EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/91/EU
af 13. december 2011
om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti
(kodifikation)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 89/396/EØF af 14. juni 1989 om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Direktivet bør af klarheds- og rationaliseringshensyn kodificeres.
(2)
Det indre marked indebærer, at varer, personer, tjenesteydelser og kapital sikres fri bevægelighed inden for et område uden indre grænser.
(3)
Handelen med levnedsmidler indtager en meget vigtig plads i forbindelse med det indre marked.
(4)
Angivelser til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti, opfylder behovet for at sikre bedre oplysning om varernes identitet. Sådanne angivelser er nyttige, såfremt levnedsmidlerne bliver genstand for en tvist eller frembyder en fare for forbrugernes sundhed.
(5)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000, om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (5), omhandler ikke angivelser til identifikation af levnedsmiddelpartier.
(6)
På internationalt plan er der i almindelighed pligt til for færdigpakkede levnedsmidler at angive en reference vedrørende enten fremstillingen eller indpakningen af et bestemt levnedsmiddelparti. Unionen bør bidrage til udviklingen af den internationale samhandel.
(7)
Der bør derfor fastsættes generelle og horisontale regler, med henblik på forvaltningen af et fælles system til identifikation af levnedsmiddelpartier.
(8)
Systemets effektivitet afhænger af dets anvendelse på de forskellige distributionsstadier. Visse produkter og visse aktiviteter, navnlig aktiviteter i de første stadier af distributionen af landbrugsprodukter, bør dog undtages.
(9)
Der bør tages hensyn til den omstændighed, at visse levnedsmidler, såsom konsumis i portionspakninger, fortæres straks efter købet, hvilket gør det unødvendigt, at angivelsen af partiet findes direkte på den enkelte emballage. For disse produkter bør angivelsen af partiet derimod obligatorisk findes på gruppeemballagen.
(10)
Begrebet levnedsmiddelparti forudsætter, at flere salgsenheder af samme levnedsmiddel frembyder praktisk taget ens fremstillings-, tilvirknings- eller emballeringskarakteristika. Dette begreb bør derfor ikke anvendes på varer, der leveres i løs vægt, eller som på grund af deres individuelle eller heterogene karakter ikke kan anses for at udgøre en homogen mængde.
(11)
Mangfoldigheden af de anvendte identifikationsmetoder gør det mest hensigtsmæssigt, at det er erhvervsvirksomheden, der afgrænser levnedsmiddelpartiet og anbringer de dertil svarende angivelser eller mærker.
(12)
Hvis angivelserne skal opfylde det informationsbehov, for hvilket de anføres, bør de fremtræde klart og tydeligt som sådanne.
(13)
Datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato, som omhandlet i direktiv 2000/13/EF, kan tjene som angivelse til identifikation af levnedsmiddelpartiet, såfremt dens anførelse er præcis
(14)
Nærværende direktiv bør ikke berøre medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
1. Dette direktiv vedrører oplysninger til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti.
2. I dette direktiv forstås ved »levnedsmiddelparti« en række salgsenheder af et levnedsmiddel, der er fremstillet, tilvirket eller emballeret under praktisk taget ens omstændigheder.
Artikel 2
1. Et levnedsmiddel må kun forhandles, hvis det ledsages af oplysninger, som nævnt i artikel 1, stk. 1.
2. Stk. 1 finder ikke anvendelse:
a)
på landbrugsprodukter, der fra bedriftens område:
i)
sælges eller leveres til midlertidige oplagrings-, påfyldnings- eller emballeringssteder
ii)
transporteres til producentorganisationer, eller
iii)
afhentes med henblik på umiddelbart at indgå i en tilberednings- eller forarbejdningsproces
b)
når levnedsmidler på detailsalgsstedet ikke forefindes i færdigpakket stand, indpakkes på købers anmodning eller færdigpakkes med henblik på umiddelbart salg
c)
på emballager eller beholdere, hvis største yderflade har et flademål på under 10 cm2
d)
på konsumis i portionspakninger. Oplysninger til identifikation af partiet skal findes på gruppeemballagerne.
Artikel 3
Levnedsmiddelpartiet afgrænses i hvert enkelt tilfælde af den virksomhed, der har fremstillet, tilvirket eller emballeret det pågældende levnedsmiddel, eller af den i Unionen etablerede virksomhed, der først sælger dette.
Ansvaret for ordlyden og anbringelsen af de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger påhviler en af disse virksomheder. Oplysningerne indledes med bogstavet »L«, bortset fra tilfælde, hvor de klart adskiller sig fra mærkningens oplysninger i øvrigt.
Artikel 4
Når der er tale om færdigpakkede levnedsmidler, skal de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger og i givet fald bogstavet »L« være anbragt på emballagen eller på en hertil fastgjort etiket.
Når der er tale om ikke-færdigpakkede levnedsmidler, skal de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger og i givet fald bogstavet »L« være anbragt på emballagen eller beholderen eller, hvis dette ikke er muligt, på de ledsagende handelsdokumenter.
Oplysningerne skal under alle omstændigheder være klart synlige, let læselige og må ikke kunne udslettes.
Artikel 5
Når datoen for mindsteholdbarhed eller sidste anvendelsesdato indgår i mærkningen, behøver levnedsmidlet ikke at være ledsaget af de i artikel 1, stk. 1, omhandlede oplysninger, såfremt denne dato er anført ukodet og mindst omfatter dag og måned i nævnte rækkefølge.
Artikel 6
Dette direktiv anvendes med forbehold af de angivelser, der er foreskrevet i særlige EU-forskrifter.
Kommissionen offentliggør og ajourfører listen over de pågældende bestemmelser.
Artikel 7
Direktiv 89/396/EØF som ændret ved de direktiver, der er nævnt i bilag I, del A, ophæves, uden at dette berører medlemsstaternes forpligtelser med hensyn til de i bilag I, del B, angivne frister for gennemførelse i national ret af direktiverne.
Henvisninger til det ophævede direktiv gælder som henvisninger til nærværende direktiv og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 8
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 9
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. december 2011.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2011/91/EU IRÁNYELVE
(2011. december 13.)
azon árutételt azonosító jelzésekről és jelölésekről, amelyekhez az adott élelmiszer tartozik
(kodifikált szöveg)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az egyes árutételekhez tartozó élelmiszereket azonosító jelzésekről és jelölésekről szóló, 1989. június 14-i 89/396/EGK tanácsi irányelvet (3) több alkalommal jelentősen módosították (4). Az áttekinthetőség és ésszerűség érdekében ezt az irányelvet kodifikálni kell.
(2)
A belső piac egy belső határok nélküli térség, amelyen belül az áruk, a személyek, a szolgáltatások és a tőke szabad mozgása biztosított.
(3)
Az élelmiszerek kereskedelme igen fontos helyet foglal el a belső piacon.
(4)
Azon árutételnek a jelzése, amelyhez az adott élelmiszer tartozik, kielégíti a termékek azonosítására vonatkozó pontosabb tájékoztatásra vonatkozó igényt. Ezért ez hasznos információforrásként szolgál, amennyiben bizonyos élelmiszerek vita tárgyát képezik vagy a fogyasztók számára egészségügyi kockázatot jelentenek.
(5)
Az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20-i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) nem tartalmaz rendelkezéseket az árutételek azonosítására szolgáló jelzésekről.
(6)
Nemzetközi szinten létezik általános kötelezettség az előre csomagolt élelmiszerek gyártási vagy csomagolási árutételeire vonatkozó hivatkozás megadására vonatkozóan. Az Unió feladatai közé tartozik a nemzetközi kereskedelem fejlesztéséhez való hozzájárulás.
(7)
Ezért célszerű egy közös, az árutételek azonosítására szolgáló rendszer kezelése céljából általános és horizontális jellegű szabályokat megállapítani.
(8)
E rendszer hatékonysága az értékesítés különböző fázisaiban történő alkalmazásától függ. Azonban kívánatos kizárni bizonyos termékeket, valamint olyan műveleteket, amelyekre a mezőgazdasági termékek értékesítési csatornájának az elején kerül sor.
(9)
Figyelembe kell venni azt a tényt, hogy bizonyos élelmiszerek - mint például az egyesével csomagolt jégkrém - eladáskor történő azonnali elfogyasztása azt jelenti, hogy az árutételnek az egyedi csomagoláson történő feltüntetése nem szolgál hasznos célt. Azonban e termékek esetében az árutételt a gyűjtőcsomagoláson kell kötelezően feltüntetni.
(10)
Az árutétel fogalma arra utal, hogy egy adott élelmiszer több kiszerelési egysége is gyakorlatilag azonos termelési, gyártási vagy csomagolási jellemzőkkel rendelkezik. Ezt a fogalmat ezért nem kell alkalmazni az ömlesztett vagy olyan termékek esetén, amelyeket egyedi különlegességük vagy heterogén jellegük miatt nem lehet homogén tételnek tekinteni.
(11)
Az alkalmazott azonosítási módszerek sokféleségét tekintetbe véve az árutétel meghatározása és a vonatkozó jelzés vagy jelölés elhelyezése a gazdasági szereplő feladata kell, hogy legyen.
(12)
A jelzésre vonatkozó tájékoztatási követelmények teljesítése céljából a jelzésnek egyértelműen megkülönböztethetőnek és felismerhetőnek kell lennie.
(13)
A minimális eltarthatóság vagy a felhasználhatóság dátuma a 2000/13/EK irányelvvel összhangban az árutételt azonosító jelzésként is szolgálhat, feltéve, hogy pontosan tüntetik fel.
(14)
Ez az irányelv nem érinti az I. melléklet B. részében említett irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére előírt határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
(1) Ezen irányelv azokra a jelzésekre vonatkozik, amelyek lehetővé teszik azon árutétel azonosítását, amelyhez az adott élelmiszer tartozik.
(2) Ezen irányelv alkalmazásában „árutétel” egy adott élelmiszer gyakorlatilag azonos körülmények között megtermelt, előállított vagy csomagolt kiszerelési egységeinek egy tétele.
2. cikk
(1) Csak az 1. cikk (1) bekezdésében említett jelzéssel rendelkező élelmiszer hozható forgalomba.
(2) Az (1) bekezdést nem kell alkalmazni:
a)
azon mezőgazdasági termékek esetében, amelyeket a termőterület elhagyásakor:
i.
átmeneti raktár, előkészítő vagy csomagoló állomás részére értékesítettek vagy szállítottak;
ii.
termelői szervezetekhez irányítottak;
iii.
egy működő előkészítő vagy feldolgozó operatív rendszerben történő azonnali felhasználás céljából gyűjtöttek be;
b)
amennyiben a végső fogyasztó számára történő eladáskor az élelmiszerek nincsenek előre csomagolva, a vevő kérésére kerülnek csomagolásra, vagy pedig azonnali eladás céljából kerülnek előre becsomagolásra;
c)
azon csomagok vagy tárolóedények esetében, amelyek legnagyobb oldalának a felülete kisebb 10 cm2-nél;
d)
a jégkrém egyesével csomagolt adagjaira. Az árutétel azonosítására szolgáló jelzésnek a gyűjtőcsomagoláson kell szerepelnie.
3. cikk
Az árutételt minden esetben a kérdéses élelmiszer termelőjének, gyártójának, csomagolójának vagy pedig az Unión belül székhellyel rendelkező első eladójának kell meghatároznia.
Az 1. cikk (1) bekezdésében említett jelzés meghatározása és elhelyezése az említett gazdasági szereplők valamelyikének a felelőssége. A megjelölést az „L” betűnek kell megelőznie kivéve, ha az jól megkülönböztethető a címkén szereplő más jelzésektől.
4. cikk
Amennyiben az élelmiszer előrecsomagolt, akkor az 1. cikk (1) bekezdésében említett jelzésnek és adott esetben az „L” betűnek az előre csomagolt termék csomagolásán vagy az ahhoz rögzített címkén kell szerepelnie.
Amennyiben az élelmiszer nem előrecsomagolt, akkor az 1. cikk (1) bekezdésében említett jelzésnek és adott esetben az „L” betűnek a csomagoláson vagy a tárolóedényen, ennek hiányában pedig a vonatkozó kereskedelmi dokumentumokon kell szerepelnie.
A megjelölést minden esetben jól látható, jól olvasható és letörölhetetlen módon kell feltüntetni.
5. cikk
Amennyiben a minimális eltarthatóság vagy a felhasználhatóság dátuma szerepel a címkén, akkor az 1. cikk (1) bekezdésében említett jelzésnek nem kell szerepelnie az élelmiszeren, feltéve, hogy a dátum legalább a nap és a hónap - e sorrendet követő - kódolatlan jelzéséből áll.
6. cikk
Ezt az irányelvet az egyedi uniós rendelkezésekben meghatározott jelzések sérelme nélkül kell alkalmazni.
A Bizottság közzéteszi és naprakészen tartja a kérdéses rendelkezések listáját.
7. cikk
Az I. melléklet A. részében meghatározott irányelvekkel módosított 89/396/EGK irányelv hatályát veszti, az I. melléklet B. részében meghatározott irányelveknek a nemzeti jogba történő átültetésére előírt határidőkkel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat a II. mellékletben foglalt megfelelési táblázatnak megfelelően ezen irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni.
8. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
9. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2011. december 13-án.