű, és a vizsgált papír nedvességtartalma is befolyásolhatja a vizsgálati eredményeket. Ez a fél azt is állította, hogy az uniós gyártók által előállított rotációs tekercseken a tépőszilárdság mérésére a saját laboratóriumában elvégzett néhány más vizsgálat alapján megállapítható, hogy a jelenlegi termékmeghatározás ezeket a termékeket nem fedi le, ami véleménye szerint azt bizonyítja, hogy a „tépőszilárdság” kritériuma nem alkalmas a rotációs gyorssajtóban, illetve az íves nyomdagépekben való használatra szánt bevontfinompapír-fajták megkülönböztetésére. A fél ezen bizonyíték alapján azt állította, hogy a rotációs tekercseket önkényes alapon zárták ki a vizsgálatból.
(26)
Nem nyújtottak be olyan bizonyítékot, amely alátámasztotta volna, hogy az ISO 3783:2006 vizsgálati szabvány szerint végzett vizsgálatok eredményei a papír nedvességtartalma miatt nem lennének megbízhatók.
(27)
Az exportáló gyártó által benyújtott vizsgálati eredmények mindössze a saját laboratóriumában elvégzett vizsgálatok eredményeinek az összefoglalását tartalmazták. Különösen fontos megjegyezni, hogy az exportáló gyártó az eredményeket nem bocsátotta az egyéb érdekeltek, különösen az uniós gazdasági ágazat rendelkezésére, hogy azokat ellenőrizhessék, illetve hogy az észrevételeiket megtehessék, továbbá többszöri felhívás ellenére sem nyújtott be nem bizalmas jellegű egyértelmű összefoglalót ezzel kapcsolatban.
(28)
Az exportáló gyártó a tájékoztatás után semmiféle további részletes információval nem szolgált, amely segíthette volna a vizsgálat megbízhatóságának megítélését. Mivel az exportáló gyártó nem bocsátotta rendelkezésre az elvégzett vizsgálatokról készült összefoglaló nem bizalmas jellegű változatát, azok a vállalatok, amelyeknek a rotációs tekercseit állítólag vizsgálták, a levont következtetésekkel kapcsolatban nem tudták észrevételeiket megtenni. A Bizottság így nem tudta objektíven ellenőrizni, hogy a benyújtott vizsgálati eredmények megbízhatóak és pontosak-e, illetve hogy a jelenleg folyó bizottsági vizsgálat során lehet-e azokra támaszkodni. A Bizottság a rendelkezésére álló tények alapján úgy ítélte meg, hogy a vizsgálatok objektivitása és megbízhatósága nem kielégítő, mivel az exportáló gyártó által közölt bizalmas információkat megbízható források révén nem tudta ellenőrizni.
(29)
A megállapítások közzététele után ugyanaz az exportáló gyártó olyan újabb vizsgálati eredményeket bocsátott a Bizottság rendelkezésére, amelyeket a nevében külső vizsgáló laboratórium végzett el, és ismételten azt állította, hogy a rotációs gyorssajtóban való használatra szánt bevont finompapírt önkényesen zárták ki a vizsgálat hatálya alól. A vizsgálati jelentésben az szerepel, hogy a tépőszilárdság mérését 25 olyan, rotációs gyorssajtóhoz használt tekercsmintán végezték el, amelyeket az exportáló gyártó bocsátott a laboratórium rendelkezésére és azokat az uniós gyártók által előállított papírmintákként azonosította. E szerint a jelentés szerint a fenti 0 preambulumbekezdésben említett két követelménynek egyetlen papír sem felelt meg.
(30)
A vizsgálati jelentés értékelése feltárta először is azt, hogy a külső laboratórium által készített vizsgálati jelentés főként olyan termékekre vonatkozott, amelyekre nézve ezek az eredmények irrelevánsak voltak, mivel a vizsgált minták túlnyomó többsége voltaképpen nem rotációs tekercs volt; másodszor, a vizsgálati jelentés olyan termékekre vonatkozott, amelyeket nem azonosítottak megfelelően, ugyanis a vizsgálati jelentésből nem lehetett megállapítani, hogy a vizsgált papírt íves nyomdagépekben vagy rotációs gyorssajtóban való használatra szánták-e, mivel a jelentésben megjelölt papírmárka mindkét formátumban létezett. A vizsgálati jelentés ezenkívül semmiféle biztosítékot nem nyújt arra, hogy tényleg azokon a tekercseken végezték el a vizsgálatokat, amelyeket mintaként megjelöltek.
(31)
A külső laboratórium vizsgálati jelentésére válaszul a panaszos benyújtotta azon vizsgálatok eredményeit, amelyeket az egyik uniós gyártó végzett el a rotációs tekercsek ugyanazon mintáin, mint amelyeket állítólag a külső laboratórium is vizsgált. Ez a vizsgálat más eredményeket mutatott. A különbségeket a panaszos annak tulajdonította, hogy eltérhettek a vizsgálati körülmények, és így lehetséges, hogy megsértették az ISO 3783:2006 szabványt, azaz azt a szabványt, amely szerint az ideiglenes rendelet (16) preambulumbekezdésében meghatározott tépőszilárdságot mérni kell.
(32)
A végleges megállapítások közzétételét követően az exportáló gyártó kétségbe vonta a Bizottság objektivitását, mivel az elutasította a külső laboratórium vizsgálati eredményeit. Azzal érvelt, hogy a független szakértő vakvizsgálatot végzett, a megfelelő ISO-szabvány betartása mellett. Az exportáló gyártó egy az igazgatója által eskü alatt tett nyilatkozatot nyújtott be, amely magyarázatot tartalmaz a vizsgálatban felhasznált minták eredetére vonatkozóan, hogy bizonyítsa a vizsgálat függetlenségét, pontosságát és reprezentatív jellegét.
(33)
Először is a Bizottság sohasem vonta kétségbe a külső laboratórium vizsgálati jelentésének objektivitását; e tekintetben nincs jelentősége annak a ténynek, hogy vakvizsgálatot végeztek-e. Másrészt a kétségek a vizsgált minták kiválasztására és eredetére vonatkozó biztosítékokat illetően, nem pedig magával a vizsgálattal kapcsolatban merültek fel. Az exportáló gyártó érvei nem oszlatták el ezeket a kétségeket, mivel azok hiányosak és számos tekintetben pontatlanok voltak; így például az exportáló gyártó szerint a rotációs tekercsektől eltérő termékek felvétele adminisztratív hibákra vagy a beszállítók tévedésére vezethető vissza, akik adott esetben rossz mintákat szállítottak.
(34)
Mivel az állítólagosan vizsgált termékek forrása és mintái sem voltak egyértelműen azonosíthatók és a különböző felek által végzett vizsgálatok eredményei ellentmondóak voltak, úgy vélték, hogy a kínai exportáló gyártó nevében eljáró külső laboratórium által benyújtott vizsgálati jelentés nem bizonyította egyértelműen, hogy a tépőszilárdság vizsgálata nem volt megfelelő a rotációs gyorssajtóban használható bevont finompapír és az íves nyomdagépekben használt bevont finompapír megkülönböztetéséhez. Ebből következően a vizsgálati jelentés nem igazolta, hogy a rotációs gyorssajtóban használt bevont finompapírt önkényesen zárták ki a vizsgálat hatálya alól.
(35)
Ami a tépőszilárdságnak mint a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek megkülönböztetésére szolgáló kritériumnak a jelentőségét illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a fogalommeghatározás szerint a két termékcsoportot többek között a termékek végső felhasználása alapján különböztetik meg, tehát aszerint, hogy a termék - a megfelelő nyomdagépek által támasztott, többek között a tépőszilárdságra vonatkozó jellemzőkben megnyilvánuló követelmények alapján - rotációs gyorssajtóban vagy íves nyomdagépekben való használatra alkalmas-e. Meg kell továbbá jegyezni, hogy a tépőszilárdság csak az egyik olyan tényező, amely megkülönbözteti a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas bevont finompapírt az íves nyomdagépekben való használatra alkalmas bevont finompapírtól, és a fenti (18), illetve (20) preambulumbekezdések további kritériumokat is tartalmaznak, amelyeket az érintett exportáló gyártó nem vitatott. Az egyik fél arra hivatkozott, hogy az ideiglenes rendelet (20) preambulumbekezdésében említett nedvesség nem tartozik a termékek megkülönböztetését lehetővé tevő alapvető jellemzők közé. E tekintetben azonban más felek eltérő állításokat képviseltek a vizsgálat során. Mindazonáltal minden esetben a merevséget és a tépőszilárdságot tekintették a legmeghatározóbb tényezőnek.
(36)
Válaszbeadványában a panaszos elismerte, hogy lehetnek olyan tekercsek, amelyek nem felelnek meg teljesen a fenti (18) preambulumbekezdésben említett, a tépőszilárdságra vonatkozó valamennyi kritériumnak, mégis alkalmasak a rotációs gyorssajtóban való használatra. Fenntartotta azonban azt a nézetét, hogy a tépőszilárdság mérése az egyetlen olyan vizsgálat, amely révén teljes bizonyossággal megállapítható, hogy egy tekercs valóban alkalmas-e a rotációs gyorssajtóban való használatra, azaz amennyiben egy tekercs megfelel a fenti (18) preambulumbekezdésben említett tépőszilárdságra vonatkozó kritériumoknak, úgy az biztosan rotációs tekercs.
(37)
Az exportáló gyártó - a tépőszilárdságra vonatkozó fenti állítások alátámasztására - utalt azokra az érvekre, amelyeket az egyik panaszos uniós gyártó az Egyesült Államokban lefolytatott dömpingellenes, illetve szubvencióellenes vizsgálatokban felhozott, miszerint az uniós gyártó állítólag elismerte, hogy a rotációs tekercseket sem a tépőszilárdság, sem más egyéb mérés alapján nem lehet megkülönböztetni.
(38)
A panaszos vitatta az exportáló gyártó kijelentéseit és azt állította, hogy az Egyesült Államokban lefolytatott eljárásokból éppen az derül ki, hogy a rotációs tekercseket egyértelműen el lehet különíteni a bevont finompapírtól.
(39)
Meg kell jegyezni először is, hogy az exportáló gyártó által említett nyilatkozatokat egy másik joghatóság vizsgálatának keretében olyan felek tették, akik a jelenlegi eljárásban nem érintettek, így azok nem relevánsak. Másodszor, az Egyesült Államok hatóságai az említett vizsgálatokban azt állapították meg, hogy az íves nyomdagépekben használt bevont finompapírt egyértelműen meg lehet különböztetni a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsektől. A felvágott tekercseket félkész termékeknek tekintették, míg a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercseket nem tekintették érintett terméknek. Az USA-beli hatóságok a termékkörre vonatkozó meghatározásukban nem határozták meg pontosan a rotációs tekercsek fogalmát. A tépőszilárdság kritériuma ezért az említett vizsgálatban a termékkör meghatározása szempontjából nem volt lényeges.
(40)
A fenti észrevételek alapján a „tépőszilárdság” műszaki jellemzőről megerősítették, hogy megbízható jellemző a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas bevont finompapír leírásához.
(41)
A benyújtott észrevételekből azonban az is kiderült, hogy léteznek olyan rotációs tekercsek, amelyek akkor is használhatók rotációs gyorssajtóhoz, ha nem felelnek meg teljes mértékben a tépőszilárdságra vonatkozó minden kritériumnak. Ebből a célból szükségesnek tekintették a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek fogalommeghatározásának további pontosítását.
(42)
Annak érdekében, hogy további kritériumot határozzanak meg azon rotációs tekercsek megkülönböztetésére, amelyek a tépőszilárdság valamennyi kritériumának nem felelnek meg teljes mértékben, a panaszos azt javasolta, hogy tekintsék rotációs tekercsnek azt a tekercset, amelyik a tépőszilárdság vizsgálatán nem felel meg teljes mértékben, viszont a belső magmérete 80 mm-nél kisebb.
(43)
A kínai kormány és az exportáló gyártó arra hivatkozott, hogy a magméretnek a termék meghatározásának új elemeként történő felvétele a rotációs tekercsek, ezáltal pedig az érintett termék meghatározásának felülvizsgálatát jelenti. Emellett a belső magméret nem megfelelő kritérium, mivel 80 mm-nél nagyobb magméretű rotációs tekercsek, illetve 80 mm-nél kisebb magméretű felvágott tekercsek is léteznek.
(44)
A Bizottság erőfeszítéseket tett arra vonatkozóan, hogy tovább pontosítsa a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek meghatározását, és további részleteket dolgozzon ki annak érdekében, hogy még egyértelműbben elkülönítse egymástól az érintett terméket és az egyéb termékeket, ezáltal többek között minimálisra csökkentve az intézkedések kijátszásának lehetőségét. A magméret megfelelő alternatív fogalommeghatározásként való alkalmazhatóságára irányuló bizonyíték azonban arra mutatott rá, hogy ez a kritérium az érintett termék, azaz a 80 mm-nél kisebb magméretű felvágott tekercsek lehetséges kizárásához vezetne. Ezért ezt a kritériumot mint a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercsek megkülönböztetésére szolgáló kritériumot elvetették.
(45)
A kínai exportáló gyártók csoportjának állításával ellentétben a fentiek nem érintik annak a módszernek a megbízhatóságát, amely alapján a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas tekercseket kizárták ennek a vizsgálatnak a hatálya alól.
(46)
A vizsgálat során egyes felek azt is állították, hogy a többrétegű papírt és a többrétegű kartont (amelyek meghatározása a következő preambulumbekezdésben szerepel) ki kell zárni a vizsgálatból. Állításuk szerint a többrétegű papír és a többrétegű karton eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkezik: több rétegből állnak, merevebbek és kisebb a sűrűségük, illetve a rendeltetésük is eltérő, mivel általában összecsukható kartondobozokhoz és csomagolóanyagokhoz használják őket. Ezek a felek azt is állították, hogy az egyrétegű és a többrétegű karton fizikai megjelenésük alapján könnyen megkülönböztethető.
(47)
A 4805 vámtarifaszámhoz fűzött HR-magyarázatban található meghatározás szerint a többrétegű papír és a többrétegű karton olyan termékek, amelyeket kettő vagy több réteg nedves rostanyag összepréseléséből nyernek, amely rétegek közül legalább az egyik a többitől eltérő jellemzőkkel bír. E különbségek adódhatnak a felhasznált rostanyagok jellegéből (pl. újrahasznosított hulladék), a gyártási módszerből (pl. mechanikai vagy vegyi), illetve, amennyiben a rostanyagok tulajdonságai és gyártási eljárásuk is megegyeznek, a feldolgozottságuk fokától (pl. fehérítetlen, fehérített vagy színezett).
(48)
A vizsgálat megállapította, hogy a többrétegű papírnak és kartonnak valóban van néhány eltérő fizikai és műszaki jellemzője - például több réteg rostanyagból állnak, ami merevebbé teszi őket. A többrétegű papírt és kartont eltérő gyártási módszerrel állítják elő, amihez más típusú papírgyártó gép szükséges, mint a bevont finompapír gyártásához, mivel a gyártási folyamat során több réteg rostanyagot préselnek össze egyetlen termékké. A többrétegű papírt és kartont a bevont finompapírhoz képest más területeken (főként csomagoláshoz) használják fel, míg az utóbbit reklámanyagok, magazinok stb. magas minőségű nyomtatásához. Ezért megállapították, hogy a (47) preambulumbekezdés szerinti többrétegű papír és karton nem tartozik az érintett termékek körébe. Következésképpen a többrétegű papír és karton behozatalára vonatkozó korábban említett KN-kódokat ki kell zárni a vizsgálat hatálya alól.
(49)
Végezetül egy kínai gyártó azt állította, hogy a kartonokat ki kell zárni a vizsgálatból, mert nem felelnek meg a finompapír fogalmának (függetlenül attól, hogy bevontak-e vagy sem), hiszen a súlyukat, a vastagságukat és a merevségüket illetően különböznek a finompapírtól. Megállapították, hogy a „karton” kifejezést általában olyan papírra használják, amelynek magas a szilárdsága (ami a papírt általában nehezebbé teszi), azaz a „karton” köznapi értelemben olyan papír, amelynek az alaptömege 224 g/ m2-nél nagyobb. A vizsgálat azonban megállapította, hogy a tömegbeli különbségnek nincs jelentős hatása az olyan fizikai és műszaki jellemzőkre, valamint a végfelhasználásra, amely az érintett terméktől megkülönböztethetővé tenné. A Bizottság azt is megállapította, hogy a 0 preambulumbekezdésnek megfelelően minden olyan bevont finompapír, amelynek a tömege legalább 70 g/m2, de nem több, mint 400 g/m2, kifejezetten beletartozik az érintett termék meghatározásába. Ezért a kartont „érintett terméknek” kell tekinteni.
2.1.1. HASONLÓ TERMÉK
(50)
Megállapították, hogy a kínai piacon, továbbá az Unióban az uniós gyártók által előállított és értékesített termékek és az érintett termék alapvető fizikai és műszaki jellemzői, valamint felhasználási formái megegyeznek. Ezért ezeket a termékeket az alaprendelet 2. cikkének (c) bekezdése értelmében hasonló terméknek tekintik.
3. MINTAVÉTEL
3.1. MINTAVÉTEL A KÍNAI EXPORTÁLÓ GYÁRTÓK KÖRÉBEN
(51)
Csak két kínai exportáló gyártói csoport válaszolt az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglalt mintavételi adatokat kérő felhívásra. Az egyik csoport (Chenming) két egymással kapcsolatban álló exportáló gyártót, míg a másik csoport (APP) négy egymással kapcsolatban álló exportáló gyártót képvisel. Az együttműködő exportáló gyártók képviselik az érintett termék Kínából az Unióba irányuló teljes exportját. Ilyen körülmények között a Bizottság úgy határozott, hogy a kínai exportáló gyártók körében nincs szükség mintavételre.
(52)
Az APP-csoport négy egymással kapcsolatban álló exportáló gyártója közül kettőről megállapították, hogy csak a(47) preambulumbekezdésben említett többrétegű kartont gyártják. Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy a következtetés szerint a többrétegű kartont ki kell zárni a jelenlegi vizsgálat hatálya alól. Emlékeztetni kell arra is, hogy a többrétegű kartont a párhuzamosan folyó dömpingellenes eljárás hatálya alól is kizárták. Ezért megállapították, hogy a kizárólag többrétegű kartont előállító két, egymással kapcsolatban álló exportáló gyártó ebben az eljárásban nem érintett. Az e rendeletben található megállapítások így nem az általuk közölt információkon és adatokon alapulnak.
3.2. MINTAVÉTEL AZ UNIÓS GYÁRTÓK KÖRÉBEN
(53)
Tekintettel arra, hogy sok érintett uniós gyártó van, a Bizottság az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerül sor. A benyújtott tájékoztatások vizsgálatát követően, és azt figyelembe véve, hogy csak négy uniós gyártó válaszolt az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott határidőkön belül, a Bizottság úgy határozott, hogy nincs szükség mintavételre. A Bizottság a négy gyártót (amelyek a teljes gyártás 61 %-át képviselik) a 0 preambulumbekezdésben meghatározott uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak ítélte. A négy vállalat által megadott információkat a helyszínen ellenőrizte, és a 0 preambulumbekezdés tárgyát képező mikromutatók céljára felhasználta.
3.3. MINTAVÉTEL A FÜGGETLEN IMPORTŐRÖK KÖRÉBEN
(54)
Tekintettel arra, hogy sok érintett importőr van, a Bizottság az importőröknek az eljárás megindításáról szóló értesítésben jelezte, hogy az alaprendelet 27. cikkével összhangban mintavételre kerül sor. A benyújtott tájékoztatások vizsgálatát követően azonban, és azt figyelembe véve, hogy kevés importőr jelezte az együttműködési szándékát, a Bizottság úgy határozott, hogy nincs szükség mintavételre.
4. TÁMOGATÁS
4.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉSEK
(55)
Emlékeztetni kell arra, hogy mind a kínai kormány, mind a négy kínai exportáló gyártó visszaküldte a kitöltött kérdőíveket és a válaszok ellenőrzése érdekében hozzájárult a helyszíni ellenőrző látogatásokhoz.
(56)
A kitöltött kérdőívek visszaküldését követően a Bizottság három hiánypótlást kérő levelet, és az ellenőrző látogatást megelőzően értesítést küldött a kínai kormánynak. A Bizottság elegendő időt biztosított a kínai kormány számára az előkészületekre és a jogosan igényelt beadványok elküldésére. Valójában a határidőket a kínai kormány számára jelentősen meghosszabbították, például a kitöltött kérdőívek visszaküldése esetén két héttel, azaz a kitöltött kérdőívek visszaküldésére összesen 49 nap állt a rendelkezésükre, az első hiánypótlást kérő levél esetében pedig három héttel, azaz erre összesen 40 nap állt rendelkezésükre.
(57)
A helyszíni ellenőrző látogatást megelőzően a kínai kormány további írásbeli információkat kért a Bizottságtól, különösen az ellenőrző látogatás során feltenni kívánt kérdések teljes listáját, továbbá azoknak a minisztériumoknak a felsorolását, amelyeket az ellenőrző látogatások várhatóan érinteni fognak. Azzal érveltek, hogy ennek hiányában a Bizottság - mint vizsgáló hatóság - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásban, különösen a VI. melléklet (8) bekezdésében meghatározott feladatait nem tudja ellátni. A kínai kormány azt is állította, hogy ilyen információ hiányában nem tudja garantálni az ellenőrző látogatás kimenetelét.
(58)
A Bizottság a kínai kormány kérését nem tudta elfogadni. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás VI. mellékletének (8) bekezdésében, illetve az alaprendelet 26. cikkében foglalt valamennyi vonatkozó feltételnek eleget tett. Az ellenőrző látogatás előtt levelet küldött a kínai kormánynak, amelyben részletesen felsorolta a napirendi pontokat (napi bontásban az egyes megvitatandó rendszereket), és kérte, hogy az egyes rendszerekért felelős hatóságok, illetve a kínai kormány által küldött beadványok elkészítésében közreműködő munkatársak legyenek jelen az ellenőrző látogatáson. A Bizottság a helyszíni ellenőrző látogatásokat megelőzően kifejtette, hogy csak a kínai kormány ismeri a vizsgálat tárgyát képező rendszerekért felelős hatóságokat, illetve azokat a tisztviselőket, akik leginkább közre tudnának működni az ellenőrzésben és válaszolni tudnának a feltett kérdésekre. Az egyes kérdések felsorolását illetően a helyszíni ellenőrző látogatás előtt és közben kifejtette, hogy sem a WTO, sem az uniós jogszabályok nem írják elő az ilyen jellegű felsorolást, és a vizsgálat célja az, hogy a kínai kormány által a kérdőívre adott válaszokat, illetve a vonatkozó kiegészítő beadványokat ellenőrizzék, ezért az ellenőrzés során ezen dokumentumok felépítését fogják követni. A Bizottság törekedni fog arra, hogy a folyamatban lévő eljáráshoz szükséges további információkat is összegyűjtse és tisztázza, a pontos kérdések azonban ebben a vonatkozásban attól függenek, hogy a kínai kormány a válaszai első ellenőrzésére milyen visszajelzéseket ad. A Bizottság az ellenőrző látogatást megelőzően azt is egyértelműen a kínai kormány tudomására hozta, hogy a vizsgálatot súlyosan hátráltatja, ha nem adják meg a kért információkat, illetve ha a vizsgáló hatósággal nem működnek együtt az eljárás lefolytatásához szükségesnek tartott információk és adatok ellenőrzésében. Az alaprendelet 28. cikke rendelkezéseinek a következményeire szintén felhívták a kínai kormány figyelmét.
(59)
A Bizottság Pekingben, a Kínai Kereskedelmi Minisztériumban tett ellenőrző látogatás során törekedett arra, hogy az alaprendelet 11. és 26. cikkével összhangban ellenőrizze azokat az információkat, amelyek a kínai kormány válaszának elkészítéséhez felhasznált igazoló dokumentumok alapját képezték. A Bizottság ennek során előzetesen arra a következtetésre jutott, hogy az információk és az igazoló dokumentumok hiánya a kérdőívre adott válaszok megfelelő ellenőrzését nem teszi lehetővé. Ezenkívül a kínai fél bizonyos információkat egyáltalán nem adott meg, még külön kérésre sem, és egyes kérdésekre egyszerűen nem válaszolt. A kínai kormányt tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt.
(60)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a vizsgáló hatóság ésszerűen indokolja meg az információ szükségességét úgy, hogy ne éljen vissza a jogaival. Azzal is érvelt, hogy az információkat nem kellene figyelmen kívül hagyni azért, mert azok nem tekinthetők minden szempontból ideálisnak. A fenti érvek alapján a kínai kormány azt állította, hogy a legjobb tudása szerint együttműködött és a kérdőívre adott válaszai hiánytalanok voltak. Azt is állította, hogy a helyszíni ellenőrző látogatás ütemterve nem volt kellőképpen részletes, mivel az ellenőrzést megelőzően küldött levélben nem volt egyértelműen meghatározva, hogy mit kívánnak ellenőrizni, és a Bizottság nem folytatott külön ellenőrzéseket minden egyes kormányzati szervnél. Azt is állították, hogy a Bizottság túlságosan nagy terheket rótt a kínai kormányra és a tárgyhoz nem tartozó, szükségtelen információkat kért.
(61)
Ami az ellenőrző látogatások ütemezését illeti, meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány elfogadta a látogatások tervezett időpontját, ütemtervét és helyszínét. Az ellenőrző látogatások ütemezéséről szóló megbeszélések 2010 augusztusában folytak. A Bizottság az ellenőrző látogatások időpontjára először 2010 októberének első hetét javasolta, később azonban kínai kérésre ezt az időpontot először 2010 októberének második hetére, végül 2010 októberének harmadik hetére módosította. Így alaptalanok az ellenőrző látogatások ütemezését illető panaszok, mivel a Bizottság minden tőle telhetőt megtett a megfelelően indokolt kínai kérések teljesítése érdekében. A kért információkkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány soha nem kifogásolta a kérdőívek felépítését vagy azt a módszert, ahogyan az információkat kérték. A kínai kormány nevében a Kínai Kereskedelmi Minisztérium küldte el a kitöltött kérdőívet és a további beadványokat. A Bizottság olyan információkat kért, amelyeket szükségesnek ítélt annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tehessen, és ehhez következetesen tartotta magát, amikor a vizsgálat során ugyanezeket az adatokat és információkat kérte, illetve felkérte a kínai kormányt, hogy magyarázza meg a beadványban szereplő információkat és a vizsgálat tárgyát képező rendszerekkel való kapcsolatukat.
4.2. EGYEDI TÁMOGATÁSI PROGRAMOK
(62)
A Bizottság a panaszban, illetve a kitöltött kérdőívekben szereplő információk alapján a következő rendszerekat vizsgálta, mivel ezek állítólag kormányzati támogatásban részesülnek:
I.
Kedvezményes hitelek biztosítása a bevontpapír-gyártás számára
II.
Társaságiadó-programok
-
Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalkozások részére
-
Kedvezményes adópolitika a kutatás és fejlesztés területén
-
Osztalék adómentessége a minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások között
III.
Közvetett adó- és behozatalivám-programok
-
Hozzáadottérték-adó (héa) és vám alóli mentesség az importált berendezésekre
-
Héa-engedmény a belföldön gyártott berendezésekre
-
Városi közterület-fenntartási adó, építési adó és oktatási különadó alóli mentesség a külföldi tőkével működő vállalatoknak
IV.
Támogatási programok
-
Híres márkák
-
Különleges alapok a külföldi befektetési projektek ösztönzésére
-
Támogatás a dömpingellenes eljárások során történő válaszadáshoz
-
Shouguang technológiafejlesztési támogatás (Shouguang Technology Renovation Grant)
-
Suzhou Ipari Park Szellemi Tulajdonjogok Alap (Suzhou Industrial park Intellectual Property Right Fund)
-
A csúcstechnológiai ipar fejlesztésére létrehozott alap támogatása
-
A Suzhou Ipari Parktól a növekedés fenntartásáért kapott díj
-
A Jiangsu tartomány Taihu tava vízszennyeződésének kezelésére létrehozott különleges alap
-
A Suzhou Ipari Park energiamegtakarítására létrehozott különleges alapok
-
A legfőbb szennyezőanyagok teljes kibocsátásának a Suzhou város által önkormányzati szinten történő csökkentésére létrehozott különleges alap
-
A víztakarékos és kibocsátáscsökkentő megoldások támogatása
-
A Suzhou Környezetvédelmi Hivataltól kapott környezetvédelmi díj
-
Az energiamegtakarításért kapott díj Shouguang-ban
V.
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított áruk és szolgáltatások biztosítása
-
Földhasználati jogok biztosítása
-
A papírgyártáshoz szükséges vegyszerek biztosítása
-
Villamos áram biztosítása
4.2.1. KEDVEZMÉNYES HITELEK BIZTOSÍTÁSA A BEVONTPAPÍR-GYÁRTÁS SZÁMÁRA
a) Bevezetés
(63)
Az állami fejlesztési bankok, valamint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok az érintett termék kínai gyártói számára állítólag kedvezményes kamatozású hiteleket nyújtanak annak érdekében, hogy a kínai kormány politikája nyomán pénzügyi támogatást biztosítsanak a kínai papírgyártás ösztönzésére és növekedésének elősegítésére. Amint az az ötéves tervből és az iparpolitikából kiderül, a bankrendszer kedvezményes finanszírozási kezdeményezésekben részesítette a papírgyártást.
b) A rendelkezésre álló tények felhasználása
(64)
A Bizottság a panaszban szereplő információk alapján arra törekedett, hogy megvizsgálja a bevontpapír-gyártásnak nyújtott banki hiteleket. Ennek érdekében a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai kormánytól a kérdőívben és a további beadványokban konkrét információkat és adatokat kérjen a kínai papírágazat ösztönzésére és fejlesztésének támogatására irányuló kormányzati tervekről és projektekről. Ezek a tervek és projektek a következők:
-
Kína polgári gazdasági és szociális fejlődésére irányuló tizedik ötéves terv (a továbbiakban: tizedik ötéves terv)
-
A tizedik ötéves terv a papírgyártásban (a továbbiakban: papírgyártási terv)
-
A tizedik ötéves és a 2010. évi különterv a nemzeti erdészeti és papírgyártási integrációs projekt kialakítására (a továbbiakban: integrációs projekt)
-
Az Államtanács 40. sz. határozata „az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezések” közzétételéről és végrehajtásáról (a továbbiakban: 40. sz. határozat)
-
Az ipari szerkezetátalakításról szóló címtár (a továbbiakban: Címtár)
-
Iránymutatások a nemzetgazdasági és szociális fejlődésre irányuló tizenegyedik ötéves tervhez (2006-2010) (a továbbiakban: tizenegyedik ötéves terv)
-
Az Államtanács körlevele a tizenegyedik ötéves terv fő célkitűzéseinek végrehajtásáról és a feladatok megosztásáról (a továbbiakban: a tizenegyedik ötéves terv végrehajtásáról szóló körlevél)
-
A papírgyártás 2007. évi fejlesztési politikája (a továbbiakban: A 2007. évi papírgyártási terv)
-
A Guandong Fejlesztési Terv
-
Zhanjiang város tizenegyedik ötéves terve
-
Jining város tizenegyedik ötéves terve
(65)
A kínai kormány a tervekkel kapcsolatban csak részben adta meg a kért információkat. A kért tervek közül mindössze kettőt bocsátottak teljes egészében a Bizottság rendelkezésére, azaz a kínai változatot az angol fordítással együtt (a 40. számú határozatot és az ipari szerkezetátalakításról szóló címtárat). A Bizottság által eredetileg kért három regionális tervvel kapcsolatban a kínai hatóságok azt állították, hogy azok nem lényegesek, mivel az együttműködő exportáló gyártók nem ezekben a régiókban találhatók. Ezért ezeket a terveket nem bocsátották a Bizottság rendelkezésére. A Bizottság ezt elfogadta, azonban kérte azoknak a térségeknek (régióknak, tartományoknak és városoknak) a fejlesztési terveit, ahol az együttműködő exportáló gyártók székhellyel rendelkeznek. A kínai kormány a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a Jiangsu tartomány, valamint a Shandong tartomány tizenegyedik ötéves tervének kínai változatát, a fordításukat azonban nem, sőt még a tartalomjegyzék fordítását sem. A két át nem adott tervvel kapcsolatban a kínai kormány azt állította, hogy azok a 2000 és 2005 közötti időszakra vonatkoznak, ezért már elavultak. A Bizottság ezt elfogadta. A fennmaradó terveket (integrációs projekt, tizenegyedik ötéves terv, a tizenegyedik ötéves terv végrehajtására vonatkozó körlevél, a 2007. évi papírgyártási terv) kínai nyelven bocsátották rendelkezésre angol nyelvű tartalomjegyzékkel. A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság kérése túlságosan megterhelő volt, és mivel korlátozott erőforrásokkal rendelkeznek, ezért nem tudták a szövegek fordítását elkészíteni.
(66)
A fentiekkel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság csak olyan információkat kért, amelyeket a vizsgálat szempontjából szükségesnek ítélt, és a fenti dokumentumok a panaszban szerepeltek. A Bizottság ezenkívül többször is hangsúlyozta, hogy szüksége lesz a kért dokumentumok angol nyelvű változatára. Ez ilyen fontos dokumentumok esetén elengedhetetlen, mivel kizárólag a tartalomjegyzék alapján nem lehet megállapítani, hogy a dokumentum melyik része lényeges a vizsgálat szempontjából. A kínai tervek ráadásul nem voltak túl terjedelmesek és a vonatkozó dokumentáció angol nyelvű változatai független forrásoknál (a kínai jogra szakosodott jogi cégeknél), illetve az Amerikai Egyesült Államok által korábban folytatott szubvencióellenes vizsgálatok dokumentumai között valószínűleg fellelhetők.
(67)
Következésképp a Bizottságnak csak a következő dokumentumok ellenőrzésére volt lehetősége: a 40. sz. határozat, a Címtár, valamint a 2007. évi papírgyártási terv, amelynek az angol nyelvű változata a panaszban is szerepelt, és amelyet az exportáló gyártó is rendelkezésre bocsátott.
(68)
A Bizottság - annak érdekében, hogy a kínai pénzügyi piacon fennálló kormányzati beavatkozás szintjét ellenőrizze, illetve hogy megfelelően áttekintse a kínai pénzügyi szektort - információkat kért arról, hogy a pénzügyi intézményekben a kormányzat mekkora tulajdoni hányaddal rendelkezik, illetve arról, hogy az állami tulajdonban lévő bankok mekkora összegű hiteleket biztosítottak, illetve milyen arányban. A kínai kormány azt állította, hogy a banki tulajdonokkal kapcsolatban egyáltalán nincs nyilvántartásuk, noha a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 61. cikke előírja, hogy a bankoknak ezeket az adatokat jelenteniük kell „az Államtanács bankfelügyeleti szervének és a Kínai Központi Banknak”. Ami az állami tulajdonban lévő bankok által folyósított hitelek összegét és arányát illeti, a kínai kormány megerősítette, hogy noha ezek az adatok szerepelnek a nyilvántartásukban, azokat nem tudják rendelkezésre bocsátani. A Bizottság oly módon is könnyítette a kínai kormány munkáját, hogy a kormányzati tulajdoni hányadra vonatkozó információkat csak azon pénzügyi intézmények vonatkozásában kérte, amelyekről megállapították, hogy hiteleket folyósítanak az együttműködő exportáló gyártóknak. A kínai kormány azonban még a Kínában működő pénzügyi intézmények eme szűk szegmensére vonatkozóan sem bocsátotta rendelkezésre a kért adatokat.
(69)
A kínai bankok hitelezési politikájának (pl. a hitelek kamatlábának megállapítására alkalmazott módszerek, hitelvizsgálatok stb.) ellenőrzése érdekében a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy szolgáltasson információkat az érintett állami hatóságok, nevezetesen a Kínai Központi Bank (PBOC) és a Bankfelügyeleti Bizottság politikájáról. A kínai kormány a hitelpolitikával kapcsolatban semmiféle információt nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére. A Kínai Központi Bank által a bankrendszerhez intézett semmiféle dokumentumot, szabályozást vagy iránymutatást nem bocsátottak a Bizottság rendelkezésére annak érdekében, hogy a Kínai Központi Banknak a kamatok megállapításában játszott szerepét, illetve a bankrendszerhez fűződő viszonyát alátámasszák. Ezenkívül külön kérésre sem adtak semmiféle magyarázatot a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény és különösen annak 34., 38. és 39. cikkei alkalmazására vonatkozóan, amelyek a kereskedelmi bankok hitelezésére és egyéb üzleti tevékenységére vonatkozó alapvető szabályokat írják elő.
(70)
Annak érdekében, hogy ellenőrizze a vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártóknak hitelt folyósító kínai bankok hitelpolitikáját és a kínai bevontfinompapír-gyártás számára biztosított kedvezményes hitelekre vonatkozó információkat, a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy szervezzen találkozókat azokkal a bankokkal, amelyek hitelt folyósítottak az együttműködő exportáló gyártóknak. A kínai kormány azt állította, hogy nem tud közbenjárni az állami tulajdonú bankoknál az ilyen jellegű találkozók megszervezése érdekében. Ezért semmiféle bizonyítékot nem sikerült összegyűjteni a kínai bankoktól azzal kapcsolatban, hogy ezek a bankok a hitelezés során végeznek-e kockázatelemzést és ha igen, akkor hogyan.
(71)
A kínai kormányt tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt. Az együttműködés hiányában - a többi fél által rendelkezésre bocsátott vonatkozó kormányzati dokumentumokon túlmenően - a másodlagos forrásokból származó információkat, többek között a panaszt és az interneten nyilvánosan hozzáférhető információkat kellett felhasználni. A kínai kormány kifogásolta a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további új bizonyítékokkal nem szolgált.
(72)
A Bizottság az együttműködő exportáló gyártókat is felkérte, hogy szervezzenek meg találkozókat a számukra a vizsgálati időszakban hitelt biztosító bankokkal annak érdekében, hogy ellenőrizze a kínai bevontfinompapír-gyártás számára biztosított kedvezményes hitelekre vonatkozó információkat. Ilyen találkozókra azonban nem került sor. Az együttműködő exportáló gyártók továbbították a Bizottság többszöri kérését, azonban az érintett bankok nem voltak hajlandók a vizsgálattal együttműködni. Az együttműködő exportáló gyártókat tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működnek együtt. Az együttműködés hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a bankok által az együttműködő exportáló gyártóknak folyósított hitelekre vonatkozó bármilyen megállapítást a rendelkezésre álló tényekre kell alapozni. Az együttműködő exportáló gyártók kifogásolták a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további bizonyítékokkal nem szolgáltak.
(73)
Az egyik kínai exportáló gyártót felkérték, hogy három kínai bankkal megkötött különleges adósság-átütemezési megállapodásával kapcsolatban adja meg a kért információkat. Az említett exportáló gyártó nem adta meg a szükséges információkat. Következésképp a Bizottságnak nem volt lehetősége sem a vonatkozó általános megállapodást és a kapcsolódó szerződésalapú hiteleket, sem a különleges pontokat, mint például a hitelek futamidejét, a visszafizetés ütemezését, illetve a kamatlábakat ellenőrizni. Az együttműködő exportáló gyártót tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt. Az együttműködés hiányában a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a bankok által az együttműködő exportáló gyártónak folyósított hitelekre vonatkozó bármilyen megállapítást a rendelkezésre álló tényekre kell alapozni. Az együttműködő exportáló gyártó kifogásolta a rendelkezésre álló tények felhasználását, azonban további bizonyítékokkal nem szolgált.
c) A vizsgálat megállapításai
i. Kormányzati beavatkozás a bankrendszerbe a papírgyártás számára biztosítandó kedvezményes hitelek érdekében
- A kormányzati tervek szerepe
(74)
A vizsgálat során megállapították, hogy a papírgyártás vonatkozásában léteznek különleges szakpolitikai tervek. Ezek a tervek előírják az állami hatóságok számára, hogy szorosan kísérjék figyelemmel a papírgyártás teljesítményét és a szakpolitikai tervek célkitűzéseinek teljesítése érdekében különleges politikákat (pl. végrehajtási rendeleteket) alkalmazzanak. A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a különleges szakpolitikai tervek rendelkeznek a papírgyártás számára biztosítandó kedvezményes hitelekről.
(75)
A 40. sz. határozatból, illetve az 2007. évi papírgyártási terv különleges finanszírozásról szóló részéből egyértelműen kiderül, hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy folyósítsanak hiteleket a papírgyártás számára.
(76)
A 40. sz. határozattal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ez a jogi aktus az Államtanácsnak, azaz Kína legfőbb közigazgatási szervének a rendelete, így az egyéb állami szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező erejű. A határozat az ipari szektort három osztályba sorolja: „támogatott, korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek”. Ez a jogi aktus egy iparpolitikai iránymutatás, amely a Címtárral egyetemben azt mutatja meg, hogy a kínai kormány miként folytatja az egyes vállalkozói csoportokat vagy iparágakat, mint például a Címtárban a „támogatott iparágak” között szereplő papírgyártást ösztönző és támogató politikáját. A „támogatott” kategóriában szereplő iparágak számával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy összesen 26 ilyen iparág van, ami a kínai gazdaságnak csak egy részét képviseli. Ezenkívül a „támogatott” státusz a 26 ágazaton belül csak bizonyos tevékenységekre vonatkozik. A 40. sz. határozat 17. cikke előírja továbbá, hogy „a támogatott beruházási projektek” különleges előnyökben és ösztönzőkben (pénzügyi támogatás, behozatali vámok alóli mentesség, héa alóli mentesség, adómentesség) részesüljenek. A 40. sz. határozat a „korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek” vonatkozásában ugyanakkor feljogosítja az állami hatóságokat arra, hogy a piac szabályozása érdekében közvetlenül beavatkozzanak. A 18. és 19. cikk valójában arra szólítja fel az érintett hatóságot, hogy akadályozzák meg a pénzügyi intézményeket a hitelnyújtásban, elrendeli továbbá az árak megállapításáért felelős állami hatóságnak, hogy emelje fel a villamos áram árát és az áramszolgáltatókat utasítsa arra, hogy a „korlátozott és kirekesztett projektek” számára szüntessék meg az áramszolgáltatást. A fentiekből egyértelműen kiderül, hogy a 40. sz. határozat a támogatott iparágak ösztönzésével és támogatásával kapcsolatban - irányelvek formájában - minden gazdasági intézmény számára kötelező érvényű szabályozást ír elő, és az egyik ilyen támogatott iparág a papírgyártás.
(77)
A 2007. évi papírgyártási terv a papírgyártás számára különleges feltételeket, iránymutatást és célkitűzéseket határoz meg. Leírja a papírgyártás jelenlegi helyzetét Kínában (pl. a vállalkozások számát, termelését, a fogyasztást és az exportot, valamint a felhasznált nyersanyagok típusára vonatkozó statisztikákat). Az iparfejlesztési tervet, a nyersanyagfelhasználást, a technológiák és berendezések alkalmazását, a termékszerkezetet és a papírgyártó vállalatok szervezeti felépítését illetően meghatározza a papírgyártással kapcsolatos politikákat és célkitűzéseket. A terv megállapítja továbbá az iparágba történő „belépési feltételeket”, mivel meghatározza a papírgyártásban az eszköz-forrás arányra vonatkozó követelményeket, a papírgyártás számára különleges hitelminősítést állapít meg, és különleges célkitűzéseket határoz meg a méretgazdaságosságot, a piaci részesedés arányát, valamint a vállalatok által fogyasztandó energia- és vízmennyiséget illetően. Arra szólítja fel a vállalkozásokat, hogy a fejlesztési terveiket a 2007. évi papírgyártási terv alapján készítsék el. A helyi tartományokat és régiókat arra utasítja, hogy vegyenek részt a terv végrehajtásában, továbbá egy egész fejezetet tartalmaz a papírgyártásban történő „beruházás és finanszírozás” témaköréről. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a terv egyértelműen előírja a pénzügyi intézmények számára, hogy ne folyósítsanak hitelt egyetlen olyan projektnek sem, amely az előírásoknak nem felel meg. Röviden összefoglalva a szöveg olvasatából és a szövegezésből egyértelműen kiderül, hogy a 2007. évi papírgyártási terv egy különleges állami eszköz, amelynek az a célja, hogy a kínai papírgyártást szabályozza, és olyan kötelező iparpolitikai eszköznek tekinthető, amelyet az érintett kínai érdekelteknek (állami hatóságoknak, pénzügyi intézményeknek és gyártóknak) határozottan végre kell hajtaniuk.
(78)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a 2007. évi papírgyártási tervet kötelező érvény nélküli iránymutatásnak kell tekinteni. A kínai kormány azt is állította, hogy ugyanebben az összefüggésben a kormányzati tervek és projektek közül jogilag egyik sem kötelező érvényű, így a tervek és projektek keretében semmiféle pénzügyi hozzájárulás vagy támogatás nem adható. A 2007. évi papírgyártási terv szövegének egyszerű elolvasásából és a fent említett különleges rendelkezésekből ugyanakkor kiderül, hogy a szöveget nem lehet nem kötelező érvényű iránymutatásnak tekinteni. Ezzel kapcsolatban megjegyzendő, hogy a 2007. évi papírgyártási terv szövege többek között a következőket tartalmazza: „Az iparfejlesztési politika kialakítása a szocialista piacgazdaság, valamint a kapcsolódó törvények és rendeletek reformja tökéletesítésének követelményein alapul, a tisztességes piaci rend és megfelelő növekedési környezet kialakítása, a papírgyártási ágazat fejlődését érintő problémák megoldása, valamint az ipar egészséges fejlődésének irányítása érdekében.” A fenti 0 preambulumbekezdésben felsorolt, fennmaradó terveket és projekteket illetően meg kell jegyezni, hogy közülük legalább egy a 11. ötéves terv végrehajtási körlevelére vonatkozik. Nehezen érthető, hogy egy állítólag jogilag nem kötelező érvényű dokumentumnak (egy kormányzati tervnek) hogyan lehet jogilag kötelező érvényű végrehajtási rendelete (ebben az esetben az Államtanács körlevele).
(79)
Ezenkívül a kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 34. cikke szerint a bankok „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végzik”. Ebben a konkrét esetben a vonatkozó állami iparpolitika a 2007. évi papírgyártási terv. Azt az ésszerű következtetést lehet levonni, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok a kormány iránymutatásai alapján folyósítják a bevont finompapír gyártóinak a hiteleket.
(80)
A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság szerepét is vizsgálták. A kínai kormány azt állította, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság az Államtanács egyik hivatala, amely a makrogazdasági politika összehangolásáért és a kormány beruházásainak irányításáért felelős. Ez az állami hatóság adta ki többek között a 2007. évi papírgyártási tervet. Kifejezett kérésre sem bocsátottak rendelkezésre információkat arról a jogi keretről, amely alapján a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottságot létrehozták, és amely alapján az működik, azaz az alapszabályát. A kínai kormány egyedül azt a felvilágosítást adta, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság az Államtanácstól, azaz a legfőbb kormányzati közigazgatási szervtől kapja az utasításokat, amelyeket követnie kell, ám ezek az információk a vizsgálat szempontjából nem lényegesek. Ez az érvelés nem fogadható el. Tekintettel arra, hogy a Bizottság ezen eljárásokban a kormányzati terveket és projekteket vizsgálja, a kormányzati terveket kibocsátó hatóság alapszabálya a vizsgálat szempontjából lényegesnek minősül. A Bizottság azzal kapcsolatban is érdeklődött, hogy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság milyen célból gyűjt rendszeresen részletes információkat a vállalatoktól. A kínai kormány ezt azzal magyarázta, hogy az információkat ipari szövetségektől és más nyilvános forrásokból is be lehet szerezni. A kormányzati tervekhez és projektekhez felhasznált vállalati adatok összegyűjtésére szolgáló szisztematikus rendszer megléte ugyanakkor arra utal, hogy ezeket a terveket és projekteket az állami iparpolitika fontos elemének tekintik.
(81)
A fentiekből az következik, hogy a pénzügyi intézmények által a papírgyártással kapcsolatban meghozott bármilyen döntésnél figyelembe kell venni azt, hogy az adott szakpolitikai tervek célkitűzéseit teljesíteni kell. Így az ilyen különleges szakpolitikai tervek által a „támogatott iparágak” közé sorolt ágazatban tevékenykedő vállalatokat magas hitelminősítéssel rendelkezőnek tekintik, és ennek közvetlen következményei vannak a kínai pénzügyi rendszer hitelképesség-értékelésénél. Ezenkívül a 2007. évi papírgyártási terv különleges finanszírozási részének, illetve az egyik együttműködő exportáló gyártó által rendelkezésre bocsátott hitelminősítési feljegyzésnek a vizsgálatából egyértelműen kiderül, hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy hiteleket folyósítsanak a papírgyártás számára, és hogy a vállalatokat azért tekintik magas hitelminősítéssel rendelkezőnek, mert a különleges szakpolitikai tervek követelményeit kielégítik. Fontos megjegyezni, hogy a vizsgálat során rendelkezésre bocsátott különleges hitelminősítési feljegyzés a vállalat kedvező jövőbeli kilátásait közvetlenül összekapcsolja a papírgyártási szakpolitikai tervek meglétével és a célkitűzései teljesítésével. Az a tény is nyilvánvaló, hogy az állami hatóságok figyelemmel kísérik a vállalatok teljesítményét, mivel a vállalkozási engedélyeiket évente ellenőrzik, és így pénzügyi és teljesítménystatisztikákhoz jutnak. Az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott információk révén bizonyíték van továbbá arra, hogy a Kínai Központi Bank - a bankok nyilvántartásba vételéről és konzultációjáról szóló rendelet 9. cikkének megfelelően - a vállalatok éves hitelvizsgálata révén figyelemmel kíséri a vállalatok hitelhelyzetét.
(82)
A fent említett valamennyi tény a különleges szakpolitikai tervek és a papírgyártás finanszírozásának kapcsolatát támasztja alá.
- Kormányzati beavatkozás a bankszektorban
(83)
Az együttműködő exportáló gyártók vonatkozásában a vizsgálat megállapította, hogy két gyártó az esetek többségében - a Kínai Központi Bank által megállapított kereteken belül - automatikusan a lehető legalacsonyabb kamatláb mellett vehetett fel hitelt, míg két másik együttműködő exportáló gyártó hiteleit 2008-ban jelentős mértékben átütemezték. Az állami tulajdonban lévő kínai bankok valójában a külföldi bankoktól felvett valamennyi hitelt átvették, és az így átütemezett hitelekre a Kínai Központi Bank által meghatározott referencia-kamatlábon felül nem állapítottak meg jelentős kockázati felárat.
(84)
A vizsgálat során megállapították továbbá, hogy a kínai pénzügyi piacot a kormányzati beavatkozás jellemzi, mivel a nagyobb bankok többsége állami tulajdonban van. A kínai hatóságok csak nagyon kevés információt szolgáltattak a kínai bankok részvénytulajdonáról/tulajdonviszonyairól. Az alább kifejtettek szerint azonban a Bizottság összegyűjtötte a rendelkezésre álló információkat, hogy megállapítsa a reprezentatív tényeket. Annak elemzésekor, hogy a bankok kormányzati hatáskörrel bíró vagy ilyen hatáskört gyakorló szervezetek-e, a Bizottság nemcsak arról gyűjtött adatokat, hogy a bankok kormányzati tulajdonban vannak-e, hanem egyéb jellemzőkről is, mint amilyen az igazgatótanácson belüli kormányzati jelenlét, a tevékenységek kormányzati ellenőrzése, a kormányzati politikák vagy érdekek képviselete, valamint az, hogy a szervezeteket jogszabály útján hozták-e létre.
(85)
A rendelkezésre álló információk alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy a kínai pénzügyi piacon az állami tulajdonban lévő bankok rendelkeznek a legnagyobb piaci részesedéssel és ők a piac meghatározó szereplői: a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatás szerint az állami tulajdonban lévő bankok több mint kétharmados részesedéssel rendelkeznek a kínai piacon. Ugyanezzel kapcsolatban a Kereskedelmi Világszervezet által készített, Kína kereskedelempolitikájára vonatkozó áttekintés a következőképpen fogalmaz: „Az állami tulajdon magas aránya a kínai pénzügyi szektor egy másik fontos jellemzője”. (5) Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az állami tulajdonban lévő négy nagy bank (Mezőgazdasági Bank, Bank of China, Építési Bank és az Ipari és Kereskedelmi Bank) a kínai bankszektor több mint felét képviseli. A fejlesztési bankokban és az egyéb állami tulajdonban lévő bankokban több mint 50 % az állami tulajdon aránya. A Bizottság információkat kért az említett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről is a papírgyártási ágazatot illetően (azaz az igazgatótanácsról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók nemzetiségéről, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). A kínai kormány és a bankok azonban nem szolgáltattak ilyen információkat. Ismételten mindössze a bankok általuk benyújtott éves jelentéseiben szereplő adatokra hivatkoztak. A bankok éves jelentéseiben szereplő adatok azonban nem tartalmazták (és nem tartalmazhatják) a szükséges szintű részletes információkat.
Ebből következően a Bizottságnak a rendelkezésre álló információkat kellett használnia. A rendelkezésre álló adatok alapján arra a következtetésre jutott, hogy az említett bankok a kormány irányítása alatt állnak, és olyan szinten gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani. A fenti megállapítások alapját képező adatok a következő forrásokból származnak: a kínai kormány által szolgáltatott információkból, a kínai bankok éves jelentéseiből, amelyeket vagy a kínai kormány szolgáltatott vagy nyilvánosan hozzáférhetők voltak, a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatásból, az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott, illetve a panaszban szereplő információkból. Független források becslései szerint a külföldi bankok a kínai bankszektor mindössze csekély részét képviselik, így a fejlesztéspolitikai hitelezésben elenyésző szerepet játszanak; az erre vonatkozó információk szerint a külföldi bankok részesedése a kínai piacon mindössze 1 % (6). A témához kapcsolódó nyilvánosan hozzáférhető információk szintén megerősítik, hogy a kínai bankok, különösen a nagy kereskedelmi bankok - azokban az esetekben, amikor a hitelbővítés eredményeként jelentkező tőkemegfelelés hiánya miatt tőkefeltöltésre van szükség - még mindig az állami tulajdonú részvényesekre, illetve a kormányzatra támaszkodnak (7). Az együttműködő exportáló gyártók részére hitelt folyósító bankok többsége állami tulajdonban van. A rendelkezésre álló információk alapján megállapítható, hogy a 19 bejelentett bank közül 13 állami tulajdonban van, ideértve a két fejlesztési bankot (Kínai Export-Import Bank és Kínai Fejlesztési Bank) és a nagyobb kínai kereskedelmi bankokat, mint például a Kínai Mezőgazdasági Bank, a Bank of China, a Kínai Építési Bank és a Kínai Ipari és Kereskedelmi Bank.
A többi állami tulajdonban lévő bankot illetően a Bizottság ugyanazokat a fent említett, a kormányzati irányításra és a kormányzati politikák vagy érdekek papírgyártási ágazatot illető képviseletére vonatkozó adatokat kérte. Ilyen részletes információkat ezúttal sem szolgáltattak azon kívül, hogy megismételték a bankok vonatkozó éves jelentéseiben szereplő adatokra való hivatkozást, amely jelentések a legtöbb esetben csak kínai nyelven álltak rendelkezésre, angol fordítás nélkül. A bankok éves jelentéseiben szereplő adatok azonban nem tartalmazhatják a szükséges szintű részletes információkat. A fejlesztési bankokkal kapcsolatban a vizsgálat megállapította, hogy nem léteznek egyértelmű, a szerepüket és a kormányhoz fűződő kapcsolatukat szabályozó jogi rendelkezések. Mindazonáltal a kínai kormány által a helyszíni ellenőrzés során tett nyilatkozatokból az tűnik ki, hogy Kínában a fejlesztési bankok a kormányzati politikákat támogatják, nem nyereségszerzési céllal működnek. A fenti indokok mind megerősítik, hogy a négy bank kormányzati irányítás alatt áll, és olyan módon gyakorolnak kormányzati hatáskört, hogy a cselekményeiket az államnak lehet tulajdonítani.
(86)
A Bizottság arra is törekedett, hogy az állami fejlesztési bankok (a rendelkezésre álló információk alapján ezek a Kínai Export-Import Bank, a Kínai Fejlesztési Bank és a Kínai Mezőgazdasági Bank), valamint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közötti különbséget vizsgálja. Kérte annak tisztázását, hogy mi a különbség a pénzügyi intézmények ezen két típusa között. A kínai kormány azt a felvilágosítást adta, hogy az állami fejlesztési bankoknak semmiféle, a banki szektort szabályozó írásbeli jogi rendelkezésük nincs, mivel a kínai hatóságok most készítik elő az állami fejlesztési bankokról szóló törvényt. Azzal is érveltek, hogy az egyik állami fejlesztési bankot (nevezetesen a Kínai Fejlesztési Bankot) tulajdonképpen nem is kellene fejlesztési banknak tekinteni, mivel részvénytársasággá alakult és jelenleg átmeneti időszakban van. A szolgáltatott információk megerősítik, hogy a fejlesztési bankokat az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankoktól eltérően kezelik. Annak ellenére, hogy nem állnak rendelkezésre a fejlesztési bankok szektorára vonatkozó vagy az e bankok kínai pénzügyi piacon tanúsított magatartását irányító szabályok, a Kínai Központi Bank- a fejlesztési bankokat kifejezetten megemlítő - körleveleiből úgy tűnik, hogy a fejlesztési bankok az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokhoz képest különleges helyzetben vannak. A Kínai Fejlesztési Bank helyzetével kapcsolatban megjegyzendő, hogy a kínai állam (a kínai pénzügyminisztériumon keresztül) a bank részvényeinek több mint 50 %-át birtokolja, és a részvénytársasággá alakulás a kormányzati irányítást egyáltalán nem befolyásolja.
(87)
A kínai pénzügyi piacon a másik torzító tényező a Kínai Központi Bank szerepe abban, hogy a kamatlábak megállapítását és azok ingadozását korlátok közé szorítja. A vizsgálat során ténylegesen megállapították, hogy Kínában a Kínai Központi Bank konkrét elvek alapján szabályozza a kamatlábak ingadozását. A rendelkezésre álló információk szerint ezeket a szabályokat a Kínai Központi Bank a betéti és hitelkamatok szabályozásáról szóló Yinfa [2004] körlevelében (a továbbiakban: 251. sz. körlevél) határozza meg. A pénzügyi intézményeket arra kérik, hogy hitelkamataikat a Kínai Központi Bank referencia-hitelkamatlábának bizonyos tartományán belül állapítsák meg. A kereskedelmi bankok által, illetve az állami fejlesztési bankok által kereskedelmi alapon folyósított hitelek esetében nincs felső határ, csak az alsó határt szabták meg. A városi és a vidéki hitelszövetkezetek számára mind a felső, mind az alsó határértékeket meghatározták. A kedvezményes hitelek, illetve azon hitelek esetében, amelyekre az Államtanács különleges rendelkezései vonatkoznak, a kamatlábak felfelé nem ingadoznak. A Bizottság kérte a kínai kormányt, hogy tisztázza a 251. sz. körlevélben, illetve az azt megelőző jogszabályban (A Kínai Központi Bank körlevele a pénzügyi intézmények hitelkamatlábának ingadozási sávjáról - YinFa [2003] 250. sz.) szereplő fogalommeghatározásokat és megfogalmazásokat. A kínai kormány azt a magyarázatot adta, hogy a fenti körlevelek a kínai kamatlábak piaci alapúvá tételével kapcsolatos reformok részét képezik, de további magyarázattal nem szolgált. A Bizottság arra is kérte a kínai kormányt, hogy fejtse ki, az Államtanács milyen kedvezményes és egyéb hiteleket határozott meg.
A kínai kormány azt állította, hogy a vonatkozó kínai szöveg megfogalmazása az Államtanács által meghatározott egyéb hitelek lehetőségére utal. Egyéb magyarázattal vagy dokumentációval azonban nem szolgáltak arra vonatkozóan, hogy a kínai jogszabályokban miért létezik a kedvezményes hitelek fogalommeghatározása. A kínai kormány érveinek elfogadása esetén sem világos, hogy a jogalkotó miért érezte szükségesnek az Államtanács által meghatározott egyéb hitelek lehetőségének bevezetését. A Bizottság kérte továbbá a 251. sz. körlevélben szereplő, kereskedelmi alapon folyósított fejlesztési hitelek meglétének tisztázását. A kínai kormány ezzel kapcsolatban semmiféle magyarázattal vagy bizonyítékkal nem szolgált. Felkérték továbbá a kínai kormányt, hogy bocsássa rendelkezésre az előbb említett körlevelek aktuális változatát vagy egy későbbi jogszabályt a kereskedelmi és fejlesztési bankok hitelpolitikájával kapcsolatban, azonban a kínai kormány semmiféle ilyen jellegű információval nem szolgált.
(88)
Végezetül meg kell jegyezni, hogy a kormány a kínai bankrendszer felépítésével kapcsolatban semmiféle egyéb adatot vagy statisztikát nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére.
(89)
A (74) - (88) preambulumbekezdés alapján, valamint figyelemmel a kínai együttműködés hiányára (és az alábbi (90) preambulumbekezdésben foglalt megfontolások fényében) a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a kínai pénzügyi piacot torzítja a kormányzati beavatkozás, és a nem kormányzati ellenőrzés alatt álló bankok és más pénzintézetek által felszámított kamatlábak valószínűleg a kormányzati kamatlábakhoz igazodnak. A nem kormányzati ellenőrzés alatt álló bankok, illetve az egyéb pénzintézetek által felszámolt kamatokat ezért nem lehet megfelelő kereskedelmi referenciaértéknek tekinteni annak eldöntésekor, hogy a kormányzati hitelek előnyös helyzetbe hozzák-e a hitelfelvevőket.
ii. Pénzügyi támogatás
(90)
A bizonyítékok összességére tekintettel megállapították, hogy a két együttműködő gyártó által felvett hitelek legnagyobb részét az állami fejlesztési bankok, illetve más állami tulajdonban lévő bankok folyósították, amelyek állami szerveknek minősülnek, mivel szoros kapcsolatban állnak a kormánnyal. Ezek a bankok több mint 50 %-ban állami tulajdonban vannak, így a kormányzat irányítása alatt állónak minősülnek. További bizonyíték is van arra, hogy ezek a bankok gyakorlatilag kormányzati hatáskört gyakorolnak, mivel - a (65) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - a kormányzat (azaz a Kínai Központi Bank) egyértelműen beavatkozik abba, hogy a kereskedelmi bankok milyen döntéseket hoznak a kínai vállalatoknak folyósított hitelek kamatainak megállapításakor, míg a 0 preambulumbekezdésben említett némely esetben a vállalatok - az állam által meghatározott kereteken belül - úgymond automatikusan a lehető legalacsonyabb kamat mellett vehetnek fel hitelt. Ilyen körülmények között ezeknek a jogalanyoknak a hitelezési gyakorlatát közvetlenül a kormányzat határozza meg. Azt a tény, hogy a bankok kormányzati hatáskört gyakorolnak, megerősíti azt is, ahogyan a 2007. évi papírgyártási terv, a 40. sz. határozat és a kereskedelmi bankokról szóló törvény 34. cikke eljár a kormányzati ipari szakpolitikák teljesítésével kapcsolatban (lásd a fenti (74) - (81) preambulumbekezdést). Sok közvetett - objektív tanulmányokkal és jelentésekkel alátámasztott - bizonyíték van továbbá arra, hogy a kínai pénzügyi rendszerben még mindig erős a kormányzati beavatkozás (lásd alább a (309) preambulumbekezdést). Végezetül Kína nem szolgáltatott olyan információkat, amelyek lehetővé tették volna az állami tulajdonban lévő bankok és a kormány közötti viszony jobb megértését (lásd a fenti (84) - (86) és (84) - (86) preambulumbekezdéseket). Így a fejlesztési és egyéb állami tulajdonban lévő bankok által folyósított hitelek vonatkozásában a Bizottság megállapítja, hogy a kormányzat a bevont finompapír gyártóit - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint - közvetlen transzfer formájában pénzügyi támogatásban részesíti.
iii. Gazdasági előny
(91)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének (b) bekezdése szerint a hitelfelvevő olyan mértékben jut gazdasági előnyhöz, amennyivel kedvezőbb feltételek mellett veheti fel a kormányhiteleket, mint a piacon megszerezhető kereskedelmi hitelt. Mivel megállapítást nyert, hogy Kínában a nem kormányzati hiteleket nem lehet megfelelő piaci referenciaértéknek tekinteni, a gazdasági előny mértékét az alábbi (96) - (102) preambulumbekezdésben leírt módszer szerint számították ki.
iv. Egyedi jelleg
(92)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia. Meg kell jegyezni, hogy a 28. cikk (6) bekezdése szerint: „Ha egy érdekelt fél elmulasztja az együttműködést, vagy csak részlegesen hajlandó együttműködni olyan módon, hogy a szükséges információt visszatartja, a várható eredmény az érintett fél számára kedvezőtlenebb lesz, mintha hajlandó lett volna az együttműködésre”. A figyelembe vett tények a következők:
-
Az egyedi jellegre vonatkozó bizonyíték, amelyet a panaszos bocsátott rendelkezésre.
-
Azok a megállapítások (lásd a (77) és (78) preambulumbekezdéseket), miszerint az egyes támogatásokat egy különleges ágazati terv, azaz a papírgyártási terv keretében folyósítják a papírgyártásnak.
-
Az arra vonatkozó bizonyíték (lásd a (76) preambulumbekezdést), hogy a papírgyártás a „támogatott iparágak” közé tartozik (40. sz. határozat).
-
A kereskedelmi bankokról szóló (2003. évi) 13. sz. törvény 34. cikkének rendelkezései (lásd a (81) preambulumbekezdést) előírják, hogy a kereskedelmi bankok a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásainak, azaz ebben a konkrét esetben a papírgyártási tervnek a szellemében végezzék.
-
Az arra vonatkozó megállapítások (lásd a 0 preambulumbekezdést), hogy a kínai állami tervrendszer arra utasítja a bankokat, hogy hiteleket folyósítsanak a papírgyártás számára, és hogy a vállalatokat azért tekintik magas hitelminősítéssel rendelkezőnek, mert a különleges szakpolitikai tervek követelményeit kielégítik.
(93)
A fentiek fényében és a kínai kormány bárminemű együttműködésének hiányában a rendelkezésre álló bizonyítékok arra utalnak, hogy a papírgyártásban működő vállalatok számára adott támogatások nem általánosan elérhetőek, ezért az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek minősülnek. A kínai kormány együttműködésének hiányára tekintettel semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság megítélése az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon vagy feltételeken alapulna.
d) Következtetés
(94)
Ennek megfelelően a papíripar finanszírozását támogatásnak kell minősíteni.
(95)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(96)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) bekezdése szerint a hitelt felvevő vállalat által a kormányhitel esetében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel esetében visszafizetendő összeg közötti különbözet.
(97)
Mivel a fent említettek szerint a kínai bankok által folyósított hitelek jelentős kormányzati beavatkozásról árulkodnak a bankszektorban és nem egy működő piacon fellelhető kamatokat tükrözik, a megfelelő piaci referenciaértékeket az alábbi módszer alkalmazásával számították ki. Ezenkívül a kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottság a megfelelő referencia-kamatlábat a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg.
(98)
A megfelelő referencia-kamatláb kiszámításánál ésszerűnek tekintik a kínai kamatlábak alkalmazását, oly módon kiigazítva, hogy azok a szokásos piaci kockázatot tükrözzék. Abban a helyzetben, ahol az exportőrök aktuális pénzügyi helyzetét torz piaci körülmények között állapították meg és a kínai bankok a kockázatelemzésükkel és a hitelminősítésükkel kapcsolatban nem bocsátottak rendelkezésre megbízható információkat, a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai exportőrök hitelképességét ne névértéken, hanem felárral vegye figyelembe, ami az eltorzult kínai piacnak az exportőrök pénzügyi helyzetére gyakorolt lehetséges hatását tükrözi.
(99)
A (68) - (72) preambulumbekezdésekben kifejtettek szerint mind a kínai kormányt, mind az együttműködő exportáló gyártókat felkérték, hogy bocsássanak a Bizottság rendelkezésére információkat a kínai bankok hitelpolitikájáról és arról, hogy a hiteleket az exportáló gyártóknak hogyan folyósítják. A felek többszöri kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre ezeket az információkat. Ennek megfelelően az együttműködés hiányára és a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel és az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottság úgy tartotta megfelelőnek, hogy valamennyi kínai vállalat részére csak a „nem befektetési besorolású” kötvények legmagasabb kategóriáját adja (a Bloombergnél „BB”) és a Kínai Központi Bank megszokott hitelezési kamatlábára az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza. A külföldi fizetőeszközben felvett hitelek esetében a Bizottság - a vonatkozó kínai hitelszerződésekben említettek szerint - a megszokott hitelezési kamatlábra az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza (LIBOR kamatláb). Tekintettel arra, hogy a kínai kormány az információk rendelkezésre bocsátását, illetve az állami tulajdonban lévő bankokhoz való hozzáférést illetően egyáltalán nem működött együtt, a Bizottság - az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban - úgy ítélte megfelelőnek, hogy a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel „BB” besorolású (nem befektetési besorolású-spekulatív) hitelminősítést alkalmaz.
(100)
Az exportáló gyártók gazdasági előnyét úgy számították ki, hogy figyelembe vették a százalékos arányban kifejezett kamatkülönbözet és a hitelből még fennmaradó összeg szorzatát, azaz a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatot. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók összes forgalmával.
(101)
A (73) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint az egyik exportáló gyártó nem bocsátott rendelkezésre egy fontos adósság-átütemezési megállapodást. Következésképp az e megállapodás szerinti hitelek vonatkozásában nem lehetett az alapvető információkat, például a kamatlábat, a hitel lejáratát, a visszafizetési ütemezést, stb. ellenőrizni. Az exportáló gyártó továbbá nem tudta igazolni, hogy az e megállapodásban szereplő hitelek tőkeösszegeit visszafizette. Ezért a gazdasági előny kiszámításánál ezeket a hiteleket támogatásnak tekintették és azokat - a fenti (100) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatokon felül a vizsgálati időszakra kivetítették.
(102)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP vállalatok vonatkozásában 5,37 %, a Chenming vállalatok vonatkozásában pedig 1,26 %.
4.2.2. TÁRSASÁGIADÓ-PROGRAMOK
- Kedvezményes adópolitika az új, illetve csúcstechnológiát alkalmazónak minősülő vállalkozások részére
(103)
Ez a rendszer az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok tanúsítványára (Certificate of High and New Tech Enterprise) sikerrel pályázó cégeknek a szokásos 25 %-os társasági adó helyett 15 %-os csökkentett társaságiadó-fizetést tesz lehetővé.
a) Jogalap
(104)
Ezt a programot - az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedésekkel egyetemben - a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvényének 28. cikke kedvezményes adóztatás formájában biztosítja. A központi adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han [2008], 985. sz.) szintén erről a programról szól és a végrehajtásra vonatkozóan további részleteket tartalmaz.
b) Jogosultság
(105)
Az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések 10. cikke felsorolja azokat a jogosultsági feltételeket, amelyek megléte esetén a vállalatok a program előnyeiből részesülhetnek. Amennyiben egy vállalat a 10. cikkben foglalt valamennyi feltételt teljesíti, úgy az intézkedés 11. cikkében foglalt eljárásnak megfelelően pályázatot kell benyújtania az illetékes hatósághoz.
c) Gyakorlati végrehajtás
(106)
Azoknak a vállalatoknak, amelyek részt kívánnak venni a programban, egy on-line pályázatot kell benyújtaniuk a helyi Tudományos és Technológiai Hivatalhoz, amelyik előzetes vizsgálatot végez. A helyi Tudományos és Technológiai Hivatal ezután ajánlást juttat el a tartományi Tudományos és Technológiai Minisztériumhoz. Az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok tanúsítványának kibocsátására vonatkozó döntés meghozatala előtt ez utóbbi szerv is folytathat vizsgálatot, közvetlenül a pályázó telephelyén.
d) A vizsgálat megállapításai
(107)
Három együttműködő gyártó vett részt a programban és ezzel a vizsgálati időszakban gazdasági előnyre tettek szert. Noha a kínai kormány semmiféle közigazgatási rendelkezést nem adott át, az exportáló gyártók a jogszabályok szövegét a Bizottság rendelkezésére bocsátották. A pályázati eljárást azonban még ezekből a szövegekből is nehéz megérteni: az továbbra is homályos és átláthatatlan.
e) Következtetés
(108)
Ennek megfelelően megállapították, hogy a program - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatás, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(109)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(110)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a papírgyártásra. A Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvénye az „adókedvezmény formájában nyújtott ösztönzésnek” szentelt 4. fejezete 25. cikkében úgy rendelkezik, hogy „az állam a támogatott főbb iparágaknak és projekteknek társaságiadó-ösztönzést biztosít”. A Bizottság értelmezésében az Államtanács a 40. sz. határozatában (14. cikk), valamint az ipari szerkezetátalakítással kapcsolatos útmutatójában leírja azokat az alapelveket és osztályozást, amelyek alapján egy vállalkozás támogatottnak minősül. Ezenfelül a jogosultság megállapítására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.
(111)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(112)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(113)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 1,22 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,58 %.
- Kedvezményes adópolitika a kutatás és fejlesztés (K+F) területén
(114)
Ez a program gazdasági előnyt biztosít mindazon vállalatok számára, amelyeket a kutatási és fejlesztési projektekben tevékenykedő cégek között tartanak számon. A minősítés lehetővé teszi, hogy a társasági adót a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek 50 %-ával csökkentsék.
a) Jogalap
(115)
Ezt a rendszeret a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló (2007. március 16-án közzétett 63. számú) törvénye 30. cikkének (1) bekezdése, a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 95. cikke, a Kínai Népköztársaság Államtanácsának a 2007. december 6-án közzétett 512. sz. rendelete és a kiemelt területekre vonatkozó útmutató (Guide to Key Fields, 6. sz. értesítés, 2007) kedvezményes adóztatás formájában biztosítja.
b) Jogosultság
(116)
Ez a program gazdasági előnyt biztosít azon vállalatok számára, amelyeket a kutatási és fejlesztési projektekben tevékenykedő cégek között tartanak számon. Az ebben a programban való részvételre - a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által közzétett jelenlegi fejlesztési prioritások alapján - kizárólag az elsődleges állami támogatásban részesülő új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok K+F projektjei, illetve a csúcstechnológiai iparágak fejlesztésének kiemelt területeire vonatkozó útmutatóban felsorolt projektek jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(117)
Azoknak a vállalatoknak, akik részt kívánnak venni a programban, a K+F projektekkel kapcsolatban részletes információkat kell benyújtaniuk a helyi Tudományos és Technológiai Hivatalhoz. A jóváhagyásról szóló értesítést a vizsgálatot követően az adóhivatal állítja ki. A társasági adó összegét a jóváhagyott projektek tényleges költségeinek az 50 %-ával csökkentik.
d) A vizsgálat megállapításai
(118)
Az együttműködő gyártók részt vettek a programban és ezzel a vizsgálati időszakban gazdasági előnyre tettek szert. Noha a kínai kormány semmiféle közigazgatási rendelkezést nem adott át, az exportáló gyártók a jogszabályok szövegét a Bizottság rendelkezésére bocsátották. A pályázati eljárást azonban még ezekből a szövegekből is nehéz megérteni: az továbbra is homályos és átláthatatlan.
e) Következtetés
(119)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(120)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(121)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a papírgyártásra korlátozza. Ezenfelül a jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.
(122)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(123)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a jóváhagyott projektek tényleges K+F költségeinek 50 %-ával csökkentett befizetett összeget. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(124)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 0,02 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,05 %.
- A minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások közötti osztalék adómentessége
(125)
Ez a program azokat a kínai belföldi vállalkozásokat érinti, amelyek más kínai belföldi vállalkozásban részvényekkel rendelkeznek. Az előbbi vállalkozás az utóbbi vállalkozás által kifizetett bizonyos osztalékokból származó jövedelmével összefüggésben adómentességre jogosult.
a) Jogalap
(126)
Ezt a rendszert a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvényének 26. cikke kedvezményes adóztatás formájában biztosítja, a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvénye végrehajtási rendeleteinek 83. cikke, a Kínai Népköztársaság Államtanácsának a 2007. december 6-án közzétett 512. sz. rendelete pedig tovább pontosítja.
b) Jogosultság
(127)
Ez a program gazdasági előnyt biztosít valamennyi olyan kínai belföldi vállalkozásnak, amely más kínai belföldi vállalkozásban részvényekkel rendelkezik.
c) Gyakorlati végrehajtás
(128)
A vállalatok ezt a támogatást közvetlenül az adóbevallásukon keresztül vehetik igénybe.
d) A vizsgálat megállapításai
(129)
Az együttműködő exportáló gyártók adóbevallásában szerepel egy olyan összeg, amely után nem kell társasági adót fizetniük. Az adóbevallás 5. mellékletében (Adókedvezményekről szóló éves beszámoló) szereplő feltételekkel összhangban ez az összeg a jogosult belföldi személyek és vállalkozások osztaléka, prémiuma és más befektetésből származó jövedelme. Az érintett vállalatok ezek után az összegek után nem fizettek társasági adót.
e) Következtetés
(130)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(131)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(132)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály - amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik - korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig kizárólag azokra a kínai belföldi vállalkozásokra, amelyek más kínai belföldi vállalkozástól osztalékot kapnak, szemben azokkal a vállalkozásokkal, amelyek külföldi cégekbe fektetnek be.
(133)
Ezenkívül mivel a Kínai Népköztársaság vállalkozások adózásáról szóló törvényének 4. fejezete alapján valamennyi fent említett adózási program - a 25. cikkben foglaltak szerint - kizárólag az államilag támogatott és ösztönzött fontos iparágak és projektek számára van fenntartva, ez a program is egyedi, hiszen kizárólag a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a papírgyártásra vonatkozik. A Bizottság értelmezésében az Államtanács a 40. sz. határozatában (14. cikk), valamint az ipari szerkezetátalakítással kapcsolatos útmutatójában ténylegesen leírja azokat az alapelveket és osztályozást, amelyek alapján egy vállalkozás támogatottnak minősül. Ezenfelül ebben az esetben a jogosultság korlátozására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.
(134)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(135)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előny az osztalékra vonatkozó adómentesség figyelembevételével eddig befizetett összeg levonása után a más kínai belföldi vállalkozásoktól kapott osztalékból származó jövedelem figyelembevételével fizetendő adó teljes összege. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(136)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 1,34 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,21 %.
4.2.3. KÖZVETETT ADÓ- ÉS BEHOZATALIVÁM-PROGRAMOK
- Hozzáadottérték-adó (héa) és vám alóli mentesség az importált berendezésekre
(137)
Ez a program azoknak a külföldi tőkével működő, illetve belföldi vállalatoknak biztosít - héa alóli mentesség és tőkejavak vámmentes behozatala formájában - gazdasági előnyt, amelyek a kínai hatóságok által - a vonatkozó befektetési, adózási és vámjogszabályokkal összhangban - kibocsátott, államilag támogatott projektek tanúsítványát be tudják szerezni.
a) Jogalap
(138)
Ez a program a következő jogszabályokon alapul: az Államtanács 37/1997. sz. körlevele a behozott berendezésekre vonatkozó adópolitika szabályozásáról, a Pénzügyminisztérium, a Vámügyi Főigazgatóság és a Központi Adóigazgatóság (2008. évi) 43. sz. közleménye, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2006. február 22-i 316. sz. közleménye az állami fejlesztési támogatásban részesülő belföldi vagy külföldi finanszírozású projektek igazolásának kezelésével kapcsolatos lényeges kérdésekről, továbbá a külföldi tőkével működő, illetve belföldi vállalatok számára behozott, vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek 2008. évi jegyzéke.
b) Jogosultság
(139)
A jogosultság azokra a külföldi tőkével működő, illetve belföldi vállalatokra korlátozódik, amelyek az államilag támogatott projektek tanúsítványát be tudják szerezni.
c) Gyakorlati végrehajtás
(140)
A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által kiadott, az állami fejlesztési támogatásban részesülő belföldi vagy külföldi finanszírozású projektek igazolásának kezelésével kapcsolatos lényeges kérdésekről szóló, 2006. február 22-i 316. sz. közleményének I.1. cikke szerint azok a külföldi befektetési projektek, amelyek megfelelnek „a külföldi befektetésekre vonatkozó útmutatóhoz tartozó iparágak jegyzékében, valamint a technológiaátadással összefüggő, a közép-nyugati régiót érintő külföldi befektetések kiemelt iparágainak jegyzékében felsorolt támogatott besorolású projektekre vonatkozó feltételeknek, a teljes beruházás és technológia keretén belül héa- és vámmentesen hozhatják be a saját használatra szánt berendezéseket, illetve a szerződés szerint a berendezéshez tartozó alkatrészeket, tartozékokat és tartalék alkatrészeket. Ez alól kivételt képeznek azok az árucikkek, amelyek az import árucikkek jegyzékében a »vám alól nem mentesülő külföldi befektetési projektek« felsorolás alatt szerepelnek”. A Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság akkor állít ki projektigazolást arról, hogy a külföldi befektetési projekt a támogatott kategóriába tartozik, ha a beruházás teljes összege eléri vagy meghaladja a 30 millió USD-t. Amennyiben a beruházás teljes összege nem éri el a 30 millió USD-t, úgy a projektigazolást arra vonatkozóan, hogy a külföldi befektetési projekt a támogatott kategóriába tartozik, a tartományi bizottságok vagy gazdasági hatóságok állítják ki. Amikor a vállalatok beszerezték a támogatott kategóriába sorolásról szóló projektigazolást, úgy azt az egyéb pályázati dokumentációval együtt benyújtják a helyi vámhatósághoz annak érdekében, hogy a berendezéseket héa- és vámmentesen hozhassák be.
d) A vizsgálat megállapításai
(141)
Ennek a programnak a révén valamennyi együttműködő exportáló gyártó gazdasági előnyhöz jutott.
e) Következtetés
(142)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(143)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(144)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály - amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik - korlátozza a programhoz való hozzáférést, mégpedig kizárólag azokra a vállalkozásokra, amelyek a jogszabályokban (pl. iparági útmutató a külföldi befektetések számára, illetve azon iparágak, termékek és technológiák jegyzéke, amelyek fejlesztését az állam jelenleg támogatja) részletesen meghatározott bizonyos üzleti kategóriákban fektetnek be. Ezenfelül a jogosultság megállapítására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.
(145)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(146)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt a behozott berendezésre vonatkozó, elengedett héa és vám összegének figyelembevételével állapították meg. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - az érintett iparágban szokásos átlagos értékcsökkenési időtartamnak (azaz 15 évnek) megfelelő hasznos élettartam figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Az így kapott összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(147)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 1,17 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,61 %.
- Héa-engedmény a belföldön gyártott berendezésekre
(148)
Ez a program a külföldi tőkével működő vállalatok számára a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett héa visszatérítésének formájában biztosít gazdasági előnyt.
a) Jogalap
(149)
Ez a program a következő jogszabályokon alapul: a Központi Adóigazgatóság 1999. szeptember 20-i 171. sz. körlevele a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön gyártott berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos eljárásra vonatkozó ideiglenes intézkedések közzétételéről, illetve a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön gyártott berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos politikák megszüntetéséről szóló körlevél (Caishui, 2008, 176. sz.). Ez utóbbi a program 2009. január 1-jével történő megszüntetése utáni átmeneti időszakról rendelkezik.
b) Jogosultság
(150)
A jogosultság azokra a külföldi tőkével működő vállalatokra korlátozódik, amelyek belföldön gyártott berendezéseket vásárolnak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(151)
A program célja a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön gyártott berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítése, amennyiben a berendezés nem tartozik a vám alól nem mentesíthető árucikkek jegyzékébe és amennyiben a berendezés értéke - „a belföldön előállított berendezések vásárlására vonatkozó kísérleti közigazgatási intézkedések” szerint - nem haladja meg a külföldi tőkével működő vállalatokra megállapított teljes beruházási összeghatárt.
d) A vizsgálat megállapításai
(152)
Ennek a programnak a révén valamennyi együttműködő exportáló gyártó gazdasági előnyhöz jutott.
e) Következtetés
(153)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(154)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(155)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, korlátozza a programhoz való hozzáférést bizonyos típusú vállalatokra (azaz a külföldi tőkével működő vállalatokra). Ezenfelül a jogosultság megállapítására nincsenek objektív szempontok és olyan egyértelmű bizonyíték, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Noha az exportáló gyártóknál tett ellenőrző látogatás során sikerült néhány közigazgatási rendelkezést beszerezni, a kínai kormány együttműködésének hiánya az ilyen objektív szempontok meglétének megállapítását nem tette lehetővé.
(156)
Ezenkívül a rendszert - az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében - azért is egyedinek kell tekinteni, mivel a támogatást a hazai áruk használatának az importáruk használatával szemben történő előnyben részesítése függvényében adják meg.
(157)
Ennek megfelelően ez a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(158)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt a belföldön gyártott berendezés vásárlása után visszatérített héa összegének a figyelembevételével állapították meg. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - az érintett iparágban szokásos átlagos értékcsökkenési időtartamnak (azaz 15 évnek) megfelelő hasznos élettartam figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Az így kapott összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(159)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 0,03 %, a Chenming-csoport vonatkozásában pedig 0,05 %.
- Városi közterület-fenntartási adó, építési adó és oktatási különadó alóli mentesség a külföldi tőkével működő vállalatoknak
(160)
Ez a program mentességet biztosít a külföldi tőkével működő vállalatoknak a városi közterület-fenntartási és építési adó, valamint az oktatási különadó megfizetése alól.
a) Jogalap
(161)
A program a Kínai Népköztársaság városi közterület-fenntartási adóról szóló átmeneti rendelkezésein (Guo Fa 1985. február 8-án közzétett 19. sz.), valamint a Kínai Népköztársaság városi közterület-fenntartási adóról szóló átmeneti rendelkezései végrehajtásával kapcsolatos különleges kérdésekre vonatkozó pénzügyminisztériumi rendeleteken (Cai Shui Zi, 1985. március 22-én közzétett 69. sz.) alapul.
b) Jogosultság
(162)
A jogosultság a külföldi tőkével működő vállalatokra korlátozódik.
c) Gyakorlati végrehajtás
(163)
A Kínai Népköztársaság városi közterület-fenntartási adóról szóló átmeneti rendelkezései szerint a városi közterület-fenntartási és építési adó alapja „az adófizetők által ténylegesen fizetett termékadó, héa és iparűzési adó, amelyet a termékadó, a héa és az iparűzési adó megfizetésével egyidejűleg kell kiegyenlíteni”.
d) A vizsgálat megállapításai
(164)
A (347) és (348) preambulumbekezdésekben kifejtettek szerint az ehhez programhoz kapcsolódó adókötelezettségek 2010. december 1-jétől alkalmazandók minden Kínában működő vállalatra.
e) Következtetés
(165)
Ennek megfelelően, valamint a 2010. november 30. előtti információk alapján a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(166)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, zár ki bizonyos típusú vállalatokat (azaz a külföldi tőkével működő vállalatokat) a városi közterület-fenntartási és építési adó megfizetése alól.
(167)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
(168)
Tekintettel a kínai kormány és a releváns együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott információkra, megállapítást nyer, hogy a felek abban a helyzetben voltak, hogy igazolni tudják, hogy ez a rendszer többé semmiféle előnnyel nem jár az érintett exportőrökre nézve.
(169)
Ezáltal teljesülnek az alaprendelet 15. cikkében meghatározott feltételek. Így tehát megállapítást nyert, hogy e rendszer nem lehet kiegyenlíthető.
4.2.4. TÁMOGATÁSI PROGRAMOK
(170)
Megállapítást nyert, hogy az együttműködő exportáló gyártók a panaszban említett különböző támogatási rendszerek közül kettőben vettek részt: a híres márkák díjazásában, valamint a külgazdasági- és külkereskedelmi fejlesztések ösztönzésére és jelentős külföldi befektetési projektek Shandong tartományba történő vonzására létrehozott különleges alapokban. A többi programban való részvételről az együttműködő exportáló gyártók beszámoltak. A kínai kormányt tájékoztatták ezeknek a rendszereknek a meglétéről és felkérték, hogy bocsássa a Bizottság rendelkezésére az ezekre vonatkozó szükséges információkat. A kínai kormány azt állította, hogy a panaszban nem szereplő rendszerekat nem lehet vizsgálni, mivel ez ellentétes a WTO szabályaival. Azzal érvelt, hogy a Bizottság kérését úgy kell tekinteni, hogy az nem áll összhangban a Kereskedelmi Világszervezet támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásának a bizonyítékokra és a konzultációra vonatkozó szabályaival. A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság ezekkel a rendszerekkel kapcsolatban csak általános információkat közölt, és amennyiben a Bizottság vizsgálni kívánja ezeket a rendszereket, úgy egy kellően megalapozott új kérelemmel kell fordulnia a kínai kormányhoz, amelyben részletes tájékoztatást kér a vizsgálat szempontjából lényeges, újonnan megjelölt támogatásokról.
(171)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az a bevált uniós gyakorlat, hogy tájékoztatják a vizsgált ország hatóságait az együttműködő exportáló gyártók által állítólag használt olyan támogatási rendszerek meglétéről, amelyek a panaszban nem szerepelnek, és kérik ezek tisztázását, valamint az ezekre vonatkozó információkat. Ez a gyakorlat összhangban van a Kereskedelmi Világszervezet szabályaival. A Bizottság - amint tudomást szerzett ezekről a rendszerekről -azonnal tájékoztatta a kínai kormányt a rendszerek meglétéről és a kínai kormány tudomására hozta azokat az információkat, amelyeket az együttműködő kínai exportáló gyártóktól kapott. Lehetőséget biztosított a kínai kormány számára a rendszerekkel kapcsolatos konzultációra, és a konzultációkat ezt követően megtartották. Következésképp a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (1), 13. cikkének (1) és (2) bekezdésében, valamint az alaprendelet 11. cikkének (10) bekezdésében foglalt rendelkezéseket teljes mértékben tiszteletben tartották. Az alábbi megállapítások esetében figyelembe vették a kínai kormány által az érintett rendszerekkel kapcsolatban közölt információkat.
i. A panaszban említett programok
- Híres márkák
a) Jogalap
(172)
E rendszer végrehajtása Shandong tartománynak a saját exportmárkák fejlesztésére vonatkozó különdíj alapja 2008. évi költségvetéséről szóló értesítése alapján történik (Lucaiqizhi, [2008], 75. sz.). Ez a rendszer támogatást biztosít a vállalatoknak annak érdekében, hogy fellendítse az exportmárkák forgalmát és növelje a híres márkák piaci részesedését.
b) Jogosultság
(173)
A díjra kizárólag a híres márkákat exportáló Shandong tartománybeli vállalkozások jogosultak. A jogosultsági feltételeket semmiféle jogi vagy közigazgatási rendelkezéssel nem támasztották alá.
c) Gyakorlati végrehajtás
(174)
A rendszer keretében a díjakat a híres márkákat exportáló Shandong tartománybeli vállalkozásoknak ítélik oda és ezáltal támogatják azok fejlődését és versenyképességét. A vállalkozásoknak a rendszerben való részvételhez nem kell pályázatot benyújtaniuk, így jóváhagyó okirat sem készül.
d) A vizsgálat megállapításai
(175)
Ennek a rendszernek a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(176)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(177)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(178)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos típusú vállalatokra, azaz a híres márkákat exportáló vállalatokra korlátozódik. Tekintettel arra, hogy a jogosultsági feltételek vonatkozásában nincsenek jogi, illetve közigazgatási információk, semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(179)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(180)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(181)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Chenming-csoport vonatkozásában elhanyagolható (kevesebb mint 0,01 %).
- Különleges alapok a külföldi befektetési projektek ösztönzésére
a) Jogalap
(182)
Ennek a rendszernek a hivatalos dokumentuma Shouguang népi kormányának közleménye a korszerű vállalkozások 2008. évi elismeréséről. Ez a 2008. február 9-én létrehozott rendszer azoknak a vállalkozásoknak nyújt elismerést, amelyek 2008. évben kiemelkedő teljesítményt értek el.
b) Jogosultság
(183)
A rendszerben való részvételre azok a vállalatok jogosultak, amelyek a figyelemre méltó külkereskedelmi teljesítményt elérő vagy külföldi befektetések számára jelentős vonzerőt képviselő „külföldi befektetéseket vonzó, korszerű vállalkozások” és „kiemelkedő külkereskedelmi teljesítményt elérő, korszerű vállalkozások” elismeréssel rendelkeznek. A kínai kormány a „külföldi befektetéseket vonzó, korszerű vállalkozások” és a „kiemelkedő külkereskedelmi teljesítményt elérő, korszerű vállalkozások” fogalommeghatározásával és az erre vonatkozó eljárással kapcsolatban semmiféle jogszabályt vagy előírást nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére.
c) Gyakorlati végrehajtás
(184)
Shouguang népi kormánya felelős a „külföldi befektetéseket vonzó, korszerű vállalkozások” és a „kiemelkedő külkereskedelmi teljesítményt elérő, korszerű vállalkozások” elismeréssel rendelkező vállalatok számára a támogatások odaítéléséért.
(185)
A kínai kormány szerint a vállalkozásoknak a rendszerben való részvételhez nem kell pályázatot benyújtaniuk, így jóváhagyó okirat sem készül.
d) A vizsgálat megállapításai
(186)
Ennek a rendszernak a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(187)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(188)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(189)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos típusú vállalatokra, azaz a külföldi befektetéseket vonzó, korszerű vállalkozásokra és a kiemelkedő külkereskedelmi teljesítményt elérő, korszerű vállalkozásokra korlátozódik. Tekintettel arra, hogy a jogosultsági feltételek vonatkozásában nincsenek jogi, illetve közigazgatási információk, semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(190)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(191)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(192)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Chenming-csoport vonatkozásában kevesebb, mint 0,01 % (elhanyagolható).
ii. Az együttműködő exportáló gyártók beszámolóiban szereplő programok
- Támogatás a dömpingellenes eljárások során történő válaszadáshoz
a) Jogalap
(193)
Ennek a rendszernek a hivatalos dokumentuma „A dömpingellenes, szubvencióellenes és védintézkedési vizsgálatok során történő válaszadáshoz biztosított támogatási politika végrehajtási szabályai”. A kínai kormány azt állította, hogy a rendszer 2008-ban lezárult, azonban erre vonatkozóan semmiféle jogi közleményt nem bocsátott a Bizottság rendelkezésére.
b) Jogosultság
(194)
A regionális és tartományi pénzügyi hivatal támogatást biztosít a vállalatok számára annak érdekében, hogy megkönnyítse a vállalatok részvételét az Egyesült Államok által lefolytatott dömpingellenes vizsgálatokban. A támogatásra jogosult vállalatoknak Shandong tartományban (kivéve Qingdao várost) bejegyzett vállalkozásoknak kell lenniük és tevékenységüket a Kereskedelmi Minisztérium, valamint a tartományi hatóságok utasításainak megfelelően kell végezniük.
c) Gyakorlati végrehajtás
(195)
Ez a rendszer régióspecifikus (kizárólag Shandong tartományban érhető el, kivéve a tartomány legnagyobb városát, Qingdao-t) és nincsenek jogszabályban meghatározott objektív jogosultsági szempontjai.
(196)
A vonatkozó jogszabály szerint a felperesnek járó ügyvédi költségek 40 %-át térítik meg.
d) A vizsgálat megállapításai
(197)
Ennek a rendszernek a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(198)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(199)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, egy kijelölt földrajzi térségen belüli vállalatokra korlátozza a rendszerhoz való hozzáférést.
(200)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(201)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(202)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Chenming-csoport vonatkozásában elhanyagolható (kevesebb mint 0,01 %).
- Shouguang technológiafejlesztési támogatás
a) Jogalap
(203)
A programot a Shouguang város önkormányzata által kiadott, a csúcstechnológiai ipar fejlesztésének felgyorsításáról készült vélemény (kísérleti végrehajtás) (Shoufa, [2005], 37. sz.) alapján hajtották végre. A kínai kormány azt állította, hogy létezik a programra vonatkozó jogi keret, azonban annak egy példányát sem bocsátotta a Bizottság rendelkezésére.
b) Jogosultság
(204)
Ez a program a vállalkozások versenyképességének elősegítése érdekében nyújtott támogatás. A jogosultsági feltételeket semmiféle jogi vagy közigazgatási rendelkezéssel nem támasztották alá.
c) Gyakorlati végrehajtás
(205)
A kínai kormány szerint ez a program a kutatás-fejlesztést, az energiamegtakarítást és a környezetvédelmet elősegítő helyi támogatás. A programnak nincs kérelmezési eljárása. A regionális önkormányzatok időről időre értesítik az exportáló gyártókat bizonyos összegű támogatás odaítéléséről.
d) A vizsgálat megállapításai
(206)
Ennek a programnak a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(207)
Ennek megfelelően a programot - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(208)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(209)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos típusú vállalatokra korlátozódik. Tekintettel arra, hogy a jogosultsági feltételek vonatkozásában nincsenek jogi, illetve közigazgatási információk, semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(210)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(211)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(212)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta a Chenming-csoport vonatkozásában 0,59 %.
- Suzhou Ipari Park Szellemi Tulajdonjogok Alap (Suzhou Industrial park Intellectual Property Right Fund)
a) Jogalap
(213)
A rendszerot a Suzhou Ipari Park Szellemi Tulajdonjogok Alap munkájának, illetve a Suzhou Ipari Park Szellemi Tulajdonjogok Alapra vonatkozó közigazgatási szabályok megerősítését célzó ideiglenes intézkedésekkel összhangban hajtották végre.
b) Jogosultság
(214)
Ez a rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt azon vállalatok számára elérhető, amelyek számítógépes szoftver szerzői jogának bejegyzéséről szóló igazolással, integrált áramkörök kiviteli tervének bejegyzéséről szóló igazolással és új híres márkájú termékekkel rendelkeznek.
c) Gyakorlati végrehajtás
(215)
Ahhoz, hogy a jogosult vállalat a szabadalmi bejelentéséhez vagy egy védjegy odaítéléséhez támogatást kaphasson, ki kell töltenie Suzhou tartomány, illetve egy magasabb szint „Híres márkák” díjára irányuló igénylőlapját, és be kell nyújtania azt az ipari park Tudományos és Technológiai Hivatalához. A támogatást a Suzhou Ipari Park biztosítja. A park finanszírozásával kapcsolatban, illetve arra vonatkozóan, hogy a park a támogatási összegeket melyik állami hatóságtól kapja, semmiféle információ nem volt fellelhető.
d) A vizsgálat megállapításai
(216)
Ennek a rendszernek a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz. A Bizottság azonban megjegyzi, hogy az együttműködő exportáló gyártó vonatkozásában semmiféle dokumentáció nem volt a rendszerrel kapcsolatban, mivel a rendszerben való részvételről szóló jelentkezési lapot, illetve a díj odaítéléséről szóló határozat nem bocsátották rendelkezésre.
e) Következtetés
(217)
Ennek megfelelően a programot - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(218)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(219)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos típusú vállalatokra korlátozódik. Tekintettel arra, hogy a jogosultsági feltételek vonatkozásában nincsenek jogi, illetve közigazgatási információk, semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(220)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedi, mivel a támogatást biztosító hatóság működését meghatározó jogszabály is egy kijelölt földrajzi térségen belüli vállalatokra korlátozza a rendszerhez való hozzáférést. A rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt vállalatok számára elérhető.
(221)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(222)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(223)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában kevesebb mint 0,01 %.
- A csúcstechnológiai ipar fejlesztésére létrehozott alap támogatása
a) Jogalap
(224)
Sem a kínai kormány, sem az exportáló gyártók nem szolgáltattak semmiféle jogalapot. A rendszer pénzügyi támogatást helyez kilátásba a Suzhou Ipari Parkba települt vállalatok számára, és a kínai kormány szerint a rendszer célja a Suzhou Ipari Park megújításának és korszerűsítésének felgyorsítása, valamint a parkba települt vállalkozások tudományos kutatási tevékenysége fejlesztésének támogatása.
b) Jogosultság
(225)
A rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt azon vállalatok számára elérhető, amelyek számos terv előírásainak megfelelnek és fontos tudományos kutatási projektekben vesznek részt. A kínai kormány a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a rendszer leírását, a vonatkozó tervek másolatát azonban nem.
c) Gyakorlati végrehajtás
(226)
Azok a vállalatok részesülnek támogatásban, amelyek beruházásai a parkhoz kötődnek és meghatározott típusú tevékenységekhez kérnek támogatást (kutatás-fejlesztés, új termékek támogatása, szellemi tulajdonnal kapcsolatos ügyintézés, tengerentúli piacok fejlesztése, projektek összehangolása a kormányzattal, technológiai közszolgáltatások). A támogatást a Suzhou Ipari Park biztosítja. A park finanszírozásával kapcsolatban, illetve arra vonatkozóan, hogy a park a támogatási összegeket melyik állami hatóságtól kapja, semmiféle információ nem volt fellelhető.
d) A vizsgálat megállapításai
(227)
Ennek a rendszernek a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(228)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(229)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(230)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogosultság bizonyos típusú vállalatokra korlátozódik. Tekintettel arra, hogy a jogosultsági feltételek vonatkozásában nincsenek jogi, illetve közigazgatási információk, semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(231)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében is egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, egy kijelölt földrajzi térségen belüli vállalatokra korlátozza a rendszerhez való hozzáférést. A rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt vállalatok számára elérhető.
(232)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(233)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(234)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 0,03 %.
- A Suzhou Ipari Parktól a növekedés fenntartásáért kapott díj
a) Jogalap
(235)
Sem a kínai kormány, sem az exportáló gyártók nem szolgáltattak semmiféle jogalapot. A kínai kormány azt állítja, hogy a rendszert a Suzhou Ipari Park által az egyenletes, tartós és gyors növekedés támogatásával kapcsolatban megfogalmazott véleménynek megfelelően hajtják végre, és a rendszer célja az ipari szerkezet fejlesztésének felgyorsítása és a külkereskedelmi forgalom növelése.
b) Jogosultság
(236)
A rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt vállalatokat érinti. A kínai hatóságok semmiféle jogosultsági szempontot nem állapítottak meg egyértelműen. A támogatás elnyeréséhez ugyanakkor a parkba települt vállalkozásoknak 2009-ben túl kellett szárnyalniuk az előző évben ténylegesen elért exportteljesítményüket.
c) Gyakorlati végrehajtás
(237)
A kínai kormány szerint a vállalkozásoknak a rendszerben való részvételhez nem kell pályázatot benyújtaniuk, az érintett együttműködő exportáló gyártó azonban mégis benyújtott egy jelentkezési lapot a Suzhou Ipari Park által a csúcstechnológiai ipar fejlesztésére létrehozott alaphoz. A kínai kormány állítása szerint a rendszer összefügg a vállalkozások exportteljesítményével, hiszen a vállalatok egy meghatározott RMB összeghez jutnak minden egyes dollár után, amennyivel az exportjuk mennyisége és értéke növekedett. Az RMB ösztönző a terméktípusoktól és a modellektől is függ. A támogatást a Suzhou Ipari Park biztosítja. A park finanszírozásával kapcsolatban, illetve arra vonatkozóan, hogy a park a támogatási összegeket melyik állami hatóságtól kapja, semmiféle információ nem volt fellelhető.
d) A vizsgálat megállapításai
(238)
Ennek a rendszernek a révén egy együttműködő exportáló gyártó jutott gazdasági előnyhöz.
e) Következtetés
(239)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - közvetlen transzfer formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel.
(240)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban és a fenti 4.1. szakaszban foglaltak szerint a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia.
(241)
Ez a támogatási rendszer az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, egy kijelölt földrajzi térségen belüli vállalatokra korlátozza a rendszerhez való hozzáférést. A rendszer kizárólag a Suzhou Ipari Parkba települt vállalatok számára elérhető.
(242)
Ezenfelül a rendszer a jogszabály alapján az exportteljesítménytől függ, ezért az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek és kiegyenlíthetőnek minősül. A támogatás az exportteljesítmény függvénye és az összegét az exportteljesítmény alapján számítják ki, mivel a támogatás azon alapul, hogy az export mennyisége és értéke évről évre milyen mértékben nőtt.
(243)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(244)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. Ezt az összeget (számláló) aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártó vizsgálati időszakban lebonyolított összes exportforgalmával, mivel a támogatás megítélése az exportteljesítmény függvényében történt.
(245)
A vizsgálati időszakban az együttműködő exportáló gyártók esetében a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-csoport vonatkozásában 0,05 %.
- Az együttműködő exportáló gyártók beszámolóiban szereplő, de az értékelésbe be nem vont programok
(246)
Az együttműködő exportáló gyártók az energiamegtakarítással és a környezetvédelemmel kapcsolatos következő rendszerekről számoltak be:
-
A Jiangsu tartomány Taihu tava vízszennyeződésének kezelésére létrehozott különleges alap
-
A Suzhou Ipari Park energiamegtakarítására létrehozott különleges alapok
-
A legfőbb szennyezőanyagok teljes kibocsátásának a Suzhou város által önkormányzati szinten történő csökkentésére létrehozott különleges alap
-
A víztakarékos és kibocsátáscsökkentő megoldások támogatása
-
A Suzhou Környezetvédelmi Hivataltól kapott környezetvédelmi díj
-
Az energiamegtakarításért kapott díj Shouguang-ban
(247)
A Bizottság az alacsony összegű gazdasági előnyre tekintettel úgy ítélte meg, hogy ezeket a rendszereket és programokat nem szükséges vizsgálni.
4.2.5. AZ ÁLLAM ÁLTAL A MEGFELELŐ ELLENSZOLGÁLTATÁSNÁL JÓVAL KEVESEBB ÖSSZEG FEJÉBEN BIZTOSÍTOTT ÁRUK ÉS SZOLGÁLTATÁSOK BIZTOSÍTÁSA
i. A panaszban említett és az értékelésben szereplő programok
- Földhasználati jogok biztosítása
a) Jogalap és jogosultság
(248)
A panaszban szereplő állítás szerint a kínai kormány a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított földhasználati jogokat az együttműködő exportőrök számára. A kínai kormány erre válaszul a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a földügyi igazgatásról szóló törvényt, valamint az állami tulajdonban lévő építési telkek földhasználati jogának ajánlattételi felhívás, árverés és árajánlat révén történő átruházásáról szóló 2007. szeptember 28-i 39. sz. rendelkezést. Nem közölt azonban semmiféle adatot a földhasználati jogok aktuális ellenértékéről, a telekárak állításuk szerint létező minimális viszonyítási alapjáról, valamint ennek értékelési módjáról, továbbá arról, hogy az állam milyen módszert követ, amikor a korábbi használójától kisajátítja a földet.
b) Gyakorlati végrehajtás
(249)
A földügyi igazgatásról szóló törvény 2. cikkének megfelelően minden földterület állami tulajdonban van, mivel a kínai alkotmány, illetve a vonatkozó jogi rendelkezések szerint a föld a kínai nép közös tulajdona. A földet nem lehet eladni, a földhasználati jogot azonban a törvény alapján át lehet ruházni: az állami hatóságok nyilvános ajánlattétel, árajánlat vagy árverés útján ruházhatják azt át.
c) A vizsgálat megállapításai
(250)
Az együttműködő exportáló gyártók információkat közöltek az általuk használt földterületről, illetve a földhasználati jogokra vonatkozó szerződésekről/okiratokról, a kínai kormány azonban a földhasználati jogok ellenértékének megállapításával kapcsolatban semmiféle tájékoztatást nem adott.
d) Következtetés
(251)
Ennek megfelelően a földhasználati jogok kínai kormány által történő biztosítását - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amely révén a támogatásban részesülő vállalkozást gazdasági előnnyel ruházták fel. Az alábbi (260) - (262) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában, és a külső viszonyítási alap használata azt bizonyítja, hogy az együttműködő exportőrök által a földhasználati jogokért fizetett összeg jóval a szokásos piaci ár alatt van.
(252)
A kínai kormányt felkérték, hogy a támogatás elnyerésével kapcsolatos jogosultsági feltételekre, illetve a felhasználására vonatkozóan adjon információkat annak érdekében, hogy a Bizottság megállapíthassa, hogy a támogatáshoz jutás milyen mértékben korlátozódik bizonyos vállalatokra és a támogatás az alaprendelet 4. cikke értelmében egyedinek minősül-e. A kínai kormány erre vonatkozóan semmiféle tájékoztatást nem adott. A Bizottságnak a megállapításait - szem előtt tartva az alaprendelet 4. cikkének (5) bekezdésében foglalt követelményt, miszerint az egyedi jelleg megállapításához szükséges minden jellemzőt bizonyítékok bemutatásával „egyértelműen alá kell támasztani” - az alaprendelet 28. cikkével összhangban a rendelkezésre álló tényekre kellett alapoznia. Meg kell jegyezni, hogy a 28. cikk (6) bekezdése szerint: „Ha egy érdekelt fél elmulasztja az együttműködést, vagy csak részlegesen hajlandó együttműködni olyan módon, hogy a szükséges információt visszatartja, a várható eredmény az érintett fél számára kedvezőtlenebb lesz, mintha hajlandó lett volna az együttműködésre”. A figyelembe vett tények a következők:
(253)
Az egyedi jellegre vonatkozó bizonyíték, amelyet a panaszosok bocsátottak rendelkezésre.
(254)
Azok a megállapítások (lásd a (77) és (78) preambulumbekezdéseket), miszerint az egyes támogatásokat egy különleges ágazati terv, azaz a papírgyártási terv keretében folyósítják a papírgyártásnak. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az előbb említett terv 7-11. cikkei az iparfejlesztési tervek vonatkozásában különleges előírásokat tartalmaznak, mivel meghatározzák, hogy az ország egyes földrajzi térségeibe a papírgyártás mely ágazatait kell telepíteni.
(255)
Az arra vonatkozó bizonyíték (lásd a (76)) preambulumbekezdést), hogy a papírgyártás a „támogatott iparágak” közé tartozik (40. sz. határozat).
(256)
Azok a megállapítások (lásd a(260) - (262) preambulumbekezdéseket), miszerint a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában.
(257)
Az együttműködő exportáló gyártók azon megállapításai - melyeket a párhuzamoson folyó dömpingellenes vizsgálat is megerősített -, miszerint a földterületet a papírgyártási projektjeik miatt bocsátották a rendelkezésükre (8).
(258)
A fentiek fényében és a kínai kormány bárminemű együttműködésének hiányában a rendelkezésre álló bizonyítékok arra utalnak, hogy a papírgyártásban működő vállalatok számára adott támogatások nem általánosan elérhetőek, ezért az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek minősülnek. A kínai kormány együttműködésének hiányára tekintettel semmi nem utal arra, hogy a támogatásra való jogosultság megítélése az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
(259)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(260)
A fentiekre tekintettel a Bizottság megállapította, hogy a földhasználati jogokkal kapcsolatos viszonyokat Kínában nem a piac határozza meg. Úgy tűnik, hogy a magánszektor vonatkozásában viszonyítási alapok valójában egyáltalán nem is állnak rendelkezésre. Így a kínai árak és költségek kiigazítása nem megvalósítható. Ilyen körülmények között a Bizottság azt állapította meg, hogy Kínában nincs működő piac, és az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban a gazdasági előny meghatározásához indokolt a külső viszonyítási alap használata. Mivel a kínai kormány nem működött együtt és a külső viszonyítási alapra nem volt hajlandó javaslatot tenni, a Bizottságnak a megfelelő külső viszonyítási alapot a rendelkezésre álló tények alapján kellett meghatároznia. Külső viszonyítási alapként a Tajvan, Penghu, Kinmen és Matsu Független Vámterületről (Kínai Tajpej), (a továbbiakban: Tajvan) származó információkat ítélték megfelelőnek.
(261)
A Bizottság véleménye szerint a tajvani földárak biztosítják a legjobb összehasonlítási alapot azon kínai földterületek vonatkozásában, ahol az együttműködő exportáló gyártók tevékenysége folyik. Valamennyi exportáló gyártó Kína keleti részén található, a Shanghai körüli fejlett, magas GDP-vel és nagy népsűrűséggel rendelkező tartományokban. A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő félre átruházott, a vizsgálati időszak vonatkozásában feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy figyelembe vették az egyes vállalatok által a földhasználati jogokért fizetett összeg és a tajvani viszonyítási alapnak megfelelően fizetendő rendes összeg közötti különbözetet.
(262)
A Bizottság a számítás során a tajvani földterületek átlagos négyzetméterárát alkalmazta és azt a földhasználati jogokra vonatkozó szerződések időpontja után bekövetkezett valutaleértékelődéssel kiigazította. Az ipari földterületekre vonatkozó árak Tajvan Gazdasági Minisztériuma Ipari Hivatalának honlapjáról származnak. A valutaleértékelődést az IMF World Economic Outlook 2009. évi kiadványában Tajvan vonatkozásában közölt inflációs ráták alapján számították ki. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - a kínai ipari területek földhasználati joga szokásos időtartamának (azaz 50 év) figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(263)
A vizsgálati időszakban a fenti módszer szerint megállapított támogatási ráta az APP-vállalatok vonatkozásában 2,81 %, a Chenming-vállalatok vonatkozásában pedig 0,69 %.
ii. A panaszban említett, de az értékelésben nem szereplő rendszerek
- Villamos áram biztosítása
(264)
A Bizottság megállapította, hogy az együttműködő exportáló gyártók ennek a rendszernak a révén a vizsgálati időszakban nem tettek szert gazdasági előnyre. Ezért nem volt szükséges annak megállapítása, hogy a rendszer keretében nyújtott támogatás kiegyenlíthető-e vagy sem.
- A papírgyártáshoz szükséges vegyszerek biztosítása
(265)
A Bizottság megállapította, hogy az együttműködő exportáló gyártók ennek a rendszernak a révén a vizsgálati időszakban nem tettek szert gazdasági előnyre. Ezért nem volt szükséges annak megállapítása, hogy a rendszer keretében nyújtott támogatás kiegyenlíthető-e vagy sem.
4.3. A FELEK ÉSZREVÉTELEI A TÁMOGATÁSSAL KAPCSOLATBAN
4.3.1. BEVEZETÉS
(266)
A kínai kormány, az együttműködő exportáló gyártók két csoportja (az APP- és a Chenming-csoport), valamint az uniós panaszos küldte meg észrevételeit a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban.
(267)
Az uniós panaszos egyetértett a Bizottság megállapításaival.
(268)
A kínai kormány, az APP- és a Chenming-csoport vitatta azokat. Mivel a végleges nyilvánosságra hozatal során teljes körűen foglalkoztak a felhozott érvekkel, ebben a rendeletben nem ismétlik meg azokat.
4.3.2. A KETTŐS KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSSEL KAPCSOLATOS ÁLLÍTÁSOK
(269)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a kiegyenlítő intézkedésekre tett javaslat kettős kiegyenlítő intézkedést eredményez. Azt állították, hogy a Kína elleni dömpingellenes vizsgálatokban a rendes értéket az uniós gyakorlat szerint egy piacgazdasággal rendelkező harmadik ország gyártóitól származó adatok alapján határozzák meg. Így ilyen esetekben a kiegyenlítő vámok kivetése ugyanazon helyzet kezelése céljából kettős kiegyenlítő intézkedést valósítana meg, mivel a dömpingellenes vámok hatékonyan ellensúlyozzák a kínai vállalatok számára állítólag juttatott bármilyen támogatást.
(270)
Az APP azt állította, hogy amennyiben a rendes érték az analóg országban lebonyolított belföldi értékesítésen alapul, úgy a piacgazdasági elbánásra irányuló kérelem elutasítása és a támogatás nélkül számított rendes érték alkalmazása a támogatás összegével növeli a vámot; a támogatást így kétszeresen is számításba vennék.
(271)
A kínai kormány szerint ugyanezekkel az állítólagos torzulásokkal a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatban már foglalkoztak. Azt állította, hogy a Bizottság gyakorlata megsérti az Unió és a Kereskedelmi Világszervezet jogszabályait, és hogy a Bizottságnak vagy meg kellene szüntetnie a kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó eljárást, vagy a párhuzamosan folyó dömpingellenes eljárásban piacgazdasági elbánásban kellene részesítenie az együttműködő exportáló gyártókat. A kínai kormány azt is állította, hogy nem fogadja el a Bizottság érveit, miszerint a dömpingkülönbözetnél alacsonyabb kárkülönbözet megállapításánál nem számolnak duplán. A kínai kormány végezetül arra hivatkozott, hogy a Kereskedelmi Világszervezet fellebbviteli testületének a DS379. sz. USA-Kína vitára vonatkozó, a kettős orvoslást érintő megállapítása (9) alapján a jelenlegi eljárást meg kellene szüntetni.
(272)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kettős kiegyenlítő intézkedés ezekben az eljárásokban egyáltalán nem játszik szerepet. Függetlenül attól, hogy a dömpingellenes és a kiegyenlítő vámok kivetése egy nem piacgazdasággal rendelkező ország esetében „kettős kiegyenlítő intézkedéshez” vezet-e vagy sem, ez a helyzet - a fogalommeghatározás szerint - csak akkor fordulhat elő, ha a dömpingkülönbözet és a támogatás összege halmozódik, azaz a kétfajta vám együttes szintje meghaladja a dömpingkülönbözet vagy a támogatás összege közül a nagyobbat. Az alább kifejtettek szerint itt nem ez a helyzet.
(273)
Először is emlékeztetni kell arra, hogy az Unió a dömpingellenes és a kiegyenlítő vámok ugyanazon termékre történő kivetésekor a kisebb vámtétel szabályát alkalmazza. Más szóval a Bizottság az uniós vizsgálatok során meghatározza a dömping, a támogatás és az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét. A vám mértéke sohasem haladhatja meg a kárkülönbözetet, és ebben az esetben a kárkülönbözet mindkét eljárásban azonos. A Bizottság a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatban olyan dömpingkülönbözetet állapított meg, ami jóval magasabb, mint a kárkülönbözet. A kisebb vámtétel szabályával összhangban a kárkülönbözet szintjén alapuló intézkedések elrendelésére tett javaslatot (lásd a Kínai Népköztásrsaságból származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2011. május 6-i 451/2011/EU tanácsi rendeletet. A jelenlegi szubvencióellenes vizsgálatban megállapított szubvenciókülönbözet így a dömpingkülönbözethez képes nem biztosít az uniós gazdasági ágazat számára további védelmet, mivel a kárkülönbözet megszabja a dömpingellenes vám felső határát. Így a két párhuzamoson folyó eljárásban a vámok vonatkozásában nincs átfedés vagy halmozódás, következésképp még azt feltételezve is, hogy a 0 preambulumbekezdésben leírtak szerint fennáll a kettős kiegyenlítő intézkedés lehetősége, a jogszabály nem írhat elő olyan kötelezettséget, hogy a dömpinget a támogatással „törölni” kellene. A dömping- és a kárkülönbözet közötti, a dömpingellenes eljárásban megállapított különbség valóban sokkal magasabb volt, mint a jelenlegi vizsgálatban megállapított támogatások összege. Ki kell emelni továbbá azt is, hogy amikor a fizetendő vámok tényleges meghatározására kerül sor, a Bizottság a gyakorlat szerint először a kiegyenlítő intézkedésre vonatkozó vizsgálat eredményein alapuló vámot veti ki. Amennyiben még mindig különbség áll fenn az előbb említett vám szintje és a kárkülönbözet között, úgy azt a dömpingellenes vizsgálat eredményeként megállapított vámmal ki lehet tölteni. Ez azonban nem jelenti azt, hogy kétszeri számítást alkalmaznának, mivel a vámok együttes szintjét a dömpingellenes vizsgálat már önmagában is indokolhatta.
(274)
Másodszor meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány által javasolt jogorvoslatokat a jogszabályok nem teszik lehetővé, mivel i. a vizsgálat olyan kiegyenlítő támogatások meglétét állapította meg, amelyek az uniós gazdasági ágazatnak jelentős kárt okoztak és megállapítást nyert, hogy az intézkedések elrendelése az uniós érdekeket szolgálja, így ezt az eljárást nem lehet megszüntetni, ii. a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatban nem mindegyik kínai fél kérte a piacgazdasági elbánást, iii. piacgazdasági elbánásban nem lehet olyan feleket automatikusan részesíteni, akik azt nem is kérték, és iv. azon felek esetében, akiknek a piacgazdasági elbánásra irányuló kérelmét elutasították, mivel a dömpingellenes alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontjában foglalt első, második és harmadik kritérium vonatkozásában súlyos hiányosságokat tártak fel.
4.3.3. A HÁTRÁNYOS KÖVETKEZTETÉSEK LEVONÁSÁVAL KAPCSOLATOS ÁLLÍTÁSOK
(275)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság a nem megfelelő együttműködés miatt jogtalanul hátrányos következtetéseket vont le. Ezzel kapcsolatban az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésére hivatkoznak, amely többek között arról tesz említést, hogy ha érdekelt fél elmulasztja az együttműködést, vagy csak részlegesen hajlandó együttműködni, a várható eredmény az érintett fél számára kedvezőtlenebb lehet, mintha hajlandó lett volna az együttműködésre. A kínai kormány szerint a hátrányos következtetések levonása megsérti a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (7) bekezdésében, valamint a Kereskedelmi Világszervezet dömpingellenes megállapodásának II. mellékletében foglaltakat.
(276)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány alaptalanul hivatkozik az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésére. A Bizottság nem alkalmazott „hátrányos következtetéseket” a kínai kormány vonatkozásában, az érintett exportőrökkel kapcsolatban nem szándékosan döntött a kedvezőtlen kimenetel mellett és nem törekedett arra, hogy a támogatások meglétét, illetve a kiegyenlítő vámok összegét illetően büntetést rójon ki a felekre. A Bizottság vizsgáló hatóságként eljárva ésszerű határidőn belül kért tájékoztatást a kínai kormánytól. A kínai kormány azonban nem bocsátotta a Bizottság rendelkezésére a vizsgálat szempontjából szükséges információkat (pl. a tervek másolatait, a bankokról szóló információkat, a bankok által az együttműködő exportáló gyártóknak folyósított hitelekkel kapcsolatban elvégzett értékeléseket, a földhasználati jogokra vonatkozó árképzést). A Bizottság ilyen körülmények között a rendelkezésre álló tények tekintetében kénytelen volt az alaprendelet 28. cikkének rendelkezéseit alkalmazni annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tudjon tenni. Hangsúlyozni kell, hogy eközben nem tett terhelő megállapításokat a kínai kormány vonatkozásában. Példaként meg kell említeni, hogy a Bizottság nem utasította el a földhasználati jogokkal kapcsolatos információkat: a kínai kormány nem bocsátotta a Bizottság rendelkezésére a földhasználati jogokra vonatkozó árképzéssel összefüggő valamennyi szükséges információt. A Bizottság ugyanígy nem vont le hátrányos következtetéseket a kínai kormányt illetően a bevontpapír-gyártásnak nyújtott kedvezményes hitelek miatt, viszont a tervekkel, a bankok szerepével, illetve a bankok által az együttműködő exportáló gyártók tekintetében alkalmazott hitelpolitikával kapcsolatban hozzá kellett jutnia azokhoz a hiányzó információkhoz, amelyeket a kínai kormány egyszerűen nem bocsátott rendelkezésére. A Bizottság így azokat az információkat használta fel, amelyeket a kínai kormánytól kapott. Amennyiben a tájékoztatás nem volt elégséges vagy nem volt bizonyító erejű, úgy a Bizottságnak - annak érdekében, hogy megállapításokat tehessen - ki kellett azt egészítenie más lényeges adatokkal. Némely esetben nem lehet kizárni, hogy az eredmény a kínai kormány számára kedvezőtlenebb lett, mintha teljes mértékben együttműködött volna, erre a kedvezőtlenebb eredményre azonban a Bizottság nem törekedett.
(277)
A Bizottság megközelítését ebben az esetben össze lehet hasonlítani azzal a módszerrel, amelyet a WTO vizsgálóbizottságai a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás V. mellékletének 7. bekezdése alapján a „hátrányos következtetések” fogalmával összefüggésben alkalmaznak. Az EC-Aircraft vizsgálóbizottság két esetben alkalmazott hátrányos következtetéseket a spanyol „PROFIT” kutatás-fejlesztési rendszer vonatkozásában, amikor az EU nem bocsátott kellő mennyiségű adatot rendelkezésre. A vizsgálóbizottság sem a támogatás összege, sem a de facto egyedi jelleg kérdése vonatkozásában nem vette figyelembe az EU által rendelkezésre bocsátott bizonyítékokat és a megállapításaihoz ehelyett a panaszos (az USA) által javasolt megoldást alkalmazta (10). A jelenlegi vizsgálatban egészen más a helyzet, mivel a Bizottság nem hagyott figyelmen kívül semmilyen adatot, amelyet a kínai kormány bocsátott rendelkezésre, és nem helyettesítette azokat a panaszos által javasolt megoldásokkal, hanem inkább a rendelkezésére álló valamennyi információt felhasználta ahhoz, hogy levonja a következtetéseket. A fentiekre tekintettel az előbbiekben említett állításokat elutasították.
(278)
Mivel a Bizottság sem a kínai kormány, sem egyetlen exportőr vonatkozásában nem vont le hátrányos következtetéseket, nem helytálló az az állítás, miszerint hátrányos következtetések alkalmazása egy kormányzat vonatkozásában megsérti a Kereskedelmi Világszervezet rendelkezéseit.
(279)
Ezt az állítást el kell utasítani, mivel a tények nem támasztják alá. A Bizottság - az eljárás megindításáról szóló első levelében, illetve a helyszíni ellenőrző látogatást megelőző utolsó levelében - tájékoztatta a kínai kormányt a 28. cikk rendelkezéseiről, valamint arról, hogy ezeket a rendelkezéseket mely esetekben kell alkalmazni. A Bizottság ezenkívül a fenti 0 preambulumbekezdésben említettek szerint tájékoztatta a kínai kormányt arról, hogy milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt.
(280)
A kínai kormány állítása szerint a Bizottság sohasem kérte arra, hogy szervezzen találkozókat az állami tulajdonú bankokkal.
(281)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy közvetlenül járjon közben annak érdekében, hogy a Bizottság találkozhasson azoknak a bankoknak a képviselőivel, amelyek az együttműködő exportáló gyártóknak hitelt folyósítottak. E célból a kínai kormánynak elküldték azon bankok felsorolását, amelyek ilyen hiteleket folyósítottak. A kínai kormányt annak biztosítására is felkérték, hogy a kínai kormánynál tett helyszíni ellenőrző látogatáson az állami fejlesztési bankok és egyéb pénzintézetek képviselői is legyenek jelen annak érdekében, hogy válaszolni tudjanak a kérdőívek őket érintő kérdéseire. A kínai kormány egyetlen ilyen kérés ügyében sem intézkedett.
(282)
Azzal érvelt, hogy a Bizottság ebben az esetben indokolatlanul vont le hátrányos következtetéseket, mivel ők megtettek mindent annak érdekében, hogy a rendelkezésükre álló információkat a Bizottság tudomására hozzák. Azt állították, hogy a bankok ebben az eljárásban harmadik félnek számítanak, illetve a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (9) bekezdése szerint nem érdekelt felek, így nem kötelességük együttműködni. Azzal érveltek továbbá, hogy a Bizottság önkényesen járt el és nem követte a WTO szabályait, mivel a kínai kormány a banki hitelekkel és a földhasználati jogokkal kapcsolatban elegendő tájékoztatást adott.
(283)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság a kínai kormányt illetően nem vont le hátrányos következtetéseket. Ezenkívül a fenti 0 preambulumbekezdésben említettek szerint a Bizottság a kínai kormány által a rendelkezésére bocsátott információkat használta fel, mivel azonban lényeges információk még hiányoztak, azokat más forrásokból származó adatokkal kellett kiegészítenie ahhoz, hogy reprezentatív megállapításokat tehessen.
(284)
Az érdekeltekkel kapcsolatban tett állításokat illetően emlékeztetni kell arra, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (9) bekezdése egyértelműen leszögezi, hogy az említetteken kívül más belföldi és külföldi feleket is be lehet vonni érdekeltként az eljárásba. A Bizottság ebben az eljárásban a panasz alapján a bevontpapír-gyártásnak nyújtott kedvezményes hitelek vonatkozásában kért tájékoztatást. Ezek az információk ráadásul közvetlenül azokkal a bankokkal kapcsolatosak, amelyek nagyrészt állami tulajdonban vannak. Erről mind az együttműködő exportáló gyártókat, mind a kínai kormányt tájékoztatták. Mivel a bankok hitelezésével kapcsolatban egyszerűen nem bocsátottak rendelkezésére elegendő információt, a Bizottság arra kényszerült, hogy az alaprendelet 28. cikkének rendelkezéseivel összhangban a rendelkezésére álló tényekre szorítkozzon.
4.3.4. A RENDELKEZÉSRE ÁLLÓ LEGJOBB INFORMÁCIÓ FELHASZNÁLÁSÁVAL KAPCSOLATOS ÁLLÍTÁSOK
(285)
Az APP azt állította, hogy a Bizottságnak a benyújtott információkat abban az esetben sem szabad figyelmen kívül hagynia, ha azok nem minden szempontból tökéletesek, feltéve hogy az információt szolgáltató fél a legjobb tudása szerint járt el. Az APP továbbá azt is állította, hogy abban az esetben, ha a fél nem a legjobb tudása szerint működött együtt, a Bizottságnak a rendelkezésre álló tények felhasználásakor figyelembe kell vennie az érdekelt fél által szolgáltatott valamennyi megalapozott tényt, még akkor is, ha azok nem foglalják magukban az adott féltől kért összes információt. A Bizottság számára így mind az alaprendelet, mind pedig a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás előírja, hogy ezeket az információkat ne hagyja figyelmen kívül.
(286)
A kínai kormány az állította, hogy a rendelkezésre álló tényekre való szorítkozás nem megengedhető abban az esetben, ha egy érdekelt tag vagy érdekelt fél bizonyította, hogy a legjobb tudása szerint járt el, az általa szolgáltatott információk ellenőrizhetők, azokat időben és megfelelően, a vizsgáló hatóságok által kért adathordozón vagy számítógépes nyelven nyújtotta be, tehát azokat a vizsgálat során fel lehet használni.
(287)
Ebben az esetben nem ez történt. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság az alaprendelet 28. cikkében és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (7) bekezdésében foglalt rendelkezésekkel összhangban azért szorítkozott a rendelkezésre álló tényekre, mert a kínai kormány és az exportáló gyártók többszöri kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre azokat az információkat, amelyeket a Bizottság a vizsgálat szempontjából szükségesnek ítélt ahhoz, hogy reprezentatív megállapítást tehessen. A Bizottságnak azt az alapvető problémát kellett megoldania, amibe vizsgáló hatóságként ütközött, vagyis hogy a kínai kormány nem közölt aktuális információkat a tervekkel, a bankok szerepével, az együttműködő exportáló gyártók számára biztosított hitelek folyósítása esetén végzett kockázatelemzésekkel, a földhasználati jogokra vonatkozó árképzéssel, illetve a különféle vizsgált rendszerek jogi dokumentumaival kapcsolatban, és azokhoz nem biztosított hozzáférést a Bizottság számára. Az együttműködő exportáló gyártók ugyanígy nem adtak tájékoztatást a kínai bankoktól kapott hitelekkel kapcsolatban. Ezért a kínai kormány és az exportáló gyártók által tanúsított együttműködés nem felel meg azoknak az előírásoknak, amelyeket a Kereskedelmi Világszervezet fellebbviteli testülete az Egyesült Államok - Dömpingellenes intézkedések egyes Japánból származó, melegen hengerelt acéltermékekre jelentésében megállapított, miszerint az érdekeltektől „magas szintű” együttműködést várnak el és az érdekelteknek „a legjobb tudásuk szerint” kell eljárniuk (11). A Bizottság nem érti, hogy a kínai kormány és az exportáló gyártók miért nem tudták rendelkezésre bocsátani/elrendezni a hiányzó adatokat és erre vonatkozóan miért nem tudtak hitelt érdemlő magyarázatot adni. A kínai kormány azt is állította, hogy a rendelkezésre álló legjobb információ felhasználásának feltételei nem voltak adottak, és a kínai kormány egyszerűen azért nem tudott bizonyos információkat szolgáltatni, mert azok nem is léteznek, már nem lényegesek vagy nem állnak rendelkezésre, azokat a kérdőívben vagy az ellenőrzést megelőzően nem kérték.
(288)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a támogatásról szóló szakaszban (64-73 preambulumbekezdés) foglaltak egyértelműen bizonyítják, hogy a Bizottságnak - mint vizsgáló hatóságnak - nem volt más lehetősége, mint hogy a rendelkezésre álló tényeket használja fel annak érdekében, hogy reprezentatív megállapítást tegyen. A kért információk jellegét illetően emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság létező információkat kért (pl. a tervekkel, a bankok szerepével, az együttműködő exportáló gyártók számára biztosított hitelek folyósítása esetén végzett kockázatelemzésekkel, a földhasználati jogokra vonatkozó árképzéssel, illetve a különféle vizsgált rendszerok jogi dokumentumaival kapcsolatos információkat), és az eljáráoks megindítását követően számos lehetőséget biztosított a kínai kormány részére az információszolgáltatásra.
(289)
A fentieken túlmenően azt is hangsúlyozni kell, hogy a Bizottságnak - mint vizsgáló hatóságnak - ki kellett vizsgálnia a panaszban szereplő azon állításokat, amelyeket elegendő bizonyítékkal támasztottak alá ahhoz, hogy az eljárás megindulhasson (pl. ötéves tervek, illetve a bevontpapír-gyártásnak nyújtott kedvezményes hitelezésre vonatkozó iparpolitika alkalmazása, a bankok - mint állami szervek - szerepe, közvetlen és közvetett adó- és támogatási rendszerok megléte), így a kínai kormányt - mint érdekelt felet - felkérték, hogy valamennyi szükségesnek ítélt információt bocsásson a Bizottság rendelkezésére. A kínai kormány viszont eltérő megközelítést választott és a vizsgáló hatóság szerepkörébe helyezkedett. Ő maga akarta megítélni, hogy mit tart lényegesnek és csak olyan dokumentumokat bocsátott a Bizottság rendelkezésére, amelyeket maga annak tartott, anélkül hogy a vizsgáló bizottságra bízta volna ennek eldöntését. Ezt kiválóan szemlélteti a kínai kormánynak az állami tulajdonban lévő bankokkal kapcsolatos megközelítése (lásd a fenti (282) preambulumbekezdést).
A kínai kormány azt állította, hogy ezek a bankok „harmadik felek”, holott a panaszos elegendő bizonyítékot szolgáltatott arra vonatkozóan, hogy „állami szervek”, és a Bizottságnak így jogában állt arra kérni a kínai kormányt, hogy bocsássa a rendelkezésére a tevékenységükkel kapcsolatban kért információkat. Erre válaszul a kínai kormány magára vállalta annak eldöntését, hogy ezek a bankok nem állami szervek és nem is szolgáltatott semmiféle információt velük kapcsolatban. Ennek eldöntése azonban a vizsgáló hatóságra, azaz a Bizottságra és nem a kínai kormányra tartozik. Az ilyen magatartás nyilvánvalóan nincs összhangban a fent említett WTO-esetjoggal, amely szerint az érdekelteknek „a legjobb tudásuk szerint” kell eljárniuk. Nehéz megérteni, hogy ez hogyan illeszkedik a fellebbviteli testületnek az Egyesült Államok - Dömpingellenes intézkedések egyes Japánból származó, melegen hengerelt acéltermékekre jelentésében foglalt azon következtetéseihez, amelyek szerint „az együttműködés egy olyan eljárás, amelyben a felek közös erőfeszítések révén egy közös cél elérése érdekében munkálkodnak” (12). Meg kell jegyezni továbbá, hogy a Bizottság valamennyi érdekelt számára elegendő időt biztosított a kért információk rendelkezésre bocsátására, és a vizsgálatot a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás VI. mellékletének azon rendelkezéseivel összhangban végezte, amelyek a helyszíni ellenőrző látogatások szabályait írják elő, és a Bizottság számára lehetővé teszik többek között azt is, hogy a kapott információkra figyelemmel további adatszolgáltatást kérjen.
(290)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a kért tervek igen terjedelmesek - 282 000 oldalt tartalmaznak -, és a fordításuk indokolatlanul nagy terheket róna a kínai kormányra. Azt is állították, hogy nem tudnak a tervek független fordításainak meglétéről, és hogy az Egyesült Államok által lefolytatott eljárásokban nem bocsátották rendelkezésre a nemzeti ötéves terveket.
(291)
Ezt az állítást el kellett vetni. A fenti (65) preambulumbekezdésben említett és a kínai kormány által kínai nyelven rendelkezésre bocsátott tervek összesen kevesebb mint 300 oldal terjedelműek. A 282 000 oldalról szóló állítást nem támasztják alá azok a dokumentumok, amelyeket a kínai kormány a hivatalos feljegyzés szerint benyújtott. Ez az állítás mindazonáltal aggasztó, mivel az ebben a vizsgálatban és a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatban megállapítottnál jóval sokrétűbb kormányzati beavatkozásra utalhat. A tervek független fordításaival kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság más érdekeltektől kapott ilyen dokumentációt és a lefordított terveket a vizsgálat céljaira felhasználta. Végezetül egyértelműen le kell szögezni, hogy a Bizottság nem szándékozott olyat állítani, hogy a kínai kormány az USA által lefolytatott eljárásban terveket bocsátott rendelkezésre. A fenti 0 preambulumbekezdés mindössze azt említi, hogy úgy tűnik, hogy lefordították az ezzel kapcsolatos információkat.
4.3.5. A NEM MINDEN SZEMPONTBÓL TÖKÉLETES INFORMÁCIÓK FELHASZNÁLÁSÁRA VONATKOZÓ ÁLLÍTÁSOK
(292)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottságnak a rendelkezésre álló legjobb információ felhasználását megelőzően - az alaprendelet 28. cikke (3) bekezdésében előírtak szerint - elemzést kell végeznie és el kell döntenie, hogy az említett cikkben foglalt feltételek fennállnak-e.
(293)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság az alaprendelet 28. cikkének rendelkezéseivel összhangban a rendelkezésére álló tényekre szorítkozott, mivel a 28. cikk (3) bekezdésében foglalt feltételek nem álltak fenn. A kínai kormány a fent említettek szerint vagy hiányos információkat közölt, vagy sok esetben egyáltalán nem bocsátotta a Bizottság rendelkezésére a kért információkat. Emlékeztetni kell arra, hogy a tervekkel kapcsolatban egyáltalán nem vagy csak részben adtak tájékoztatást, a bankok szerepével kapcsolatban hiányos vagy nem egyértelmű információkat közöltek, az együttműködő exportáló gyártók számára biztosított hitelek folyósítása esetében végzett kockázatelemzéseket, a földhasználati jogokra vonatkozó árképzést, illetve a különféle vizsgált rendszerok számos jogi dokumentumát szintén nem bocsátották rendelkezésre. A Bizottság a hiányosságok és az információk hiánya miatt nem volt abban a helyzetben, hogy a rendelkezésre bocsátott egyes információkat ellenőrizze. A fentiekre tekintettel, illetve figyelembe véve azt a tényt, hogy a kínai kormányról nem lehetett azt állítani, hogy a legjobb tudása szerint járt el, továbbá az ésszerűen pontos ténymegállapítást megnehezítő indokolatlan nehézségek miatt a Bizottság arra kényszerült, hogy a rendelkezésre álló tények felhasználására szorítkozzon.
(294)
A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a Bizottság a rendelkezésre álló legjobb információként felhasználhatta volna az általa szolgáltatott információkat.
(295)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság az érdekeltek által rendelkezésére bocsátott (ideértve a kínai kormány által szolgáltatott) és a nyilvánosan hozzáférhető forrásokból származó információk összességét használta fel annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tegyen.
(296)
A hitelekkel kapcsolatban azt állították, hogy mivel az egyes bankok a hitelnyújtás kapcsán végzett kockázatelemzésekre vonatkozó információkat nem bocsátották rendelkezésre, a Bizottságnak a Kínai Központi Bank és a kínai bankszabályozási bizottság magyarázataira, valamint a kereskedelmi bankok éves beszámolóira kellett volna szorítkoznia.
(297)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a bankok a szükséges adatokat kifejezett kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre. A Kínai Központi Bank és a kínai bankszabályozási bizottság csak nagyon általános jellegű tájékoztatást adott, amely az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekkel egyáltalán nem is volt közvetlen kapcsolatban. A kínai kormány a kereskedelmi bankok számos éves beszámolóját csatolta a benyújtott dokumentumokhoz (közülük néhányat csak kínai nyelven), és azt állította, hogy a kereskedelmi bankok az üzleti tevékenységükkel kapcsolatos döntéseiket a jogszabályokkal összhangban - bármilyen szervezeti egység vagy magánszemély befolyásától mentesen - maguk hozzák meg. Ezek azonban csak egyszerű kijelentések, amelyek nem teszik lehetővé annak az ellenőrzését, hogy a bankok az együttműködő exportáló gyártóknak történő hitelnyújtás során végeztek-e kockázatelemzést, és ha igen, milyen módon; ezenkívül ezeket a kijelentéseket szembe kell állítani a vizsgálat során feltárt olyan esetekkel, amikor a vállalatok nyilvánvalóan kockázatelemzés nélkül jutottak hitelekhez.
(298)
A kínai kormány a földhasználati jogokkal kapcsolatban azt állította, hogy a Bizottságnak a tőle kapott információkat kellett volna felhasználnia, amelyek - a kínai kormány állítása szerint - a működő piac létét bizonyítják. Véleményük szerint a Bizottság a földhasználati jogok minimális ellenértékével kapcsolatban hatalmas mennyiségű információt kért, erre vonatkozóan azonban a kérdőívben, illetve az ellenőrzést megelőzően nem kértek tájékoztatást.
(299)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a földhasználati jogokra vonatkozó árképzéssel kapcsolatos információk nélkül nem lehet megállapítani, hogy a telkeknek van-e Kínában olyan működő piaca, amely a keresleti és kínálati erőket tükrözi. Meg kell jegyezni azt is, hogy a Bizottság a kínai kormánynak elegendő időt biztosított arra, hogy tájékoztatást adjon azokról a területekről, ahol az együttműködő exportáló gyártók székhellyel rendelkeznek, a kínai kormány azonban erre vonatkozóan egyetlen számadatot sem volt hajlandó közölni. A Bizottság mindenesetre a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás VI. mellékletében foglalt azon rendelkezéseket követte, amelyek a helyszíni ellenőrző látogatások szabályait írják elő, és a Bizottság számára lehetővé teszik többek között azt is, hogy a kapott információkra figyelemmel további adatszolgáltatást kérjen.
4.3.6. AZ ÁLLAMI SZERV FOGALOMMEGHATÁROZÁSÁRA VONATKOZÓ ÁLLÍTÁSOK
(300)
A kínai kormány szerint az, hogy egy bank vagy egy közüzem kormányzati tulajdonban van, még nem indokolja azt, hogy állami szervnek minősítsék, és ennek meghatározására a Bizottságnak az állami támogatásra vonatkozó uniós szabályokat kellene használnia. A kínai kormány azt is kérte, hogy a Kereskedelmi Világszervezet fellebbviteli testületének a DS379. sz. USA-Kína vitára vonatkozó, az állami szerv meghatározását érintő megállapítása alapján a jelenlegi eljárást szüntessék meg.
(301)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a fenti (90) preambulumbekezdésben meghatározta az állami szerv fogalmát. Ez a fogalommeghatározás összhangban van a Kereskedelmi Világszervezet szubvencióellenes eljárásokra vonatkozó esetjogával, ideértve a fellebbviteli testület fentebb említett jelentését. Így nem szükséges eltávolodni az általánosan elfogadott fogalommeghatározástól és egy másik viszonyítási alapot (azaz az állami támogatásra vonatkozó uniós szabályokat) használni, ami a jogszabályok igen eltérő területére vonatkozik. Megjegyzendő, hogy az állami támogatásra vonatkozó szabályok egy teljesen más kontextusban alkalmazandók, azaz nem az áruk nemzetközi kereskedelmének szabályozása vonatkozásában, hanem a közös piac kiegészítőjeként. Végezetül nincs jogi vagy ténybeli alap annak megerősítésére, hogy a jelenlegi eljárást meg kellene szüntetni.
4.3.7. KEDVEZMÉNYES HITELEK BIZTOSÍTÁSA A BEVONTPAPÍR-GYÁRTÁS SZÁMÁRA
(302)
A kínai kormány a bevontpapír-gyártás számára nyújtott kedvezményes hitelekkel kapcsolatban azt állította, hogy a Bizottság nem szolgáltatott elegendő bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a támogatás - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírtak szerint - egyedi. Szerintük a Bizottság elemzése nem felelt meg annak a követelménynek, hogy az állítólagos támogatás vonatkozásában a de jure egyedi jelleget megállapítsa.
(303)
A két együttműködő exportáló gyártó szintén azt állította, hogy a kínai bankok által a részükre folyósított hitelek nem minősülnek egyedi támogatásnak.
(304)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy az egyedi jelleget az aktában szereplő - és a fenti (92) preambulumbekezdésben felsorolt - összes információ, többek között a kínai kormány által adott tájékoztatás alapján állapították meg. Ezek az információk - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában foglaltakkal összhangban - megerősítik a de jure egyedi jelleg fennállását.
(305)
A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (4) bekezdésében, illetve az alaprendelet 4. cikke (5) bekezdésében foglalt előírásoknak - miszerint a támogatás tényét bizonyítékokkal egyértelműen alá kell támasztani - nem tett eleget, mivel a Bizottság által szolgáltatott bizonyítékok nem tekinthetők egyértelmű bizonyítéknak, hiszen azok nem határozott, objektív és ellenőrizhető jellegűek, azaz nem hitelt érdemlőek.
(306)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a fenti (92) preambulumbekezdésben leírt tények az egyedi jelleget egyértelműen bizonyítják (azaz ágazati ipari tervek keretében nyújtott egyedi támogatások, a papírgyártás támogatott iparágak közé sorolása, a kereskedelmi bankok és a kínai állami tervrendszer szerepe, illetve a vállalatok számára a különleges szakpolitikai tervek követelményeinek kielégítése miatt adott magas hitelminősítés). Ezek határozott bizonyítékok, mivel egyértelműek, objektívek és meggyőzőek. Különböző forrásokból származnak, az érdekeltek bocsátották rendelkezésre, illetve nyilvánosan hozzáférhetőek voltak.
(307)
A 2007. évi papírgyártási tervet illetően azt állították, hogy a terv a papírgyártás számára nem biztosít egyedi támogatást vagy kedvezményes feltételeket. A kínai kormány szerint az a tény, hogy a terv előírja a pénzügyi intézményeknek, hogy ne folyósítsanak hiteleket olyan projektekhez, amelyek nem felelnek meg a követelményeiknek, csak egy olyan rendelkezés, amelynek az a célja, hogy a súlyos környezetszennyezést okozó projektek működését felfüggesszék.
(308)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a 2007. évi papírgyártási terv fenti (77) preambulumbekezdésben részletesen ismertetett megfogalmazásai kétségtelenül azt bizonyítják, hogy a papírgyártás egyedi támogatásban és kedvezményes elbánásban részesül. A vonatkozó szövegek megfogalmazásai nem támasztják alá azt az állítást, hogy a pénzügyi intézményekre vonatkozó részletes szabályok csak környezetvédelmi célokat szolgálnak.
(309)
A kínai kormány a szakpolitikai tervek és az olyan kísérő dokumentumok, mint pl. az Integrációs projekt és a Címtár vonatkozásában ismételten azt állította, hogy ezek a jogalkotásról szóló kínai törvény szerint jogilag nem kötelező erejűek. Ehhez egy jogilag kötelező érvényű végrehajtási rendeletre volna szükség. A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a tervek alapján nem lehet egyértelműen meghatározni az egyedi jelleget, és az a puszta tény, hogy a papírgyártás a támogatott iparágak közé tartozik, még nem bizonyítja, hogy a kínai kormány a támogatásra való jogosultságot bizonyos vállalkozások számára kifejezetten korlátozná.
(310)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a vizsgálat megállapította, hogy a tervek - a fenti 0 preambulumbekezdésben részletezett okok miatt - jogilag kötelező erejűek. A vizsgálat azt is megállapította, hogy a papírgyártás „támogatott iparágak” közé sorolása az érintett vállalkozások számára különleges gazdasági előnyöket jelent.
(311)
A hitelek folyósításával kapcsolatban azt állították, hogy az együttműködő exportáló gyártóknak hitelt nyújtó kínai bankok éves beszámolóinak elemzéséből nem derül ki, hogy a hiteleket a szakpolitikai tervek miatt folyósították.
(312)
Ezt az állítást el kellett vetni. A fentiek szerint a bankok éves beszámolói az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekkel kapcsolatban nem tartalmaznak konkrét információkat. Az éves beszámolók általános dokumentumok, amelyek semmiféle információt nem tartalmaznak arra vonatkozóan, hogy a kínai bankok az együttműködő exportáló gyártóknak hogyan folyósítottak hitelt, illetve hogy az együttműködő exportáló gyártók hiteleinek kockázatát hogyan elemezték. Ezeket az információkat a Bizottság többször kérte az érdekelt felektől, és azok elengedhetetlennek minősülnek, figyelemmel többek között a következők megállapításaira: az IMF 2006. évi jelentése, amely szerint Kínában nem teljes a banki liberalizáció és a hitelkockázatot nem fejezik ki megfelelően (13), az IMF 2009. évi jelentése, amely kiemelte a kamatláb-liberalizáció Kínában tapasztalható hiányát (14), az IMF 2010. évi országjelentése, amely kijelentette, hogy Kínában viszonylag alacsony a tőkeköltség, a hitelkihelyezést néha olyan módszerrel határozzák meg, amely nem kapcsolódik az árhoz, a vállalatok nagymértékű megtakarításai pedig részben a különböző ráfordítási tényezők (ideértve a tőkét és a földterületet) alacsony költségéhez kapcsolódnak (15), Kína OECD által végzett, 2010. évi gazdasági felmérése (16), valamint az OECD gazdasági osztályának 747. számú, Kína pénzügyi ágazati reformjairól szóló munkadokumentuma (17), amely kijelentette, hogy az, hogy a pénzügyi intézmények tulajdonjogával túlnyomórészt továbbra is az állam rendelkezik, problémákat vet fel abban a tekintetben, hogy a bankok hitelezési döntései milyen mértékben alapulnak tisztán kereskedelmi megfontolásokon, miközben a bankok hagyományos szerepe látszólag az, hogy kormányzati kapcsolatokkal rendelkező kormányzati ügynökségekként működnek.
(313)
A kínai kormány a fent említett hitelminősítési feljegyzéssel kapcsolatban azt állította, hogy az egyedi jelleg megállapításához egyetlen hitelminősítési feljegyzést nem lehet egyértelmű bizonyítéknak tekinteni. Szerintük a Bizottság egy konkrét eset feltételeit csak akkor általánosíthatja az összes hitelezési döntésre, ha az együttműködő exportáló gyártóknak folyósított hitelek többsége vagy minden hitel esetében beigazolódik, hogy az iparpolitika tette lehetővé számukra a vizsgálati időszakban a magasabb hitelminősítést.
(314)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a fenti 0 preambulumbekezdésben említett hitelminősítési feljegyzés az együttműködő exportáló gyártó kedvező jövőbeli kilátásait közvetlenül összekapcsolja a papírgyártási szakpolitikai tervek meglétével és ezek célkitűzéseinek teljesítésével. A Bizottság a következtetések levonásakor a papírgyártási tervvel egyetemben különös hangsúlyt helyezett erre a dokumentumra, mivel a fent említettek szerint az ezzel kapcsolatos egyéb információkat, mint pl. a hitelek kockázatainak elemzését, többszöri kérés ellenére sem bocsátották rendelkezésre.
(315)
A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a Bizottság a kedvezményes hitelnyújtásra vonatkozó állítások elemzésekor nem vette figyelembe a Kínai Központi Bank különleges hitelekkel kapcsolatos ügyintézés javításáról szóló körlevelét (YINFA [1999], 228. sz.). A kínai kormány szerint az előbb említett körlevél megerősíti, hogy a kedvezményes hitelezést, illetve a különleges hiteleket megszüntették.
(316)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság a fenti 0 preambulumbekezdésben kifejtettek szerint megállapította, hogy a Kínai Központi Bank 1999. évi körlevelénél léteznek újabb körlevelek is, amelyek egyértelműen említést tesznek arról, hogy vannak kedvezményes hitelek és az Államtanács által meghatározott egyéb hitelek. A kínai kormány arra vonatkozó állításait, hogy a kedvezményes hitelezést és a különleges hiteleket megszüntették, a tények nem támasztják alá. A fentiekkel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy az 1999. évi körlevél leszögezi, hogy a teljes egészében állami tulajdonban lévő bankoknak aktív kommunikációt kell folytatniuk az érintett iparágak felügyeletét ellátó hatóságokkal annak érdekében, hogy elnyerjék azok egyetértését és támogatását. Ez ismét egy olyan kijelentés, ami azt igazolja, hogy az állami hatóságok ellenőrzésük alatt tartják a teljes egészében állami tulajdonban lévő bankokat.
(317)
A kínai kormány a panaszos által benyújtott és az egyedi jelleget alátámasztó bizonyítékokkal kapcsolatban azt állította, hogy ezek csak hivatkozások az Egyesült Államok által lefolytatott különböző vizsgálatok során tett megállapításokra, ahol az egyedi jelleget többek között az ötéves tervekre hivatkozva állapították meg.
(318)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a rendelkezésére álló valamennyi fontos információt felhasználta annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tegyen. A panaszban szereplő nyilvánosan hozzáférhető információkat ezért még akkor is fontosnak ítélték és felhasználásukat megfelelőnek tartották, ha azok más vizsgáló hatóságok megállapításaira utaltak.
(319)
A 40. sz. határozat és a Címtár vonatkozásában azt állították, hogy azok a bevontfinompapír-gyártást nem sorolják kifejezetten a támogatott iparágak és a támogatott projektek közé. Azzal is érveltek, hogy a „a támogatott projektek” kifejezés Kínában a gazdasági tevékenység számos ágazatát érinti, így különféle iparágakat is.
(320)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a 40. sz. határozat és a Címtár a papírgyártást - amelyhez a bevontfinompapír-gyártás is tartozik - a támogatott iparágak, illetve a támogatott projektek közé sorolja. A támogatott projekteket illetően emlékeztetni kell továbbá arra, hogy ezek a projektek mindössze 26 ágazat bizonyos tevékenységeire vonatkoznak, így ez a besorolás a kínai vállalkozások egy részét foglalja csak magában, tehát nem tekinthető általános jellegűnek vagy nem egyedinek. A Bizottság úgy ítélte meg, hogy mindenféle magyarázat (és alátámasztó dokumentum) hiányában ez a legtermészetesebb értelmezése annak, hogy a kínai kormány pontosan hogyan használja a „papírgyártás” fogalmát például a 40. sz. határozat vagy a Címtár alkalmazásában.
(321)
A kínai kormány a kereskedelmi bankokról szóló törvénnyel kapcsolatban azt állította, hogy a törvény 34. cikke általános jellegű és ugyanennek a törvénynek a 41. cikkében foglalt rendelkezésekkel összhangban a kereskedelmi bankok vonatkozásában nincs olyan kötelező előírás, hogy az iparpolitika alapján hiteleket kellene nyújtaniuk.
(322)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a 34. cikk a kereskedelmi bankok hitelezési tevékenységét közvetlenül összekapcsolja az állami iparpolitikával. Ezért azt nem lehet általános vagy nem kötelező jellegűnek tekinteni. Az előbb említett törvény 41. cikkét illetően meg kell jegyezni, hogy az a kereskedelmi bankok azon előjogára vonatkozik, hogy ügyfeleiknek hitelt nyújtsanak, viszont nem taglalja azokat a feltételeket, amelyeket a bankoknak a hitelezési döntéseik meghozatalánál figyelembe kell venniük.
(323)
Az APP-csoport azt állította, hogy elegendő tájékoztatást és dokumentumot bocsátott a Bizottság rendelkezésére annak alátámasztására, hogy az APP-csoport a Moody's-nál 2007-ben és 2008-ban A-1 besorolást kapott, ezért a Bizottság helytelenül járt el, amikor ezt a besorolást figyelmen kívül hagyva a Bloomberg BB minősítését alkalmazta.
(324)
A Bizottság alaposan megvizsgálta az APP-csoport által benyújtott hitelminősítési jelentéseket. Ezek a hitelminősítési jelentések a papírgyártás ígéretes jövőbeli kilátásait összekapcsolják a papírgyártásra vonatkozó fejlesztési politika kihirdetésével. Ezért az ezekben a dokumentumokban foglalt információk tulajdonképpen alátámasztják a Bizottság azon megállapításait, hogy az exportőrök jelenlegi pénzügyi helyzetét torz piaci viszonyok között határozták meg, így a kínai exportőrök hitelképességét nem lehet névértéken figyelembe venni. Ezt az állítást el kellett vetni.
(325)
Az APP-csoport azt is állította, hogy az általuk az általános közzétételt illetően ebben a pontban tett észrevételekben említett pénzgazdálkodásról szóló belső jelentések sokkal inkább megfelelőek, mint a jelenleg alapul vett tények.
(326)
Ezt az állítást el kellett vetni. Az ezekben a jelentésekben szereplő számadatok a vállalatok torz piaci viszonyok között elért pénzügyi helyzetét tükrözik, amelyre - a Bizottság megállapításai szerint - természetesen a kedvezményes hitelezés is hatással van. Ez egy körkörös folyamat, azaz a vállalat kedvezményes hitelt vehet fel, ami a pénzügyi mutatóit kedvezően befolyásolja és ennek eredményeként ez a jövőbeli hitelfeltételeire is pozitív hatással lesz.
(327)
Az APP-csoport szerint a Bizottság az USD-ban és EUR-ban felvett hitelek referenciaértékének kiszámításánál rossz módszert követett és a LIBOR feletti kamatkülönbözetet kétszeresen vette számításba, így magasabb referencia-kamatlábat állapított meg.
(328)
Ezt az állítást el kellett vetni. A Bizottság a LIBOR feletti kamatkülönbözetet nem vette kétszeresen számításba. A Bizottság - a végleges nyilvánosságra hozatalban kifejtettek szerint - az 1 éves futamidőnél hosszabb, USD-ban és EUR-ban felvett hitelek referenciaértékének kiszámításához a vonatkozó 1 éves LIBOR kamatlábhoz hozzáadta az 1 éves lejáratú BB besorolású vállalati kötvények, valamint az n éves lejáratú BB besorolású vállalati kötvények közötti kamatkülönbözetet, ahol n azoknak az éveknek a számát jelzi, amely időtartamra a „hosszú lejáratú USD LIBOR” kamatlábat kiszámították (azaz 2, 3, …, 15 év). Hangsúlyozni kell, hogy a kamatkülönbözetet a fent említettek szerint az 1 éves tiszta LIBOR kamatlábakhoz adták (azaz azokat nem növelték x bázisponttal, ahogyan azt az APP-csoport állította).
4.3.8. KEDVEZMÉNYES ADÓPOLITIKA AZ ÚJ, ILLETVE CSÚCSTECHNOLÓGIÁT ALKALMAZÓNAK MINŐSÜLŐ VÁLLALKOZÁSOK RÉSZÉRE
(329)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezzel a rendszererl kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azt állították, hogy a vállalkozások adózásáról szóló törvény 25. cikke egy általános jogi aktus, amely az egész kínai gazdaságra vonatkozik, nem csak a bevont finompapír gyártóira.
(330)
A kínai kormány azt is állította, hogy az erre a rendszerre vonatkozó jogosultsági feltételek objektívek és azokat részletesen meghatározták, a jogosultság megadása automatikus, így a rendszert a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglaltak alapján nem lehet egyedinek tekinteni.
(331)
Ezeket az állításokat elutasították. A Bizottság a megállapításait bizonyítékokkal egyértelműen alátámasztotta. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a vállalkozások adózásáról szóló törvény 25. cikke a „támogatott” kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, azaz a kínai vállalkozások egy adott részére korlátozza a rendszerhez való hozzáférést. A Bizottság a fent említettek szerint megállapította, hogy a bevontpapír-gyártás ebbe a kategóriába tartozik, így az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. A jogosultsági feltételekkel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a vonatkozó rendelkezések említést tesznek többek között azokról a feltételekről, hogy a termékeknek a kiemelt állami támogatásban részesülő, új és csúcstechnológiát képviselő termékek közé kell tartozniuk, a vállalkozásoknak folyamatos kutatás-fejlesztési tevékenységet kell végezniük annak érdekében, hogy a tudomány és a technológia terén mindig új ismereteket szerezzenek, azokat innovatív módon alkalmazzák, illetve jelentős technológiai vagy termékfejlesztést kell végezniük. Összességében vizsgálva, ezeket a feltételeket nem lehet objektív jogosultsági feltételeknek tekinteni, ami a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezések alapján a támogatás automatikus megadásához vezet.
(332)
Az APP-csoport tudni szerette volna, hogy az ezekre a rendszerekre vonatkozó kiegyenlíthető támogatásokat a 2009. évi (vizsgálati időszak) helyett inkább a 2008. évi adóbevallás és adófizetés alapján kellene-e kiszámítani. Azt állították, hogy ezek a rendszerek a társasági adóhoz kapcsolódnak, amelyet a kínai adózási időszakot követő naptári évben fizetnek be és rendeznek teljes egészében. Ezért a 2009. évre vonatkozó társasági adóról vagy bármilyen egyéb, ehhez kapcsolódó kedvezményes elbánásról 2010-ben döntenek.
(333)
Ezt az állítást el kellett vetni. A kapott támogatások tényleges összegét a 2009. évre vonatkozó adóbevallások alapján igazolták és ellenőrizték, így azok a 2009. év, azaz a vizsgálati időszak értékesítéseihez és bevételeihez kapcsolódó támogatások.
4.3.9. KEDVEZMÉNYES ADÓPOLITIKA A KUTATÁS ÉS FEJLESZTÉS TERÜLETÉN
(334)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezzel a rendszerrel kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azt állították, hogy az erre a rendszerre vonatkozó jogosultsági feltételek objektívek és azokat részletesen meghatározták, a jogosultság megadása automatikus, így a rendszert a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglaltak alapján nem lehet egyedinek tekinteni.
(335)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a vizsgálat azon vállalatok vonatkozásában, amelyeket bizonyos típusú kutatás-fejlesztési projektekben tevékenykedő cégek között tartanak számon, azaz a kínai vállalkozások egy adott részét illetően megállapította a kedvezményes adóztatás biztosítását. A fent említettek szerint ezek olyan vállalkozások, amelyek az elsődleges állami támogatásban részesülő, új és csúcstechnológiát alkalmazó ágazatokba tartoznak, illetve olyan projektek, amelyek a csúcstechnológiai iparágak fejlesztésének kiemelt területeire vonatkozó útmutatóban szerepelnek, mint például a bevontpapír-gyártáshoz tartozó vállalatok és projektek, így az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. A jogosultsági feltételekkel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az együttműködő exportáló gyártók által benyújtott vonatkozó rendelkezések homályosak és átláthatatlanok, így azokat nem lehet objektív jogosultsági feltételeknek tekinteni, amelyek a támogatás automatikus megadásához vezetnek. A Bizottság a megállapításait így a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezésekkel összhangban bizonyítékokkal egyértelműen alátámasztotta.
4.3.10. OSZTALÉK ADÓMENTESSÉGE A MINŐSÍTÉSSEL RENDELKEZŐ BELFÖLDI VÁLLALKOZÁSOK KÖZÖTT
(336)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezzel a rendszerrel kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azt állították, hogy az osztalék adómentessége a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás alapján nem minősül támogatásnak, mivel az osztalék adómentessége természeténél fogva nem támogatás, és a vonatkozó kínai rendelkezések a kettős adóztatás elkerülése érdekében az adóalap tisztázására törekednek.
(337)
Az APP-csoport állítása szerint ez a rendszer nem egyedi, mivel azt például az osztalék forrásához hasonló objektív feltételek alapján általánosan és egységesen alkalmazzák egész Kínában. Azt is állították, hogy ezt a rendszert nem lehet támogatásnak minősíteni.
(338)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a belföldi vállalkozásoktól származó osztalék mentes a belföldi vállalkozások társasági adó megfizetésére vonatkozó kötelezettsége alól. Először is emlékeztetni kell arra, hogy a vizsgálat bizonyos vállalatok, azaz a más belföldi vállalkozásoktól osztalékban részesülő belföldi vállalkozások, továbbá az államilag támogatott és ösztönzött fontos iparágak és projektek - mint például a bevontpapír-gyártás -, azaz a kínai vállalkozások egy adott része vonatkozásában megállapította a kedvezményes adóztatás biztosítását. Így az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. Másodsorban ez egy adókedvezmény formájában nyújtott ösztönzés, amely - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, illetve az alaprendelet 3. cikkének a) pontjában foglalt, a támogatás fogalmára vonatkozó meghatározással összhangban - kormányzati bevétel elengedését eredményezi. Azzal az állítással kapcsolatban, miszerint ez az ösztönző a kettős adóztatás elkerülésére irányul, meg kell jegyezni, hogy bár a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás elismeri, hogy a WTO tagállamai a kettős adóztatás elkerülése érdekében szabadon intézkedhetnek (lásd a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás I. mellékletének 59. lábjegyzetét), ez a rendelkezés „határozott védelmet nyújt”, és semmilyen konkrét bizonyítékot nem szolgáltattak annak az állításnak az alátámasztására, hogy például a belföldi és nem belföldi vállalkozásoktól származó osztalékot - a harmadik országokkal a kettős adóztatás vonatkozásában megkötött kétoldalú szerződésekben Kína részéről vállalt jogi kötelezettségek miatt - eltérően kezelnék.
(339)
Azt is állították, hogy a rendszer a támogatott vállalkozások és iparágak számára teljesen lényegtelen, sőt a fogalommeghatározás miatt minden belföldi vállalatra vonatkozik. A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikkének (2) bekezdése arról rendelkezik, hogy az általánosan alkalmazandó adókulcsok megállapítása nem tekinthető egyedi támogatásnak. Azt állították, hogy az erre a rendszerre vonatkozó jogosultsági feltételek objektívek és azokat részletesen meghatározták, a jogosultság automatikus, így a rendszert a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglaltak alapján nem lehet egyedinek tekinteni.
(340)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy az erről a rendszerről szóló rendelkezések a vállalkozások adózásáról szóló törvény „Kedvezményes adóztatás” című 4. fejezetének hatálya alá tartoznak, amely az államilag támogatott és ösztönzött fontos iparágak és projektek vonatkozásában adókedvezmény formájában nyújtott különleges ösztönzőket helyezett kilátásba. A fent említettek szerint ilyen feltételek mellett az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. A vizsgálat nem talált sem objektív feltételeket, amelyek a jogosultságot korlátoznák, sem egyértelmű bizonyítékot, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság automatikus. A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikkének (2) bekezdésében foglalt rendelkezésekre vonatkozó állítással kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ez a rendszer nem az általánosan alkalmazandó adókulcsok megállapítására vonatkozik, hanem bizonyos típusú vállalatoktól származó bizonyos típusú jövedelmek adómentességére.
4.3.11. HOZZÁADOTTÉRTÉK-ADÓ (HÉA) ÉS VÁM ALÓLI MENTESSÉG AZ IMPORTÁLT BERENDEZÉSEKRE
(341)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezzel a rendszerrel kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azzal érveltek, hogy a törvényben részletesen meghatározott egyes üzleti kategóriák nem egyediek, mivel azok a gazdasági tevékenység számos ágazatát, így különféle iparágakat érintenek. Azt állították, hogy az erre a rendszerre vonatkozó jogosultsági feltételek objektívek és azokat részletesen meghatározták, a jogosultság automatikus, így a rendszert a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglaltak alapján nem lehet egyedinek tekinteni.
(342)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy ez a rendszer csak azon vállalatok számára elérhető, amelyek a jogszabályokban (pl. iparági útmutató a külföldi befektetések számára, illetve azon iparágak, termékek és technológiák jegyzéke, amelyek fejlesztését az állam jelenleg támogatja) részletesen meghatározott bizonyos üzleti kategóriákban fektetnek be. Az a tény, hogy a jogosultság megadása bizonyos üzleti kategóriákra korlátozódik, azt támasztja alá, hogy a rendszer a gazdasági ágazatok széles köre számára nem általánosan elérhető, így az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. Ezenkívül a vizsgálat nem talált olyan objektív feltételeket, amelyek a jogosultságot korlátoznák és olyan egyértelmű bizonyítékot, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság megadása automatikus. A Bizottság a megállapításait így a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezésekkel összhangban bizonyítékokkal egyértelműen alátámasztotta.
(343)
Az APP-csoport állítása szerint a Bizottság által az ebből a rendszerből származó és a vizsgálati időszakra vonatkozó gazdasági előny kiszámításához alkalmazott értékcsökkenési időtartam nem megfelelő, és a Bizottságnak az APP-csoportba tartozó vállalatok jelentéseiben szereplő értékcsökkenési időtartamot kellett volna alkalmaznia. Az APP-csoport szerint ez a módszer megsérti az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdését.
(344)
Ezt az állítást el kellett vetni. Az APP-csoport jelentéseiben szereplő értékcsökkenési időtartamot számviteli és pénzügyi célokból állapították meg. Más együttműködő exportáló gyártók és az uniós gazdasági ágazat ettől eltérő értékcsökkenési időtartamról számoltak be. A Bizottság ezért - a szokásos gyakorlatnak megfelelően és az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - a számítás céljából a berendezések hasznos időtartamaként 15 éves értékcsökkenési időtartamot alkalmazott, ami az érintett iparágban „szokásos” értékcsökkenési időtartamnak tekinthető.
4.3.12. HÉA-ENGEDMÉNY A BELFÖLDÖN GYÁRTOTT BERENDEZÉSEKRE
(345)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezzel a rendszerrel kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azt állították, hogy a kínai kormány kifejtette a rendszerre vonatkozó jogosultsági feltételeket, így a rendelkezésre álló tények felhasználásának nem volt alapja.
(346)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ez a rendszer olyan külföldi tőkével működő vállalatok számára van fenntartva, amelyek bizonyos típusú belföldön gyártott berendezést vásárolnak, azaz a kínai vállalkozások egy bizonyos része számára, ezért az ennek a rendszernek a keretében kapott támogatások az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. Ezenkívül a vizsgálat nem talált olyan objektív feltételeket, amelyek a jogosultságot korlátoznák és olyan egyértelmű bizonyítékot, amely alapján megállapítható, hogy a jogosultság megadása automatikus. A Bizottság a megállapításait így - a rendelkezésre bocsátott információk felhasználásával, valamint az alaprendelet 28. cikkének alkalmazásával - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezésekkel összhangban bizonyítékokkal egyértelműen alátámasztotta.
4.3.13. VÁROSI KÖZTERÜLET-FENNTARTÁSI ADÓ, ÉPÍTÉSI ADÓ ÉS OKTATÁSI KÜLÖNADÓ ALÓLI MENTESSÉG A KÜLFÖLDI TŐKÉVEL MŰKÖDŐ VÁLLALATOKNAK
(347)
Mind az APP-, mind a Chenming-csoport azt állította, hogy a kínai Államtanács által 2010. október 18-án kibocsátott és 2010. december 1-től alkalmazandó, A belföldi és a külföldi tőkével működő vállalatok, valamint a magánszemélyek által fizetendő városi közterület-fenntartási adó, építési adó és oktatási különadó egységesítéséről szóló közlemény megjelenése óta a fent említett adók és különadó immáron általánosan és kivétel nélkül alkalmazandók minden vállalatra és magányszemélyre Kínában. A fenti állítások alapján ez a támogatási rendszer a továbbiakban nem kiegyenlíthető.
(348)
A felhozott érveket a Bizottság a benyújtott iratokkal és a felek által szolgáltatott bizonyítékokkal összhangban elemezte. A kínai kormányt felkérték, hogy erősítse meg a fenti információt. A kínai kormány, amely ebben az eljárásban érdekelt fél, e rendszerre vonatkozóan pedig támogatást nyújtó hatóság, arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy ezt a rendszerot visszavonták, és azt semmilyen más, ugyanezen adókötelezettségre vonatkozó kezdeményezés nem váltotta fel. Az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott információk alapján a Bizottság megállapította, hogy mindkét csoport igazolta, hogy már nem részesül semmilyen, ebből a rendszerból eredő támogatásban. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 15. cikkének megfelelően nem kerül sor intézkedések elrendelésére, ha a támogatást visszavonták, illetve bizonyítást nyer, hogy a támogatás már nem juttatja előnyhöz az érintett exportőröket. Ennek megfelelően és az aktában szereplő információk alapján a Bizottság megállapította, hogy az e terv szerinti támogatás többé semmiféle gazdasági előnnyel nem ruházza fel az érintett exportőröket. Így a fenti (160) - (169) preambulumbekezdésben ismertetett megállapításokat ennek megfelelően módosították.
4.3.14. HÍRES MÁRKÁK ÉS KÜLÖNLEGES ALAPOK A KÜLFÖLDI BEFEKTETÉSI PROJEKTEK ÖSZTÖNZÉSÉRE
(349)
A kínai kormány szerint a Bizottság az egyedi jelleget ezekkel a rendszerokkal kapcsolatban bizonyítékokkal nem támasztotta egyértelműen alá. Azt állították, hogy a kínai kormány ezekkel a rendszerokkal kapcsolatban elegendő tájékoztatást adott, és nincs olyan jogszabály vagy rendelkezés, amely ezekre a rendszerokra vonatkozik.
(350)
Ezeket az állításokat elutasították. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság ezeket a támogatási rendszerokat a kínai kormány és az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott információk alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek találta, annak ellenére, hogy ezzel kapcsolatban semmiféle jogi rendelkezést nem csatoltak. Az a - kínai kormány érvelésében szereplő - tény, hogy ezekre a rendszerokra vonatkozóan nincsenek jogi rendelkezések, kétségtelenül azt támasztja alá, hogy egyszerűen nem léteznek olyan objektív szempontok vagy feltételek, amelyek ezeket a rendszerokat szabályoznák. A Bizottság a megállapításait így - a rendelkezésre bocsátott információk felhasználásával, valamint az alaprendelet 28. cikkének alkalmazásával - a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában, illetve az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt rendelkezésekkel összhangban bizonyítékokkal egyértelműen alátámasztotta. Úgy tűnik, hogy jogosultsági szempontok és feltételek hiányában a kormányzatnak igen nagy a mozgástere, és a támogatás bizonyos típusú vállalkozásokra korlátozódik.
4.3.15. A CSÚCSTECHNOLÓGIAI IPAR FEJLESZTÉSÉRE LÉTREHOZOTT ALAP TÁMOGATÁSA ÉS A SUZHOU IPARI PARKTÓL A NÖVEKEDÉS FENNTARTÁSÁÉRT KAPOTT DÍJ
(351)
A kínai kormány ezekkel a rendszerokkal kapcsolatban azt állította, hogy a Bizottság tévesen értelmezi a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikkének (2) bekezdését, mivel az ipari parkok nem kijelölt földrajzi térségek.
(352)
Ezt az állítást el kellett vetni. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy a Suzhou Ipari Park egyértelműen a Kínai Népköztársaság illetékességébe tartozó gazdasági és közigazgatási alegység, tehát a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikkének (2) bekezdése szerint egy kijelölt földrajzi térség. Emellett azt is meg kell jegyezni, hogy még ha a vizsgálat tényei nem is támasztanák alá a fentieket, egy ipari park már a fogalommeghatározása alapján is csak egy részét tudja befogadni egy ország vagy egy támogatást biztosító hatóság területén belül található vállalkozásoknak, így az ipari park által nyújtott támogatások a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint egyedi jellegűnek tekinthetők.
4.3.16. FÖLDHASZNÁLATI JOGOK BIZTOSÍTÁSA
(353)
A kínai kormány a földhasználati jogokkal kapcsolatban azt állította, hogy a külső viszonyítási alap használata - hivatkozva a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 14. cikkének d) pontjára és az Egyesült Államok - Softwood Lumber IV. ügyben a fellebbviteli testület által képviselt álláspontra - jogszabályellenes. Azt állították, hogy az Európai Unió és a WTO jogszabályai a külső viszonyítási alap használatát csak nagyon különleges körülmények fennállása esetén engedélyezik, azaz amikor a magánpiaci árak a kérdéses árukat és szolgáltatásokat biztosító kormányzat meghatározó szerepe következtében torzulnak. A kínai kormány szerint a Bizottság nem bizonyította, hogy a magánpiaci árak a földhasználati jogot biztosító kínai kormány meghatározó szerepe miatt torzulnak.
(354)
Ezeket az állításokat elutasították. Először is meg kell jegyezni, hogy a WTO szabályai - amint azt a fellebbviteli testület DS257. sz., Egyesült Államok - Softwood Lumber IV. ügyben, illetve a vizsgálóbizottság DS379. sz., Egyesült Államok - Kína kiegyenlítő intézkedés ügyben képviselt álláspontja is alátámasztja - nem tiltják a külső viszonyítási alapok használatát. Másodsorban a Bizottság a külső viszonyítási alap használatakor teljes mértékben figyelembe vette a WTO esetjogában előírt különleges feltételeket. A fenti 0-0 preambulumbekezdésekben kifejtettek szerint Kínában a föld a kormányzat tulajdonában van és azt a kormányzat haszonbérbe adja. A kínai hatóságok ezenkívül még a másodlagos piacokon is ellenőrzik a földterületek kínálatát és kiosztását a vállalkozások között, a földterületek vállalkozások részére történő kiosztását szigorú előírások szabályozzák, és a földterületek kiosztásával kapcsolatban történt bármilyen változáshoz, pl. a földhasználati jogok egyik vállalkozásról egy másik vállalkozásra történő átruházásához az állam jóváhagyása szükséges, az új jogosult és az illetékes állami hatóság között pedig a földhasználati jog vonatkozásában új szerződést kell kötni. A fentiekre tekintettel a Bizottság megállapította, hogy a földhasználati jogok elosztásában a kínai kormánynak meghatározó szerepe van, és a kínai „magánpiaci” árakat (amennyiben léteznek - a vizsgálat során egyetlen ilyen árral kapcsolatban sem szolgáltattak információt) a földhasználati jogok biztosítójaként a kínai kormány meghatározó szerepe, illetve a földterületekkel kapcsolatos ügyletek ellenőrző szerveként monopolhelyzete mindenképpen torzítja. Következésképp a kínai kormány pénzügyi hozzájárulása gyakorlatilag meghatározza az esetleges magánpiaci árak szintjét.
(355)
A kínai kormány szerint a Bizottság azáltal, hogy Tajvant választotta külső viszonyítási alapnak, nem olyan viszonyítási alapot alkalmazott, amely összefüggésben vagy kapcsolatban lenne a kínai piacon uralkodó viszonyokkal, illetve azokra utalna. Azt állították, hogy a tajvani viszonyítási alapnak a komparatív előnyök egyes országok közötti eltéréseinek ellensúlyozása érdekében történő alkalmazását a WTO szabályai kifejezetten tiltják.
(356)
Ezeket az állításokat elutasították. A Bizottság az aktában szereplő információk egészét figyelembe véve Tajvant (18) megfelelő külső viszonyítási alapnak tekinti. Ezek az információk a következők: i. a gazdasági fejlettség szintje és a gazdaság szerkezete Tajvanon és azokban az érintett kínai tartományokban, ahol az együttműködő exportáló gyártók székhellyel rendelkeznek, ii. a két kínai tartomány és Tajvan földrajzi közelsége, iii. a magas szintű infrastruktúra Tajvanon és a két kínai tartományban, iv. a Tajvan és a Kínai Népköztársaság között fennálló szoros gazdasági kötelékek és a határokon átnyúló jelentős kereskedelem, v. az érintett kínai tartományok és Tajvan hasonló népsűrűsége, vi. a releváns viszonyítási alap kialakításához Tajvanban és a Kínai Népköztársaságban használt földtípus és ügyletek közötti hasonlóság, valamint vii. Tajvan és a Kínai Népköztársaság közös demográfiai, nyelvi és kulturális sajátosságai. Ehhez hozzájárul még az is, hogy Jiangsu és Shandong tartományok a gyártás tekintetében kiemelkedő tartományoknak tekinthetők Kínában (19). Noha Tajvanon és a két kínai tartományban az egy főre jutó GDP nem egyezik meg, az említett két kínai tartomány GDP-je az elmúlt években rohamosan nőtt, azaz felzárkóznak Tajvanhoz.
A legfrissebb adatok ezenkívül azt mutatják, hogy a reál GDP növekedési üteme (20) Kínában és Tajvanon hasonló. Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország (Kína) és egy nagy múltú piacgazdasággal rendelkező ország (Tajvan) GDP-jének pontos összehasonlítása nem döntő szempont, hiszen természetszerű, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország GDP-je elmarad egy működő piacgazdasággal rendelkező ország GDP-jétől. Ezenkívül sok más tényező, pl. a tervezési szabályok vagy a környezetvédelmi politika is hatással lehet az ipari földterületek keresletére és kínálatára. Az igazi kérdés az, hogy a földhasználati jogok tekintetében milyenek lennének az „uralkodó piaci viszonyok” Kínában, ha az ország működő piacgazdasággal rendelkezne, és minden bizonyíték arra utal, hogy a tajvanihoz nagyon hasonló viszonyok uralkodnának.
(357)
Az információk összessége alapján a Bizottság megállapította, hogy a kiválasztott viszonyítási alap összhangban van a fellebbviteli testület által az Egyesült Államok - Softwood Lumber IV. (103. bek.) ügyben megfogalmazott követelményekkel, miszerint „a kiválasztott viszonyítási alapnak - a 14. cikk d) bekezdésében előírtaknak megfelelően - mindamellett összefüggésben vagy kapcsolatban kell lennie az adott országban uralkodó piaci viszonyokkal, illetve azokra kell utalnia, továbbá tükröznie kell az árakat, a minőséget, az elérhetőséget, az értékesíthetőséget, a szállítást és az egyéb eladási vagy vételi feltételeket”. Tajvanon a feltételek egészében véve összefüggésben vannak a két kínai tartományban uralkodó piaci viszonyokkal. A földterületek hasonlóan sűrűn lakott területeken találhatók, a térségek földrajzi közelsége biztosítja, hogy a földterületek minősége is hasonló, míg az a tény, hogy Tajvanon és a két kínai tartományban megegyezik a nyelv és a kultúra, ugyanúgy exportorientált gazdasággal és jelentős feldolgozóiparral rendelkeznek, megerősíti azt, hogy az árak, az értékesíthetőség és a földterületekre vonatkozó egyéb eladási vagy vételi feltételek szoros kapcsolatban állnak egymással.
(358)
Az együttműködő exportáló gyártók azt állították, hogy a Bizottságnak elegendő információ állt a rendelkezésére annak megállapításához, hogy a földterületek értékesítésének létezik piaca Kínában.
(359)
Ezt az állítást el kellett vetni. A Bizottság rendelkezésére bocsátott információk alapján nem lehetett azt a következtetést levonni, hogy a földterületek értékesítésének működő piaca van Kínában. A kínai kormány által a Bizottság rendelkezésére bocsátott jogszabályokból egyértelműen kiderült, hogy Kínában minden földterület a kormányzat tulajdonában van és azokat a kormányzat csak haszonbérbe adja. A kínai hatóságok teljes egészében ellenőrzésük alatt tartják a földterületek kínálatát és kiosztását a vállalkozások között, ideértve a másodlagos piacon lebonyolított ügyleteket is. A Bizottság kérése ellenére sem nyújtottak be semmiféle bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a földhasználati jogok elosztása terén bármilyen piaci mechanizmus működne. A helyzet részletes leírása a 0 preambulumbekezdésben olvasható, amely a kínai kormány hasonló állításaival foglalkozik.
(360)
Az APP-csoport véleménye szerint viszonyítási alapként a kínai földhasználati jogok jelenlegi ellenértékét kellene használni, vagy egy másik lehetőségként az Indiában található Maharashtra államban érvényes árakat. A Chenming-csoport az indiai Maharashtra államot is javasolta viszonyítási alapnak.
(361)
A fenti 0 preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a földterületeknek Kínában nincs működő piacuk. Így a kínai földhasználati jogok jelenlegi ellenértékének viszonyítási alapként való használata nem megfelelő megoldás. Az exportáló gyártók az arra vonatkozó állításukat, hogy a Maharashtra államban található földterületek árai megfelelő viszonyítási alapként használhatók, az indiai Maharashtra államban a földhasználati jogok vásárlása idején mért egy főre jutó GDP, valamint a népsűrűség adatainak összehasonlítására alapozták. A fent említettek szerint a Bizottság azon a véleményen van, hogy az egy főre jutó GDP, illetve a népsűrűség nem lehet az egyedüli döntő tényező egy ország vagy régió külső viszonyítási alap céljából történő kiválasztásakor. Mindenesetre az együttműködő exportáló gyártók által javasolt módszer nincs összhangban az állításaikkal. A vizsgálati időszakban Mumbaiban - Maharashtra állam fővárosában és egyben az állam legfejlettebb térségében - az egy főre jutó jövedelem 2 675 USD (128 000 rúpia) volt, ami valójában alacsonyabb, mint a 3 529 USD (21) összegű kínai nemzeti átlag, nem is beszélve a magasan fejlett Santung, illetve Jiangsu tartományok egy főre jutó GDP-jéről (5 255 USD, illetve 6 550 USD). Ami a népsűrűséget illeti, önmagában ez sem döntő tényező, de emlékeztetőül: Maharashtra államban a népsűrűség 314 fő/km2, Jiangsu tartományban 736 fő/km2, Shandong tartományban pedig 600 fő/km2, tehát a mértékük eltérő. Ezenkívül az egyéb tényezők, mint például a földrajzi közelség, valamint az India és Kína közötti közös sajátosságok hiánya miatt a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy Maharashtra mint viszonyítási alap nincs összefüggésben vagy kapcsolatban a Kínában uralkodó piaci viszonyokkal, illetve nem utal azokra. A Bizottság a 0 preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt fenntartja azt a véleményét, hogy a tajvani földterületek árai sokkal megfelelőbb külső viszonyítási alapot jelentenek.
(362)
Az APP-csoport állítása szerint a Bizottság által a támogatási rendszerből származó gazdasági előny kiszámításához figyelembe vett földhasználati jogok egy része az APP-csoportot már nem illeti meg. Az APP-csoport arra is hivatkozott, hogy azáltal, hogy a tajvani Gazdasági Minisztérium Ipari Hivatalának honlapjáról származó információkat használt fel, más négyzetméterenkénti átlagos földárhoz jutott, és a Bizottság semmilyen erőfeszítést nem tett arra, hogy az ipari területre vonatkozó reprezentatív ajánlatokat találjon.
(363)
Ami az APP-csoport által használt föld teljes területét illeti, a Bizottság figyelembe vette az APP-csoport állítását és a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban tett észrevételekben szereplő információk és bizonyítékok alapján azt elfogadta. A helyesbítések megjelennek a támogatással kapcsolatos számításokban. A Tajvantól származó információkkal kapcsolatban megjegyzendő, hogy ezt az állítást elutasították. Bár ez a fél nem javasolta, hogy ezt az árat használják fel a megfelelő viszonyítási alap kiszámításához, ki kell emelni a következőket. A Bizottság a tajvani földárakra vonatkozóan az aktákban rendelkezésre álló információkat használta fel, azt a módszert pedig, amellyel a viszonyítási alapot jelentő árhoz jutott, ismertette a felekkel és elmagyarázta a 2011. február 11-i feljegyzésben. Másfelől az APP-csoport által bemutatott adatok csak 2011 februárjára vonatkoznak, azaz a Bizottság számításában használttól eltérő időszakra, és úgy tűnik, hogy csak a bizonyos tajvani területekről származó néhány adatra vonatkozó példát tartalmazó felsorolásra vonatkoznak. A Bizottság továbbá nem foglalkozhat az APP-csoport által kiszámított viszonyítási alappal, mivel az APP-csoport nem szolgált részletekkel arról, milyen módszert használt a számításához, és nem indokolta, hogy a számítása miért tükrözi jobban az átlagos tajvani földárakat.
(364)
Az együttműködő exportáló gyártók azt állították, hogy a megfelelő ellenszolgáltatásnál jóval kevesebb összeg fejében biztosított földhasználati jogok formájában nyújtott támogatás nem egyedi jellegű.
(365)
Ezt az állítást el kellett vetni. A végleges nyilvánosságra hozatali dokumentumban kifejtettek szerint a kínai kormány ezzel a rendszerrel kapcsolatban nem szolgáltatott elegendő információt, így azt az aktában szereplő egyéb információkkal és tényekkel ki kellett egészíteni. Következésképp a Bizottság a megállapításait ezen az alapon tette, és azokat a (253) - (258) preambulumbekezdésekben kifejtette és elemezte.
4.3.17. EGYEBEK
(366)
Az APP-csoport azt állította, hogy nem megfelelő az a kamatláb, amelyet a Bizottság annak érdekében alkalmazott, hogy a támogatás névértékét a vizsgálati időszak idején érvényes értékre átváltsa.
(367)
A Bizottság figyelembe vette az APP-csoport állítását és a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban tett észrevételekben szereplő információk és bizonyítékok alapján azt elfogadta. A támogatás kiszámításánál az APP-csoport által javasolt kamatlábat alkalmazta. A szubvenciókülönbözetek kiszámításával foglalkozó preambulumbekezdésekben, illetve az egyes rendszerekre megállapított szubvenciókülönbözetekben megjelenik ez a változás.
(368)
Az APP-csoport azt állította, hogy a támogatási összegeket a bejelentett, általuk alkalmazott CIF-ár százalékában kell kifejezni, nem a forgalom százalékában, a Bizottságnak pedig ezt a módszert kellene alkalmaznia a szubvenciókülönbözetek kiszámításához.
(369)
A felhozott érveket a Bizottság a benyújtott iratokkal és a fél által szolgáltatott bizonyítékokkal összhangban elemezte. Megjegyzendő, hogy a Bizottság egy kiegyenlíthető támogatási rendszer kivételével egyetlen más rendszerrel kapcsolatban sem állapította meg, hogy a támogatás megítélése az exportteljesítmény függvényében történt és a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra. Ezért a támogatás összegét elosztották az APP-csoport vállalatainak teljes forgalmával, összhangban az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével, amely szerint: „Amennyiben a támogatás megítélése nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint kerül meghatározásra, a kiegyenlíthető támogatás összegének meghatározásában a teljes támogatási összeget a vizsgált támogatási időszak vonatkozásában az adott esetnek megfelelő módon a termelési, értékesítési vagy szállítási szinteken részarányosan osztják el”. Mivel ez a támogatás nem függ semmilyen konkrét termék előállításától vagy exporttól, a vállalat teljes értékesítési forgalma a legmegfelelőbb nevező. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a releváns forgalmat egy olyan érték alapján határozták meg, amely a lehető legpontosabban tükrözi a kedvezményezett vállalat által értékesített termékek eladási értékeit. A szubvenciókülönbözetek kiszámításával foglalkozó preambulumbekezdésekben, illetve az egyes rendszerekre megállapított szubvenciókülönbözetekben megjelenik ez a változás. A kiegyenlíthető támogatás összegének meghatározására irányuló bármilyen más javasolt módszer ellentétes lenne az alaprendelet (7. és 15. cikk) vonatkozó rendelkezéseivel, valamint azzal a közigazgatási gyakorlattal, amelyet a Bizottság szubvencióellenes eljárásaiban a kiegyenlíthető támogatások összegének odaítélésekor a megfelelő számláló/nevező meghatározása során követ.
Állításának alátámasztásául az említett fél egyúttal az iránymutatások (22) azon részére is hivatkozott, amely a támogatás egységenkénti kiszámítására utal. A fent ismertetett okok miatt azonban az egységen alapuló megközelítés nem bizonyult megfelelőnek a jelen eset körülményeit tekintve. A javasolt módszer valóban nem tekinthető reprezentatívnak, mivel csupán az érintett termékre vonatkozóan kapcsolja össze a forgalomra és az előállított egységekre vonatkozó adatokat, míg a többi előállított termék egységeit nem veszi figyelembe. Az érintett vállalatok valamennyi termékének összes gyártott egységére vonatkozóan nem nyújtottak be információt, illetve azt nem ellenőrizték; a támogatásokat semmiképp sem a mennyiségekre vonatkozóan nyújtották. A CIF-árak tekintetében lényeges megemlíteni, hogy az aktákban szereplő bizonyítékok arra utalnak, hogy azok a terméktípusok függvényében, illetve azokon belül is eltérőek. A kérdéses támogatások semmi esetre sem termékspecifikusak. Ezenkívül a Bizottság meghatározta a Kínában nyújtott támogatás összegét: ennek érdekében a támogatások teljes összegét elosztotta a Kínában elért forgalom értékével, figyelembe véve az érintett együttműködő kínai exportáló gyártók speciális módozatait is. Ezáltal biztosított, hogy a támogatások ellenőrzött összegét és a forgalomra vonatkozó lehető legmegfelelőbb/legpontosabb adatot egyaránt figyelembe veszik. Végezetül meg kell jegyezni, hogy - figyelembe véve az ezen eljárás gyakorlati körülményeit, például a dömpingellenes és kiegyenlítő vámoknak a kárkülönbözet szintjén történő kivetését - megállapítást nyer, hogy az APP pozíciója a kiegyenlíthető támogatás és a kiegyenlítő vám összegének meghatározásakor kiválasztott módszertől függetlenül teljesen érintetlen marad.
4.4. A KIEGYENLÍTHETŐ TÁMOGATÁSOK ÖSSZEGE
(370)
A kiegyenlíthető támogatásoknak az alaprendelet rendelkezéseivel összhangban megállapított, érték szerint kifejezett, a vizsgált vállalatokra vonatkozó összegét az alábbi táblázat mutatja:
Exportáló gyártó
Szubvencióellenes különbözet
APP-csoport
12,04 %
Chenming-csoport
4,06 %
(371)
A panaszban szereplő, illetve az együttműködő kínai exportáló gyártóktól származó információk alapján megállapítható, hogy az érintett terméknek Kínában van más ismert gyártója. Mindamellett, hogy a bejelentett exportvolumen magasabb volt, mint az Eurostattól származó importadatok, az együttműködés szintjét magasnak tekintették. Ezért a Bizottság úgy ítélte megfelelőnek, hogy - az intézkedések eredményességének biztosítása érdekében - a nem együttműködő exportáló gyártókra alkalmazandó támogatási különbözetet az együttműködő exportáló gyártók tekintetében megállapított legmagasabb támogatási különbözet szintjén, azaz 12,04 %-ban állapítja meg.
5. UNIÓS GYÁRTÓK
5.1. UNIÓS GYÁRTÁS
(372)
A vizsgálati időszak alatt a hasonló terméket tizennégy ismert és néhány egyéb nagyon kis gyártó állította elő az Unióban. Becslések szerint a CEPIFINE által szolgáltatott adatok az uniós gyártók termelésének 98 %-át tartalmazzák. Ezen az alapon a teljes uniós termelés becsült mértéke körülbelül 5 270 000 tonna a vizsgálati időszak alatt. Az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében az uniós gazdasági ágazatot a teljes uniós termelést képviselő uniós gyártók alkotják.
(373)
A bevontfinompapír-gyártás energia- és tőkeintenzív. Ez az oka annak, hogy a méretgazdaságosság folytán a gyártás néhány nagy szereplő kezében összpontosul, amit kiegészítenek a földrajzilag közeli piacokra fókuszáló kisebb gyártók. Az uniós piac nagy részét öt egyformán nagy gyártó fedi le, amelyeknek a gyártóhelyei egész Európában megtalálhatók. A bevont finompapír nagy részben árujellegű termék, és forgalmazásának fő csatornái a papírkereskedők és nagykereskedők. E forgalmazási csatornákat a vásárlóerő koncentrációjának magas foka és az árajánlatokból fakadó árátláthatóság jellemzi.
(374)
A fenti (19) preambulumbekezdésben említettek szerint az egyik érdekelt fél azt állította, hogy a vizsgálatnak a rotációs gyorssajtóba szánt érintett termékre is ki kellett volna terjednie. Az említett fél erre hivatkozva azzal érvelt, hogy a panaszos uniós ágazat a jelen eljárásban nem kellő megalapozottsággal jár el. A fenti (22) és (25) preambulumbekezdésben vázolt következtetések alapján, miszerint a rotációs gyorssajtóban, illetve az íves nyomdagépekben használt érintett termék két különböző termék, el kell utasítani ezt az állítást.
(375)
A kínai kormány megjegyezte, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő egyik gyártó állítólag kapcsolatban áll egy kínai vállalattal, így ezt a vállalatot ki kellene zárni a vizsgálatban a gazdasági ágazatot képviselő csoportból. A vizsgálat azonban feltárta, hogy az említett kínai vállalat által gyártott termékek nem érintett termékek. Ezért a kapcsolatnak semmilyen hatása nincs a kárelemzésre, sem arra, hogy ezt az uniós gyártót beleértik-e az uniós gazdasági ágazat meghatározásába.
6. KÁR
6.1. UNIÓS FOGYASZTÁS
(376)
A fogyasztás a következők alapján került megállapításra:
-
A harmadik országokból származó behozatalra vonatkozó, az uniós gyártók által szolgáltatott információk alapján megfelelően kiigazított, az eljárás alá nem tartozó termékek vonatkozásában megállapított Eurostat-adatok. A vizsgálat bizonyítékok alapján azt állapította meg, hogy e feltevések ésszerűek és indokoltak voltak.
-
A kínai együttműködő exportáló gyártóknak az uniós piacra irányuló ellenőrzött összes exportvolumene, mivel a bejelentett exportvolumen magasabb volt, mint az Eurostattól származó importadatok.
-
Valamennyi uniós gyártó összes értékesítése az uniós piacon, a CEPIFINE által szolgáltatott adatok alapján.
(377)
Ennek alapján az uniós összfogyasztás a következő:
1. táblázat
Uniós fogyasztás
Uniós fogyasztás
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Tonna
5 308 275
5 508 183
5 384 770
4 572 057
Index
100
104
101
86
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok, kiigazított Eurostat-adatok és a CEPIFINE által szolgáltatott ellenőrzött adatok.
(378)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós fogyasztás összességében 14 %-kal csökkent. Megállapították, hogy a fogyasztás először 4 %-kal emelkedett 2006 és 2007 között, ezután pedig 2007 és a vizsgálati időszak között 18 %-kal csökkent. A fogyasztás 2008-ban és a vizsgálati időszakban az alacsonyabb kereslet miatt csökkent (különösen 2009 első felében - a gazdasági visszaesés miatt).
6.1.1. A KÍNÁBÓL SZÁRMAZÓ UNIÓS BEHOZATAL
(379)
A fenti 0 preambulumbekezdés szerint az együttműködő kínai exportáló gyártóknak az érintett termékre vonatkozó összes ellenőrzött értékesítési volumene az uniós piacon magasabb volt, mint az Eurostat által bejelentett importvolumenek. Mivel a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az ellenőrzött információ pontosabb, mint a rendelkezésre álló statisztikák, a Kínából származó összes importvolument az együttműködő vállalatok által szolgáltatott ellenőrzött információk alapján állapították meg. Az összes importból kivonták azoknak az együttműködő vállalatoknak az értékesítési volumenét, amelyekről megállapítható volt, hogy a figyelembe vett időszak alatt csak többrétegű kartont exportáltak, mert a (47) preambulumbekezdés szerint megállapították, hogy a többrétegű papír és karton nem minősül érintett terméknek. Mivel az érintett termékre vonatkozó importadatok csak két vállalatra vonatkoznak, adatvédelmi okokból a Bizottság indokoltnak látta, hogy az adatokat indexált formában mutassa be.
2. táblázat
A Kínából származó összes támogatott behozatal
A Kínából származó összes behozatal
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Volumen (index)
100
218
212
283
Piaci részesedés (index)
100
210
209
329
Ár (EUR/tonna)
677
661
657
621
Index
100
98
97
92
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok.
(380)
A Kínából származó összes import volumene drámaian nőtt, a figyelembe vett időszak alatt csaknem megháromszorozódott. Ennek eredményeként piaci részesedésük jelentősen nőtt a vizsgálati időszakban - a 2006. évi körülbelül 1 %-ról több mint 4 %-ra. Ehhez figyelembe kell venni a csökkenő fogyasztást is, amely ugyanezen időszak alatt 14 %-kal esett vissza. A Kínából származó támogatott behozatal átlagára a figyelembe vett időszak alatt 8 %-kal csökkent.
6.1.2. ÁRALÁKÍNÁLÁS
(381)
Az áralákínálás elemzése céljából összehasonlították a kapcsolatban nem álló fogyasztók részére, terméktípusonként kínált súlyozott átlagos uniós értékesítési árakat (gyártelepi szinten számított árak) a Kínából származó behozatal, első független uniós vásárló részére történő értékesítéshez CIF alapon megállapított, súlyozott átlagáraival, a fennálló vámokkal és az importálás utáni költségekkel megfelelően kiigazítva.
(382)
A (51) preambulumbekezdés szerint a kínai exportőrök részéről történő együttműködés szintje nagyon magas volt, és a vizsgálati időszak során ez lefedte a Kínából az Unióba irányuló teljes exportvolument. Figyelembe véve azt, hogy két olyan kínai exportáló gyártóról, amelyek eredetileg jelentkeztek, kiderült, hogy nem exportálják az érintett terméket az uniós piacra, a (52) preambulumbekezdés szerint e vállalatok behozatalait a Bizottság az áralákínálás elemzésénél nem vette figyelembe. A Bizottság az egyik együttműködő exportáló gyártói csoportba tartozó egyik vállalat exportértékesítését szintén kizárta az összehasonlításból, mivel az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók közül egyik sem gyártott összehasonlítható terméktípust. Ennek a vállalatnak az exportvolumenével kapcsolatban megjegyzendő, hogy az a csoport teljes exportértékesítésének mindössze csekély részét teszi ki, és az árszintje is összhangban van a csoport exportértékesítésének általános árszintjével.
(383)
Az összehasonlítás szerint a vizsgálati időszak során a Kínából származó és az Unióban értékesített érintett támogatott termék ára átlagosan 7,6 %-kal volt alacsonyabb, mint az uniós gyártók eladási árai. Az alákínálási különbözet szintjének megítéléséhez figyelembe kell venni az árátláthatóság magas szintjét, amely a bevont finompapír forgalmazási piacára jellemző árajánlatok eredménye.
6.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT ÉS AZ AZT KÉPVISELŐ NÉGY UNIÓS GYÁRTÓ GAZDASÁGI HELYZETE
6.2.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉSEK
(384)
Az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdésével összhangban a támogatott behozatal uniós gyártókra gyakorolt hatásának vizsgálata - az uniós gyártók helyzetének 2006-tól a vizsgálati időszak végéig tartó értékelése céljából - tartalmazta valamennyi gazdasági mutató értékelését.
(385)
A Bizottság a makrogazdasági elemeket (gyártás, kapacitás, kapacitáskihasználás, értékesítési volumen, piaci részesedés, növekedés és a kiegyenlíthető támogatások összegének nagysága) - a CEPIFINE által szolgáltatott információk alapján - a teljes uniós gazdasági ágazat szintjén értékelte.
(386)
A mikrogazdasági elemek elemzésére az uniós gyártók szintjén került sor (átlagos egységárak, foglalkoztatás, bérek, termelékenység, készletek, nyereségesség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése, tőkebevonási képesség), az általuk szolgáltatott és megfelelően ellenőrzött adatok alapján.
(387)
Azt állították, hogy a kárelemzés nem terjedt ki koherens és átfogó módon a panaszosok és az uniós gazdasági ágazat egészének valamennyi kármutatójára. A felek arra utaltak, hogy a jelentős kárra vonatkozóan tett megállapítások eltérőek lennének, ha néhány mutatót - mint például a piaci részesedést - a panaszosok szintjén határoznák meg.
(388)
Először is meg kell jegyezni, hogy ezek a felek a nyilatkozataikat valószínűleg az ebben a vizsgálatban használt és bemutatott adatkészlettől eltérő forrásból származó információk felhasználásával kiszámított mutatók alapján tették meg. Ebből következően ezek a következtetések a tények tekintetében hibásak, és így irrelevánsak.
(389)
Másrészt a Bizottság a fent említettek szerint azt a gyakorlatot követi, hogy a makrogazdasági tényezők értékelését az uniós gazdasági ágazat egészének szintjén elszenvedett kár megállapítása céljából végzi. A fenti 0 preambulumbekezdésben kifejtettek szerint az uniós gazdasági ágazatot ebben a vizsgálatban a teljes uniós gyártást képviselő uniós gyártók szintjén határozták meg, függetlenül attól, hogy a gyártók támogatták-e a panaszt, illetve együttműködtek-e a vizsgálatban.
(390)
A mikrogazdasági tényezőket az uniós gazdasági ágazatot képviselő uniós gyártók szintjén elemezték, függetlenül attól, hogy ezek alátámasztják-e a panaszt vagy sem. Az ágazatot képviselő gyártók az uniós termelés 58 %-át képviselték. Egyik uniós gyártó sem állította, hogy a Bizottságnak a mikrogazdasági tényezőkkel kapcsolatban levont következtetései megbízhatatlanok vagy megalapozatlanok lennének. Ezért semmi sem indokolja, hogy a kizárólag az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók által adott tájékoztatás alapján tett megállapításokat meg kellene kérdőjelezni.
(391)
Azt állították, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó közül az egyik nem működött teljes egészében együtt, mivel kapcsolatban áll egy olyan uniós gyártóval, amelyik nem működött együtt a vizsgálatban. A vállalatok állítólag azok miatt az átmeneti megállapodások miatt álltak kapcsolatban, amelyeket az együttműködő uniós gyártó a másik gyártó bevontfinompapír-üzletágának felvásárlásakor kötött. Az együttműködő uniós gyártó állítólag ezeknek az átmeneti megállapodásoknak a révén irányítja azokat a gyárakat, amelyek a részben felvásárolt másik gyártó tulajdonában maradtak. Az exportáló gyártó állításának alátámasztására utalt arra a 2008. október 31-i bizottsági határozatra (23) (a továbbiakban: a határozat), amely a felvásárlás idején azt vizsgálta, hogy ez az ügylet a vállalkozások közötti összefonódások ellenőrzéséről szóló, 2004. január 02-i 139/2004/EK tanácsi rendelet (EK összefonódás-ellenőrzési rendelete) (24) alapján felvásárlásnak minősül-e.
(392)
A vizsgálat során azonban megerősítést nyert, hogy az uniós gyártó tulajdonában lévő részvények száma igen alacsony, és a 2454/93/EGK rendelet (25) 143. cikkében megállapított százalékos arányt nem éri el. Az említett átmeneti megállapodások ezenkívül nem utaltak arra, hogy a vállalatok közötti kapcsolat túlmutatna egy vevő és egy eladó közötti szokásos üzleti kapcsolaton. Az átmeneti megállapodások feltételei különösen a bevont papír értékesítésének szabályozására irányultak egy átmeneti időszak vonatkozásában, és ezen feltételek szerint az uniós gyártó az átmeneti időszakban mindössze egy értékesítési ügynökhöz hasonló feladatokat látott el. A vállalat ezenkívül az auditált összevont (konszolidált) beszámolóiban és a kitöltött kérdőívben az érintett gyárak vonatkozásában ellátott ügynöki tevékenysége miatt jutalékot tüntetett fel, és ezekkel a gyárakkal kapcsolatban semmiféle tulajdoni részesedés, így semmiféle költség sem jelenik meg az uniós gyártónál.
(393)
A határozat szerint a vállalatok közötti ügyletet úgy kell tekinteni, amelynek a révén az uniós gyártó a másik vállalat egyik üzletágát vette meg, de nem vásárolta fel az egész vállalatot. A határozat nem utal arra, hogy az üzletág felvásárlása után a vállalatokat egy jogalanynak kellene tekinteni; és különösen nem mondható ki, hogy a vállalatoknak közös vállalkozásuk lenne. Megjegyzendő, hogy a fenti határozatban vizsgált földrajzi hatály az EGT-re és nem az EU-ra terjed ki. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a Bizottság a határozatban a vállalatok közötti kapcsolatot a 2454/93/EGK rendelet 143. cikke szerint nem elemezte.
(394)
A fentiekre tekintettel megállapítást nyert, hogy a két vállalat a 2454/93/EGK rendelet 143. cikke értelmében nem áll egymással kapcsolatban, ezért a szóban forgó uniós gyártó teljes mértékben együttműködött a vizsgálatban.
(395)
A mikrogazdasági mutatók elemzésekor a fent említett uniós gyártó által felvásárolt papírgyárakra vonatkozó információkat a vizsgált összes év vonatkozásában kizárták a vizsgálat köréből annak érdekében, hogy az évek viszonylatában egy teljes mértékben összehasonlítható tendenciát lehessen megállapítani.
(396)
Az exportáló gyártó azt is állította, hogy az uniós gyártó valamennyi leányvállalatának külön kérdőívet kellett volna kitöltenie, mivel különálló jogalanyok.
(397)
A szóban forgó uniós gyártó esetében úgy ítélték meg, hogy az egyértelmű válaszhoz és a kárral kapcsolatos szempontok elemzéséhez egyetlen kérdőív kitöltése is elegendő. A válasz részletes információkat tartalmazott az egyes papírgyárak szintjére lebontva, és az ellenőrző látogatás során a hasonló termék valamennyi kapcsolatban álló gyártójára/eladójára vonatkozó összes adatot ellenőrizni lehetett.
(398)
Később az exportáló gyártó arra is hivatkozott, hogy az említett vállalat nem működött együtt teljes mértékben, ugyanis a kérdőívet egy nem létező szervezet nevében nyújtotta be, és hogy a vállalat auditált pénzügyi kimutatásai nem tükrözik a kérdőívre adott válaszában szolgáltatott adatokat. A fenti preambulumbekezdés következtetései e tekintetben is mérvadóak.
6.2.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZATRA VONATKOZÓ ADATOK (MAKROGAZDASÁGI MUTATÓK)
(399)
A megállapítások közzététele után a kínai kormány és az egyik kínai exportáló gyártó arra hivatkozott, hogy az elemzéshez használt makrogazdasági adatok hiányosak és pontatlanok, így nem használhatók a jelentős kár egyértelmű bizonyítására.
(400)
A panaszos szövetségnél végzett helyszíni ellenőrzés megerősítette, hogy a makrogazdasági mutatók megállapításához használt adatokat közvetlenül a teljes uniós termelés nagyjából 98 %-át kitevő uniós gyártóktól gyűjtik, és azok kellően részletesek ahhoz, hogy azonosítsák az érintett termékre vonatkozó információkat. A felhasznált feltételezések és/vagy becslések ésszerű és indokolt alapon nyugszanak; így például a felvágott tekercseket nem vették figyelembe azon nyilvánvalóan jelentéktelen mennyiségek miatt, amelyeket azok az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók teljes értékesítési volumenében arányosan képviselnek. A fenti állítást ezért elutasították.
6.2.2.1. Gyártás, gyártókapacitás és kapacitáskihasználás
3. táblázat
Gyártás, gyártókapacitás és kapacitáskihasználás
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Gyártás (tonna)
6 483 462
6 635 377
6 381 324
5 164 475
Index
100
102
98
80
Kapacitás (tonna)
7 032 734
7 059 814
6 857 226
6 259 129
Index
100
100
98
89
Kapacitáskihasználás
92 %
94 %
93 %
83 %
Index
100
102
101
90
Forrás: A CEPIFINE által szolgáltatott adatok.
(401)
A fenti táblázatból kitűnik, hogy az uniós gazdasági ágazat gyártási volumene a figyelembe vett időszak alatt 20 %-kal csökkent. Meg kell jegyezni, hogy bár az uniós fogyasztás körülbelül 1 %-kal emelkedett 2006 és 2008 között, ugyanezen időszak alatt az uniós gazdasági ágazat gyártási szintje 2 %-kal csökkent, azonban 2008 és a vizsgálati időszak között, az uniós fogyasztás visszaesését követően, jelentősen csökkent.
(402)
2000 óta az uniós gyártók komoly szerkezetátalakítási lépéseket tettek a strukturális kapacitásfelesleg csökkentése érdekében. Egyesülések és gyárbezárások révén az uniós gazdasági ágazat a bevont finompapír-gyártási kapacitását 2006 és a vizsgálati időszak között körülbelül 770 000 tonnával - azaz 11 %-kal - csökkentette.
(403)
Az összkapacitás csökkenése ellenére a vizsgálati időszakban a kihasználtság a 2006. évi 92 %-ról 83 %-ra csökkent. A fő csökkenés 2008 és a vizsgálati időszak között következett be. Meg kell jegyezni, hogy a kapacitáskihasználás magas szintje a befektetett eszközök nagysága következtében a papírgyártók hosszú távú életképességének fontos tényezője. Ezért a vizsgálati időszak alatti kapacitáskihasználtsági szintet alacsonynak kell tekinteni.
6.2.2.2. Az értékesítések volumene és a piaci részesedés
(404)
Az alábbi táblázat értékesítési adatai az uniós piacon az első független fogyasztó részére értékesített mennyiségre vonatkoznak.
4. táblázat
Az értékesítések volumene és a piaci részesedés
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Értékesítések volumene (tonna)
4 921 141
4 999 524
4 875 841
4 008 354
Index
100
102
99
81
Piaci részesedés
93 %
91 %
91 %
88 %
Index
100
98
98
95
Forrás: A CEPIFINE által szolgáltatott adatok.
(405)
Míg az uniós fogyasztás 2006 és 2007 között 4 %-kal nőtt (lásd a fenti 0 preambulumbekezdést), az érintett terméknek az uniós gazdasági ágazat által az uniós piacon független fogyasztók részére történő értékesítési volumene ugyanezen időszak alatt csak 2 %-kal emelkedett. Ez azt jelenti, hogy az uniós ágazat nem tudta teljes mértékben kihasználni az adott időszakban tapasztalt megnövekedett fogyasztást. Míg az uniós fogyasztás 2008 és a vizsgálati időszak között 15 %-kal csökkent, addig az uniós gyártók értékesítési volumene még ennél is nagyobb méretékben, 18 %-kal esett vissza. Ebből következően, az uniós ágazat értékesítési volumene a 2007-ben bekövetkezett kismértékű emelkedést követően folyamatosan és jelentősen csökkent, aminek következtében piaci részesedésük 5 százalékponttal esett vissza a figyelembe vett időszak alatt.
(406)
A kínai exportáló gyártók egyik csoportja azt állította, hogy az uniós gyártók piaci részesedésébe bele kellene számítani a Svájcból származó behozatalt is, mivel ezek a termékek az uniós gazdasági ágazatot képviselő egyik gyártó tulajdonában lévő gyárból érkeznek.
(407)
A szubvencióellenes vizsgálatok földrajzi hatálya az Európai Unióra terjed ki. A fenti állítást ezért elutasították.
(408)
Azt is állították, hogy a panaszosok piaci részesedése a figyelembe vett időszakban jelentősen emelkedett.
(409)
A piaci részesedés egy makromutató, amelyet nem a panaszosok, hanem az uniós gazdasági ágazat egészének a szintjén elemeznek. Másrészt a panaszos piaci részesedésére vonatkozó állítás ténybeli hibán alapul.
6.2.2.3. Növekedés
(410)
A figyelembe vett időszak fejleményeit tekintve, az uniós ágazat értékesítési volumenének 19 %-os visszaesése sokkal jelentősebb volt, mint az uniós fogyasztás 14 %-os csökkenése. Ennek következtében ugyanebben az időszakban az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése is jelentősen - 5 százalékponttal - csökkent.
6.2.2.4. A kiegyenlíthető támogatások összegének nagysága
(411)
A támogatásokról szóló szakaszban szereplő, Kína vonatkozásában megállapított kiegyenlíthető támogatások összege jelentős. Tekintettel a támogatott behozatal volumenére és áraira, a tényleges szubvenciókülönbözetek hatása nem tekinthető elhanyagolhatónak.
6.2.3. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZATOT KÉPVISELŐ NÉGY GYÁRTÓRA VONATKOZÓ ADATOK (MIKROGAZDASÁGI MUTATÓK)
6.2.3.1. Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó átlagos egységárai
(412)
Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó uniós piacon független fogyasztók részére történő értékesítéseinek gyártelepi szinten számított átlagos eladási árai az évek során változatlanok maradtak, kivéve a 2007-es évet, amikor csekély mértékben meghaladták ezt a szintet.
5. táblázat
Az uniós gyártók árai
Az uniós gyártók árai
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Átlagár (EUR/tonna)
692
717
691
699
Index
100
104
100
101
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok.
6.2.3.2. Készletek
(413)
A vizsgálati időszakban a készletek körülbelül a gyártási volumen 10 %-át tették ki. Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó a készletei szintjét a figyelembe vett időszak alatt 10 %-kal emelte, különösen 2006 és 2007 között, később pedig 2008 és a vizsgálati időszak között. Ez pontosan egybeesett az olcsó, támogatott kínai behozatal rohamával.
6. táblázat
Készletek
Készletek
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Készletek (tonna)
278 265
298 547
296 387
306 588
Index
100
107
107
110
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok.
6.2.3.3. Foglalkoztatás, bérek és termelékenység
7. táblázat
Foglalkoztatás
Foglalkoztatás
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Foglalkoztatás - teljes munkaidőre átszámított foglalkoztatottság (FTE)
7 756
7 487
7 207
6 197
Index
100
97
93
80
Munkaerőköltség (EUR/FTE)
54 053
54 948
57 026
58 485
Index
100
102
105
108
Termelékenység (egység/FTE)
453
478
486
484
Index
100
106
107
107
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok.
(414)
A papírgyárak bezárása és az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó egyesülése következtében a figyelembe vett időszak alatt az alkalmazottak száma jelentősen - 20 %-kal - csökkent (ez csaknem 1 600 munkahelyet jelent).
(415)
A gyártók növelték a hatékonyságot azáltal, hogy egy alkalmazottra jutó magas kibocsátási szintet értek el és tartottak fenn még a jelentős elbocsátásokkal járó években, 2007-ben és 2008-ban is. A munkaerőköltségek folyamatosan növekedtek - a figyelembe vett időszak alatt összesen 8 %-kal.
6.2.3.4. Nyereségesség, pénzforgalom, beruházások, beruházások megtérülése
8. táblázat
Nyereségesség
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Nyereségesség
-1,08 %
-0,20 %
-2,49 %
2,88 %
Változás (100 = 2006)
+0,88 %
-1,41 %
+3,95 %
Pénzforgalom (ezer EUR)
260 047
211 036
172 570
336 753
Index
100
81
66
129
Befektetések (ezer EUR)
151 900
151 027
127 845
87 875
Index
100
99
84
58
Befektetések megtérülése
-0,73 %
-0,54 %
-2,73 %
0,39 %
Változás (100 = 2006)
+0,19 %
-2,00 %
+1,12 %
Forrás: kérdőívre adott ellenőrzött válaszok.
(416)
Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártót 2006-2008-ban veszteségek érték, és a pénzügyi helyzet csak 2009-ben fordult jobbra, amikor a gazdasági visszaesés következtében a fő nyersanyagnak számító rostanyag világpiaci ára kivételesen jelentősen csökkent. A rostanyag árának (20 %-os) csökkenése szokatlanul nagy visszaesésnek számít, amely közvetlenül hozzájárult a pénzügyi helyzet vizsgálati időszak alatti javulásához. Megjegyzendő, hogy a vizsgálati időszak után a rostanyag ára visszaállt a vizsgálati időszakot megelőző szintre.
(417)
A pénzforgalom alakulásában tapasztalható tendencia, amely szerint a gyártók képesek tevékenységeik önfinanszírozására, nagy részben a nyereségesség javulását tükrözi. Éppen ezért a csökkenő rostanyagárak miatt a pénzforgalom kivételesen nagy növekedést mutat a vizsgálati időszak alatt. A beruházások megtérülése az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó által 2008-ig elért negatív nyereséggel összhangban kedvezőtlenül változott, a vizsgálati időszak alatt azonban a rostanyagárakkal kapcsolatban elért kivételes költségmegtakarítások miatt kedvező tendenciát mutatott.
(418)
A fentiekből az következik, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó beruházási képessége korlátozottá vált, mivel a vizsgálati időszak kivételével a pénzforgalom a figyelembe vett időszak során jelentősen romlott. Ennek következtében a beruházások 35 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt és csak olyan kapcsolt erőművek létesítésére korlátozódtak, amelyek elősegítették, hogy az uniós gyártók képesek legyenek ellensúlyozni a folyamatosan növekvő energiaköltségek hatását.
(419)
Az exportáló gyártó szerint a nyereségesség javulását kivételes esetnek kellene tekinteni, ami a nyersanyagköltségek szokatlanul nagy visszaesése miatt következett be. A költségek csökkenéséből mindkét oldalnak előnye származott: valamennyi helyi és kínai gyártónak egyaránt, nem csak a panaszosoknak, ezért a nyereségességben elért áttörés nem csak a költségek csökkenése, hanem inkább a panaszosok árképzési módszerének változása miatt következett be.
(420)
Az exportáló gyártó továbbá arra hivatkozott, hogy a nyereségességet nem a rostanyagárak, hanem a bevont finompapír árai befolyásolják. Ugyanakkor megállapítást nyert, hogy a rostanyagárak 2009-es drasztikus esésével egyidejűleg a bevont finompapír ára stabil maradt, és ennek következtében a nyereség is növekedett. Mivel az árak stabilak maradtak, e konkrét időszakra nézve nem hozható létre összefüggés az árak és a nyereségesség között.
(421)
A nyereségesség szintje egy olyan mutató, amelyet - a fél javaslatától eltérően - nem a panaszosok, hanem az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók szintjén elemeznek. Az összegyűjtött információk elemzése azt mutatta, hogy közvetlen kapcsolat áll fenn a fő nyersanyagnak számító rostanyag árának szokatlan visszaesése és a nyereségesség javulása között, ugyanakkor a késztermékek stabil árai szintén szerepet játszottak a nyereségesség javulásában. Noha a piacon lévő más gyártók is valószínűleg hasonló helyzetben voltak, ez nem befolyásolja azt a következtetést, hogy a nyereségesség átmeneti javulása a vizsgálati időszakban a nyersanyagárak szokatlan visszaesésének tulajdonítható.
6.2.3.5. Tőkebevonási képesség
(422)
A papíriparra a jelentős befektetetteszköz-beruházási igény következtében általában a magas eladósodottsági szint jellemző. A figyelembe vett időszak jelentős részében a felmerült veszteségek miatt csökkent az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó tőkebevonási képessége, valamint az a képességük, hogy tevékenységeiket ésszerű finanszírozási költségek mellett tudják finanszírozni. Különösen 2008-ban állt fenn ez a helyzet, amikor az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó egyikének jelentős kockázati felárral kellett refinanszírozást végrehajtania, míg az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó közül a legkisebb 2008-ban fizetésképtelenné vált és egy másik uniós gyártó felvásárolta.
6.3. A KÁRRA VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(423)
A vizsgálat megállapította, hogy a figyelembe vett időszak alatt a legtöbb kármutató, például a gyártási volumen (- 20 %), a kapacitáskihasználás (- 10 %), a független fogyasztók részére az uniós piacon történő értékesítések volumene (- 19 %) és a piaci részesedés (- 5 százalékpont) romlott. Emellett 2008-ig jelentősen romlottak az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó pénzügyi teljesítményéhez kapcsolódó kármutatók, például a beruházások megtérülése és a nyereségességük. A nyereségesség hirtelen emelkedése a vizsgálati időszakban pusztán annak volt köszönhető, hogy a rostanyag világpiaci ára ebben az időszakban átmenetileg nagymértékben lecsökkent. A Bizottság fontosnak tartja, hogy még a vizsgálati időszak alatt is nagyon alacsony volt a nyereségesség szintje és ez nem változtatott azon, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó pénzügyi helyzete nagyon gyenge volt.
(424)
A vizsgálat azt is megállapította, hogy a kárra vonatkozó (a fentiekben bemutatott) helyzetet főként az a tény magyarázza, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó a szerkezetátalakítási törekvései és a termelékenység javítása ellenére sem volt képes a bevont finompapír árát olyan szintre emelni, amely fedezte volna a költségeiket, vagy gazdaságos nyereségességet eredményezett volna. Ez főként azért következett be, mert a kínai exportőrök a vizsgálati időszakban áralákínálással értékesítették a termékeiket, amely jelentős hatást gyakorol egy olyan piacon, ahol az árátláthatóság magas. A vizsgálati időszak során az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártónak sikerült a gyártási költségeit további termelékenységjavító fejlesztéssel csökkenteni, amihez a rostanyagárak csökkenése is hozzájárult, főként a vizsgálati időszak második felében. A kereslet és a kínálat a piacon kiegyensúlyozottabbá vált az után, hogy a gyártók egyesülések és kapacitásleépítés útján törekedtek arra, hogy megküzdjenek a szerkezeti kapacitásfelesleggel, és a bevont finompapír ára stabil szintet ért el. Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó azonban nem volt olyan helyzetben, hogy eladási árait olyan szintre emelhesse, amely a hosszú távú életképességhez szükséges nyereségességet biztosíthatta volna.
(425)
Amint a fenti (19) preambulumbekezdés említi, az egyik fél szerint a vizsgálatot a rotációs gyorssajtóban való használatra alkalmas érintett termékre is ki kellett volna terjeszteni. E fél szerint amiatt, hogy e terméket nem vették figyelembe a jelentős kár és a tendenciák meghatározásakor, a kárról alkotott kép nem pontos. A fenti 0 és 0-0 preambulumbekezdésben bemutatott következtetések alapján, miszerint a rotációs gyorssajtóban, illetve az íves nyomdagépekben használt érintett termék két különböző termék, ezt az állítást el kell utasítani.
(426)
Ugyanezen fél szerint az, hogy az egyik uniós gyártót az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó egyike 2008-ban felvásárolta, azt bizonyítja, hogy ez az uniós gyártó meglehetősen jó pénzügyi helyzetben volt. Fontos megjegyezni, hogy a jelentős kár értékelése az uniós gazdasági ágazat, nem pedig egyetlen gyártó helyzetén alapul. A fenti 0 preambulumbekezdés szerint a legtöbb kármutató kedvezőtlen tendenciát mutatott, ami igazolja azt, hogy az uniós gazdasági ágazat helyzete romlott a figyelembe vett időszak alatt. A felvásárlást az uniós gazdasági ágazat által a figyelembe vett időszak során tett szerkezetátalakítási törekvések részeként kell értékelni. Mindenesetre megjegyzendő, hogy az olyan makrogazdasági mutatók elemzése során, mint a gyártási volumen, a kapacitás, az értékesítési volumen és a piaci részesedés, a felvásárlás semleges hatással jár, mivel a makrogazdasági mutatók értékelése a (423) preambulumbekezdés meghatározása szerinti uniós gazdasági ágazatot alkotó valamennyi uniós gyártóra való tekintettel történik. Más szóval, e tényezők tulajdonosváltás esetén összességében nem változnak.
(427)
A felek a nyilvánosságra hozatal után azt állították, hogy nincs egyértelmű bizonyíték arra vonatkozóan, hogy a panaszos uniós gyártók jelentős kárt szenvedtek volna. A panaszosok - éppen ellenkezőleg - stabil gazdasági teljesítményt mutattak a vizsgálati időszakban és a nyereségességük is javult.
(428)
Először is az uniós gazdasági ágazat helyzete egy olyan mutató, amelyet - a felek javaslatától eltérően - nem a panaszosok, hanem az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók szintjén elemeznek.
(429)
Másrészt - a fenti (409) preambulumbekezdésben említettek szerint - ezek a felek a következtetéseiket valószínűleg az ebben a vizsgálatban használt és bemutatott adatkészlettől eltérő forrásból származó információk felhasználásával kiszámított mutatók alapján vonták le. Ennek eredményeként ezek a következtetések ténybeli hibán alapulnak. Ezenkívül a felek elemzései a két különböző adatkészletből származó makro- és mikromutatók felhasználása miatt nem következetesek.
(430)
Azt is állították, hogy a nyereségesség javulását az ágazat által tett szerkezetátalakítási törekvések, többek között a termelés, valamint a foglalkoztatottak létszámának csökkentése és a termelékenység növelése következményének is kellene tulajdonítani. Ebben az esetben az utóbbi tényezőket nem lehetne a kár egyedüli mutatóinak tekinteni, hanem valamennyi kármutatót együttesen kellene vizsgálni.
(431)
Az alaprendelet 8. cikkének (2) bekezdése felsorolja azokat a gazdasági tényezőket és mutatókat, amelyeket a dömpingelt behozatal által az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatások vizsgálatakor értékelni kell. A 8. cikk (2) bekezdése kifejezetten leszögezi, hogy a tényezők felsorolása nem teljes, illetve hogy ezek közül a tényezők közül egy vagy több megléte nem szükségszerűen ad döntő iránymutatást. Ezért míg a mutatókat egyesével kell értékelni, a következtetéseket az összes tényező elemzése alapján kell levonni.
(432)
A felek a további jelentős kár lehetséges veszélyével kapcsolatban is észrevételeket tettek, tekintettel a kínai gyártók által az állami intézkedések és támogatások hatására kiépített hatalmas kapacitásokra. A vizsgálat hatálya a jelentős kár megállapítására és nem a további jelentős kár lehetséges veszélyére terjedt ki. Ezért ezek az észrevételek nem befolyásolták a megállapításokat, és azokat nem vették figyelembe.
(433)
A fentiek alapján meg kell állapítani, hogy az alaprendelet 8. cikke (4) bekezdésének értelmében az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte.
7. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
7.1. Bevezetés
(434)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikkének (5) és (6) bekezdésével összhangban megvizsgálta, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az érintett országból származó támogatott behozatal okozta-e. Azokat a támogatott behozataltól eltérő ismert tényezőket is megvizsgálták, amelyek kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatnak, annak biztosítása érdekében, hogy az ilyen egyéb tényezők által okozott esetleges károkat ne tulajdonítsák a támogatott behozatalnak.
7.2. A TÁMOGATOTT BEHOZATAL HATÁSA
(435)
Fontos, hogy az Unió bevontfinompapír-piacát a vásárlóerő koncentrációjának magas foka és az árajánlatokból fakadó árátláthatóság jellemzi. A bevont finompapír árujellegű termék, ezért a különböző források között nem lehetnek jelentős árkülönbségek. A termékek jelentős részét kereskedőkön keresztül értékesítik, ami az uniós gazdasági ágazatot arra kényszeríti, hogy az árait az alacsony árú támogatott behozatalhoz igazítsa. Ezért az importált bevont finompapír - amelynek a 35 %-a a vizsgálati időszakban Kínából származott - ára általában jelentős hatással van az uniós piac árszintjeire.
(436)
A vizsgálat megállapította, hogy a Kínából származó támogatott behozatal a figyelembe vett időszak alatt drámaian (183 %-kal) növekedett. A Kínából származó támogatott behozatalok száma 2006-ról 2007-re megkétszereződött, az árak pedig 2007-ben 2 %-kal voltak alacsonyabbak, mint az azt megelőző évben. 2008-ban a Kínából származó behozatal változatlan maradt, míg az átlagárak több mint 1 %-kal visszaestek. A vizsgálati időszakban ismét jelentősen emelkedett a kínai importvolumen (+ 71 %) és a piaci részesedés (+ 120 %), miközben az árak egyre csökkentek (- 5 %), így a kínai importőrök az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártónál 7,6 %-kal alacsonyabb áron kínálták termékeiket, ezáltal árnyomást gyakoroltak az uniós piacra, és megakadályozták, hogy az uniós gyártók az áraikat nyereséges szintre emeljék.
(437)
Fontos megemlíteni, hogy a figyelembe vett időszak során az uniós fogyasztás 14 %-kal esett vissza. Az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene jelentősen (19 %-kal) csökkent. Az eladások visszaesése azonban sokkal hangsúlyosabb volt, mint a keresletcsökkenés, és ez 5 százalékpontos piacirészesedés-vesztéshez vezetett. Ugyanakkor a kínai behozatal piaci részesedése 3 százalékponttal emelkedett. Ez arra utal, hogy az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének nagy részét a Kínából származó támogatott behozatal vette át.
(438)
Ezért megállapították, hogy a Kínából származó olcsó támogatott behozatal által az uniós piacra továbbra is gyakorolt nyomás nem tette lehetővé, hogy az uniós gazdasági ágazat az eladási árait a megnövekedett nyersanyagköltségekhez igazítsa, különösen 2008-ban, amikor a rostanyagárak rekordmagasságot értek el. Ez az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének és nyereségességének csökkenéséhez vezetett.
(439)
A vizsgálat közben és a megállapítások közzétételét követően néhány fél azzal érvelt, hogy a kínai behozatalnak a volumenek és az árak tekintetében nem volt jelentős hatása. Arra hivatkoztak, hogy kínai behozatali rohamra nem került sor, a behozatal fokozatosan nőtt az évek során, így a hatása meglehetősen korlátozott volt, és azt nem kellene eltúlozni a kár meghatározása céljából. Azzal is érveltek továbbá, hogy még ha a kínai árak alatta is maradtak az uniós áraknak, nem gyakoroltak semmilyen hatást az uniós gazdasági ágazat viszonylag stabil áraira. Az egyik exportáló gyártó megkérdőjelezte a Bizottság azon megállapítását, hogy a kínai árak lenyomták a többi árat. Kiemelte, hogy 2009-ben, amikor a kínai árak tovább csökkentek, az uniós gazdasági ágazat árai nemcsak emelkedtek, hanem még lehetővé is tették az uniós gazdasági ágazat számára, hogy nyereséget realizáljon.
(440)
A kínai behozatal alakulását a Bizottság a (380) preambulumbekezdésben részletesen elemzi és megállapítja, hogy a volumen növekedését nem lehet jelentéktelennek tekinteni.
(441)
A Kínából behozott termékeket az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók áraihoz képest 7,6 %-os áralákínálással értékesítették, ami jelentősnek tekinthető egy olyan piacon, ahol az árátláthatóság magas. A fenti 0 preambulumbekezdésben ismertetettek szerint az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók árai a figyelembe vett időszakban valóban változatlanok maradtak, kivéve a 2007-es évet, amikor a kínai export nem emelkedett. 2009-ben az uniós gyártók úgy tudták csak szinten tartani az áraikat, hogy közben tovább veszítettek a piaci részesedésükből és a változatlan árak, valamint az alacsonyabb nyersanyagköltségek együttes hatásából eredő nyereségességükből.
(442)
Egy kínai exportáló gyártó arra hivatkozott, hogy a bevont finompapír Kínából származó behozatalai nincsenek hatással az uniós ágazat áraira, mivel e termékek nem hasonlíthatók össze az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók által előállított és értékesített bevont finompapírral, ugyanis az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók értékesítéseinek mindössze 10 %-át vetették össze az alákínálás és a kárt nem okozó ár szintjének meghatározása során. Meg kell jegyezni, hogy e meghatározások során olyan teljes mértékben összehasonlítható termékeket vettek alapul, amelyek valamennyi jellemző tekintetében közvetlen egyezést mutatnak, ami lehetővé tette a tisztességes összehasonlítást. A kínai, illetve az uniós gyártók által előállított bevont finompapír azonban - amint azt az (50) preambulumbekezdés is megállapítja - összehasonlítható termékeknek tekintendők, amelyek így közvetlenül versenyben állnak egymással az uniós piacon.
(443)
Azt állította továbbá, hogy nem helyénvaló az a megállapítás, amely szerint a bevont finompapír piaca egy nagyfokú átláthatóság jellemezte árupiac, mivel az uniós gyártók termékeiknek mintegy a felét közvetlenül a végfelhasználók számára értékesítik. Ezzel szemben azonban az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártók termékeik nagyobb részét - közvetlenül vagy közvetve - kereskedőkön keresztül értékesítették (úgynevezett indentértékesítések révén: ezek során a termékeket egyenesen a felhasználónak szállítják ki, a megrendelés és a számlázás azonban kereskedőn keresztül történik). A kereskedők valóban lényeges szerepet töltenek be a termékek raktározása és a piaci árak átláthatóságának biztosítása szempontjából.
(444)
A Kínából származó és jelentéktelennek nem mondható behozatal tendenciáját figyelembe véve megállapították, hogy a Kínából származó olcsó támogatott behozatal áradata nagyon kedvezőtlen hatással volt az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetére.
7.3. TOVÁBBI TÉNYEZŐK HATÁSA
7.3.1. A FOGYASZTÁS ALAKULÁSA AZ UNIÓS PIACON ÉS A GAZDASÁGI VÁLSÁG
(445)
A fenti (378) preambulumbekezdés szerint a bevont finompapír uniós fogyasztása 2007-ben emelkedett, 2008-ban és a vizsgálati időszakban viszont csökkent. A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat veszített a piaci részesedéséből. Az egyik kínai együttműködő exportáló gyártó és a kínai kormány állítása szerint az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének, piaci részesedésének és termelésének csökkenését a fogyasztás visszaesése okozta, ami a gazdasági válságnak és az elektronikus média terjedésének köszönhető, így azt nem kellene a Kínából származó behozatalnak tulajdonítani. A kínai kormány - állításának alátámasztása céljából - a papíripar és rostanyaggyártás által 2009 júniusában közzétett Manifesto for Competitiveness and Employment (Kiáltvány a versenyképességért és a foglalkoztatásért, a továbbiakban: kiáltvány) című kiadványból idézett.
(446)
Bár nem tagadható, hogy az uniós fogyasztás 2007 és a vizsgálati időszak közötti kedvezőtlen alakulása - bármely okból is történt ez - az értékesítési volumen és a termelés tekintetében negatív hatással volt az uniós gazdasági ágazat helyzetére, nem felejthetjük el azt sem, hogy ugyanekkor - és különösen 2008-ról 2009-re - a kínai exportőröknek a támogatott behozatallal a piacra gyakorolt árnyomás révén sikerült értékesítési volumenüket és piaci részesedésüket növelni.
(447)
A kínai kormány által említett kiáltvány a papíripar és a rostanyaggyártás valamennyi ágazatára kiterjed és általános szakpolitikai célokat szolgál. Az ebben a dokumentumban foglalt információk alapján az érintett termék termelésére és értékesítésére vonatkozóan nem lehet különböző következtetéseket levonni. Ezért nem lehet megállapítani, hogy a kiáltványban szereplő kijelentések vagy megállapítások egyenként vonatkoznak-e az érintett termékre. Ezenkívül mivel a vizsgálat nem derített fényt a pénzügyi válság, valamint az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti szoros összefüggésre, ezt az állítást elutasították.
(448)
Ennek megfelelően megállapították, hogy az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetének romlását főként a Kínából származó támogatott importáruk áradata és a kínai exportőrök által gyakorolt áralákínálás okozta, nem pedig a csökkenő fogyasztás. Bár a fogyasztás csökkenése hozzájárult a kárhoz, az nem törte meg a támogatott behozatal növekedése és az elszenvedett jelentős kár közötti okozati összefüggést.
7.3.2. NYERSANYAGÁRAK
(449)
Az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó átlagos gyártási költsége 2006 és 2008 között kismértékben (2 %-kal) emelkedett, a vizsgálati időszakban pedig 5 %-kal csökkent. A vizsgálat megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó bevontfinompapír-előállítási költsége általában a papírgyártás egyik fő nyersanyagának számító rostanyag árának változásához hasonló tendenciát követett. A rostanyag átlagára 2006 és 2008 között 8 %-kal emelkedett, ezután pedig 2008 végétől a vizsgálati időszak utolsó hónapjáig meredeken zuhant. A rostanyag ára 2009-ben átlagosan 19 %-kal volt alacsonyabb, mint az előző évben.
(450)
A kárt okozó támogatás hiányában az lett volna várható, hogy az árak rendszeresen módosulnak, ezáltal tükrözik a gyártási költségek különböző összetevőinek változásait. Egészen 2008-ig azonban erre nem került sor. Sőt, az uniós gyártókat arra késztették, hogy eladási áraikat alacsonyan tartsák - még akkor is, amikor 2008-ban nőttek a rostanyagárak - annak érdekében, hogy versenyezni tudjanak az olcsó, támogatott kínai behozatallal, ami ebben az időszakban a nyereségességük jelentős visszaeséséhez vezetett. A vizsgálati időszakban a rostanyagárak rendellenes zuhanása következtében javult a helyzet, míg ugyanezen időszak alatt a bevont finompapír ára szinten tartható maradt. A nagyon alacsony profitszintek azonban még ebben a kivételes időszakban sem tették lehetővé azt, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó a folyamatos támogatás okozta károk után megerősödjön. Valójában a nyersanyagárak csökkenése ellenére sem sikerült az árakat olyan szintre emelni, amely biztosíthatta volna az ilyen tőkeigényes iparág számára szükséges haszonkulcs elérését.
(451)
Ez alapján megállapították, hogy a Kínából származó támogatott behozatal, amellyel az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó árai alá kínáltak, lenyomta az árakat az uniós piacon és megakadályozta azt, hogy az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó eladásait növelje annak érdekében, hogy költségeit fedezze vagy ésszerű profitot érjen el. Tekintettel arra, hogy a nyersanyagárak jelentősen csökkentek a vizsgálati időszakban, megállapították, hogy ezek nem lehettek hatással az uniós gazdasági ágazatot (ugyanebben az időszakban) ért kárra.
7.3.3. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZATOT KÉPVISELŐ GYÁRTÓK EXPORTTELJESÍTMÉNYE
(452)
A Bizottság az exportteljesítményt is megvizsgálta mint olyan - a támogatott behozatalon kívüli - ismert tényezőt, amely az uniós gazdasági ágazatnak kárt okozhatott, hogy megbizonyosodjon arról, hogy az ezen egyéb tényezők által esetlegesen felmerülő kár nem a támogatott behozataloknak tulajdonítható. Az elemzés szerint a figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó független felek részére történő exportértékesítése az értékesítésük fontos részét (körülbelül 26 %-át) képezte. Bár az exportértékesítések volumene is 9 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban, az exportértékesítés volumenének visszaesése kevésbé volt jelentős, mint az uniós piacon megfigyelhető értékesítési volumen csökkenése (16 %). Ezért megállapították, hogy az exportvolumen csökkenése nem magyarázza az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártót ért kár szintjét. Mivel az export fontos szerepet játszik abban, hogy magasan tartsák a kapacitáskihasználás szintjét (hogy fedezzék a gépberuházások állandó költségeit), megállapították, hogy az exportteljesítmény romlása ellenére is kedvező hatása volt. A Bizottság ennek megfelelően arra a következtetésre jutott, hogy még ha az exporttevékenység csökkenése hozzá is járulhatott az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlásához, az exporttevékenység még enyhítette is az uniós piacon elszenvedett veszteségeket, és ez nem szünteti meg a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(453)
Az egyik fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat exportja azért csökkent jelentősen, mert az euro erős volt az amerikai dollárral szemben, és az e tényező által okozott kárt nem szabad a kínai behozatalnak tulajdonítani. A fentiekben tett megállapítások szerint az uniós gazdasági ágazat exportteljesítményének romlása - tekintet nélkül a romlás okaira - nem a fő oka a gyártókat ért kárnak, és így nem szünteti meg a (444) preambulumbekezdésben megállapított okozati összefüggést.
7.3.4. EGYÉB HARMADIK ORSZÁGOKBÓL SZÁRMAZÓ BEHOZATAL
(454)
Az egyéb harmadik országokból származó importvolumenre és árakra vonatkozó tendenciák 2006 és a vizsgálati időszak között a következők voltak:
9. táblázat
Harmadik országokból származó import
2006
2007
2008
2009/vizsgálati időszak
Svájc
Import (tonna)
194 748
191 636
226 736
172 233
Index
100
98
116
88
Piaci részesedés
3,7 %
3,5 %
4,2 %
3,8 %
Index
100
95
115
103
Ár (EUR/tonna)
787
782
758
793
Index
100
99
97
105
Indonézia
Import (tonna)
19 834
30 714
27 178
49 877
Index
100
155
137
251
Piaci részesedés
0,4 %
0,6 %
0,5 %
1,1 %
Index
100
149
135
292
Ár (EUR/tonna)
855
818
845
681
Index
100
96
99
80
Dél-Korea
Import (tonna)
45 154
65 251
46 498
46 068
Index
100
145
103
102
Piaci részesedés
0,9 %
1,2 %
0,9 %
1,0 %
Index
100
139
102
118
Ár (EUR/tonna)
562
669
664
618
Index
100
119
118
110
Az összes többi ország
Import (tonna)
58 623
70 984
62 844
100 711
Index
100
121
107
172
Piaci részesedés
1,1 %
1,3 %
1,2 %
2,2 %
Index
100
117
106
199
Ár (EUR/tonna)
962
860
914
824
Index
100
89
95
86
Forrás: Eurostat.
(455)
A bevont finompapírt az uniós piacra exportáló jelentősebb harmadik ország Svájc, Indonézia és Dél-Korea. Az importvolumenek tendenciáiból az látható, hogy a Kínából származó behozatal növekedése markánsabb volt, mint az egyéb harmadik országok bármelyikéből. A Svájcból behozott termékeket mindig jelentősen magasabb árakon értékesítették, mint a Kínából importált termékeket. A svájci termékek piaci részesedése viszonylag kiegyensúlyozott maradt, 2008 kivételével, amikor átmenetileg 4 % fölé emelkedett, majd a vizsgálati időszakban csaknem a 2006. évi szintre esett vissza. A Svájcból importált bevont finompapír főként egy vállalat termeléséből származik, amelynek tulajdonosa az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó egyike, és a magasabb egységárak különböző termék-összeállításokhoz, illetve értékesítési szerkezetekhez köthetők. Az Indonéziából származó behozatal szintén magasabb áron érkezett az Unióba, mint a kínai termékek, a vizsgálati időszak kivételével, akkor ugyanis - elsősorban a rostanyagárak csökkenése miatt - az árak visszaestek. Az ebből származó importnövekedés - ami azonban a vizsgálati időszakban alacsony volumenű maradt - olyan piaci részesedéshez vezetett, ami szintén alacsony maradt ebben az időszakban. A figyelembe vett időszak során Dél-Koreából kis mennyiségben érkezett az Unióba importtermék, és a piaci részesedése kiegyensúlyozott maradt. Bár a koreai importárak a kínai importárakkal összehasonlíthatók voltak, a koreai árak a figyelembe vett időszak során nem mutattak olyan folyamatosan csökkenő tendenciát, mint a kínai behozatal árai. Az összes további harmadik országból származó behozatal sokkal magasabb áron történt, mint a Kínából származó behozatal, és importvolumenük alacsony volt.
(456)
A fentiek alapján meg kell állapítani, hogy az ezekből a harmadik országokból származó behozatal nem járult hozzá az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárhoz.
7.3.5. SZERKEZETI KAPACITÁSFELESLEG
(457)
Az egyik együttműködő kínai exportőr azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt az uniós gyártók kapacitásfeleslege okozta. A kapacitáscsökkenés és az uniós gazdasági ágazat egyesülése így nem a kínai behozatal következményének, hanem a kapacitásfelesleg elleni intézkedésnek tekintendő. A vizsgálat azonban azt állapította meg, hogy a figyelembe vett időszakban, különösen 2008-ban, az uniós gazdasági ágazatot a gyártók szerkezetátalakítása ellenére veszteségek érték, mivel - a fenti (435) - (444) preambulumbekezdés szerint - az uniós gazdasági ágazat még ekkor sem volt képes arra, hogy árait a költségek szintje fölé emelje. Ezt a helyzetet főként az uniós gazdasági ágazat árainak alákínáló támogatott behozatal által gyakorolt árnyomás okozta. Ezért ezt az érvet el kellett vetni.
(458)
Azt is állították, hogy az uniós gazdasági ágazat szerkezetátalakítási törekvései a két nagy gyártó 2009-ben végrehajtott egyesülésével lezárultak, ami az uniós gazdasági ágazat helyzetének azonnali javulását eredményezte. A szerkezetátalakítási törekvések 2000-ben kezdődtek és a vizsgálati időszakig tartottak. Az említett egyesülés kedvező hatásainak meg kellett volna jelenniük a kapacitáskihasználás javulásában és az értékesítési volumen legalább stabil szinten maradásában, ezek a mutatók azonban a vizsgálati időszakban romlottak. Másrészt megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat nyereségességének javulását a vizsgálati időszakban elsődlegesen és közvetlenül a rostanyagárak kivételes visszaesése okozta. A fenti állítást ezért elutasították.
7.4. AZ OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉSRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(459)
A fenti elemzés azt igazolta, hogy a figyelembe vett időszakban a Kínából származó olcsó behozatal volumene és piaci részesedése jelentősen növekedett. Azt is megállapították, hogy a behozatal olyan támogatott áron történt, amely alacsonyabb volt az uniós gazdasági ágazat által a hasonló terméktípusokért kért uniós piaci árnál.
(460)
A Kínából származó olcsó, támogatott behozatal volumenének és piaci részesedésének növekedése 2006 és a vizsgálati időszak között egybeesett az uniós piacon tapasztalható általános keresletcsökkenéssel, valamint az uniós gyártók piaci részesedésének az ugyanebben az időszakban végbemenő kedvezőtlen alakulásával. A (423) preambulumbekezdés szerint ugyanakkor megfigyelhető az uniós gazdasági ágazat gazdasági és pénzügyi helyzetét jellemző fő mutatók romlása is.
(461)
Megvizsgálva azokat az egyéb ismert tényezőket, amelyek okozhatták volna az uniós gazdasági ágazatot ért kárt, kiderült, hogy ezek a tényezők nem szüntetik meg a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(462)
A fenti elemzés alapján - amely egyértelműen elkülönítette az összes ismert tényező uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásait a támogatott behozatal káros hatásaitól -, azt a következtetést kell levonni, hogy a Kínából származó támogatott behozatal az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak.
8. AZ UNIÓS ÉRDEK
8.1. ELŐZETES MEGJEGYZÉS
(463)
A Bizottság az alaprendelet 31. cikke alapján megvizsgálta, hogy a fenti megállapítások ellenére fennáll-e olyan kényszerítő erejű ok, amely alapján arra a következtetésre lehetne jutni, hogy ebben a konkrét esetben a kiegyenlítő intézkedések elfogadása nem szolgálná az Unió érdekét. Ennek érdekében az alaprendelet 31. cikkének (1) bekezdésével összhangban a benyújtott bizonyítékok alapján a Bizottság megvizsgálta a lehetséges intézkedések várható hatását az érintett termék uniós gyártóira, importőreire, kereskedőire és forgalmazóira vonatkozóan, valamint annak a következményeit is, ha nem fogadnak el intézkedéseket.
8.2. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT
(464)
Összesen tizennégy ismert uniós gyártó van, amelyek a becslések szerint az Unió bevontfinompapír-termelésének 98 %-át adják a CEPIFINE adatai alapján. A gyártók az Unió különböző tagállamaiban találhatók és közvetlenül több mint 11 000 dolgozót foglalkoztatnak az érintett termékkel összefüggésben.
(465)
Két ismert gyártó ellenezte a vizsgálat megindítását, további információkat azonban nem adtak és nem működtek együtt a vizsgálatban. A rendelkezésre álló információk alapján, és különösen az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlására utaló, a CEPIFINE által szolgáltatott adatok alapján az feltételezhető, hogy a támogatott behozatal ezt a két vállalatot is kedvezőtlenül érintette. Ezért az együttműködés hiányát a Bizottság nem értékelte úgy, hogy más lenne a helyzetük, mint a többi uniós gyártóé.
(466)
Az uniós gazdasági ágazat a Kínából származó támogatott behozatal következtében jelentős kárt szenvedett. Fontos, hogy a figyelembe vett időszak alatt a legtöbb kármutató kedvezőtlen tendenciát mutatott. Ez - a vizsgálati időszakban bekövetkezett gyenge fellendülés ellenére - különösen az uniós gazdasági ágazatot képviselő négy gyártó pénzügyi teljesítményéhez kötődő mutatókat, így a nyereségességet és a beruházások megtérülését érintette súlyosan. Intézkedések hiányában nagyon valószínű, hogy tovább romlana az uniós gazdasági ágazat helyzete.
(467)
A kiegyenlítő vámok kivetése várhatóan helyreállítja az uniós piac hatékony és tisztességes piaci feltételeit, és lehetővé teszi, hogy az uniós gazdasági ágazat a bevont finompapír árait úgy igazítsa ki, hogy azok tükrözzék a különféle összetevők költségeit. Az intézkedések elrendelése lehetővé tenné, hogy az uniós gazdasági ágazat visszaszerezze a figyelembe vett időszak alatt elvesztett piaci részesedésének legalább egy részét, ami tovább javítaná a gazdasági helyzetét és nyereségességét.
(468)
Ezért megállapították, hogy a Kínából származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő intézkedések elrendelése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
8.3. IMPORTŐRÖK ÉS KERESKEDŐK
(469)
A Bizottság kérdőíveket küldött a panaszban felsorolt tizennégy ismert független uniós importőrnek és kereskedőnek. A vizsgálat során számos további kereskedő (az ágazatban árusítóknak nevezik őket) vált ismertté. Tizenhárom vállalat működött együtt a vizsgálatban, bár a válaszadók némelyike csak részleges információkat adott. Mivel az importőrökről megállapították, hogy a piacon kereskedelmi tevékenységet is folytatnak, így a továbbiakban kereskedőknek nevezik őket.
(470)
A vizsgálat arra a következtetésre jutott, hogy valamennyi kereskedő különböző forrásokból - főként uniós gyártóktól - szerezte be a bevont finompapírt. Két kereskedő nem vagy csak alkalmanként vásárolt Kínából bevont finompapírt. Az érintett termék vásárlására vonatkozó mennyiségi adatokat szolgáltató tíz vállalat a Kínából származó összes behozatal 47 %-át képviselte. A behozatal - ideértve a Kínából származó behozatalt is - összes üzleti tevékenységüknek csak korlátozott részét jelentette, így esetükben a javasolt intézkedések kedvezőtlen hatása adott esetben elhanyagolható. Valamennyi kereskedő azt állította, hogy az Unióban és a Kínában gyártott bevont finompapír nagyjából hasonló minőségű és egymással felcserélhető. A vizsgálat azt is alátámasztotta, hogy létezik számos egyéb behozatali forrás is, és az importőrök - legalább is hosszabb távon - áttérhetnek ezekre a beszerzési forrásokra.
(471)
Két importáló kereskedő főként kínai forrásokból szerezte be a bevont finompapírt. Mindkét vállalat azt állította, hogy az áruknak uniós gyártóktól való beszerzése nehézségeket okozna, mivel a minimális rendelési mennyiséget előíró gyártók és a betartandó forgalmazási megállapodások miatt hagyományos értékesítési csatornákon keresztül kellene vásárolni. Ez azonban nem érinti közvetlenül az uniós gyártóktól származó bevont finompapír hozzáférhetőségét, mivel azok elegendő tartalékkapacitással rendelkeznek. Ezért ezt az érvet el kellett vetni.
(472)
Valamennyi együttműködő kereskedő utalt az uniós piacon fennálló erős árátláthatóságra azzal kapcsolatban, hogy a kereskedők az esetleges költségnövekedéseket átháríthatják a fogyasztóikra, és azt állították, hogy csak akkor tudnák emelni a végső fogyasztóknak szánt értékesítési árakat, ha az uniós árszint emelkedne. Ez alapján, és figyelembe véve azt, hogy a kiegyenlítő vámok célzott hatása többek között az árszintnek a költségeket fedező szintre történő emelése az Unióban, várható, hogy az importőrök legalább részben a fogyasztóikra hárítják a kiegyenlítő vám által okozott áremelkedést. Az is fontos, hogy a kínai behozatal a kereskedők össztevékenységének csak nagyon kis részét képezi, és így a kiegyenlítő vám hatása összességében elhanyagolható lenne. Azt is figyelembe kell venni, hogy az importőrök a kínai gyártóktól beszerzett bevont finompapír viszonteladásával magasabb nyereségességet érnek el; így arra is képesek lennének, hogy a költségnövekedés legalább részleges átvállalásával kisebb nyereségre tegyenek szert.
(473)
Ezért a végleges intézkedések elrendelése összességében nem járna túlzottan kedvezőtlen hatással az importőrökre és kereskedőkre.
8.4. FELHASZNÁLÓK
(474)
A Bizottság kérdőíveket küldött a panaszban felsorolt nyolc ismert uniós felhasználónak. A vizsgálat során számos további felhasználó vált ismertté. Összesen öt vállalat küldte vissza a teljesen vagy részben kitöltött kérdőívet. Ezek a nyomdai vállalatok és kiadók az Unión belül találhatók. Mivel megállapították, hogy a nyomdák és a kiadók piaci feltételei és költségszerkezete különböző, az intézkedések hatását az egyes csoportok tekintetében külön elemezték.
8.4.1. NYOMDÁK
(475)
Mindössze egy nyomda adott meg alapinformációkat. Az ettől a nyomdától beérkező információk szerint a nyomtatott anyagok összes gyártási költségén belül a bevont finompapír részesedése viszonylag magas. Noha a vizsgálat azt állapította meg, hogy a nyomdák a bevont finompapírt elsősorban uniós forrásokból szerzik be, megerősítést nyert, hogy az Unióban és a Kínában előállított bevont finompapír hasonló minőségű és a kereskedők között erős árverseny áll fenn.
(476)
Állításuk szerint bármilyen áremelkedés igen kedvezőtlenül befolyásolná a nyereségességüket. Szerintük a nyomdaipari ágazat a szerkezeti kapacitásfelesleg következtében már így is nyomás alatt áll, és a bevont finompapír árának emelkedése további nyomást jelentene a nyomdákra. Fontos, hogy mivel a nyomdák kevés kínai eredetű bevont finompapírt használnak fel (a szükséges bevont finompapír nagy részét továbbra is az uniós gyártóktól szerzik be), bármilyen mértékű vám kiszabásának közvetlen hatása elhanyagolhatónak tekinthető. Ami az uniós piacon történő általános áremelkedést illeti, a Bizottság véleménye szerint - mivel ez az áremelkedés valamennyi gazdasági szereplőt érintené - a hatása semleges lenne.
8.4.2. KIADÓK
(477)
A kiadói iparági vállalatok négy kitöltött kérdőívet küldtek vissza. A vizsgálati időszakban csak egy vállalat szerzett be kis mennyiségben kínai eredetű bevont finompapírt. Két vállalat szolgáltatott mennyiségi adatokat a bevont finompapír felhasználásáról.
(478)
Összességében megállapítható, hogy e vállalatok összes forgalmuk átlagosan 16 %-ában használtak fel finompapírt, és az ezen üzletágban elért átlagos haszon 12 % volt. Megállapították azt is, hogy hat vállalat főként az uniós gyártóktól szerezte be az érintett terméket, és mindössze egy vállalat használt Kínából behozott bevont finompapírt. Egy vállalat csak a vizsgálati időszak után kezdett el kínai termékeket vásárolni. Ezért - és különös tekintettel az ágazat által felhasznált kínai eredetű bevont finompapír alacsony mennyiségére - nem valószínű, hogy a Kínából származó behozatalra elrendelt kiegyenlítő intézkedések összességében súlyosan érintenék a kiadói iparágat. Emellett azt is megállapították, hogy ezek a vállalatok nyereségesek és az áremelkedést könnyebben képesek áthárítani a végső fogyasztóikra, mert a fogyasztók által irányított és vásárlók által kiválasztott papír használata következtében jellemzőbb az, hogy a gyártás során felhasznált papírt maga a vásárló szerzi be. A kiadóknak méretgazdaságossági szempontból is nagyobb a vásárlóerejük.
(479)
A nyomdai vállalatok és kiadók két szövetsége juttatott el beadványokat a Bizottsághoz. Egyikük ellenezte a vám bevezetését és azt állította, hogy az áremelkedés költségnövekedéshez és ennek következtében versenyképessége csökkenéséhez, valamint munkahelyek megszűnéséhez vezetne értékteremtési lánc későbbi szakaszaiban található iparágakban. A másik semleges álláspontra helyezkedett, viszont azt állította, hogy az intézkedéseknek kedvezőtlen hatásai lehetnek az értékteremtési lánc későbbi szakaszaiban található iparágakban, mivel az áremelkedések a nyomdaiparon belül vállalatáthelyezésekhez vezethetnek, ami az értékteremtési lánc későbbi szakaszaiban a nyomtatott anyagok behozatalának növekedését eredményezheti.
(480)
A vizsgálat azt állapította meg, hogy a papíripari termékekre vonatkozóan a várható növekedés szempontjából számos szegmens létezik, és a kiváló minőségű nyomdai papír szegmense (elsősorban ebben a szegmensben használják fel a bevont finompapírt) még mindig növekszik. Az az állítás, hogy a veszteségek elsősorban az értékteremtési lánc későbbi szakaszaiban található piacot érintenék, megalapozatlan, és nem támasztható alá semmilyen információval.
(481)
A nyilvánosságra hozatal után megismételték az értékteremtési lánc későbbi szakaszára gyakorolt lehetséges hatásokra vonatkozó ugyanezen állítást, amelyet az támasztott alá, hogy a Kínából származó nyomtatott anyagok behozatala gyorsan növekedett az elmúlt években, és úgy tűnik, az összes nyomtatott anyagra vonatkozóan jelentős piaci részesedésre tett szert az európai fogyasztáson belül.
(482)
A fentebb kifejtettek szerint a nyomdák együttműködése korlátozott volt, és a kapott kevés mennyiségi információ alapján megállapítást nyert, hogy a nyereségességi szintjük és a bevont finompapírnak a költségeiken belüli aránya miatt a nyomdák valóban érzékenyek az árnövekedésre. A legtöbb nyomda azonban egyáltalán nem vagy csak nagyon korlátozott mértékben szerzett be közvetlenül kínai papírt a vizsgálati időszakban, és a nyomdák által felhasznált kínai papír mennyisége általában véve kevés, így a vám közvetlen hatása elhanyagolható lenne. A legtöbb nyomda azt is kijelentette, hogy a rövid szállítási határidőre vonatkozó igénye miatt harmadik országokból továbbra is csak kis mennyiségben vásárolna közvetlenül árut.
(483)
Az értékteremtési lánc későbbi szakaszaiban Kínából érkező nyomtatott anyagokat érintő állításokat illetően meg kell jegyezni, hogy a nyomtatott anyagokra vonatkozó importstatisztikák a termékek széles körére vonatkoznak, amely magában foglal olyan kész nyomtatott anyagot is, amelynek nem bevont finompapír az alapja. A rendelkezésre álló információk alapján nem lehetett eldönteni, hogy a Kínából importált termékek melyik részét nyomtatták az érintett termékre, és melyik részét nyomtatták más típusú papírra. A benyújtott információkból azonban ismert, hogy a Kínából származó nyomtatott anyagokat nagyrészt könyvek, gyermekkönyvek, naptárak, csomagolóanyagok és üdvözlőkártyák egyes konkrét kategóriái alkotják. Az „időérzékenyebb” termékeket, mint amilyenek a heti/havi folyóiratok és egyéb újságok, a szállításhoz szükséges idő miatt jellemzően nem Kínából importálják. Míg egyes nyomtatott termékek nyomtatását könnyebben telepítik át új helyszínre, más termékek esetén életbevágóan fontos a közelség és a kézbesítés, így ezeket nem érintené a külföldi verseny. Emellett, noha a papír lényeges költségelem a nyomdaiparban, ez az ágazat igen munkaerő-igényes is, ezért a munkaerőköltség fontosabb tényező lehet a vállalatáthelyezési trendek alakításában. Összefoglalva azonban nem zárható ki, hogy növekedni fog a bevont finompapírra nyomtatott termékek behozatala, de lehetetlen pontosan megbecsülni, milyen szintű lenne a növekedés, és hogy az mennyiben befolyásolná a nyomdaipari termékek gyártóinak versenyképességét, továbbá hogy ezáltal milyen közvetlen hatása lenne az árnövekedésnek az értékteremtési lánc későbbi szakaszában lévő uniós nyomtatási iparágra.
(484)
A benyújtott információkból az is ismert, hogy a nyomtatási ipar szerkezeti kapacitásfelesleggel küzd, ami az ágazat további szerkezetátalakításához vezet. A szerkezetátalakításra ösztönző egyik erő a papírgyártók értékláncon belüli konszolidációja volt. A nyomdaipar valamennyi áremelési kényszerét nagyrészt a nyomdaiparon belüli ezen szerkezeti kapacitásfeleslegnek tulajdonítják.
8.4.3 A FELHASZNÁLÓKRA VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉSEK
(485)
Bár a Kínából származó behozatalra megállapított intézkedések - a fentiek alapján - egyes felhasználókra lehetnek ugyan kedvezőtlen hatással, a két ágazat felhasználóit általában csekély mértékben érintenék. A vizsgálat azokkal a felhasználókkal kapcsolatban sem állapított meg jelentős hatást, amelyek a papírt nagyrészt a Kínától eltérő forrásokból szerzik be. A legtöbb felhasználó éppen a rövid szállítási határidőre vonatkozó igénye miatt állította, hogy harmadik országokból csak kis mennyiségben vásárol árut. Végezetül a nyomdaipar áremelési nehézségei inkább a nyomdaiparon belüli szerkezeti kapacitásfeleslegnek tulajdoníthatók.
(486)
Azt is állították, hogy az intézkedések elrendelése áruhiányhoz vezetne a piacon, és meghosszabbítaná a felhasználók részére való teljesítések határidőit.
(487)
Ezek az érdekelt felek azonban nem számszerűsítették az esetleges áruhiány mértékét, illetve arra vonatkozóan nem adtak becslést. Ezeket az állításokat mindenesetre nem támasztja alá az uniós gyártók vizsgálati időszak alatti 83 %-os kapacitáskihasználtsági szintje, amely mintegy egymillió tonnányi szabad kapacitást jelent. Ezen az alapon nem valószínű, hogy áruhiány lépne fel.
(488)
Ezért megállapították, hogy a rendelkezésre álló információk alapján a Kínából származó bevont finompapír behozatala elleni kiegyenlítő intézkedéseknek nagy valószínűséggel nem lesznek majd kedvezőtlen hatásai az érintett termék felhasználóira.
8.5. AZ UNIÓS ÉRDEKRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(489)
A fenti szempontokat figyelembe véve meg kell állapítani, hogy az uniós érdekre vonatkozó, rendelkezésre álló információk alapján nincsenek kényszerítő erejű okok a Kínából származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó intézkedések elrendelése ellen.
9. KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK
9.1. A KÁR MEGSZÜNTETÉSÉHEZ SZÜKSÉGES SZINT
(490)
A támogatással, az ebből származó kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve szubvencióellenes intézkedéseket kell elrendelni annak megakadályozása érdekében, hogy a támogatott behozatal további kárt okozzon az uniós gyártóknak.
(491)
Ezen intézkedések mértékének megállapításához a meglévő szubvenciókülönbözeteket és az uniós gyártókat ért kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét vették figyelembe, anélkül, hogy a szubvenciókülönbözetet túllépték volna.
(492)
A káros támogatás hatásainak felszámolásához szükséges vám mértékének kiszámításakor úgy ítélték meg, hogy az intézkedések lehetővé kell, hogy tegyék, hogy az uniós gazdasági ágazat fedezze a gyártási költségeit és olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet egy hasonló ágazatban működő iparág rendes versenyfeltételekkel, vagyis támogatott behozatal nélkül elérhetne.
(493)
A panaszos azt kérte, hogy az elérendő nyereséget legalább 10 %-ban határozzák meg; érveit a független hitelminősítő intézetek által osztályozási módszereik keretében alkalmazott várható haszonkulcsra, valamint egy olyan gyártó nyereségességére alapozta, amely a kínai behozatalok által nem érintett papírgyártási szegmensben tevékeny.
(494)
A Bizottság a panaszban és a panaszos azt követően benyújtott kérelmében szereplő elérendő nyereséget a kitöltött kérdőívek és az uniós gazdasági ágazatot képviselő gyártóknál tett ellenőrző látogatások alapján vizsgálta. Megállapította, hogy - dömpingelt és/vagy támogatott behozatal nélkül - az elérendő nyereségnek tükröznie kell ennek a tőkeigényes iparágnak a magas előzetes beruházási igényeit és a magas kockázatát. A gépberuházások költségeit szintén figyelembe vették Megállapították, hogy a forgalom alapján számított 8 %-os haszonkulcs az a lehető legkisebb arány, amelyet az uniós gyártók a káros támogatás hiányában elérhettek volna.
(495)
Ennek alapján kiszámították az uniós gyártók és a hasonló termék vonatkozásában kárt nem okozó árat. Ezen ár kiszámítása úgy történt, hogy a fent említett 8 %-os haszonkulcsot hozzáadták a gyártási költségekhez.
(496)
Az egyik együttműködő exportáló gyártói csoport egyik vállalatának exportértékesítését a (382) preambulumbekezdésben ismertetett okok miatt kizárták a számításból.
(497)
Ezt követően terméktípusonként összehasonlították a kínai exportáló gyártók importárának súlyozott átlagát az uniós piacon az uniós gyártók által a vizsgálati időszakban értékesített terméktípusok kárt nem okozó árával, és ennek alapján állapították meg a szükséges áremelkedést. Az összehasonlításból származó különbséget az összehasonlított típusok átlagos CIF-importértékének százalékában fejezték ki.
9.2. VÉGLEGES INTÉZKEDÉSEK
(498)
A támogatással, az ebből származó kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban fent levont következtetéseket figyelembe véve és az alaprendelet 15. cikkének (1) bekezdésével összhangban megállapították, hogy az érintett termék Kínából származó behozatalára végleges kiegyenlítő vámot kell bevezetni, a támogatás és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbat figyelembe véve - a kisebb vámtétel szabályával összhangban. Ebben az esetben a vámtételt ennek megfelelően a megállapított szubvenciókülönbözet szintjén kell meghatározni.
(499)
Az alábbi táblázatban a kár megszüntetéséhez használt különbözet, a szubvenciókülönbözet és a Kína esetében javasolt végleges kiegyenlítő vám CIF uniós határparitáson - vámfizetés nélkül - számított értéke szerepel százalékban kifejezve:
Exportáló gyártó
Szubvenció-különbözet
Kárkülönbözet
Kiegyenlítő vámtétel
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang város, Jiangsu tartomány, Kína
12 %
20 %
12 %
Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou város, Jiangsu tartomány, Kína
12 %
20 %
12 %
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína
4 %
39,1 %
4 %
Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína
4 %
39,1 %
4 %
Minden más vállalat
12 %
39,1 %
12 %
(500)
A párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatot illetően az alaprendelet 24. cikke (1) bekezdésének második albekezdése, valamint az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (26) 14. cikkének (1) bekezdése szerint egyetlen termékre sem lehet egyszerre dömpingellenes és kiegyenlítő vámot is kivetni a dömping vagy exporttámogatás miatt előálló egy és ugyanazon helyzet kezelése céljából. A támogatási rendszereket illetően a - (235) - (245) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - mindössze egy rendszer vonatkozik exporttámogatásra. Az érintett együttműködő exportáló gyártóval szemben megállapított dömpingkülönbözetet a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálatban megfelelően kiigazítják. Ami az egyéb támogatási rendszereket illeti, tekintettel a kisebb vámtétel szabályának a párhuzamosan lefolytatott dömpingellenes vizsgálatban történt alkalmazására, valamint az ebben a vizsgálatban megállapított támogatás összegére, nem tartották szükségesnek annak további vizsgálatát, hogy ezeket a támogatásokat kétszeresen ellentételezik-e, és ha igen, akkor milyen mértékben, amikor ugyanazon importált termékre vonatkozóan egyszerre vetnek ki dömpingellenes és kiegyenlítő vámot.
(501)
Az e rendeletben meghatározott, az egyes vállalatokra alkalmazandó kiegyenlítő vámtételeket a szóban forgó vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Így ezek az értékek a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik. Ezeket a vámtételeket (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) kizárólag az érintett országból származó és az említett vállalatok mint egyedi jogi személyek által előállított termékek behozatalaira kell alkalmazni. Az 1. cikkben névvel és címmel nem említett vállalatok - beleértve a névvel és címmel felsorolt vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatokat - által előállított importált termékekre nem vonatkozhatnak ezek a vámtételek; ezekre a termékekre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtételeket kell alkalmazni.
(502)
A vállalatspecifikus kiegyenlítő vámtételek alkalmazására irányuló kérelmeket (például a jogalany nevében bekövetkezett változást, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz (27) kell benyújtani, és mellékelni kell hozzá minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, a belföldi értékesítéshez és az exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyedi vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
(503)
A kiegyenlítő vám megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a fennmaradó vámszintet nem csupán az együtt nem működő exportőr gyártókra kell alkalmazni, hanem azokra a gyártókra is, akik a vizsgálati időszak alatt egyáltalán nem exportáltak az Unióba.
10. TÁJÉKOZTATÁS
(504)
Az érdekelt felek tájékoztatást kaptak azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Bizottság a Kínából származó bevont finompapír behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám elrendelésére kívánt javaslatot tenni. Egyúttal olyan határidőt biztosítottak a felek számára, amelyen belül e tájékoztatást követően ismertethették álláspontjukat. A felek észrevételeit megfelelően mérlegelték, és indokolt esetben a megállapításokat ezeknek megfelelően módosították.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
1. A Kínai Népköztársaságból származó, jelenleg az ex 4810 13 20, ex 4810 13 80, ex 4810 14 20, ex 4810 14 80, ex 4810 19 10, ex 4810 19 90, ex 4810 22 10, ex 4810 22 90, ex 4810 29 30, ex 4810 29 80, ex 4810 99 10, ex 4810 99 30 és ex 4810 99 90 KN-kód (a 4810132020, 4810138020, 4810142020, 4810148020, 4810191020, 4810199020, 4810221020, 4810229020, 4810293020, 4810298020, 4810991020, 4810993020 és 4810999020 TARIC-kód) alá tartozó bevont finompapírra, vagyis az egyik vagy mindkét oldalán bevont papírra vagy kartonra (kivéve a nátronpapírt vagy kartont), ívekben vagy tekercsekben, melynek tömege legalább 70 g/m2 és legfeljebb 400 g/m2, fehérítési foka pedig (az ISO 2470-1 szerint mérve) 84-nél nagyobb, végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni.
A végleges kiegyenlítő vám nem terjed ki a rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsekre. A rotációs gyorssajtóhoz használható tekercsek olyan tekercsek, melyek esetében az ISO 3783:2006 vizsgálati szabvány szerint végzett, a tépőszilárdság meghatározásához szükséges (gyorsított sebességű módszer szerint, IGT-tesztkészülék (elektromos modell) alkalmazásával végzett) teszt eredménye 30 N/m-nél alacsonyabb értéket mutat a papír keresztirányban („cross-direction”, CD) való mérésekor és 50 N/m-nél alacsonyabb értéket a gyártási irányban („machine direction”, MD) való méréskor. A végleges kiegyenlítő vám nem terjed ki a többrétegű papírra és a többrétegű kartonra sem.
2. Az (1) bekezdésben meghatározott, és az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson megállapított árára alkalmazandó végleges kiegyenlítő vámtételek a következők:
Vállalat
Kiegyenlítő vámtétel
TARIC kiegészítő kód
Gold East Paper (Jiangsu) Co., Ltd, Zhenjiang város, Jiangsu tartomány, Kína; Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co., Ltd, Suzhou város, Jiangsu tartomány, Kína
12 %
B001
Shangdong Chenming Paper Holdings Limited, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína; Shouguang Chenming Art Paper Co., Ltd, Shouguang város, Shandong tartomány, Kína
4 %
B013
Minden más vállalat
12 %
B999
3. Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos Lapjában való közzététele utáni napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. május 6-án.