RÅDETS AFGØRELSE 2011/137/FUSP
af 28. februar 2011
om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 23. februar 2011 udtrykte Den Europæiske Union sin alvorlige bekymring over udviklingen i situationen i Libyen. EU fordømte på det kraftigste volden og magtanvendelsen over for civile og beklagede undertrykkelsen af fredelige demonstranter.
(2)
EU gentog sin opfordring til omgående at bringe magtanvendelsen til ophør og til at tage skridt til at imødekomme befolkningens legitime krav.
(3)
Den 26. februar 2011 vedtog De Forenede Nationers Sikkerhedsråd (Sikkerhedsrådet) resolution 1970 (UNSCR 1970 (2011)), som indførte restriktive foranstaltninger over for Libyen og over for personer og enheder involveret i grove menneskerettighedskrænkelser mod personer i Libyen, bl.a. ved deltagelse i angreb på civilbefolkningen og civile faciliteter i strid med folkeretten.
(4)
I lyset af den alvorlige situation i Libyen finder EU det nødvendigt at indføre yderligere restriktive foranstaltninger.
(5)
Der er derudover behov for yderligere handling fra Unionens side for at iværksætte en række foranstaltninger -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Direkte eller indirekte levering, salg eller overførsel af våben og af alle typer materiel i tilknytning hertil, herunder våben og ammunition, militærkøretøjer og militært udstyr, paramilitært udstyr samt reservedele til ovennævnte, såvel som udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse, fra statsborgere i medlemsstaterne eller fra eller via medlemsstaternes områder eller ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der fører deres flag, til Libyen forbydes, uanset om de har oprindelse i medlemsstaterne eller ej.
2. Det er forbudt
a)
direkte eller indirekte at levere teknisk bistand, uddannelse eller anden bistand, herunder bevæbnede lejesoldater, tilknyttet militær virksomhed eller levering, vedligeholdelse og brug af produkter som nævnt i stk. 1, til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i eller til brug i Libyen
b)
direkte eller indirekte at levere finansiel bistand med tilknytning til militær virksomhed eller levering, vedligeholdelse og brug af produkter som nævnt i stk. 1, til fysiske eller juridiske personer, enheder eller organer i eller til brug i Libyen
c)
bevidst og forsætligt at deltage i aktiviteter, hvis formål eller virkning er at omgå forbuddene i litra a) eller b).
Artikel 2
1. Artikel 1 finder ikke anvendelse på
a)
levering, salg eller overførsel af udstyr, der ikke er bestemt til at dræbe, eller af udstyr, der kan anvendes til intern undertrykkelse, men som udelukkende er til humanitær brug eller beskyttelsesbrug
b)
andre former for levering, salg eller overførsel af våben og tilknyttet materiel
c)
levering af teknisk bistand, uddannelse eller anden bistand, herunder personale, i forbindelse med sådant udstyr
d)
levering af finansiel bistand i forbindelse med sådant udstyr,
som i givet fald på forhånd er godkendt af det udvalg, der er nedsat i henhold til punkt 24 i UNSCR 1970 (2011) (udvalget).
2. Artikel 1 finder ikke anvendelse på levering, salg eller overførsel af beskyttelsesbeklædning, herunder skudsikre veste og militærhjelme, der midlertidigt eksporteres til Libyen udelukkende til personlig brug for personel fra FN eller fra EU eller dets medlemsstater, repræsentanter for medierne, humanitært hjælpepersonale, ulandsfrivillige og tilknyttet personale.
Artikel 3
Indkøb af produkter som omhandlet i artikel 1, stk. 1, fra Libyen, uanset om de har oprindelse i Libyen eller ej, forbydes for medlemsstaternes statsborgere, enten ved anvendelse af skibe eller luftfartøjer, der fører deres flag.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne inspicerer i overensstemmelse med deres nationale myndigheder, deres nationale lovgivning og folkeretten, navnlig havretten og relevante internationale aftaler om civil luftfart, al fragt til og fra Libyen på deres område, herunder i deres søhavne og lufthavne, hvis de har oplysninger, der giver rimelig grund til at antage, at fragten indeholder produkter, som det i henhold denne afgørelse er forbudt at levere, sælge, overføre eller eksportere.
2. Ved fund af produkter, som det i henhold til denne afgørelse er forbudt at levere, sælge, overføre eller eksportere, beslaglægger og bortskaffer medlemsstaterne disse (f.eks. ved destruktion, ubrugeliggørelse, oplagring eller overførsel til en anden stat end oprindelses- eller bestemmelsesstaterne til bortskaffelse).
3. Medlemsstaterne samarbejder i overensstemmelse med deres nationale lovgivning i forbindelse med inspektion og bortskaffelse i henhold til stk. 1 og 2.
4. Luftfartøjer og skibe, der transporterer fragt til og fra Libyen, skal inden ankomst eller afgang afgive supplerende oplysninger om alle varer, der føres ind i eller ud af en medlemsstat.
Artikel 5
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at begrænse indrejse i eller transit gennem deres område for
a)
personer, der er opført på listen i bilag I til UNSCR 1970 (2011), og andre personer, som Sikkerhedsrådet eller udvalget har udpeget i overensstemmelse med punkt 22 i UNSCR 1970 (2011), jf. bilag I
b)
personer, der ikke er omfattet af bilag I, men som er involveret eller meddelagtige i at beordre, kontrollere eller på anden måde styre grove menneskerettighedskrænkelser mod personer i Libyen, bl.a. ved at være involveret eller meddelagtige i at planlægge, lede, beordre eller gennemføre angreb i strid med folkeretten, herunder luftbombardementer, på civilbefolkningen og civile faciliteter eller handle for, på vegne af eller under deres ledelse, jf. bilag II.
2. Stk. 1 forpligter ikke en medlemsstat til at nægte sine egne statsborgere indrejse på medlemsstatens eget område.
3. Stk. 1, litra a), finder ikke anvendelse, hvis udvalget fastslår,
a)
at rejse er berettiget af humanitære hensyn, herunder religiøse forpligtelser, eller
b)
at en fritagelse vil fremme målet om fred og national forsoning i Libyen og stabilitet i regionen.
4. Stk. 1, litra a), finder ikke anvendelse, hvis:
a)
indrejse eller transit er nødvendig for at gennemføre en retssag
b)
en medlemsstat fra sag til sag afgør, at sådan indrejse eller transit er nødvendig for at fremme fred og stabilitet i Libyen, og medlemsstaten underretter udvalget inden 48 timer efter at have truffet en sådan afgørelse.
5. Stk. 1, litra b), gælder med forbehold af tilfælde, hvor en medlemsstat er bundet af en folkeretlig forpligtelse, dvs.:
a)
som værtsland for en international mellemstatslig organisation
b)
som værtsland for en international konference, som er indkaldt af FN eller afholdes i FN's regi
c)
i henhold til en multilateral aftale, hvorved der tilkendes privilegier og immuniteter, eller
d)
i henhold til Lateranforliget fra 1929 mellem Pavestolen (Vatikanstaten) og Italien.
6. Stk. 5 anses ligeledes for at gælde i tilfælde, hvor en medlemsstat er værtsland for Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE).
7. Rådet underrettes behørigt, hver gang en medlemsstat indrømmer en fritagelse i henhold til stk. 5 eller 6.
8. Medlemsstaterne kan indrømme fritagelser fra foranstaltningerne i stk. 1, litra b), hvis rejse er berettiget af tvingende humanitære hensyn eller af hensyn til muligheden for at kunne deltage i mellemstatslige møder, herunder møder i EU-regi, eller møder, hvor en medlemsstat, der varetager formandskabet for OSCE, er vært, og hvor der føres en politisk dialog, som direkte fremmer demokratiet, menneskerettighederne og retssikkerheden i Libyen.
9. En medlemsstat, der ønsker at indrømme fritagelser, jf. stk. 8, giver Rådet skriftligt meddelelse herom. Fritagelsen anses for at være indrømmet, medmindre et eller flere rådsmedlemmer skriftligt gør indsigelse inden for to arbejdsdage efter at have modtaget meddelelsen om den foreslåede fritagelse. Hvis et eller flere rådsmedlemmer gør indsigelse, kan Rådet med kvalificeret flertal beslutte at indrømme den foreslåede fritagelse.
10. I tilfælde hvor en medlemsstat i medfør af stk. 5, 6 og 8 tillader personer, der er opført på listen i bilaget, indrejse i eller transit gennem sit område, gælder tilladelsen udelukkende det formål, til hvilket den er udstedt, og de berørte personer.
Artikel 6
1. Alle pengemidler, andre finansielle aktiver og økonomiske ressourcer, som ejes eller kontrolleres direkte eller indirekte:
a)
af personer og enheder, der er opført på listen i bilag II til UNSCR 1970 (2011), og andre personer og enheder, som Sikkerhedsrådet eller udvalget har udpeget i overensstemmelse med punkt 22 i UNSCR 1970 (2011), eller af enkeltpersoner eller enheder, der handler på deres vegne eller under deres ledelse, eller af enheder, der ejes eller kontrolleres af dem, jf. listen i bilag III
b)
af personer og enheder, der ikke er omfattet af bilag III, men som er involveret eller meddelagtige i at beordre, kontrollere eller på anden måde styre grove menneskerettighedskrænkelser mod personer i Libyen, bl.a. ved at være involveret eller meddelagtige i at planlægge, lede, beordre eller gennemføre angreb i strid med folkeretten, herunder luftbombardementer, på civilbefolkningen og civile faciliteter, eller af enkeltpersoner eller enheder, der handler på deres vegne eller under deres ledelse, eller af enheder, der ejes eller kontrolleres af dem, jf. listen i bilag IV,
indefryses.
2. Ingen pengemidler, andre finansielle aktiver eller økonomiske ressourcer må direkte eller indirekte stilles til rådighed for eller være til fordel for de fysiske eller juridiske personer eller enheder, der er nævnt i stk. 1.
3. Der kan gøres undtagelse for pengemidler, finansielle aktiver og økonomiske ressourcer, som
a)
er nødvendige for basale udgifter, herunder betaling af fødevarer, husleje eller renter og afdrag på hypotekslån, medicin og lægebehandling, skatter, forsikringspræmier og offentlige forbrugsafgifter
b)
alene er bestemt til betaling af rimelige honorarer og godtgørelse af udgifter i forbindelse med juridisk bistand i overensstemmelse med nationale love eller
c)
alene er bestemt til betaling af afgifter eller gebyrer i overensstemmelse med nationale love til rutinemæssig forvaltning af indefrosne pengemidler, anden finansiel bistand og økonomiske ressourcer
efter at den pågældende medlemsstat i givet fald har underrettet udvalget om, at den vil tillade adgang til sådanne pengemidler, andre finansielle aktiver eller økonomiske ressourcer, medmindre udvalget træffer en negativ afgørelse inden fem arbejdsdage fra en sådan underretning.
4. Der kan også gøres undtagelse for pengemidler og økonomiske ressourcer, som
a)
er nødvendige til afholdelse af ekstraordinære udgifter, efter at den pågældende medlemsstat har underrettet udvalget herom, hvis det er hensigtsmæssigt, og udvalget har godkendt dette
b)
er omfattet af en retslig, administrativ eller voldgiftsmæssig afgørelse om tilbageholdelsesret eller en dom; i så tilfælde kan pengemidler, andre finansielle aktiver og økonomiske ressourcer anvendes til at efterkomme den pågældende afgørelse om tilbageholdelsesret eller dom, forudsat at afgørelsen var truffet eller dommen afsagt inden datoen for vedtagelsen af UNSCR 1970 (2011) og ikke er til fordel for en person eller enhed som nævnt i stk. 1, efter at den pågældende medlemsstat har underrettet udvalget, hvis det er hensigtsmæssigt.
5. Stk. 1 er ikke til hinder for, at en udpeget person eller enhed foretager en betaling i henhold til en kontrakt, der er indgået, før denne person eller enhed blev opført på listen, såfremt den relevante medlemsstat har fastslået, at betalingen ikke, hverken direkte eller indirekte, modtages af en person eller enhed, der er nævnt i stk. 1, og efter at den relevante medlemsstat i givet fald har underrettet udvalget om, at den agter at foretage eller modtage sådanne betalinger eller bemyndige, at pengemidler, andre finansielle aktiver eller økonomiske ressourcer frigives med henblik herpå, ti arbejdsdage før en sådan bemyndigelse.
6. Stk. 2 gælder ikke beløb, der tilføres indefrosne konti i form af
a)
renter eller anden form for afkast fra disse konti eller
b)
forfaldne beløb i henhold til kontrakter, aftaler eller forpligtelser, som er opstået forud for den dato, hvor disse konti blev omfattet af restriktive foranstaltninger
forudsat at sådanne renter eller andre indtægter og betalinger fortsat er omfattet af stk. 1.
Artikel 7
Der ydes ikke kompensation, herunder erstatning eller nogen anden tilsvarende kompensation, såsom modregning eller erstatning i henhold til garanti i forbindelse med kontrakter eller transaktioner, hvis gennemførelse direkte eller indirekte helt eller delvis er blevet påvirket af foranstaltninger truffet i medfør af UNSCR 1970 (2011), herunder foranstaltninger truffet af Unionen eller af enhver medlemsstat i overensstemmelse med, som krævet i eller i forbindelse med gennemførelsen af de relevante afgørelser fra Sikkerhedsrådet eller foranstaltninger, der er omfattet af denne afgørelse, til de udpegede personer og enheder, som er opført på listen i bilag I, II, III eller IV, eller nogen anden person eller enhed i Libyen, herunder Libyens regering, eller til nogen person eller enhed, som rejser fordringer gennem eller til fordel for en sådan person eller enhed.
Artikel 8
1. Rådet gennemfører ændringerne til bilag I og III på grundlag af Sikkerhedsrådets eller udvalgets konstateringer.
2. Rådet udarbejder på forslag af medlemsstaterne eller Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik listerne i bilag II og IV og vedtager ændringer hertil.
Artikel 9
1. Når Sikkerhedsrådet eller udvalget opfører en person eller enhed på listen, medtager Rådet den pågældende person eller enhed på listen i bilag I eller III.
2. Når Rådet træffer afgørelse om foranstaltninger i henhold til artikel 5, stk. 1, litra b), og artikel 6, stk. 1, litra b), med hensyn til en person eller enhed, ændrer det bilag II og IV i overensstemmelse hermed.
3. Rådet underretter den i stk. 1 og 2 omhandlede person eller enhed om sin afgørelse, herunder om grundene til opførelse på listen, enten direkte, hvis adressen er bekendt, eller ved offentliggørelse af en notits, og giver personen eller enheden mulighed for at fremsætte bemærkninger.
4. Når der fremsættes bemærkninger eller forelægges væsentlig ny dokumentation, tager Rådet sin afgørelse op til fornyet overvejelse og underretter personen eller enheden herom.
Artikel 10
1. Bilag I, II, III og IV indeholder grundene til at opføre de pågældende personer og enheder på listen, der stilles til rådighed af Sikkerhedsrådet eller udvalget med hensyn til bilag I og III.
2. Bilag I, II, III og IV indeholder også, hvis der findes sådanne oplysninger, de oplysninger, der er nødvendige for at identificere de pågældende personer eller enheder, og som stilles til rådighed af Sikkerhedsrådet eller udvalget med hensyn til bilag I og III. For så vidt angår personer kan sådanne oplysninger omfatte navne med tilhørende aliaser, fødselsdato og fødested, nationalitet, pas- og identitetskortnumre, køn, adresse, hvis denne er bekendt, og funktion eller erhverv. For så vidt angår enheder kan sådanne oplysninger omfatte navne, registreringssted og -dato, registreringsnummer og forretningssted. Bilag I og III skal også indeholde datoen for Sikkerhedsrådets eller udvalgets udpegelse.
Artikel 11
For at give foranstaltningerne i denne afgørelse størst mulig virkning tilskynder Unionen tredjelande til at vedtage tilsvarende restriktive foranstaltninger.
Artikel 12
1. Denne afgørelse tages op til revision, ændres eller ophæves alt efter omstændighederne, navnlig på baggrund af Sikkerhedsrådets relevante afgørelser.
2. De foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1, litra b), og artikel 6, stk. 1, litra b), tages regelmæssigt og mindst hver 12. måned op til revision. De ophører med at finde anvendelse på de berørte personer og enheder, hvis Rådet efter proceduren i artikel 8, stk. 2, fastslår, at betingelserne for deres anvendelse ikke længere er opfyldt.
Artikel 13
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. februar 2011.
A TANÁCS 2011/137/KKBP HATÁROZATA
(2011. február 28.)
a líbiai helyzetre tekintettel hozott korlátozó intézkedésekről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
mivel:
(1)
Az Európai Unió 2011. február 23-án komoly aggodalmát fejezte ki a líbiai helyzettel kapcsolatosan, és határozottan elítélte az erőszakot és a polgári lakosság elleni agressziót, valamint a békés tüntetők elleni fellépést.
(2)
Az EU ismételten felszólította a líbiai hatóságokat arra, hogy haladéktalanul vessenek véget az erőszak alkalmazásának, és tegyenek lépéseket a lakosság jogos igényeinek teljesítésére.
(3)
Az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa (a továbbiakban: a Biztonsági Tanács) 2011. február 26-án elfogadta az 1970. sz. határozatot (a továbbiakban: az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat), amely korlátozó intézkedéseket vezetett be Líbiával, illetve azokkal a személyekkel és szervezetekkel szemben, amelyek súlyos emberi jogi visszaéléseket követtek el a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen, többek között azzal, hogy a civil lakosság és civil létesítmények elleni, a nemzetközi jogot sértő támadásokban vettek részt.
(4)
A líbiai helyzet súlyosságára tekintettel az EU szükségesnek tartja, hogy további korlátozó intézkedéseket vezessen be.
(5)
Ezenkívül, egyes intézkedések végrehajtásához további uniós fellépés szükséges,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A tagállamok állampolgárai részéről, illetve a tagállamok területéről vagy területén keresztül, vagy a tagállamok lobogója alatt közlekedő vízi vagy légi járművet használva tilos közvetlenül vagy közvetve fegyvereket és bármely egyéb, azokhoz kapcsolódó anyagot szállítani, értékesíteni vagy átadni Líbia számára, ideértve a fegyvereket és lőszereket, katonai járműveket és felszereléseket, katonai jellegű felszereléseket és a felsoroltak pótalkatrészeit, valamint a belső elnyomás céljára alkalmas felszereléseket, függetlenül attól, hogy azok a tagállamok területéről származnak-e vagy sem.
(2) Tilos:
a)
közvetlenül vagy közvetve bármely líbiai természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Líbiában való felhasználás céljából katonai tevékenységekhez vagy az (1) bekezdésben említett cikkek rendelkezésre bocsátásához, karbantartásához és használatához kapcsolódó technikai, képzési vagy egyéb segítséget nyújtani, ideértve felfegyverzett zsoldosok rendelkezésre bocsátását is;
b)
közvetlenül vagy közvetve bármely líbiai természetes vagy jogi személy, szervezet vagy szerv részére vagy a Líbiában való felhasználás céljából katonai tevékenységekhez vagy az (1) bekezdésben említett cikkek rendelkezésre bocsátásához, karbantartásához és használatához kapcsolódó pénzügyi támogatást nyújtani;
c)
tudatosan és szándékosan részt venni olyan tevékenységekben, amelyek célja vagy hatása az a) és a b) pontban említett tilalmak megkerülése.
2. cikk
(1) Az 1. cikket nem kell alkalmazni a következőkre:
a)
a kizárólag humanitárius vagy védelmi célokat szolgáló, halált nem okozó katonai felszerelések, illetve belső elnyomás céljára alkalmas felszerelések szolgáltatása, értékesítése vagy átadása;
b)
fegyverek és azokhoz kapcsolódó anyagok egyéb célú szolgáltatása, értékesítése vagy átadása;
c)
az említett felszerelésekhez kapcsolódó technikai, képzési vagy egyéb segítségnyújtás, ideértve személyi állomány rendelkezésre bocsátását is;
d)
az említett felszerelésekhez kapcsolódó pénzügyi támogatás,
amennyiben azt az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat 24. pontja értelmében létrehozott bizottság (a továbbiakban: a bizottság) megfelelő esetben előzetesen jóváhagyta.
(2) Az 1. cikk rendelkezései nem vonatkoznak az olyan védőruházat - ideértve a golyóálló mellényeket és a katonai sisakokat is - szolgáltatására, értékesítésére vagy átadására, amelyet az ENSZ, az Európai Unió vagy annak tagállamai személyzetének tagjai, a média képviselői, valamint a humanitárius és a fejlesztési szervezetek munkatársai és az őket kísérő személyzet kizárólag személyes használatra, átmeneti jelleggel vittek be Líbia területére.
3. cikk
Tilos a tagállamok állampolgárai részéről vagy a lobogójuk alatt közlekedő vízi vagy légi járművet használva az 1. cikk (1) bekezdésében említett cikkeket Líbiától beszerezni, függetlenül attól, hogy azok Líbia területéről származnak-e vagy sem.
4. cikk
(1) A tagállamok nemzeti hatóságaikkal és jogszabályaikkal összhangban és a nemzetközi jognak, különösen a tengerjognak és a vonatkozó nemzetközi polgári légiközlekedési megállapodásoknak megfelelően területükön - a tengeri kikötőket és a repülőtereket is beleértve - ellenőrzik a Líbiából érkező és oda tartó összes rakományt, amennyiben olyan információval rendelkeznek, amely alapján okkal feltételezhető, hogy a rakomány olyan termékeket tartalmaz, amelyek szolgáltatása, értékesítése, átadása vagy kivitele e határozat értelmében tilos.
(2) A tagállamok lefoglalják és (megsemmisítés, használhatatlanná tétel, raktározás vagy a származási országtól vagy célországtól eltérő államba elhelyezés céljából történő átszállítás révén) eltávolítják az olyan termékeket, amelyek szolgáltatása, értékesítése, átadása vagy kivitele e határozat értelmében tilos.
(3) A tagállamok nemzeti jogszabályaikkal összhangban együttműködnek az (1), illetve a (2) bekezdés szerinti ellenőrzésekkel és a termékek eltávolításával kapcsolatban.
(4) A Líbiából érkező és oda tartó rakományt szállító légi és vízi járműveknek meg kell felelniük az érkezés, illetve az indulás előtti kiegészítő információnyújtás követelményének minden, a tagállamokba érkező vagy onnan induló áru tekintetében.
5. cikk
(1) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket, hogy megakadályozzák a következő személyeknek a területükre való beutazását vagy a területükön történő átutazását:
a)
az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat I. mellékletében felsorolt személyek, valamint a Biztonsági Tanács vagy a bizottság által az 1970 (2011) sz. ENSZ BT-határozat 22. pontjának megfelelően megjelölt további személyek, az I. mellékletben felsoroltak szerint;
b)
az I. mellékletben nem felsorolt azon személyek, akik közreműködnek vagy bűnösek a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen elkövetett súlyos emberi jogi visszaélések elrendelésében, ellenőrzésében vagy bármilyen más módon történő irányításában, többek között azáltal, hogy a nemzetközi jogot megsértve közreműködnek vagy bűnösek a civil lakosság és a civil létesítmények elleni támadások tervezésében, irányításában, elrendelésében vagy végrehajtásában - a bombázásokat is ideértve -, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek, a II. mellékletben felsoroltak szerint.
(2) Az (1) bekezdés nem kötelezi a tagállamokat arra, hogy saját állampolgáraiktól megtagadják a területükre való belépést.
(3) Az (1) bekezdés a) pontját nem kell alkalmazni, amennyiben a bizottság megállapítja, hogy
a)
az utazás humanitárius okokból indokolt, a vallási kötelezettségeket is beleértve; vagy
b)
a mentesség megadása támogatná a líbiai békére és nemzeti megbékélésre, valamint a térség stabilitására irányuló célkitűzéseket;
(4) Az (1) bekezdés a) pontját nem kell alkalmazni, ha
a)
a beutazás vagy átutazás bírósági eljárás miatt szükséges; vagy
b)
valamely tagállam eseti alapon megállapítja, hogy a beutazás vagy átutazás a líbiai béke és stabilitás előmozdításához szükséges, majd a tagállam ezt követően 48 órán belül értesíti a bizottságot erről a megállapításáról.
(5) Az (1) bekezdés b) pontja nem érinti azokat az eseteket, amikor egy tagállamnak nemzetközi jogi kötelezettsége áll fenn, nevezetesen:
a)
valamely nemzetközi kormányközi szervezet fogadó országa;
b)
az ENSZ által vagy annak védnöksége alatt összehívott nemzetközi konferencia fogadó országa;
c)
valamely kiváltságokat és mentességeket biztosító többoldalú megállapodás alapján; vagy
d)
az Apostoli Szentszék (Vatikáni Városállam) és Olaszország között 1929-ben létrejött lateráni egyezmény alapján.
(6) Az (5) bekezdés rendelkezéseit azokra az esetekre is alkalmazni kell, amikor valamely tagállam az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) fogadó országa.
(7) A Tanácsot értesíteni kell minden olyan esetről, amikor egy tagállam az (5) vagy a (6) bekezdés értelmében mentességet ad.
(8) A tagállamok mentességet adhatnak az (1) bekezdés b) pontjában meghatározott intézkedések alól, ha az utazást sürgős humanitárius ok vagy kormányközi értekezleteken való részvétel indokolja, beleértve az Unió által támogatott, vagy az EBESZ elnöki tisztét betöltő tagállamban tartott értekezleteket, amennyiben ott a líbiai demokráciát, emberi jogokat és jogállamiságot közvetlenül elősegítő politikai párbeszéd zajlik.
(9) Az a tagállam, amely a (7) bekezdésben meghatározott mentességet kíván biztosítani, írásban értesíti erről a Tanácsot. A mentességet megadottnak kell tekinteni, kivéve, ha az ellen a Tanács egy vagy több tagja - a javasolt mentességről szóló értesítés kézhezvételétől számított két munkanapon belül - írásban kifogást emel. Amennyiben a Tanács egy vagy több tagja kifogást emel, a Tanács minősített többséggel határozhat a javasolt mentesség megadásáról.
(10) Azokban az esetekben, amikor az (5), a (6) és a (8) bekezdésnek megfelelően egy tagállam engedélyezi a mellékletben felsorolt személyeknek a területére való belépését vagy az azon történő átutazását, az engedély az abban megjelölt célra és az érintett személyekre korlátozódik.
6. cikk
(1) Be kell fagyasztani minden olyan pénzeszközt, egyéb pénzügyi eszközt és gazdasági erőforrást, amely a következő személyek és szervezetek tulajdonában van vagy ellenőrzése alatt áll:
a)
az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat II. mellékletében felsorolt személyek és szervezetek, a Biztonsági Tanács vagy a bizottság által az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat 22. pontjával összhangban meghatározott további személyek és szervezetek, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek vagy szervezetek, vagy a tulajdonukban lévő vagy általuk ellenőrzött szervezetek a III. mellékletben felsoroltak szerint;
b)
a III. mellékletben nem szereplő azon személyek és szervezetek, akik vagy amelyek közreműködnek vagy bűnösek a líbiai nép és a Líbiában tartózkodó személyek ellen elkövetett súlyos emberi jogi visszaélések elrendelésében, ellenőrzésében vagy bármilyen más módon történő irányításában, például azáltal, hogy a nemzetközi jogot megsértve közreműködnek vagy bűnösek a civil lakosság és a civil létesítmények elleni támadások - köztük a bombázások - tervezésében, irányításában, elrendelésében vagy végrehajtásában, illetve a nevükben vagy irányításuk szerint eljáró személyek vagy szervezetek, vagy a tulajdonukban lévő vagy általuk ellenőrzött szervezetek a IV. mellékletben felsoroltak szerint.
(2) Az (1) bekezdésben említett természetes és jogi személyek és szervezetek számára vagy javára sem közvetlenül, sem közvetetten nem bocsátható rendelkezésre semmilyen pénzeszköz, egyéb pénzügyi eszköz vagy gazdasági erőforrás.
(3) Mentességet lehet adni mindazon pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök és gazdasági erőforrások tekintetében, amelyek:
a)
alapvető kiadások fedezéséhez szükségesek, beleértve az élelmiszerek, a bérlet vagy jelzálog, a gyógyszerek és az orvosi kezelés, az adók, a biztosítási díjak és a közművek költségeit;
b)
a nemzeti jogszabályoknak megfelelően kizárólag az ésszerű mértékű szakmai tiszteletdíjak és a jogi szolgáltatásokhoz kapcsolódóan felmerült kiadások fedezésére szolgálnak;
c)
kizárólag a befagyasztott pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök vagy gazdasági erőforrások szokásos eszköztartási és kezelési díjainak a kiegyenlítésére szolgálnak,
feltéve, hogy az érintett tagállam értesítette a bizottságot arról a szándékáról, hogy adott esetben hozzáférést kíván engedélyezni e pénzeszközökhöz, egyéb pénzügyi eszközökhöz és gazdasági erőforrásokhoz, és a bizottság az értesítéstől számított öt munkanapon belül nem hozott elutasító határozatot.
(4) Mentesség adható azon pénzeszközök és gazdasági erőforrások tekintetében is, amelyek:
a)
rendkívüli kiadások fedezéséhez szükségesek, azt követően, hogy az érintett tagállam adott esetben erről a bizottságot értesítette, és a bizottság azt jóváhagyta;
b)
bíróság, hatóság vagy választottbíróság által elrendelt zálogjog vagy meghozott határozat tárgyát képezik, amely esetben a pénzeszközöket, egyéb pénzügyi eszközöket és gazdasági erőforrásokat a zálogjog vagy határozat végrehajtására fel lehet használni, azt követően, hogy az érintett tagállam adott esetben erről a bizottságot értesítette, feltéve hogy a zálogjog vagy határozat az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat elfogadásának időpontja előtt keletkezett és nem az (1) bekezdésben említett személyek vagy szervezetek javára szól.
(5) Az (1) bekezdés nem akadályozza meg a megjelölt személyt vagy szervezetet abban, hogy a listára való felvétele előtt szerződésben vállalt fizetési kötelezettségének eleget tegyen, feltéve hogy az érintett tagállam megállapította, hogy a kifizetést - akár közvetlenül, akár közvetve - nem az (1) bekezdésben említett személy vagy szervezet kapja, és az érintett tagállam az engedélyezést 10 munkanappal megelőzően értesítette a bizottságot az e kifizetések teljesítésére vagy kézhezvételére, vagy adott esetben a pénzeszközök, egyéb pénzügyi eszközök vagy gazdasági erőforrások befagyasztása megszüntetésének engedélyezésére irányuló szándékról.
(6) A (2) bekezdés rendelkezései nem alkalmazandók a befagyasztott számlákhoz hozzáadódó:
a)
kamatokra vagy egyéb hozamokra; vagy
b)
olyan szerződések, megállapodások vagy kötelezettségek alapján esedékes kifizetésekre, amelyek azon időpontot megelőzően keletkeztek, hogy a fenti számlák korlátozó intézkedések hatálya alá kerültek,
feltéve, hogy e kamatok, egyéb hozamok és kifizetések továbbra is az (1) bekezdés hatálya alá tartoznak.
7. cikk
Nem teljesíthető semmiféle követelés, beleértve a kártalanításra irányuló vagy egyéb hasonló jellegű követelést - mint például kompenzációs követelés vagy garanciaérvényesítés keretében benyújtott követelés - az I., II., III. vagy IV. mellékletben felsorolt személyek vagy szervezetek, vagy bármely más líbiai személy vagy szervezet - beleértve a líbiai kormányt -, illetve az ilyen személyeken vagy szervezeteken keresztül vagy a részükre követeléssel előálló személyek vagy szervezetek számára olyan szerződések vagy ügyletek tekintetében, amelyeknek a teljesítését közvetlenül vagy közvetve, részben vagy egészben érintették az 1970 (2011) ENSZ BT-határozat értelmében elrendelt intézkedések, beleértve a Biztonsági Tanács vonatkozó határozatai vagy az e határozatban elrendelt intézkedések végrehajtása értelmében, az azokban előírtak szerint, vagy azokkal összefüggésben az Unió vagy valamely tagállam által hozott intézkedéseket is.
8. cikk
(1) A Tanács a Biztonsági Tanács és a bizottság meghatározásai alapján az I. és a III. mellékleten módosításokat hajt végre.
(2) A Tanács a tagállamoknak vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének a javaslata alapján állítja össze a II. és a IV. mellékletben szereplő jegyzékeket és fogadja el azok módosításait.
9. cikk
(1) Ha a Biztonsági Tanács vagy a bizottság egy személyt vagy szervezetet jegyzékbe vesz, ezt a személyt vagy szervezetet a Tanács is felveszi az I. vagy a III. mellékletbe.
(2) Ha a Tanács úgy határoz, hogy egy személyt vagy szervezetet az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontjában előírt intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a II. és a IV. mellékletet.
(3) A Tanács közli határozatát és a jegyzékbe vétel okait - amennyiben a cím ismert, közvetlenül, egyéb esetben értesítés közzététele útján - az (1) és (2) bekezdésben említett személlyel vagy szervezettel, lehetővé téve az adott személy vagy szervezet számára, hogy észrevételeket tegyen.
(4) Amennyiben észrevételt vagy új érdemi bizonyítékot nyújtanak be, a Tanács felülvizsgálja döntését, és erről értesíti az érintett személyt vagy szervezetet.
10. cikk
(1) Az I., a II., a III. és a IV. mellékletnek tartalmaznia kell az érintett személyek és szervezetek felsorolásának okait; az I. és a III. melléklet vonatkozásában ezen okokat a Biztonsági Tanács vagy a bizottság határozza meg.
(2) Az I., a II., a III. és a IV. mellékletnek tartalmaznia kell továbbá az érintett személyek és szervezetek azonosításához szükséges adatokat (amennyiben azok rendelkezésre állnak); az I. és a III. melléklet vonatkozásában ezeket az adatokat a Biztonsági Tanács vagy a bizottság közli. Személyek esetében ilyen adat lehet a név - beleértve az álneveket is -, a születési idő és hely, az állampolgárság, az útlevél és a személyazonosító okmány száma, a nem, a cím - amennyiben ismert -, valamint a beosztás vagy a foglalkozás. Szervezetek esetében pedig a név, a bejegyzés helye és ideje, a nyilvántartási szám és a székhely. Az I. és a III. mellékletnek tartalmaznia kell a Biztonsági Tanács vagy a bizottság általi jegyzékbe vétel időpontját.
11. cikk
Az e határozatban megállapított intézkedések hatásának maximalizálása érdekében az Unió arra ösztönzi a harmadik országokat, hogy fogadjanak el az ebben a határozatban foglaltakhoz hasonló korlátozó intézkedéseket.
12. cikk
(1) E határozatot adott esetben felül kell vizsgálni, módosítani kell vagy hatályon kívül kell helyezni, különösen a Biztonsági Tanács vonatkozó határozataira figyelemmel.
(2) Az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában és a 6. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett intézkedéseket rendszeres időközönként, de legalább 12 havonta felül kell vizsgálni. Amennyiben a Tanács a 8. cikk (2) bekezdésében említett eljárással összhangban úgy határoz, hogy ezen intézkedések alkalmazásának feltételei már nem teljesülnek, azok az érintett személyek és szervezetek tekintetében hatályukat vesztik.
13. cikk
Ez a határozat az elfogadásának napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. február 28-án.