KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 29. september 2010
om Frankrigs støtteordning C 4/09 (ex N 679/97) for radiofoni
(meddelt under nummer K(2010) 6483)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/147/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit (1),
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a) (2),
efter at have opfordret de interesserede parter til at fremsætte med deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (3), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 2. oktober 1997 anmeldte Den Franske Republik støtteordning nr. N 679/97 - et udkast til dekret om ændring af en allerede eksisterende ordning om støtte til radiofoni (4) - til Kommissionen. Ved beslutning af 10. november 1997 (5) godkendte Kommissionen videreførelsen af denne ordning for støtte til radiofoni for en periode på ti år.
(2)
Kommissionen godkendte en ændring af støtteordningen ved beslutning af 28. juli 2003 (6). Den af de franske myndigheder foreslåede ændring vedrørte bl.a. en ændring af finansieringsbetingelserne for støtteordningen (7). I denne beslutning konkluderede Kommissionen, at den således ændrede støtteordning var forenelig med det indre marked efter artikel 107, stk. 3, litra c), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (i det følgende benævnt »TEUF«). Ændringen trådte i kraft den 1. januar 2003 for en periode på ti år.
(3)
Den 22. december 2008 erklærede EU-Domstolen Kommissionens beslutning af 10. november 1997 vedrørende perioden 1997-2002 for ugyldig. Kommissionen traf efterfølgende alle nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe den konstaterede ulovlighed og gennemgik på ny de franske myndigheders oplysninger (en detaljeret beskrivelse af dette forløb findes i afsnit 3, »Begrundelse for at indlede proceduren«).
(4)
Ved brev af 11. februar 2009 meddelte Kommissionen Den Franske Republik s in beslutning om at indlede proceduren efter EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, vedrørende ovennævnte støtte.
(5)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(6)
Ved brev af 23. april 2009 fremsendte Den Franske Republik sine bemærkninger til foranstaltningen.
(7)
Kommissionen har ikke modtaget andre bemærkninger hertil fra interesserede tredjeparter.
2. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
(8)
Den pågældende foranstaltning består af en støtteordning til fordel for mindre, lokale radiostationer i Frankrig, der har en kommunikativ funktion i nærområder, og hvis reklame- og sponsorindtægter ikke overstiger 20 % af omsætningen.
(9)
Statsstøtten finansieredes via en skattelignende afgift på reklameindtægter fra radio og tv.
(10)
Den kompetente myndighed, Fonds de soutien à l'expression radiophonique (FSER), kan tildele tre former for støtte:
a)
startstøtte til radiostationer, såkaldte radios associatives, med nye tilladelser fra Conseil supérieur de l'audiovisuel, som ikke kan overstige et loft, der er fastsat i en tabel,
b)
driftsstøtte på et først gradvist stigende, senere gradvist faldende fast beløb, der er fastsat af det rådgivende udvalg, som tildeler støtte, og som udvalget kan forhøje inden for fastlagte rammer under hensyntagen til stationens indsats med hensyn til intern administration og aktiviteter iværksat på uddannelses-, forenings- og kulturområdet eller inden for nærkommunikation,
c)
støtte til udstyr, dog højst 50 % af finansieringen af nyt materiel til de støtteberettigede radiostationer. Denne støtte tildeles kun en gang i en femårsperiode og er begrænset til et maksimumbeløb.
(11)
Ordningen blev indført i 1989 og er blevet ændret flere gange, hvilket altid er blevet anmeldt Kommissionen og godkendt af denne, nemlig i hhv. 1990, 1992, 1997 og 2003.
2.1. Støttemodtagere
(12)
Med de franske myndigheders udkast til dekret indføres støtteordningen efter artikel 80 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed, ændret ved artikel 25 i lov nr. 89-25 af 17. januar 1989 og artikel 27 i lov nr. 90-1170 af 29. december 1990, der bestemmer følgende:
»Til radiofonitjenester, hvis kommercielle ressourcer, hidrørende fra meddelelser udsendt over radioen og med karakter af reklame for mærker eller sponsorer, er mindre end 20 % af deres samlede omsætning, ydes støtte efter de nærmere bestemmelser, som fastsættes ved dekret efter høring af Conseil d’État.
Til finansiering af denne støtte opkræves en afgift af indtægterne fra reklame udsendt via radio og tv.
Vederlag, som radiofonitjenester modtager i forbindelse med meddelelser til fordel for kollektive eller almennyttige foranstaltninger, tages ikke i betragtning ved bestemmelsen af det i denne artikels stk. 1 nævnte loft.«
2.2. Støtteordningens finansiering
(13)
Vedrørende finansieringen af støtteordningen bestemmes følgende i artikel 1 i det af de franske myndigheder den 2. oktober 1997 anmeldte udkast til dekret, efterfølgende dekret nr. 97-1263 af 29. december 1997 om indførelse af en skattelignende afgift til fordel for en fond til støtte for radiofoni (9):
»Med virkning pr. 1. januar 1998 og for en periode på fem år indføres en skattelignende afgift af reklame udsendt via radio og tv (herefter »reklameafgiften«) til finansiering af en støttefond til fordel for indehavere af en tilladelse til at udbyde radiofonitjenester, hvis kommercielle ressourcer, hidrørende fra meddelelser udsendt over radioen og med karakter af reklame for mærker eller sponsorer, er mindre end 20 % af deres samlede omsætning. Denne afgift har til formål at fremme radiofoni.«
Følgende bestemmes i artikel 2:
»Afgiften beregnes på grundlag af de beløb, uden mæglerkommission og uden merværdiafgift, som betales af annoncørerne for udsendelse af deres reklamemeddelelser på fransk område.
Afgiftspligtige er personer, der driver virksomhed med disse reklamemeddelelser.
Afgiftssatsen fastsættes ved fælles beslutning af budgetministeren og kommunikationsministeren på grundlag af de afgiftspligtiges kvartalsindtægter, idet der gælder følgende lofter:
[…]«
Dekretets artikel 4 bestemmer, at afgiften i artikel 2 beregnes, fastsættes og opkræves af generaldirektoratet for skatter på vegne af Fonds de soutien à l'expression radiophonique (FSER) efter de bestemmelser og med de garantier og sanktioner, der gælder for merværdiafgiften.
(14)
Disse bestemmelser blev ændret i forbindelse med ændringen af den til Kommissionen anmeldte støtteordning, som blev godkendt ved beslutning af 28. juli 2003 (10). Ifølge de nye regler pålægges den skattelignende afgift kun virksomheder, der er etableret på fransk område.
3. BEGRUNDELSER FOR AT INDLEDE PROCEDUREN
(15)
Kommissionen godkendte i 1997 med beslutning N 679/97 en ændring af støtteordningen, således at denne efterfølgende blev finansieret gennem en skattelignende afgift på radio- og tv-reklamer. Denne beslutning indeholder ikke nogen analyse af finansieringsmåden. Beslutningen fra 1997 var gældende indtil 2003, hvor den blev erstattet af en ny godkendelsesbeslutning, nr. NN42/03 (11).
(16)
Den 3. august 2004 indbragte det store franske radioselskab NRJ's reklamevirksomhed, Régie Network, en sag for retten i Lyon vedrørende den afgift, der var betalt i 2001 (152 524 EUR). Sagen var genstand for en præjudiciel forelæggelse for Domstolen, der skulle tage stilling til gyldigheden af Kommissionens beslutning af 10. november 1997 om at tillade støtten.
(17)
Domstolen afgjorde med dom (12) af 22. december 2008, at Kommissionens beslutning fra 1997 ikke var lovlig, med den begrundelse at Kommissionen havde undladt at vurdere metoden for finansieringen af den undersøgte foranstaltning.
(18)
I Domstolens præmis 89 hedder det, at Kommissionen ved vurderingen af en støtteordning altid skal tage finansieringen i betragtning, når denne udgør en integrerende del af støtteordningen. I dommens præmis 99 præciserer Domstolen, at afgiften udgør en integrerende del af støtteforanstaltningen, når der består en tvungen forbindelse mellem afgiften og den pågældende støtte i medfør af den relevante nationale lovgivning, eftersom indtægterne fra afgiften nødvendigvis blev anvendt til at finansiere støtten og direkte bestemmer dennes omfang og dermed påvirker vurderingen af, om støtten er forenelig med det indre marked.
(19)
Efter at have kontrolleret, om alle disse betingelser var opfyldt i den foreliggende sag, konstaterer Domstolen i dommens præmis 112, at reklameafgiften udgør en integrerende del af støtteordningen for radiofoni, som den anvendes til at finansiere. Kommissionen skulle som udgangspunkt nødvendigvis have taget den pågældende afgift i betragtning, da den undersøgte den pågældende støtteordning, hvilket den havde undladt at gøre i beslutning NN 42/03.
(20)
Efter dommen, der fastslog, at Kommissionens beslutning af 10. november 1997 ikke var lovlig, har Kommissionen truffet alle nødvendige foranstaltninger for at afhjælpe den konstaterede ulovlighed og på ny gennemgået de franske myndigheders oplysninger. Kommissionen indledte følgelig den 11. februar 2009 den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, med sagsnummer C4/2009 (13).
4. FRANKRIGS BEMÆRKNINGER
(21)
Ved brev af 23. juli 2009 fremsendte de franske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionen:
a)
De indsamlede midler, der blev udbetalt i den pågældende periode, udgjorde årligt gennemsnitligt 20 mio. EUR fordelt på over 500 modtagere.
b)
Det bestrides ikke, at udenlandske operatører, der leverer radiofonitjenester i Frankrig fra radiostationer eller virksomheder beliggende i andre medlemsstater, ligeledes har betalt denne skattelignende afgift, men det vil ikke være muligt at identificere dem.
c)
Støtten kan ikke give anledning til tilbagesøgning af navnlig to grunde: For det første er støtteordningen behørigt anmeldt og gentagne gange godkendt af Kommissionen, hvilket har givet anledning til en berettiget forventning hos modtagerne. For det andet gør modtagernes finansielle situation i den aktuelle sammenhæng det umuligt for de franske myndigheder at tilbagesøge de udbetalte beløb.
5. VURDERING AF STØTTEN
5.1. Retsgrundlag for bedømmelsen
(22)
Vurderingen af den pågældende støtteordning er baseret på artikel 107, stk. 3, i TEUF.
5.2. Støtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF
(23)
EUF-traktatens artikel 107, stk. 1, bestemmer følgende:
»Bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.
(24)
Analyse af den foreliggende sag i forhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
a) Statsstøtte, der ydes ved hjælp af statsmidler
Støtteordningen finansieres med ressourcer, der hidrører fra en skattelignende afgift, der er fastlagt i love og administrative bestemmelser og opkræves af skattevæsenet. Afgiften er pålagt reklame udsendt via radio og tv.
Støtten ydes således ved hjælp af den franske stats midler.
b) Fordrejning eller trussel om fordrejning af konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner
Støtteordningen begunstiger alene leverandører af radiofonitjenester. Støttemodtagerne er leverandører af sådanne tjenester, hvis reklamemidler udgør mindre end 20 % af deres samlede omsætning. Disse stationer befinder sig i en konkurrencesituation med hensyn til lyttere og reklameindtægter, især med andre radiostationer på fransk område, hvis kommercielle indtægter overstiger dette loft, og som ikke modtager offentlig støtte under støtteordningen.
Den pågældende støtte fordrejer således eller truer i det mindste med at fordreje konkurrencevilkårene mellem udbydere, der modtager støtte, og udbydere, der ikke gør.
c) Påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
Radiofonitjenester, der leveres på fransk område, især af støttemodtagerne, kan også modtages i andre medlemsstater, i hvert tilfælde i grænseområder. Den anmeldte skattelignende afgift, der er fastlagt i love og administrative bestemmelser, belaster således også reklamemidler for tjenester, der leveres fra andre medlemsstater til det franske område.
Det kan deraf udledes, at samhandelen mellem medlemsstaterne er eller risikerer at blive påvirket af den anmeldte støtteordning.
d) Forekomst af statsstøtte
Under disse omstændigheder finder Kommissionen, at ordningen til støtte for radiofoni, der er genstand for de franske myndigheders anmeldelse, er omfattet af bestemmelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF. Da denne ordning udgør statsstøtte, skal Kommissionen analysere dens forenelighed med det indre marked. I overensstemmelse med førnævnte dom i sagen Régie Networks skal afgiften af radiofonitjenesterne tages i betragtning i undersøgelsen af ordningens forenelighed.
5.3. Støttens forenelighed efter artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF
(25)
Den anmeldte støtteforanstaltnings formål og anvendelsesområde opfylder tydeligvis ikke betingelserne i artikel 107, stk. 2, i TEUF, og artikel 107, stk. 3, litra a-b), i TEUF.
(26)
Støtteordningen har til formål at begunstige radiofonitjenester, der leverer radiofoni på fransk område, og navnlig at støtte radiostationer med de mest begrænsede reklameressourcer. Den skal sikre mediernes mangfoldighed på det franske område, hvilket er et legitimt, generelt mål. Støtten til modtagerne kan derfor analyseres i forhold til betingelserne i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF. Her bestemmes følgende: »Støtteordninger kan betragtes som forenelige med det indre marked, når de har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, og de ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.« I dette tilfælde skal Kommissionen afveje forholdet mellem foranstaltningens negative og positive følger.
(27)
Kommissionen har i sine foregående beslutninger konkluderet, at den pågældende støtteordning har positive følger og er forenelig med det indre marked, især fordi støtteordningen bidrager til at opfylde et veldefineret generelt mål. Målet er at fremme mangfoldigheden blandt radiofonitjenester på fransk område. Målgruppen for støtten er mindre radiostationer med lokale lyttere, idet der tages hensyn til sociale, kulturelle og lokale interesser, hvilket er et legitimt, generelt mål. Den konkurrencefordrejning, som støtteordningen kan forårsage ved at begunstige disse lokale radiostationer, er begrænset og ændrer ikke samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. I lyset af formålet med og størrelsen af de pågældende radiostationer er konkurrencefordrejningen mellem disse og leverandører af tilsvarende tjenester i en anden medlemsstat særligt begrænset. Følgelig er denne ordnings påvirkning af samhandelen særligt begrænset.
(28)
Det fremgår dog af gennemgangen af artikel 3 og 6 i dekret nr. 97-1263, at den måde, som benyttes til finansiering af støtteordningen, er baseret på den pågældende skattelignende afgift og udgør en integrerende del af foranstaltningen, hvilket Domstolen i øvrigt har fastslået i dommen i sagen Régie Networks (præmis 99-112).
(29)
Det hedder i præmis 89 i dommen i sagen Régie Networks, at: »metoden for finansiering af en støtte kan gøre hele den støtteordning, som den skal finansiere, uforenelig med det fælles marked. Følgelig kan undersøgelsen af en støtte ikke ske uafhængigt af virkningerne af metoden til støttens finansiering. Tværtimod skal Kommissionens undersøgelse af en støtteforanstaltning nødvendigvis også tage metoden for støttens finansiering i betragtning, såfremt denne udgør en integrerende del af foranstaltningen (jf. i denne retning bl.a. dommen i sagen van Calster m.fl., præmis 49, og dom af 15. juli 2004, sag C-345/02, Pearle m.fl., Sml. 2004 I, s. 7139, præmis 29)«.
(30)
Følgelig skal Kommission tage den pågældende afgift i betragtning i undersøgelsen af støtteordningens forenelighed med det indre marked. Den pågældende reklameafgift ser ud til at stride mod det generelle princip, som Kommissionen regelmæssigt har slået fast, og som Domstolen bekræftede i sin dom af 25. juni 1970 i sag 47/69, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1970, s. 487), hvor det hedder, at varer og tjenesteydelser skal fritages fra enhver afgift, der anvendes til at finansiere en støtteordning, som kun omfatter nationale virksomheder. Domstolen nævner denne analyse i præmis 115 i dommen i sagen Régie Networks.
(31)
Kommissionen finder, at den manglende fritagelse for radiofonitjenester, som leveres i Frankrig fra radiostationer, der er beliggende i andre medlemsstater, som ikke kan få støtte under den anmeldte støtteordning, ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Selv om det generelle mål med støtten til modtagerne er legitimt og kan betragtes som foreneligt med det indre marked, gælder dette ikke for den måde, som ordningen finansieres på.
6. KONKLUSIONER
(32)
Under disse omstændigheder konkluderer Kommissionen, at støtteordningen kan erklæres forenelig med det indre marked, især på baggrund af kriterierne i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF. Derimod kan Kommissionen ikke godkende den måde, ordningen finansieres på.
(33)
Kommissionen har således noteret sig, at de franske myndigheder i deres skrivelse af 23. april 2009 fremfører, at det ikke er muligt for dem at identificere (blandt dem, der betaler den skattelignende afgift, som finansierer støtteordningen) de udenlandske operatører, som har leveret radiofonitjenester i Frankrig fra stationer eller virksomheder, der er beliggende i andre medlemsstater, i den periode, der er omfattet af den pågældende støtteordning. Kommissionen kan godtage, at det af administrative hensyn kan være vanskeligt at foretage denne identifikation, eftersom disse forhold ligger langt tilbage i tiden. På grundlag af de franske myndigheders redegørelser ser det ikke ud til, at det lange tidsforløb i den foreliggende sag i sig selv er en uoverstigelig hindring for at identificere de afgiftspligtige. De franske myndigheder har til gengæld anført, at det ikke altid var muligt ud fra de oplysninger, de havde til rådighed, at fastslå, om de afgiftspligtige var virksomheder, som sendte fra det franske område eller fra en anden medlemsstat. I så fald skal de senest seks måneder efter meddelelsen af denne afgørelse informere de afgiftspligtige enkeltvist om deres specifikke ret til at få afgiften refunderet, hvis de pågældende har sendt radioudsendelser til Frankrig fra en anden medlemsstat. Administrationen skal tage alle de midler, den har til rådighed, i brug for at identificere de afgiftspligtige. Da det imidlertid ikke er sikkert, at de franske myndigheder selv kan identificere samtlige afgiftspligtige, påhviler det dem ligeledes at sikre en passende offentliggørelse af tilbagebetalingsforanstaltningerne, således at de pågældende operatører kan give sig til kende.
(34)
Der er intet til hinder for, at Frankrig gør det muligt for disse ukendte operatører at benytte sig af deres ret til at få tilbagebetalt de afgifter, de med urette er blevet afkrævet for perioden 1997-2002. Frankrig kan lovliggøre finansieringen af støtteordningen ved at tilbagebetale de afgifter, der er uforenelige med det indre marked, idet nedenstående betingelser skal overholdes:
-
Frankrig skal informere de enkelte berørte operatører om deres specifikke ret til tilbagebetaling, hver gang de franske myndigheder er i stand til at identificere dem. Dette skal ske i form af tilstrækkelige offentliggørelsesforanstaltninger, særlig gennem offentliggørelse i faglige tidsskrifter i hele EU (14)
-
de afgiftspligtige skal have en frist på tre år efter de tilstrækkelige offentliggørelsesforanstaltninger til at indgive en anmodning om tilbagebetaling (15)
-
tilbagebetalingen skal ske senest seks måneder efter datoen for indgivelsen af anmodningen om tilbagebetaling (16)
-
de beløb, der skal tilbagebetales, skal tillægges faktisk påløbne renter fra det tidspunkt, de blev opkrævet, til datoen for den faktiske tilbagebetaling, og beregnes på et sammensat grundlag, idet der som objektiv referencesats anvendes satsen i artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (17)
-
de franske myndigheder skal acceptere enhver rimelig dokumentation fra de pågældende operatører for, at de har betalt afgiften
-
retten til tilbagebetaling kan ikke gøres betinget af andre forhold
-
de franske myndigheder skal hvert halve år sende en rapport til Kommissionen, startende fra meddelelsen af denne afgørelse, om gennemførelsen af tilbagebetalingsproceduren -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Frankrigs støtteordning er forenelig med det indre marked på de i artikel 2 fastlagte betingelser.
Artikel 2
For at afhjælpe forskelsbehandlingen af udenlandske radiostationer, der har betalt reklameafgifter til den franske stat uden at have adgang til støtteordningen, skal de franske myndigheder tilbagebetale alle skattelignende afgifter, som er blevet opkrævet fra udenlandske radiostationer i perioden 1997-2002. De skal senest et halvt år efter meddelelsen af denne afgørelse informere alle radiostationer, der har betalt den pågældende afgift, i de tilfælde hvor de kan identificere dem, og gennem passende offentlig omtale, således at de berørte operatører kan give sig til kende. Disse skal have en frist på tre år til at indgive en anmodning om tilbagebetaling. (18) Efter denne indkaldelse af tilkendegivelser skal Frankrig på grundlag af operatørernes dokumentation senest seks måneder efter indgivelsen af anmodningen tilbagebetale de afgifter, der er uforenelige med det indre marked, med tillæg af faktisk påløbne renter. Beløbet beregnes på et sammensat grundlag, idet der som objektiv referencesats anvendes satsen i artikel 9 i forordning (EF) nr. 794/2004.
Artikel 3
Frankrig underretter senest to måneder efter datoen for meddelelsen af denne afgørelse Kommissionen om de foranstaltninger, der er truffet for at efterkomme den.
Frankrig sender hvert halve år fra meddelelsen af denne afgørelse rapporter til Kommissionen om gennemførelsen af tilbagebetalingsproceduren som omhandlet i artikel 2, indtil udløbet af fristen på tre år efter de sidste offentliggørelsesforanstaltninger som anført i artikel 2.
Artikel 4
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. september 2010.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2010. szeptember 29.)
a Franciaország által a rádiós műsorszolgáltatásnak nyújtott C 4/09 (korábbi N 679/97) számú támogatási programról
(az értesítés a C(2010) 6483. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/147/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára (2),
miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (3),
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
(1)
A Francia Köztársaság 1997. október 2-án kelt levelében bejelentette a Bizottságnak a 679/97. számú támogatási programot, amely a rádiós műsorszolgáltatásnak nyújtott már meglévő támogatási program módosítását célzó rendelettervezet (4). A Bizottság 1997. november 10-i határozatával (5) jóváhagyta a rádiós műsorszolgáltatásnak nyújtott ezen támogatási program tíz éves időtartamra történő meghosszabbítását.
(2)
A Bizottság 2003. július 28-i határozatával (6) engedélyezte a szóban forgó támogatási program módosítását. A francia hatóságok által javasolt módosítás többek között a támogatási program finanszírozási módjára vonatkozott (7). A Bizottság az említett határozatában megállapította, hogy a fentiek szerint módosított támogatási program az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében a közös piaccal összeegyeztethető. A módosítás 2003. január 1-jén lépett hatályba tízéves időtartamra.
(3)
2008. december 22-én az Európai Unió Bírósága érvénytelennek nyilvánította a Bizottság 1997. november 10-i határozatát az 1997-2002 közötti időszakra vonatkozóan. A Bizottság ennek megfelelően minden szükséges intézkedést megtett a megállapított jogellenesség orvosolására, és ismételten megvizsgálta a francia hatóságok által benyújtott információkat (ezen eljárás részletes leírása a 3. részben [„Az eljárás megindításának okai”] olvasható).
(4)
A Bizottság 2009. február 11-i levelében tájékoztatta a Francia Köztársaságot határozatáról, miszerint e támogatás tekintetében megindítja az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást.
(5)
Az eljárás megindítására vonatkozó bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (8). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be a szóban forgó támogatással kapcsolatos észrevételeiket.
(6)
A Francia Köztársaság 2009. április 23-i levelében benyújtotta az intézkedésre vonatkozó észrevételeit.
(7)
A Bizottsághoz további észrevételek nem érkeztek az érdekelt felek részéről.
2. A TÁMOGATÁS RÉSZLETES LEÍRÁSA
(8)
A szóban forgó intézkedés tárgya egy, a franciaországi kis helyi rádióállomások támogatására irányuló támogatási program. A kedvezményezett rádióállomások fontos szerepet töltenek be a helyi társadalmi kommunikációban, és a hirdetésből és szponzoroktól származó kereskedelmi bevételeik nem haladják meg a forgalom 20 %-át.
(9)
A támogatást a rádiós és televíziós műsorszórás útján terjesztett reklámokból származó források után kivetett adójellegű járulékból finanszírozták.
(10)
Az illetékes hatóság - nevezetesen a rádiós műsorszolgáltatást segítő támogatási alap (a továbbiakban: FSER) - három fajta támogatást ítélhet oda, melyek a következők:
a)
indulási támogatás az Audiovizuális Legfelsőbb Tanács (Conseil Supérieur de l’Audiovisuel) által újonnan engedélyezett közösségi rádiók számára, melynek összege nem halad meg egy skálán rögzített felső határértéket;
b)
működési támogatás, melynek összegét egy, a támogatások odaítélését végző bizottság által meghatározott, kezdetben emelkedő, majd csökkenő skála szerint állapítják meg. E bizottság meghatározott határokon belül megemelheti a támogatás összegét, tekintettel a kedvezményezett által a belső igazgatás, valamint az oktatási, közösségi, kulturális területen, illetve a helyi társadalmi kommunikáció terén véghezvitt erőfeszítésekre;
c)
berendezések beszerzéséhez nyújtott támogatás, amely mintegy 50 %-ban járul hozzá a támogatható rádiók berendezéseinek cseréjéhez. Berendezési támogatás csak ötévente nyújtható, és az összege nem haladhatja meg egy skála felső határösszegét.
(11)
A programot az 1989-es bevezetése óta több ízben módosították. Valamennyi módosítást bejelentették a Bizottságnak, amely azokat 1990-ben, 1992-ben, 1997-ben és 2003-ban hagyta jóvá.
2.1. A támogatási program kedvezményezettjei
(12)
A francia hatóságok által bejelentett tervezet az 1989. január 17-i 89-25. sz. törvény 25. cikkével és az 1990. december 29-i 90-1170. sz. törvény 27. cikkével módosított, a közlés szabadságáról szóló 1986. szeptember 30-i 86-1067. sz. törvény 80. cikke szerinti támogatási programot hajtja végre. E bekezdés a következőképpen rendelkezik:
„Az olyan földfelszíni rádiós műsorszolgáltatók, amelyeknek az élő adásokban elhangzó márka- vagy szponzorált reklámokból származó kereskedelmi bevételei a teljes bevételüknek kevesebb, mint 20 %-át teszik ki, az Államtanács rendeletében meghatározott szabályok szerint támogatásban részesülnek.
A támogatás finanszírozását a rádiós és televíziós műsorszórás útján terjesztett hirdetésekből származó források után kivetett járulék biztosítja.
A közösségi vagy közérdeket szolgáló tevékenységek támogatására irányuló reklámüzenetek terjesztése során a földfelszíni rádiós műsorszolgáltatóknak kifizetett díjakat nem veszik figyelembe a jelen cikk (1) bekezdésében említett küszöbérték meghatározásánál.”
2.2. A támogatási program finanszírozási módja
(13)
Ami a támogatási program finanszírozását illeti, a francia hatóságok által 1997. október 2-án bejelentett tervezet - amely jelenleg az 1997. december 29-i 97-1263. rendeletnek (9) felel meg - adójellegű járulékot hozott létre a rádiós műsorszolgáltatást segítő támogatási alap javára. E tervezet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1998. január 1-jétől kezdődően ötéves időtartamra egy, a rádiós és televíziós műsorszórás útján terjesztett reklámokból származó bevételek után kivetett adójellegű járulék (a továbbiakban: reklámokra kivetett járulék) bevezetésére, kerül sor, amelynek célja az olyan, engedéllyel rendelkező földfelszíni rádiós műsorszolgáltatók támogatási alapjának finanszírozása, amelyeknek az adásokban elhangzó márka- vagy szponzorált reklámokból származó kereskedelmi bevételei a teljes bevételüknek kevesebb mint 20 %-át teszik ki. Ez a járulék a rádiós műsorszolgáltatás elősegítését szolgálja.”
Ugyanezen rendelet 2. cikke kimondja:
„A járulékot a hirdetők által a Franciaország területére irányuló reklámüzeneteik terjesztéséért fizetett, ügynökségi jutalék és héa nélküli összegek után vetik ki.
A járulékot a reklámüzenetek készítőinek kell megfizetniük.
A költségvetésért és a kommunikációért felelős miniszter közös rendeletben határozta meg az érintett vállalkozások negyedéves bevétele alapján lépcsőzetes rendszerben számított adómértéket, a következő határok között:
[…]”
A fenti rendelet 4. cikke előírja, hogy a 2. cikkben szereplő járulékot az adóügyi főigazgatóság veti ki, számolja el és hajtja be a rádiós műsorszolgáltatást segítő támogatási alap javára, ugyanolyan szabályok, garanciák és szankciók szerint, mint a héa esetében.
(14)
E rendelkezéseket a támogatási alap bejelentett, és a 2003. július 28-i bizottsági határozattal (10) jóváhagyott módosítása alkalmával módosították. Az új szabályok értelmében az adójellegű járulékot csak a Franciaország területén letelepedett vállalkozásokra vetik ki.
3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(15)
1997-ben a Bizottság az N 679/97. számú határozatával jóváhagyta a támogatási program módosítását, amely szerint a támogatás finanszírozása a rádiós és televíziós műsorszórás útján terjesztett reklámokra kivetett adójellegű járulék kivetésével történik. E határozat semmilyen elemzést nem tartalmaz a finanszírozás módjára vonatkozóan. Az 1997. évi határozat egészen 2003-ig hatályban volt; ekkor az NN 42/2003. számú új engedélyezési határozat (11) váltotta fel.
(16)
2004. augusztus 3-án a Régie Network, az egyik nagy francia rádiócsatorna - nevezetesen az NRJ - reklámozással foglalkozó leányvállalata a lyoni bíróság előtt vitatta a 2001-ben fizetett járulékot (152 524 EUR). Az ügy előzetes döntéshozatalra az Európai Bíróság elé került, amelynek a támogatás engedélyezését tartalmazó 1997. november 10-i bizottsági határozat érvényességéről kellett állást foglalnia.
(17)
A Bíróság 2008. december 22-i ítéletében (12) érvénytelennek nyilvánította az 1997-es határozatot azzal az indokolással, hogy a Bizottság elmulasztotta a vizsgált intézkedés finanszírozási módjának értékelését.
(18)
A Bíróság az ítélet 89. pontjában emlékeztet rá, hogy valamely támogatási intézkedés Bizottság általi vizsgálatának szükségszerűen figyelembe kell vennie a támogatás finanszírozási módját akkor, ha az az intézkedés szerves részét képezi. Az ítélet 99. pontjában a Bíróság megállapítja, hogy ahhoz, hogy a járulék valamely támogatási intézkedés szerves részének minősüljön, a vonatkozó nemzeti szabályozás alapján kötelező hozzárendeltségi viszonynak kell fennállnia a járulék és a támogatás között abban az értelemben, hogy a járulékbevételt szükségképpen a támogatás finanszírozására fordítják, és az közvetlenül befolyásolja ez utóbbi nagyságát, ebből következően annak megítélését is, hogy a támogatás összeegyeztethető-e a közös piaccal.
(19)
Annak vizsgálatát követően, hogy a fenti feltételek mindegyike fennáll, a Bíróság az ítéletének 112. pontjában arra a következtetésre jutott, hogy a reklámokra kivetett járulék szerves részét képezi annak a rádiós műsorszolgáltatási célú támogatásnak, amelynek finanszírozására szolgál. Fentiekre tekintettel a Bizottságnak szükségszerűen figyelembe kellett vennie a szóban forgó járulékot a kérdéses támogatási program vizsgálata során, ennek megtételét azonban az NN 42/03 számú határozatában elmulasztotta.
(20)
Az 1997. november 10-i határozat érvénytelenségét megállapító ítéletet követően a Bizottság minden szükséges intézkedést megtett a feltárt jogellenesség orvosolása érdekében, és ismételten megvizsgálta a francia hatóságok által benyújtott információkat. Következésképpen a Bizottság 2009. február 11-én C 4/2009 eljárási számon (13) megindította az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást.
4. FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(21)
A francia hatóságok 2009. április 23-án kelt levelükben a következő észrevételeket nyújtották be a Bizottsághoz:
a)
a kérdéses időszakban beszedett és kifizetett támogatási alap összege éves átlagban 20 millió EUR, amely több mint 500 kedvezményezett között kerül felosztásra;
b)
Franciaország nem vitatja, hogy olyan külföldi rádiós műsorszolgáltatók is fizették a szóban forgó adójellegű járulékot, amelyek jóllehet Franciaország területén sugározták műsoraikat, a rádióállomásuk vagy telephelyük más tagországban van; ezek azonosítása azonban nem lehetséges;
c)
A támogatás visszafizettetésére nincs mód lényegében két okból kifolyólag, nevezetesen: egyrészt a támogatási programot a francia hatóságok több alkalommal megfelelően bejelentették, a Bizottság pedig mindannyiszor jóváhagyta azt, ami jogos bizalmat ébresztett a kedvezményezettekben, másrészt tekintettel a jelenlegi gazdasági viszonyokra, a kedvezményezettek pénzügyi helyzete nem tenné lehetővé a francia hatóságok számára a folyósított összegek visszafizettetését.
5. A TÁMOGATÁS ÉRTÉKELÉSE
5.1. Az értékelés jogalapja
(22)
A szóban forgó támogatási program értékelése az EUMSZ 107. cikkének (3) bekezdésén alapul.
5.2. Támogatás fennállása az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében
(23)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.
(24)
A jelen ügy vizsgálata az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt feltételekkel összhangban.
a) Állami források igénybevételével nyújtott állami támogatás
A támogatási program finanszírozása egy jogszabályi és rendeleti intézkedésekkel bevezetett adójellegű járulékból származó források igénybevételével történik. A járulékot az adóhatóság szedi be, és a rádiós és televíziós műsorszórás útján terjesztett reklámok után fizetendő.
A támogatást tehát Franciaország állami forrásainak igénybevételével finanszírozzák.
b) Versenytorzulás vagy annak veszélye bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által
A támogatási program kizárólag a földfelszíni rádiós műsorszolgáltatókra terjed ki. A támogatási program kedvezményezettjei olyan szolgáltatók, amelyek reklámokból származó forrásai nem érik el a teljes bevételük 20 %-át. E szolgáltatók versenyhelyzetben vannak a hallgatók megnyerése és a reklámbevételek tekintetében a többi olyan Franciaország területén sugárzó rádiós műsorszolgáltatóval, amelynek a kereskedelmi bevételei az adott küszöböt meghaladják, és így nem részesül a támogatási program nyújtotta állami támogatásban.
A kérdéses támogatás tehát torzítja a kedvezményezett műsorszolgáltatók és a támogatásban nem részesülő műsorszolgáltatók közötti versenyt, vagy legalábbis a versenytorzulás veszélyével fenyeget.
c) A tagállamok közötti kereskedelemre gyakorolt hatás
A támogatási program kedvezményezettjei által Franciaország területéről sugárzott földfelszíni rádióműsorok más tagállamokban is foghatók, még ha csak a határ menti övezetekben is. Ugyanakkor megállapítható az is, hogy a bejelentett jogszabályi és rendeleti intézkedésekkel bevezetett adójellegű járulékot a más tagállamokból franciaországi területek felé sugárzó rádiós műsorszolgáltatók reklámbevételei után is kivetik.
Következésképpen a bejelentett támogatási program hatást gyakorol vagy hatást gyakorolhat a tagállamok közötti kereskedelemre.
d) Következtetés az állami támogatás fennállásáról
Fentiekre tekintettel a Bizottság úgy véli, hogy a francia hatóságok bejelentésének tárgyát képező, a rádiós műsorszolgáltatásnak nyújtott támogatási program az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik. Amennyiben a szóban forgó program állami támogatást képez, a Bizottságnak meg kell vizsgálnia annak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét. A fent említett Régie Networks ügyben hozott ítélet értelmében a program belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálatakor tekintetbe kell venni a reklámokra kivetett járulékot, amely a vitatott támogatás finanszírozására szolgál.
5.3. A támogatás összeegyeztethetősége az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdése alapján
(25)
A bejelentett támogatás a tárgya és hatálya miatt nyilvánvalóan nem felel meg az EUMSZ 107. cikke (2) bekezdésében, valamint (3) bekezdésének a) és b) pontjában foglalt feltételeknek.
(26)
Mivel a támogatás célja a franciaországi területen sugárzó földfelszíni rádióállomások szolgáltatásainak előmozdítása - nevezetesen azoké, amelyek a legalacsonyabb reklámbevételekkel rendelkeznek -, a támogatás a franciaországi média pluralitásának biztosítására irányul, ami általánosságban jogos célkitűzésnek tekinthető. Így a kedvezményezetteknek nyújtott támogatási elem vizsgálatát az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában említett feltételek szerint vizsgálhatnánk meg. E szöveg így rendelkezik: „A belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető: (…) az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben (…)”. Ebben az esetben a Bizottságnak mérlegelnie kell az intézkedés pozitív és negatív hatásait egyaránt.
(27)
Előző határozataiban a Bizottság megállapította, hogy a kérdéses támogatási program pozitív hatású és a belső piaccal összeegyeztethető, nevezetesen azért, mert hozzájárul egy pontosan meghatározott közérdekű célkitűzés megvalósításához. A célja ugyanis a Franciaország területén földfelszíni rádiós műsorszolgáltatást nyújtó adóállomások pluralitásának előmozdítása. A helyi hallgatóságot szolgáló kis rádióállomásokat támogatja a társadalmi, kulturális és helyi érdekek figyelembevételével, ami általánosságban jogos törekvés. Továbbá az e rádióállomásokat előnyben részesítő támogatási program által esetlegesen okozott versenytorzulás igen csekély, és nem változtatja meg a kereskedelmi feltételeket a közérdekkel ellentétes mértékben. Tekintettel az említett rádióállomások feladatára és nagyságára, az utóbbiak és a valamely más tagállamban ugyanolyan jellegű szolgáltatásokat nyújtó műsorszolgáltatók közötti versenytorzulás különösen csekély. Következésképpen a támogatási program kereskedelemre gyakorolt hatása rendkívül elenyésző.
(28)
Mindazonáltal a 97-1263. rendelet 3. és 6. cikkének vizsgálata alapján úgy tűnik, hogy a támogatási programnak a vitatott adójellegű járulékból történő finanszírozási módja az intézkedés szerves részét képezi, ahogyan azt már a Bíróság is megállapította a Régie Networks ügyben hozott ítéletében (99-112. pont).
(29)
A Bíróság az ítélet 89. pontjában az alábbi következtetést vonja le: „valamely támogatás finanszírozási módja az egész finanszírozni kívánt támogatási rendszert a közös piaccal összeegyeztethetetlenné teheti. Ezért valamely támogatást nem lehet a finanszírozási módjának hatásaitól elkülönítve vizsgálni. Éppen ellenkezőleg, valamely támogatási intézkedés Bizottság általi vizsgálatának szükségszerűen figyelembe kell vennie a támogatás finanszírozási módját akkor, ha az az intézkedés szerves részét képezi (lásd ebben az értelemben többek között a fent hivatkozott Van Calster és társai ügyben hozott ítélet 49. pontját, valamint a C-345/02. sz., Pearle és társai ügyben hozott ítélet [EBHT 2004., I-7139. o.] 29. pontját)”.
(30)
Fentiek értelmében a Bizottságnak figyelembe kell vennie a szóban forgó járulékot a támogatási program belső piaccal való összeegyeztethetőségének vizsgálatakor. Ezzel összefüggésben a reklámbevételekre kivetett járulék látszólag ellentétes azzal az alapelvvel, amelyet a Bizottság több ízben hangsúlyozott és azt a Bíróság is megerősítette a 47/69 sz. Franciaország kontra Bizottság ügyben hozott ítéletében (EBHT., 487. o.), miszerint az importált termékeket vagy szolgáltatásokat mentesíteni kell minden olyan adójellegű járulék alól, amely olyan támogatási program finanszírozására szolgál, amelynek egyedüli kedvezményezettjei a nemzeti vállalkozások. A Bíróság e véleményét a Régie Networks ügyben hozott ítélete 115. pontjában fogalmazta meg.
(31)
A Bizottság úgy véli, hogy amennyiben nem mentesítik a járulékfizetési kötelezettség alól az olyan földfelszíni rádiós műsorszolgáltatókat, amelyek más tagállamokban található adóállomásokról franciaországi területekre sugároznak és a bejelentett program alapján nyújtott támogatást nem vehetik igénybe, az a kereskedelmi feltételeknek a közérdekkel ellentétes mértékű megváltozását eredményezi. Jóllehet a bejelentett program támogatási eleme általánosságban jogos célkitűzésnek minősülhet, és az a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető, ugyanez a program finanszírozási módjáról már nem mondható el.
6. KÖVETKEZTETÉS
(32)
Tekintettel a fenti körülményekre, a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az adott támogatási programot a belső piaccal összeegyeztethetőnek lehet nyilvánítani, különösen az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt egyik feltétel vonatkozásában. A Bizottság ezzel szemben a program finanszírozási módját nem hagyhatja jóvá.
(33)
Ezzel összefüggésben a Bizottság tudomásul vette, hogy a francia hatóságoknak - ahogyan azt 2009. április 23-i levelükben állították - nincs lehetőségük arra, hogy azonosítsák (a támogatási program finanszírozását biztosító adójellegű járulék fizetésére kötelezett vállalkozások közül) azon külföldi rádiós műsorszolgáltatókat, amelyek adásaikat a vitatott támogatási program által érintett időszakban Franciaország területére sugározták, de adóállomásaik vagy székhelyeik más tagállamokban voltak. Tekintettel az események óta eltelt hosszú időre, a Bizottság kész elfogadni, hogy az érintettek azonosítása adminisztratív nehézségekbe ütközhet. Mindazonáltal a francia hatóságok által adott magyarázat alapján az adott esetben az eltelt idő önmagában nem jelenthet leküzdhetetlen akadályt a járulékfizetésre kötelezett vállalkozások azonosítását illetően. A francia hatóságok ezzel szemben azt állították, hogy a rendelkezésükre álló adatok alapján nem mindig volt lehetőségük annak megállapítására, hogy a járulékfizetésre kötelezett műsorszolgáltatók franciaországi területről vagy valamely más tagállam területéről sugározták-e adásaikat. Ebben az esetben a francia hatóságoknak e határozat közlésétől számított hat hónapon belül egyenként tájékoztatnia kell a járulékfizetésre kötelezetteket visszatérítési jogosultságukról, amely akkor illeti meg azokat, ha valamely más tagállamból sugározták adásaikat Franciaország területeire. A hatóságoknak valamennyi rendelkezésükre álló eszközzel meg kell kísérelniük a járulékfizetésre kötelezett vállalkozások azonosítását. Mivel azonban nem valószínű, hogy a francia hatóságok saját erejükből képesek az összes járulékfizetésre kötelezett azonosítására, a visszatérítési eljárásról egy megfelelő hirdetést kell közzétenniük, amely lehetővé teszi, hogy az érintett vállalkozások jelentkezzenek igényükkel.
(34)
Nincs akadálya annak, hogy Franciaország ezen ismeretlen szolgáltatók számára lehetővé tegye az 1997-2002 közötti időszakban jogalap nélkül kivetett járulék visszatérítésére irányuló jogaik érvényesítését. Franciaország orvosolhatja a támogatási program finanszírozási módja tekintetében felmerült összeegyeztethetetlenséget, amennyiben a belső piaccal összeegyeztethetetlennek bizonyult járulék visszatérítését az alábbi feltételek figyelembevételével végzi el:
-
Franciaországnak valamennyi olyan érintett műsorszolgáltatót egyénileg kell tájékoztatnia a visszatérítési jogosultságáról, amelyet a rendelkezésre álló eszközeivel azonosítani tud, az ismeretlen műsorszolgáltatók felkutatása érdekében pedig felhívást kell közzétennie az Európai Unió területén (14) megjelenő szaklapokban,
-
a járulékfizetésre kötelezettek a felhívás megjelenésétől számított három éven belül nyújthatják be visszatérítési kérelmüket (15),
-
a visszatérítésnek a kérelem benyújtását követően legfeljebb hat hónapon belül meg kell történnie (16),
-
a visszatérített összegnek magában kell foglalnia a járulékfizetés napjától a tényleges visszatérítésig terjedő időszakra esedékes, kamatos kamattal számított kamatokat. Referenciaként egy célrátát kell figyelembe venni, az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21-i 794/2004/EK bizottsági rendelet (17) 9. cikkében szereplő referenciával megegyezően,
-
a francia hatóságoknak az érintett szolgáltatók által benyújtott minden olyan ésszerű igazolást el kell fogadniuk, amely hitelt érdemlően bizonyítja a járulék megfizetését,
-
a visszatérítéshez való jog további feltételekhez nem köthető,
-
a francia hatóságok az e határozatról szóló értesítés időpontjától számítva hat havonként rendszeres jelentést küldenek a Bizottságnak a visszatérítési eljárás alakulásáról,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által végrehajtott támogatási program a 2. cikkben foglalt feltételek szerint a belső piaccal összeegyeztethető.
2. cikk
Azon hátrányos megkülönböztetés megszüntetésére, amely a külföldi műsorszolgáltatókat sújtotta azáltal, hogy a reklámbevételeik után járulékot kellett fizetniük a francia államnak, miközben a támogatási program előnyeiből nem részesülhettek, a francia hatóságoknak vissza kell téríteniük az 1997-2002 közötti időszakban a külföldi műsorszolgáltatókra kivetett adójellegű járulékokat. Jelen értesítés időpontjától számított hat hónapon belül valamennyi járulékfizetésre kötelezett szolgáltatót értesíteniük kell a visszatérítésre való jogosultságukról, amennyiben az azonosításuk eredményes volt, valamint egy megfelelő felhívást kell közzétenniük, amely lehetővé teszi, hogy az érintett vállalkozások jelentkezzenek igényükkel. A visszatérítési kérelmek benyújtására hároméves határidőt kell biztosítani az érintett vállalkozások számára (18). A felhívást követően és az érintett műsorszolgáltatók által benyújtott igazolások alapján Franciaországnak a visszatérítési kérelem benyújtását követő legfeljebb hat hónapon belül vissza kell térítenie a belső piaccal összeegyeztethetetlen járulék összegét, amelynek magában kell foglalnia a kamatos kamattal számított tényleges kamatokat. Referenciaként egy célrátát kell figyelembe venni, a 794/2004/EK rendelet 9. cikkében szereplő referenciával megegyezően.
3. cikk
Franciaország az e határozatról szóló értesítés napjától számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot azon intézkedésekről, amelyeket a határozatban foglaltaknak való megfelelés érdekében tett.
Franciaország hat havonként rendszeres jelentést küld a Bizottságnak a 2. cikk szerinti visszatérítési eljárás alakulásáról, az e határozatról szóló értesítés időpontjától kezdődően a 2. cikkel összhangban közzétett legutolsó felhívás időpontjától számított három éves határidő leteltéig.
4. cikk
Ennek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2010. szeptember 29-én.