EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 640/2010
af 7. juli 2010
om et dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun (Thunnus thynnus) og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982, godkendt ved Rådets afgørelse 98/392/EF (3), i aftalen om gennemførelse af konventionens bestemmelser vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande, ratificeret ved Rådets afgørelse 98/414/EF (4), og i aftalen om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav, godkendt ved Rådets afgørelse 96/428/EF (5). Unionen deltager som led i disse internationale forpligtelser i bestræbelserne på at sikre bæredygtig forvaltning af stærkt vandrende fiskebestande.
(2)
Unionen er kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet i medfør af Rådets afgørelse 86/238/EØF (6) (ICCAT-konventionen). ICCAT-konventionen fastsætter rammebestemmelser for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tun og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende farvande gennem en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) og for vedtagelsen af henstillinger, der finder anvendelse i ICCAT-konventionsområdet, og som bliver bindende for de kontraherende parter og for samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer (CPC'er).
(3)
ICCAT-henstilling 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 og 06-15 og afgørelse 1993-02, 1994-04 og 1994-05 om et statistisk dokumentationsprogram for almindelig tun er gennemført ved Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003 af 8. april 2003 om indførelse af en ordning for statistisk registrering af almindelig tun, sværdfisk og storøjet tun i Fællesskabet (7).
(4)
Som led i foranstaltningerne til at forvalte bestandene af almindelig tun, til at forbedre de statistiske oplysningers kvalitet og pålidelighed og til at forebygge, afværge og standse ulovligt fiskeri vedtog ICCAT på sit årlige møde i Recife (Brasilien) den 15. november 2009 henstilling 09-11 om ændring af henstilling 08-12 om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun. Denne henstilling trådte i kraft den 1. juni 2010 og skal gennemføres af Unionen.
(5)
Af hensyn til klarhed og ensartet anvendelse af bestemmelserne om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun bør de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 vedrørende ICCAT's statistikdokument og reeksportcertifikat for almindelig tun ophæves. Forordning (EF) nr. 1984/2003 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til gennemførelsen af nye bevarelsesforanstaltninger vedtaget af ICCAT, og således ajourføre og supplere bilagene til denne forordning. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen foretager passende høringer under sit forberedende arbejde, bl.a. på ekspertniveau -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Med denne forordning indføres et EU-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun til fremme af gennemførelsen af de af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) vedtagne bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, hvori bestemmelserne i ICCAT-dokumentationsprogrammet for fangster af almindelig tun er indarbejdet med henblik på at bestemme oprindelsen af al almindelig tun.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »almindelig tun«: fisk af arten Thunnus thynnus henhørende under de i bilag I angivne koder i den kombinerede nomenklatur
b) »intern handel«:
i)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med almindelig tun, der er fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, og som er landet i Unionens område, og
ii)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med opdrættet almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj og anbragt i bur i et akvakulturbrug beliggende i Unionens område.
c) »eksport«: enhver transport til et tredjeland af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, herunder transport fra Unionens område, fra tredjelande eller fra fangstpladser
d) »import«: indførelse på Unionens område, herunder med henblik på anbringelse i bur, opfedning, opdræt eller omladning, af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et tredjelands fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet
e) »reeksport«: enhver transport fra Unionens område af almindelig tun, som tidligere er blevet importeret til Unionens område
f) »ICCAT-konventionsområde«: det område, der er defineret i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet
g) »flagmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor fiskerfartøjet er registreret
h) »netmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor det faststående tunfiskenet er forankret
i) »akvakulturbrug-medlemsstat«: den medlemsstat, hvor akvakulturbruget er etableret
j) »CPC'er«: kontraherende parter og samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer i ICCAT
k) »parti«: et kvantum varer af almindelig tun med samme fremtoning og fra samme relevante geografiske område og samme fiskerfartøj eller gruppe af fiskerfartøjer eller samme faststående tunfiskenet.
KAPITEL II
FANGSTOPGØRELSE FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 3
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne kræver en behørigt udfyldt fangstopgørelse for almindelig tun (»fangstopgørelse«) for al almindelig tun, der landes eller omlades i deres havne, anbringes i bur som beskrevet i bilag IV, og høstes i deres akvakulturbrug.
2. Ethvert parti almindelig tun, der er genstand for intern handel, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra Unionens område, ledsages af en attesteret fangstopgørelse - medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse - og, hvis relevant, af en ICCAT-overførselsopgørelse eller et attesteret reeksportcertifikat for almindelig tun (»reeksportcertifikat«).
Al landing, omladning, anbringelse i bur, høst, intern handel, import, eksport eller reeksport af almindelig tun uden behørigt udfyldt og attesteret fangstopgørelse eller reeksportcertifikat er forbudt.
3. Medlemsstaterne må ikke anbringe almindelig tun i akvakulturbrug, der ikke er godkendt af en medlemsstat eller af CPC, eller som ikke er registreret i ICCAT's register over akvakulturbrug, der er godkendt til opdræt af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet.
4. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at fangster af almindelig tun anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles efter oprindelsesmedlemsstat eller oprindelses-CPC.
5. Som en undtagelse fra stk. 4 skal akvakulturbrug-medlemsstater sikre, at almindelig tun, der fanges i forbindelse med fælles fiskeri som defineret i artikel 2, litra g), i Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 af 6. april 2009 om en flerårig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet (8), anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles på grundlag af det fælles fiskeri.
6. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at almindelig tun høstes i akvakulturbrug samme år, de fanges, eller før fangstperioden for notfartøjer begynder, hvis de høstes det følgende år. Er høsten ikke afsluttet inden udløbet af denne periode, skal akvakulturbrug-medlemsstater udfylde og indsende en årlig overførselserklæring til Kommissionen senest ti dage efter udløbet af den nævnte periode. I denne erklæring skal indgå:
-
mængde (i kg) og antal fisk, der agtes overført,
-
fangstår,
-
størrelsessammensætning,
-
flagmedlemsstat eller CPC, ICCAT-nummer og navn på fiskerfartøjet,
-
referencenumre for fangstopgørelsen for de overførte fangster,
-
navn og ICCAT-nummer på opfedningsanlægget,
-
burnummer og
-
oplysninger om høstede mængder (i kg), når høsten er afsluttet.
Kommissionen fremsender inden fem dage sådanne erklæringer til ICCAT's sekretariat.
7. Mængder, der overføres i overensstemmelse med stk. 6, anbringes i separate bure eller rækker af bure i akvakulturbruget og opdeles efter fangstår.
8. Flag- eller netmedlemsstaterne udleverer kun fangstopgørelsesformularer til de af deres fiskerfartøjer og faststående tunfiskenet, der er godkendt til fangst af almindelig tun i ICCAT-konventionsområdet, herunder som bifangst.
9. Hver fangstopgørelsesformular har et unikt dokumentidentifikationsnummer. Dokumentnumrene er specifikke for flagmedlemsstaten eller netmedlemsstaten og tildeles hvert enkelt fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet. Disse formularer kan ikke overdrages til et andet fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet.
10. Hver delforsendelse ved opdelte partier eller hver forarbejdet vare ledsages af en kopi af fangstopgørelsen, der i sporingsøjemed er forsynet med det unikke dokumentidentifikationsnummer fra den originale fangstopgørelse.
11. Intern handel med, import, eksport og reeksport af andre fiskedele end kødet (dvs. hoveder, øjne, rogn, indvolde og haler) er undtaget fra kravene i denne forordning.
Artikel 4
Attestering
1. Fiskerfartøjsførere, tunfiskenetaktører, akvakulturbrugere, sælgere, eksportører eller disses bemyndigede repræsentanter udfylder ved hver landing, overførsel, anbringelse i bur, høst og omladning af, intern handel med eller eksport af almindelig tun en fangstopgørelse, om muligt elektronisk, med angivelse af de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf i overensstemmelse med stk. 2.
2. Fangstopgørelsen attesteres af en kompetent myndighed i flag-, net- eller akvakulturbrug-medlemsstaten eller den medlemsstat, hvor sælgeren eller eksportøren er etableret. Medlemsstaterne attesterer kun fangstopgørelsen for almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
fiskerfartøjet fører medlemsstatens flag, eller det faststående tunfiskenet eller akvakulturbruget er etableret i den pågældende medlemsstat, der har høstet den almindelige tun
b)
alle oplysningerne i fangstopgørelsen er fundet nøjagtige ved verifikation af partiet
c)
de samlede mængder, der skal attesteres, ligger inden for deres kvoter eller fangstbegrænsninger for det pågældende forvaltningsår, herunder i givet fald individuelle kvoter, der er tildelt fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet, og
d)
den almindelige tun opfylder de relevante bestemmelser i ICCAT’s forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger.
3. Attestering i medfør af stk. 2 i denne artikel kræves ikke, hvis alle eksemplarer af almindelig tun, der udbydes til salg, er mærket som anført i artikel 5 af den flag- eller netmedlemsstat, der har fanget dem.
4. Er mængden af fanget eller landet almindelig tun under 1 ton eller tre fisk, kan fiskerilogbogen eller salgsnotaen bruges som midlertidig fangstopgørelse, forudsat at fangstopgørelsen attesteres inden syv dage og forud for intern handel eller eksport.
5. En attesteret fangstopgørelse skal indeholde de relevante oplysninger i bilag II.
6. Bilag III indeholder en model til fangstopgørelse. Er der i et afsnit i modellen til fangstopgørelsen ikke tilstrækkelig plads til at angive alle faser af den almindelige tuns vej fra fangst til handel, kan det relevante afsnit udvides i det nødvendige omfang og vedlægges som et bilag. Den berørte medlemsstats kompetente myndighed attesterer bilaget hurtigst muligt og senest inden den næste transport af den pågældende almindelige tun.
7. Bilag IV indeholder retningslinjer for udstedelse, nummerering, udfyldelse og attestering af fangstopgørelser.
Artikel 5
Mærkning
1. Medlemsstaterne kan kræve, at deres fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet forsyner hver enkelt almindelig tun med et mærke, fortrinsvis når den dræbes, men senest ved landing. Mærkerne har medlemsstatsspecifikke numre og er sikret mod manipulation. Mærkenumrene er knyttet til fangstopgørelsen.
2. De berørte medlemsstater forelægger Kommissionen et resumé af gennemførelsen af mærkningsprogrammet. Kommissionen fremsender inden for en rimelig frist dette resumé til ICCAT's sekretariat.
3. Anvendelse af mærker godkendes kun, hvis de samlede fangstmængder ligger inden for medlemsstaternes kvoter eller fangstbegrænsninger for hvert forvaltningsår, herunder i givet fald de individuelle kvoter, der er tildelt fangstfartøjer eller faststående tunfiskenet.
KAPITEL III
REEKSPORTCERTIFIKAT FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 6
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne sørger for, at hvert parti almindelig tun, som reeksporteres fra deres område, ledsages af et attesteret reeksportcertifikat.
Der kræves ikke reeksportcertifikat i tilfælde, hvor opdrættet almindelig tun importeres levende.
2. Den aktør, der er ansvarlig for reeksporten, udfylder reeksportcertifikatet ved at anføre de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf for så vidt angår det parti almindelig tun, der skal reeksporteres. Det udfyldte reeksportcertifikat ledsages af en kopi af den (de) attesterede fangstopgørelse(r) for den tidligere importerede almindelige tun.
Artikel 7
Attestering af reeksport
1. Reeksportcertifikatet attesteres af den reeksporterende medlemsstats kompetente myndighed.
2. Den kompetente myndighed attesterer kun reeksportcertifikatet for alle varer af almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
alle oplysningerne i reeksportcertifikatet er fundet nøjagtige
b)
den (de) attesterede fangstopgørelse(r), der fremlægges til støtte for reeksportcertifikatet, er godkendt med henblik på import af de i reeksportcertifikatet anførte varer
c)
de varer, der skal reeksporteres, er helt eller delvis de samme varer som dem, der optræder i den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og
d)
en kopi af fangstopgørelsen(-opgørelserne) er vedlagt det attesterede reeksportcertifikat.
3. Det attesterede reeksportcertifikat skal indeholde oplysningerne i bilag V.
KAPITEL IV
FORELÆGGELSE AF DOKUMENTER OG VERIFIKATION
Artikel 8
Forelæggelse og opbevaring af attesterede dokumenter
1. Medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse, fremsender medlemsstaterne ad elektronisk vej hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage fra attesteringsdatoen eller øjeblikkeligt, hvis transporten ikke ventes at tage mere end fem arbejdsdage, en kopi af alle attesterede fangstopgørelser eller reeksportcertifikater til:
a)
Kommissionen
b)
den kompetente myndighed i den medlemsstat eller CPC, hvor den almindelige tun vil blive genstand for intern handel eller opdrættet, eller hvortil den vil blive importeret, og
c)
ICCAT's sekretariat.
2. Medlemsstaterne opbevarer kopier af udstedte eller modtagne attesterede fangstopgørelser og reeksportcertifikater i mindst to år.
Artikel 9
Verifikation
1. Medlemsstaterne sørger for, at deres kompetente myndigheder identificerer hvert parti almindelig tun, der landes i, omlades i, er genstand for intern handel i, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra deres område. De kompetente myndigheder anmoder om og undersøger den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og tilhørende dokumentation for hvert parti almindelig tun. Undersøgelsen omfatter søgning i ICCAT-sekretariatets attesteringsdatabase.
2. De kompetente myndigheder kan også undersøge partiets indhold for at verificere oplysningerne i fangstopgørelsen og tilhørende dokumentation og foretager om nødvendigt verifikation hos de berørte aktører.
3. Hvis der som følge af undersøgelserne eller verifikationerne, jf. stk. 1 og 2, opstår tvivl vedrørende oplysningerne i en fangstopgørelse, samarbejder medlemsstaterne med de kompetente myndigheder, som har attesteret fangstopgørelsen(-opgørelserne) eller reeksportcertifikatet(-certifikaterne), for at løse de pågældende tvivlsspørgsmål.
4. Identificerer en medlemsstat et parti uden fangstopgørelse, meddeler den dette til den leverende medlemsstat eller til den eksporterende CPC og til flagmedlemsstaten eller flag-CPC'en, hvis disse kendes.
5. Så længe undersøgelser eller verifikationer pågår, jf. stk. 1 og 2, frigiver medlemsstaterne ikke partiet til intern handel, import eller eksport, og accepterer ikke overførselsopgørelsen i tilfælde af levende almindelig tun til akvakulturbrug.
6. Hvis en medlemsstat som følge af undersøgelser eller verifikationer i medfør af stk. 1 og i samarbejde med de berørte attesteringsmyndigheder fastslår, at en fangstopgørelse er ugyldig, eller at et reeksportcertifikat er ugyldigt, forbydes intern handel, import, eksport og reeksport af det pågældende parti almindelig tun.
KAPITEL V
INDBERETNING AF DATA
Artikel 10
Oplysninger om attestering og kontaktpunkter
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen:
a)
navn og fuld adresse på de myndigheder, der har kompetence til at attestere og verificere fangstopgørelser og reeksportcertifikater,
b)
navn, titel og eksempler på individuelt bemyndigede attesteringstjenestemænds stempel eller segl,
c)
i givet fald eksempler på mærker.
2. Meddelelsen indeholder også datoen fra hvilken, de i stk. 1. anførte oplysninger får virkning. Opdaterede oplysninger om attesteringsmyndighederne og attesteringstjenestemænd tilsendes Kommissionen i god tid.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke kontaktpunkter der bør underrettes om spørgsmål vedrørende fangstopgørelser og reeksportcertifikater, især deres navne.
4. Kommissionen sender straks disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
Artikel 11
Årlig programrapport
1. Senest den 15. september hvert år sender medlemsstaterne ad elektronisk vej Kommissionen en programrapport, der indeholder de i bilag VI anførte oplysninger, og som dækker perioden fra den 1. juli i det foregående år til den 30. juni i det pågældende år.
2. Kommissionen udarbejder Unionens årlige programrapport og forelægger den for ICCAT's sekretariat senest den 1. oktober hvert år.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Ændring af bilag
For at kunne anvende de bevarelsesforanstaltninger, der er vedtaget af ICCAT, kan Kommissionen ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 13, og på de betingelser, der er fastsat i artikel 14 og 15, ændre bilagene til denne forordning.
Når Kommissionen vedtager sådanne delegerede retsakter, handler den i overensstemmelse med denne forordnings bestemmelser.
Artikel 13
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i artikel 12 omhandlede delegerede retsakter for en periode på fem år efter 14. august 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser fornys automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 14.
2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 14 og 15.
Artikel 14
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Delegationen af beføjelser, jf. artikel 12, kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis en institution indleder en intern procedure for at beslutte, om den ønsker at tilbagekalde delegationen af beføjelser, bestræber den sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den træffer endelig afgørelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er nævnt i afgørelsen, til ophør. Den træder i kraft øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på to måneder fra meddelelsen.
Fristen forlænges med to måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har rejst indsigelse mod den delegerede retsakt ved fristens udløb, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt, træder retsakten ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse, angiver grundene til at gøre indsigelse mod den delegerede retsakt.
Artikel 16
Ændringer til forordning (EF) nr. 1984/2003
1. I forordning (EF) nr. 1984/2003 foretages følgende ændringer:
a)
i titlen udgår ordene »almindelig tun«
b)
i artikel 1, litra a), udgår ordene »almindelig tun (Thunnus thynnus)«
c)
i artikel 2 udgår ordene »almindelig tun«
d)
artikel 3, litra a), udgår
e)
artikel 4, stk. 1, første led, udgår
f)
i artikel 4, stk. 2, litra b), nr. iii), udgår ordene »almindelig tun«
g)
artikel 5, stk. 1, første led, udgår
h)
artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra a), udgår
i)
i artikel 8, litra a), udgår ordene »almindelig tun«
j)
artikel 9, stk. 2, litra a), udgår
k)
bilag I, IVa, IX og XV ophæves.
2. Henvisninger til de ophævede bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 17
Revision af forordningen
Kommissionen tager forordningen op til fornyet behandling på grundlag af de henstillinger, der vedtages af ICCAT, idet den tager hensyn til de opdaterede videnskabelige udtalelser om bestandenes størrelse, som vil blive forelagt på dens møder, og fremsætter forslag til enhver ændring, som måtte være nødvendig.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 640/2010/EU RENDELETE
(2010. július 7.)
a kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus) vonatkozó fogási dokumentációs program létrehozásáról és az 1984/2003/EK tanácsi rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 43. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Unió szerződő fele az Egyesült Nemzetek Szervezete 1982. december 10-i, a 98/392/EK tanácsi határozattal (3) jóváhagyott tengerjogi egyezményének, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelmére és kezelésére vonatkozóan az említett egyezményben foglalt rendelkezések végrehajtásáról szóló, a 98/414/EK tanácsi határozattal (4) megerősített megállapodásnak, valamint a nemzetközi védelmi és gazdálkodási intézkedések nyílt tengeri halászhajók általi betartásának előmozdításáról szóló, a tanácsi 96/428/EK határozattal (5) elfogadott megállapodásnak. Az Unió az említett nemzetközi kötelezettségek keretében részt vesz a hosszú távon vándorló halállományok fenntartható kezelésének biztosítására tett erőfeszítésekben.
(2)
A 86/238/EGK tanácsi határozat (6) értelmében az Unió az atlanti tonhalfélék védelméről szóló nemzetközi egyezmény (ICCAT-egyezmény) szerződő fele. Az ICCAT-egyezmény az Atlanti-óceánban és az azzal határos tengerekben élő tonhal és tonhalszerű fajok védelmére és kezelésére irányuló - az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottságon (ICCAT) keresztüli - regionális együttműködés keretéről, valamint az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen alkalmazandó, a szerződő felekre és az együttműködő nem szerződő felekre, egyéb jogalanyokra és halászatot folytató jogalanyokra kötelezővé váló ajánlások elfogadásáról rendelkezik.
(3)
Az 1992-01., 1993-03., 1996-10., 1997-04., 1998-12., 03-19. és 06-15. számú ICCAT-ajánlást, valamint a kékúszójú tonhalra vonatkozó statisztikai dokumentációs programról szóló 1993-02., 1994-04. és 1994-05. számú ICCAT-határozatot a kékúszójú tonhal, a kardhal, valamint a nagyszemű tonhal Unión belüli kereskedelmére vonatkozó statisztikai ellenőrzési rendszer bevezetéséről szóló, 2003. április 8-i 1984/2003/EK tanácsi rendelet (7) hajtotta végre.
(4)
A kékúszójútonhal-állományok szabályozása, a statisztikai adatok minőségének és megbízhatóságának javítása, valamint a jogellenes halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására hozott intézkedések részeként az ICCAT 2009. november 15-én Recifében (Brazília) tartott éves ülésén elfogadta a kékúszójú tonhalra vonatkozó fogási dokumentációs programról szóló 08-12. számú ajánlást módosító 09-11. számú ajánlást. Ez az ajánlás 2010. június 1-jén lép hatályba, és az Uniónak azt végre kell hajtania.
(5)
Annak biztosítása érdekében, hogy az ICCAT kékúszójú tonhalra vonatkozó fogási dokumentációs programjával kapcsolatos rendelkezések könnyen értelmezhetők és egységesen alkalmazhatók legyenek, az 1984/2003/EK rendeletnek az ICCAT kékúszójú tonhalra vonatkozó statisztikai dokumentumával és az újrakiviteli bizonyítvánnyal kapcsolatos megfelelő rendelkezéseit el kell hagyni. Az 1984/2003/EK rendeletet ezért megfelelően módosítani kell.
(6)
A Bizottságot fel kell ruházni azzal a jogkörrel, hogy felhatalmazáson alapuló aktusokat fogadjon el az Európai Unió működéséről szóló Szerződés 290. cikkének megfelelően az ICCAT által elfogadott új védelmi intézkedések átültetése tekintetében, így frissítve és kiegészítve e rendelet mellékleteit. Különösen fontos, hogy a Bizottság előkészítő munkája során - többek között szakértői szinten - megfelelő konzultációt folytasson,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és hatály
Ez a rendelet az Atlanti Tonhal Védelmére Létrehozott Nemzetközi Bizottság (ICCAT) által elfogadott védelmi és kezelési intézkedések végrehajtásának támogatása érdekében uniós fogási dokumentációs programot hoz létre a kékúszójú tonhalra vonatkozóan, és beépíti az ICCAT kékúszójú tonhalra vonatkozó fogási dokumentációs program rendelkezéseit valamennyi kékúszójú tonhal eredetének meghatározása céljából.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „kékúszójú tonhal”: a Thunnus thynnus fajhoz tartozó, az I. mellékletben felsorolt, a Kombinált Nómenklatúra kódjai alá tartozó hal;
b) „belső kereskedelem”:
i.
az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen uniós halászhajó által, illetve csapdával fogott, az Unió területén kirakodott kékúszójú tonhalnak valamely tagállam területén, illetve két vagy több tagállam között folytatott kereskedelme, és
ii.
az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen uniós halászhajó által fogott, az Unió területén lévő gazdaságban ketrecben tartott, tenyésztett kékúszójú tonhalnak valamely tagállam területén, illetve két vagy több tagállam között folytatott kereskedelme;
c) „kivitel”: az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen uniós halászhajó által vagy csapdával fogott kékúszójú tonhal harmadik országba történő bármely szállítása, ideértve az Unió területéről, harmadik országokból vagy halászterületekről történő szállítást is;
d) „behozatal”: az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen harmadik ország halászhajója által vagy csapdájával fogott kékúszójú tonhalnak az Unió területére történő beléptetése, többek között ketrecbe helyezési, hizlalási, tenyésztési vagy átrakodási céllal;
e) „újrakivitel”: a korábban az Unió területére behozott kékúszójú tonhalnak az Unió területéről történő bármely elszállítása;
f) „az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó terület”: az atlanti tonhalfélék védelméről szóló nemzetközi egyezményben meghatározott terület;
g) „lobogó szerinti tagállam”: az a tagállam, amelynek a lobogója alatt a halászhajó közlekedik;
h) „csapda szerinti tagállam”: az a tagállam, amelyben a csapdát elhelyezték;
i) „halgazdaság szerinti tagállam”: az a tagállam, ahol a halgazdaság található;
j) „szerződő felek”: az ICCAT-egyezmény szerződő felei, az együttműködő nem szerződő felek, egyéb jogalanyok és halászatot folytató jogalanyok;
k) „tétel”: ugyanarról a földrajzi területről származó, ugyanazon halászhajó vagy halászhajók ugyanazon csoportja vagy ugyanazon csapda által kifogott kékúszójú tonhalból készült, azonos megjelenésű termékek.
II. FEJEZET
KÉKÚSZÓJÚTONHAL-FOGÁSI DOKUMENTUM
3. cikk
Általános rendelkezések
(1) A tagállamok a kikötőikben kirakodott vagy átrakodott, valamint a halgazdaságaikban - a IV. melléklet előírásai szerint - ketrecben tartott és lehalászott valamennyi kékúszójú tonhal esetében előírják a kékúszójútonhal-fogási dokumentum (a továbbiakban: a fogási dokumentum) kitöltését.
(2) A belső kereskedelem tárgyát képező, az Unió területére importált vagy onnan exportált vagy újrakivitelre kerülő minden egyes kékúszójútonhal-tételt - a 4. cikk (3) bekezdésének hatálya alá tartozó esetek kivételével - hitelesített fogási dokumentum, valamint adott esetben áthelyezési nyilatkozat vagy hitelesített kékúszójútonhal-újrakiviteli bizonyítvány (a továbbiakban: az újrakiviteli bizonyítvány) kíséri.
Kitöltött és hitelesített fogási dokumentum, továbbá adott esetben az ahhoz mellékelt újrakiviteli bizonyítvány nélkül tilos a kékúszójú tonhal bármely ilyen kirakodása, átrakodása, ketrecben tartása, lehalászása, belső kereskedelme, behozatala, kivitele vagy újrakivitele.
(3) A tagállamok nem helyeznek kékúszójú tonhalat olyan halgazdaságba, amelyet a tagállamok vagy a szerződő felek, együttműködő nem szerződő felek, egyéb jogalanyok és halászatot folytató jogalanyok nem engedélyeztek, vagy amelyek nincsenek felsorolva abban az ICCAT-nyilvántartásban, amely az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen fogott kékúszójú tonhal tenyésztése céljából működésre engedélyezett tenyésztő létesítményeket tartalmazza.
(4) A halgazdaság szerinti tagállamok biztosítják, hogy a kékúszójútonhal-fogások külön ketrecekben vagy ketreccsoportokban kerüljenek elhelyezésre, a származási hely szerinti tagállam vagy szerződő fél alapján elkülönítve egymástól.
(5) A 4. cikktől eltérően a halgazdaság szerinti tagállam biztosítja, hogy a közös halászati tevékenység során fogott kékúszójú tonhalak külön ketrecekben vagy ketreccsoportokban kerüljenek elhelyezésre, a közös halászati tevékenységek szerint elkülönítve egymástól.
(6) A halgazdaság szerinti tagállam biztosítja, hogy a kékúszójú tonhalak lehalászására még kifogásuk évében, illetve a következő évben történő lehalászás esetén még az erszényes kerítőhálós hajók halászati idényének kezdete előtt kerüljön sor. Amennyiben a lehalászásra nem kerül sor a kijelölt időszakban, a halgazdaság szerinti tagállam az időszak lejártát követő 10 napon belül éves kvótaátviteli nyilatkozatot tölt ki és nyújt be a Bizottságnak. A nyilatkozat az alábbiakat tartalmazza:
-
az átvinni kívánt halmennyiség kg-ban és darabszámban kifejezve;
-
a fogás éve;
-
méret szerinti összetétel;
-
a halászhajó ICCAT-száma és neve, a lobogó szerinti tagállam vagy szerződő fél;
-
az átvitt fogásokra vonatkozó fogási dokumentumokra való hivatkozási számok;
-
a hizlalógazdaság neve és ICCAT-száma;
-
a ketrec száma és
-
a lehalászás elvégzése esetén a lehalászott mennyiségre vonatkozó információk (kg-ban kifejezve).
A Bizottság ezeket az információkat 5 napon belül továbbítja az ICCAT titkárságának.
(7) A (6) bekezdés értelmében átvitt halak a halgazdaságban külön ketrecekben vagy ketreccsoportokban kerülnek elhelyezésre, a fogás éve alapján elkülönítve egymástól.
(8) A lobogó vagy csapda szerinti tagállamok csak azon halászhajóikat és csapdáikat látják el fogási dokumentumként rendszeresített formanyomtatványokkal, amelyek számára az ICCAT-egyezmény hatálya alá tartozó területen engedélyezett a kékúszójú tonhal halászata, a járulékos fogást is beleértve.
(9) A fogási dokumentumként rendszeresített formanyomtatványok mindegyikének egyedi dokumentumazonosító számmal kell rendelkeznie. A dokumentumszámoknak kifejezetten a lobogó vagy csapda szerinti tagállamhoz kell tartozniuk, és azokat az egyes halászhajókhoz vagy csapdákhoz kell rendelni. E formanyomtatványok nem ruházhatók át másik halászhajóra vagy csapdára.
(10) Az osztott tételek, illetve a feldolgozott termékek minden egyes részét a fogási dokumentumok egy-egy példánya kíséri, amelyeken a szállítmányok, illetve termékek nyomon követése érdekében szerepel az eredeti fogási dokumentum egyedi dokumentumazonosító száma.
(11) A hústól eltérő halrészek (például fej, szem, ikra, bél és farok) belső kereskedelme, behozatala, kivitele és újrakivitele mentesül e rendelet követelményei alól.
4. cikk
Hitelesítés
(1) A halászhajó-parancsnokok, a csapdaüzemeltetők, a halgazdaság-üzemeltetők, az eladók, az exportőrök, illetve feljogosított képviselőik fogási dokumentumot töltenek ki, lehetőleg elektronikus formában, megadva a megfelelő rovatokban az előírt információkat, továbbá minden olyan alkalommal, amikor kékúszójú tonhalat rakodnak ki, helyeznek át, helyeznek ketrecbe, halásznak le, rakodnak át, forgalmaznak belső kereskedelemben vagy exportálnak, a (2) bekezdéssel összhangban kérik annak hitelesítését.
(2) A fogási dokumentumot a lobogó, a csapda vagy a halgazdaság szerinti tagállam, illetve az eladó vagy az exportőr székhelye szerinti tagállam illetékes hatósága hitelesíti. Valamely tagállam csak akkor hitelesíti a fogási dokumentumot valamennyi kékúszójú tonhal tekintetében, ha:
a)
a kékúszójú tonhalat fogó halászhajó az adott tagállam lobogója alatt közlekedik, illetve a kékúszójú tonhalat fogó csapda vagy halgazdaság az adott tagállamban található;
b)
a tétel ellenőrzése eredményeképpen megállapítást nyert a fogási dokumentumban foglalt valamennyi információ helytállósága;
c)
a hitelesítendő felhalmozott összegek az egyes gazdálkodási évekre vonatkozó kvótáikon és fogási korlátozásaikon belül vannak, ideértve adott esetben a halászhajóknak vagy csapdáknak kiosztott egyedi kvótákat is; továbbá
d)
a kékúszójú tonhal megfelel az ICCAT alkalmazandó védelmi és kezelési intézkedéseinek.
(3) Az e cikk (2) bekezdése szerinti hitelesítésre nincs szükség abban az esetben, ha az értékesíthető kékúszójú tonhalat az azt kihalászó, lobogó vagy csapda szerinti tagállam az 5. cikknek megfelelően jelöléssel látta el.
(4) Amennyiben a kifogott és kirakodott kékúszójú tonhal mennyisége 1 tonnánál, illetve három egyednél kevesebb, a fogási dokumentum hét napon belüli hitelesítéséig, valamint a halmennyiség belső kereskedelemben való forgalmazása vagy annak kivitele előtt ideiglenes fogási dokumentumként a halászati napló vagy az értékesítési bizonylat használható.
(5) A hitelesített fogási dokumentum adott esetben tartalmazza a II. mellékletben megállapított információkat.
(6) A fogási dokumentum mintája a III. mellékletben szerepel. Ha a fogási dokumentum valamely rovatában nincs elég hely a kékúszójú tonhal útjának a fogástól a kereskedelemig tartó teljes nyomon követésére, a megfelelő információs rovat szükség esetén kibővíthető, és mellékletként csatolható. Az érintett tagállam illetékes hatósága a mellékletet a lehető legrövidebb időn belül, de legkésőbb a kékúszójú tonhal következő mozgatásakor hitelesíti.
(7) A fogási dokumentum kiállítására, sorszámozására, kitöltésére és hitelesítésére vonatkozó iránymutatás a IV. mellékletben található.
5. cikk
Jelölés
(1) A tagállamok halászhajóik vagy csapdáik tekintetében előírhatják, hogy minden egyes kékúszójú tonhalat jelöléssel kell ellátni, lehetőleg a leölés időpontjában, de legkésőbb a kirakodás időpontjában. A jelöléseken egyedi tagállami számot kell feltüntetni, és ezeknek hamisíthatatlanoknak kell lenniük. A jelölés számának a fogási dokumentumhoz kell kapcsolódnia.
(2) Az érintett tagállamok benyújtják a Bizottságnak a jelölési program végrehajtásának összefoglalását. A Bizottság az összefoglalókat ésszerű időn belül továbbítja az ICCAT titkárságának.
(3) A jelölések használata csak akkor engedélyezhető, ha a halmozott fogásmennyiségek a tagállamok egyes gazdálkodási évekre vonatkozó kvótáin vagy fogási korlátozásain belül vannak, ideértve adott esetben a halászhajóknak vagy csapdáknak kiosztott egyedi kvótákat is.
III. FEJEZET
KÉKÚSZÓJÚTONHAL-ÚJRAKIVITELI BIZONYÍTVÁNY
6. cikk
Általános rendelkezések
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a területükről újrakivitelre kerülő minden egyes kékúszójútonhal-tételt hitelesített újrakiviteli bizonyítvány kísérje.
Az újrakiviteli bizonyítvány nem alkalmazandó olyan esetekben, amikor a tenyésztett kékúszójú tonhalat élve importálják.
(2) Az újrakivitelért felelős gazdasági szereplő köteles kitölteni az újrakiviteli bizonyítványt, megadva a bizonyítvány megfelelő rovataiban az előírt információkat, és az újrakivitelre kerülő kékúszójútonhal-tétel esetében kéri annak hitelesítését. A kitöltött újrakiviteli bizonyítványt a korábban importált kékúszójú tonhalra vonatkozó hitelesített fogási dokumentum egy példánya kíséri.
7. cikk
Az újrakivitel hitelesítése
(1) Az újrakiviteli bizonyítványt az újrakivivő tagállam illetékes hatósága hitelesíti.
(2) Az illetékes hatóság csak akkor hitelesíti a kékúszójú tonhalból készült valamennyi termék újrakiviteli bizonyítványát, ha:
a)
az újrakiviteli bizonyítványban szereplő valamennyi információról megállapítást nyert, hogy helytálló;
b)
az újrakiviteli bizonyítvány alátámasztására benyújtott, hitelesített fogási dokumentumo(ka)t az újrakiviteli bizonyítványon bejelentett termékek behozatalára elfogadták;
c)
az újrakivitelre kerülő termékek teljes egészében vagy részben ugyanazok a termékek, mint amelyeket a hitelesített fogási dokumentum(ok)on feltüntettek; továbbá
d)
a fogási dokumentum(ok) egy példányát csatolják a hitelesített újrakiviteli bizonyítványhoz.
(3) A hitelesített újrakiviteli bizonyítvány tartalmazza az V. mellékletben megállapított információkat.
IV. FEJEZET
TOVÁBBÍTÁS ÉS HITELESÍTÉS
8. cikk
A hitelesített dokumentumok továbbítása és megőrzése
(1) A tagállamok - a 4. cikk (3) bekezdésének hatálya alá tartozó esetek kivételével - a hitelesítés napja után a lehető leghamarabb, de legfeljebb öt munkanapon belül, vagy amenynyiben a szállítás várható időtartama nem vesz igénybe öt munkanapnál többet, haladéktalanul továbbítják valamennyi hitelesített fogási dokumentum, illetve újrakiviteli bizonyítvány egy-egy példányát a következőknek:
a)
a Bizottság;
b)
annak a tagállamnak vagy szerződő félnek az illetékes hatóságai, ahol a kékúszójú tonhal belső kereskedelem, tenyésztés vagy behozatal tárgyát fogja képezni; valamint
c)
az ICCAT titkársága.
(2) Az (1) bekezdésben említett hitelesített fogási dokumentumok, illetve újrakiviteli bizonyítványok másolatát elektronikus úton kell megküldeni.
(3) A tagállamok a kibocsátott, illetve beérkezett hitelesített fogási dokumentumok és újrakiviteli bizonyítványok másolatát legalább két évig megőrzik.
9. cikk
Ellenőrzés
(1) A tagállamok biztosítják, hogy illetékes hatóságaik a területükön kirakodott, átrakodott, belső kereskedelemben forgalmazott, a területükre behozott, illetve onnan kivitt vagy újrakivitelre kerülő minden egyes kékúszójútonhal-tételt azonosítsanak. Az illetékes hatóságok minden egyes kékúszójútonhal-tételnél kérik és megvizsgálják a hitelesített fogási dokumentumo(ka)t és a kapcsolódó dokumentációt. A vizsgálat az ICCAT titkársága által vezetett hitelesítési adatbázis tanulmányozására is kiterjed.
(2) Az illetékes hatóságok - a fogási dokumentumban és a kapcsolódó dokumentációban szereplő információk tartalmának ellenőrzése érdekében - megvizsgálhatják a tétel tartalmát is, szükség esetén pedig ellenőrzéseket végeznek az érintett gazdasági szereplőknél.
(3) Amennyiben az (1) és (2) bekezdés szerinti vizsgálatok, illetve ellenőrzések eredményeként kétség merül fel a fogási dokumentumban szereplő információkkal kapcsolatban, a tagállamok - az említett kétségek megoldása érdekében - együttműködnek a fogási dokumentumo(ka)t, illetve az újrakiviteli bizonyítvány(oka)t hitelesítő illetékes hatóságokkal.
(4) Ha egy tagállam fogási dokumentum nélküli tételt azonosít, megállapításairól értesíti a kiállító tagállamot, illetve az exportáló szerződő felet és - amennyiben ismert - a lobogó szerinti tagállamot, illetve a lobogó szerinti szerződő felet.
(5) Az (1) és (2) bekezdés szerinti vizsgálatok vagy ellenőrzések elvégzéséig a tagállamok nem engedélyezik a tétel belső kereskedelmi forgalomba bocsátását, behozatalát vagy kivitelét, és a halgazdaságoknak szánt élő kékúszójú tonhal esetében az áthelyezési nyilatkozatot sem fogadják el.
(6) Amennyiben valamely tagállam az (1) bekezdés szerinti vizsgálatok vagy ellenőrzések eredményeként és a hitelesítő hatóságokkal együttműködésben megállapítja valamely fogási dokumentum vagy újrakiviteli bizonyítvány érvénytelenségét, az érintett kékúszójú tonhal belső kereskedelme, behozatala, kivitele, illetve újrakivitele tilos.
V. FEJEZET
ADATTOVÁBBÍTÁS
10. cikk
A hitelesítésre és a kapcsolattartó pontokra vonatkozó információk
(1) A tagállamok értesítik a Bizottságot:
a)
a fogási dokumentumok, illetve az újrakiviteli bizonyítványok hitelesítéséért és ellenőrzéséért felelős hatóságaik nevéről és teljes címéről;
b)
az egyénileg felhatalmazott hitelesítő tisztviselők nevéről, beosztásáról és az általuk használt bélyegző vagy pecsét lenyomatának mintájáról; valamint
c)
adott esetben a jelölések mintájáról.
(2) Az értesítés feltünteti az (1) bekezdésben említett információk érvényessége kezdetének időpontját. A hitelesítő hatóságok és tisztviselők naprakész adatait kellő időben közlik a Bizottsággal.
(3) A tagállamok értesítik a Bizottságot a fogási dokumentumokkal, illetve újrakiviteli bizonyítványokkal kapcsolatos kérdések felmerülése esetén értesítendő kapcsolattartókról és különösen azok nevéről.
(4) A Bizottság ezeket az információkat haladéktalanul továbbítja az ICCAT titkárságának.
11. cikk
Éves programjelentés
(1) A tagállamok minden év szeptember 15-ig elektronikus úton - az előző év július 1-jétől a folyó év június 30-ig terjedő időszakra vonatkozó, a VI. mellékletben megállapított információkat tartalmazó - programjelentést nyújtanak be a Bizottságnak.
(2) A Bizottság minden év október 1-jéig elkészíti az Unió éves programjelentését, és azt továbbítja az ICCAT titkárságának.
VI. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
12. cikk
A mellékletek módosítása
Az ICCAT által elfogadott védelmi intézkedések alkalmazása érdekében a Bizottság felhatalmazáson alapuló aktusok útján, a 13. cikkel összhangban és a 14. és 15. cikkben foglalt feltételeknek megfelelően összhangban módosíthatja e rendelet mellékleteit.
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadásakor a Bizottság ezen rendelet rendelkezései szerint jár el.
13. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság felhatalmazást kap a 12. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására, amely a 2010. augusztus 14-ét követő ötéves időtartamra szól. A Bizottság legkésőbb hat hónappal az ötéves időszak vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács a 14. cikk szerint nem vonja vissza a felhatalmazást, akkor az a korábbinak megfelelő időtartamra automatikusan meghosszabbodik.
(2) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően arról egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(3) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó, Bizottságra ruházott hatáskör gyakorlásának feltételeit a 14. és 15. cikk határozza meg.
14. cikk
A felhatalmazás visszavonása
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja az 12. cikkben megállapított felhatalmazást.
(2) A felhatalmazás visszavonásáról szóló döntésre irányuló belső eljárást kezdeményező intézmény végső döntésének meghozatala előtt elfogadható időn belül törekszik a másik intézmény és a Bizottság értesítésére.
(3) A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat azonnal vagy a határozatban megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. Nem érinti a már hatályos felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét. Ezt a határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában ki kell hirdetni.
15. cikk
A felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szembeni kifogások
(1) Az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emelhet a felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben a bejelentés időpontjától kezdődő kéthónapos határidőn belül.
Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez a határidő két hónappal meghosszabbítható.
(2) Amennyiben ezen határidő leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emel kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokkal szemben, azt az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzéteszik, és az abban megjelölt napon hatályba lép.
(3) Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács kifogást emel valamely felhatalmazáson alapuló jogi aktussal szemben, a szóban forgó jogi aktus nem lép hatályba. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen kifogást emelő intézmény megjelöli kifogásának indokait.
16. cikk
Az 1984/2003/EK rendelet módosításai
(1) Az 1984/2003/EK rendelet a következőképpen módosul:
a)
a címben a „kékúszójú tonhal” kifejezést el kell hagyni;
b)
az 1. cikk a) pontjában „a kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus)” kifejezést el kell hagyni;
c)
a 2. cikkben a „kékúszójú tonhalra” kifejezést el kell hagyni;
d)
a 3. cikk a) pontját el kell hagyni;
e)
a 4. cikk (1) bekezdésének első francia bekezdését el kell hagyni;
f)
a 4. cikk (2) bekezdése b) pontjának iii. alpontjában a „kékúszójú tonhal” kifejezést el kell hagyni;
g)
a 5. cikk (1) bekezdésének első francia bekezdését el kell hagyni;
h)
a 6. cikk (1) bekezdése második albekezdésének a) pontját el kell hagyni;
i)
a 8. cikk a) pontjában a „kékúszójú tonhal” kifejezést el kell hagyni;
j)
a 9. cikk (2) bekezdésének a) pontját el kell hagyni;
k)
az I., a IVa., a IX. és a XV. melléklet ezennel hatályát veszti.
(2) Az 1984/2003/EK rendelet törölt és hatályon kívül helyezett rendelkezéseire történő hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni.
17. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság az ICCAT által elfogadott ajánlások alapján, az ülésein előterjesztendő, az állományok méretére vonatkozó, friss tudományos szakvélemény figyelembevételével felülvizsgálja ezt a rendeletet, és szükség esetén módosításokat javasol.
18. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2010. július 7-én.