KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 918/2012
af 5. juli 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2012 om short selling og visse aspekter af credit default swaps med hensyn til definitioner, beregning af korte nettopositioner, dækkede credit default swaps på statsobligationer, meddelelsestærskler, likviditetstærskler for suspension af begrænsninger, betydelige fald i værdien for finansielle instrumenter og negative hændelser
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2012 af 14. marts 2012 om short selling og visse aspekter af credit default swaps (1), særlig artikel 2, stk. 2, artikel 3, stk. 7, artikel 4, stk. 2, artikel 7, stk. 3, artikel 13, stk. 4, artikel 23, stk. 7, og artikel 30, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører visse foranstaltninger vedrørende short selling og credit default swaps. Artikel 42 i forordning (EU) nr. 236/2012 tillægger Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at udbygge forordningens bestemmelser i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Denne delegerede retsakt udbygger og ændrer visse ikke-væsentlige bestemmelser.
(2)
Bestemmelserne i denne forordning hænger tæt sammen, eftersom tærsklerne for meddelelse og offentliggørelse samt fastsættelsen af udækkede credit default swaps afhænger af definitionerne af og metoderne til beregning af korte positioner, mens bestemmelserne om betydelige fald i værdien for finansielle instrumenter, fald i likviditeten af markeder for statsobligationer og fastlæggelse af negative hændelser hænger uløseligt sammen. For at sikre sammenhæng mellem de bestemmelser om short selling, der skal træde i kraft på samme tid, bør alle bestemmelser, der kræves i henhold til forordning (EU) nr. 236/2012, medtages i én og samme forordning.
(3)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indeholder en række definitioner. Af hensyn til klarheden og retssikkerheden kræves der yderligere supplerende bestemmelser i relation til definitionerne i artikel 2, stk. 1, navnlig når en fysisk eller juridisk person anses for at eje et finansielt instrument med henblik på anvendelse af definitionen af short selling, og yderligere præcisering af, hvornår en fysisk eller juridisk person anses for at »besidde« en aktie eller et gældsinstrument med henblik på anvendelse af forordning (EU) nr. 236/2012. Præciseringerne skal sikre, at forordning (EU) nr. 236/2012 har den tilsigtede virkning på en konsekvent måde til trods for forskellig tilgang i medlemsstaternes lovgivning. Begreberne ejerskab og besiddelse i forbindelse med værdipapirer er ikke harmoniseret mellem medlemsstaterne, men bestemmelserne i forordning (EU) nr. 236/2012 skal kun gælde for short selling, uden at dette berører en eventuel fremtidig udvikling på det retlige område, f.eks. harmonisering af lovgivning.
(4)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører begrænsninger og forpligtelser, f.eks. krav om meddelelse og offentliggørelse, for fysiske eller juridiske personer, der besidder eller indgår korte nettopositioner i aktiver og statsobligationer. Lange og korte positioner i aktier og statsobligationer kan besiddes og værdiansættes på forskellige måder. For at sikre en konsekvent tilgang og efterkomme hensigten med foranstaltningerne vedrørende korte positioner i aktier og statsobligationer bør det derfor præciseres, hvordan korte nettopositioner beregnes. Short selling kan ske via enkelte instrumenter eller via kurve af statsobligationer, og det er således nødvendigt at præcisere, hvordan short selling via kurve indgår i disse beregninger. For at sikre en solid tilgang til beregningen af korte nettopositioner er det nødvendigt at anvende en mere restriktiv tilgang ved præcisering af lange positioner end korte positioner i aktier. Da værdien af nogle finansielle instrumenter afhænger af variationer i kursen på de underliggende instrumenter, er det nødvendigt at præcisere, hvordan der skal tages højde herfor. Den deltavægtede metode er nærmere beskrevet, da dette er den almindeligt accepterede praksis.
(5)
Korte nettopositioner beregnes ved hjælp af de lange og korte positioner, som en fysisk eller juridisk person besidder. Lange og korte positioner kan dog besiddes af forskellige enheder i en gruppe eller være placeret i forskellige fonde forvaltet af en fondsforvalter. Store korte nettopositioner kan skjules ved at fordele dem mellem enheder i en gruppe eller mellem forskellige fonde. For at reducere omfanget af unddragelse og sikre, at meddelelser og rapportering vedrørende korte positioner giver et nøjagtigt og repræsentativt billede, kræves der mere detaljerede bestemmelser om, hvordan korte nettopositioner bør beregnes for enheder i en gruppe og for fondsforvaltere. Med henblik på gennemførelsen af disse bestemmelser er det nødvendigt at definere begrebet investeringsstrategi for at præcisere, hvilke enheders korte positioner i en gruppe og hvilke fondes korte positioner der skal aggregeres. Desuden er der behov for at definere forvaltningsaktiviteter for at præcisere, hvilke fondes korte positioner, der skal aggregeres. Med henblik på at sikre, at meddelelserne afgives, er det nødvendigt at angive, hvilke enheder i en gruppe eller i forskellige fonde, der skal foretage beregningerne og afgive meddelelserne.
(6)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører begrænsninger for indgåelse af udækkede credit default swap-transaktioner i statsobligationer, men tillader, at dækkede credit default swaps på statsobligationer indgås med henblik på legitim risikoafdækning. En lang række aktiver og passiver kan risikoafdækkes ved hjælp af credit default swaps på statsobligationer, men det kan i mange tilfælde være vanskeligt at skelne mellem legitim risikoafdækning og spekulation. Det skal derfor præciseres, hvornår credit default swaps på statsobligationer anses for at være dækket. Hvor der er behov for, at en kvantitativ måling af korrelationen præciseres på et konsistent grundlag, anvendes en simpel, almindeligt anerkendt og forstået måling, f.eks. Pearsons korrelationskoefficient, beregnet som kovariansen af de to variabler divideret med produktet af deres standardafvigelser. I praksis er det vanskeligt at opnå kongruens mellem aktiver og passiver med det formål at skabe en perfekt risikoafdækning, hvilket skyldes forskellige karakteristika for forskellige aktiver og passiver samt volatilitet i deres værdier. Forordning (EU) nr. 236/2012 kræver en forholdsmæssig tilgang til målinger og ved definition af en udækket credit default swap, og det er derfor nødvendigt at præcisere, hvordan en forholdsmæssig tilgang skal finde anvendelse på aktiver og passiver, der sikres med en dækket credit default swap. Forordning (EU) nr. 236/2012 foreskriver ikke nogen specifik grad af korrelation for en dækket credit default swap-position i statsobligationer, og der er således behov for at præcisere, at korrelation skal give mening.
(7)
I henhold til forordning (EU) nr. 236/2012 bør en fysisk eller juridisk person, som besidder en kort nettoposition i statsobligationer, der overstiger en tærskel, underrette den relevante kompetente myndighed om disse positioner. En passende præcisering af denne tærskel er derfor påkrævet. Minimale værdier, der ikke har betydelig indvirkning på det pågældende marked for statsobligationer, bør ikke kræve meddelelse, og tærsklen bør bl.a. tage hensyn til likviditeten på de enkelte markeder for statsobligationer, det samlede antal udestående udstedte statsobligationer og målene med denne foranstaltning.
(8)
De data, der kræves til beregning af meddelelsestærsklerne for korte nettopositioner i forbindelse med udstedte statsobligationer, foreligger ikke på ikrafttrædelsesdatoen for denne forordning. De to kriterier, der anvendes til at fastlægge meddelelsestærsklerne på datoen for offentliggørelsen, bør for det første være det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for den statslige udsteder og dernæst eksistensen af et likvidt futures-marked for de pågældende statsobligationer. Der bør vedtages reviderede tærskler, når der foreligger relevante data for alle kriterierne.
(9)
Når likviditeten på et marked for statsobligationer falder under en vis tærskel, kan begrænsningerne for investorer, der indgår i udækket short selling af statsobligationer, ophæves midlertidigt med henblik på at stimulere likviditeten på det pågældende marked. Hvis der sker et betydeligt fald i værdien af finansielt instrument i et handelssystem, kan de kompetente myndigheder forbyde eller begrænse short selling eller begrænse transaktioner i dette instrument. Der er en lang række instrumenter, og tærsklen for hver af de forskellige klasser af finansielle instrumenter skal angives under hensyntagen til f.eks. forskellene mellem instrumenterne og forskellene i deres markeders volatilitet.
(10)
Der er ikke anført en tærskel for et betydeligt fald i værdien af enhedsprisen for et børsnoteret investeringsinstitut med undtagelse af exchange traded funds (ETF'er), som er investeringsinstitutandele, i denne forordning, da den, selv om kursen frit kan variere i handelssystemet, er underlagt en bestemmelse i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (2), som holder kurserne tæt på nettoværdien af investeringsinstitutter. Der er ikke anført en tærskel for et betydeligt fald i værdien af andre derivater end dem, der er anført i denne forordning.
(11)
I denne forordning præciseres interventionsbeføjelserne for både de relevante kompetente myndigheder og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), som er oprettet og udøver sine beføjelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (3), i tilfælde af negative hændelser eller en negativ udvikling. Der kræves en liste over sådanne hændelser for at sikre en konsekvent tilgang, og som samtidig gør det muligt at iværksætte hensigtsmæssige foranstaltninger, hvis negative hændelser eller en negativ udvikling indtræder.
(12)
Af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt, at denne forordning træder i kraft samme dag som Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 919/2012 (4) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser, som udbygger følgende artikler i forordning (EU) nr. 236/2012 for så vidt angår:
-
artikel 2, stk. 2, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af ejerskab og short selling
-
artikel 3, stk. 7, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af tilfælde af og metoden til beregning af korte nettopositioner og definitionen af besiddelse
-
artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af udækkede positioner i credit default swaps på statsobligationer og beregningsmetoder for grupper og fondsforvaltningsaktiviteter
-
artikel 7, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af meddelelsestærskler for betydelige korte positioner i statsobligationer
-
artikel 13, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af likviditetstærskler for suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer
-
artikel 23, stk. 7, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af betydelige fald i værdien af andre finansielle instrumenter end likvide aktier
-
artikel 30 i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af de kriterier og faktorer, der skal tages hensyn til ved fastlæggelsen af, i hvilke tilfælde de negative hændelser eller den negative udvikling, der henvises til i artikel 18-21 og artikel 27, samt de trusler, der er omhandlet i artikel 28, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 236/2012, forekommer.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »gruppe«: juridiske enheder, som er kontrollerede virksomheder i henhold til artikel 2, stk. 1, litra f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (5), og den fysiske eller juridiske person, der kontrollerer en sådan virksomhed
b) »supranational udsteder«: en udsteder i henhold til artikel 2, stk. 1, litra d), nr. i), iv), v) og vi), i forordning (EU) nr. 236/2012.
KAPITEL II
SUPPLERENDE PRÆCISERING AF DEFINITIONER, JF. ARTIKEL 2, STK. 2, OG ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA A)
Artikel 3
Præcisering af udtrykket »ejerskab« og definition af short selling
1. Med henblik på anvendelse af definitionen af short selling anses en fysisk eller juridisk person for at eje et finansielt instrument, når der er tale om retligt eller reelt ejerskab heraf i overensstemmelse med den lovgivning, der er gældende for short selling af den pågældende aktie eller det pågældende gældsinstrument. Når fysiske eller juridiske personer er retmæssige ejere af en aktie eller et gældsinstrument, anses denne aktie eller dette gældsinstrument for at være ejet af den ultimative retmæssige ejer, herunder når aktien eller gældsinstrumentet besiddes af en nominel ejer. Med henblik på anvendelse af denne artikel er den reelle ejer den investor, som påtager sig den økonomiske risiko ved at erhverve et finansielt instrument.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 2, stk. 1, litra b), nr. i), ii) og iii), i forordning (EU) nr. 236/2012 omfatter »short selling« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012 ikke:
a)
salg af finansielle instrumenter, der er blevet overført i henhold til en aftale om udlån af værdipapirer eller en repoaftale, såfremt værdipapirerne returneres, eller overdrageren tilbagekalder værdipapirerne, således at afvikling kan gennemføres på afviklingstidspunktet
b)
salg af et finansielt instrument, der foretages af en fysisk eller juridisk person, der har købt det finansielle instrument inden salget, men som ikke har fået leveret det pågældende finansielle instrument på tidspunktet for salget, såfremt det finansielle instrument leveres i så god tid, at afvikling kan gennemføres på forfaldstidspunktet
c)
salg af et finansielt instrument, der foretages af en fysisk eller juridisk person, der har udnyttet en option eller et tilsvarende krav på det pågældende finansielle instrument, såfremt det finansielle instrument leveres i så god tid, at afvikling kan gennemføres på afviklingstidspunktet.
Artikel 4
Besiddelse
Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 236/2012 anses en fysisk eller juridisk person for at besidde en aktie eller et gældsinstrument i følgende tilfælde:
a)
Den fysiske eller juridiske person ejer aktien eller gældsinstrumentet i henhold til artikel 3, stk. 1.
b)
Et retskraftigt krav om at få overført ejerskab af aktien eller gældsinstrumentet til den fysiske eller juridiske person i henhold til den lovgivning, der gælder for det pågældende salg.
KAPITEL III
KORTE NETTOPOSITIONER, JF. ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA B
Artikel 5
Korte nettopositioner i aktier - lange positioner
1. Der tages også højde for besiddelse af en aktie via en lang position i en kurv af aktier, hvis aktien er repræsenteret i kurven.
2. Enhver eksponering via et andet finansielt instrument end den aktie, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på aktien som fastsat i artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012, betyder enhver eksponering mod aktiekapital via et eller flere af de instrumenter, der er anført i bilag I, del 1.
Eksponeringen omhandlet i første afsnit afhænger af værdien af den aktie, som en kort nettoposition skal beregnes for, og som giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på eller værdien af aktien.
Artikel 6
Korte nettopositioner i aktier - korte positioner
1. Der tages også højde for short selling af en aktie via short selling af en kurv af aktier, for så vidt angår denne aktie, i det omfang, som aktien er repræsenteret i kurven.
2. For så vidt angår artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012, tages der højde for positionen ved beregningen af den korte position, såfremt en position i et finansielt instrument, herunder de instrumenter, der er anført i bilag I, del 1, giver en økonomisk fordel i tilfælde af et fald i kursen eller værdien af aktien.
Artikel 7
Korte nettopositioner i aktier - generelt
Der tages højde for følgende kriterier, for så vidt angår de korte nettopositioner, der er omhandlet i artikel 5 og 6:
a)
Det er irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
b)
Korte positioner i finansielle instrumenter, der giver anledning til et krav på ikke-udstedte aktier, tegningsrettigheder, konvertible obligationer og andre tilsvarende instrumenter betragtes ikke som korte positioner ved beregning af en kort nettoposition.
Artikel 8
Korte nettopositioner i statsobligationer - lange positioner
1. Med henblik på anvendelse af denne artikel og bilag II er kursdannelsen lig med udbytte, eller hvis der ikke er noget udbytte for et af de relevante aktiver eller passiver, eller udbyttet ikke egner sig til at sammenligne de relevante aktiver eller passiver, er den lig med kursen. Der tages også højde for besiddelse af et statsgældsinstrument via en lang position i en kurv af statsgældsinstrumenter fra forskellige statslige udstedere, hvis statsobligationen er repræsenteret i kurven.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012, betyder enhver eksponering via et andet finansielt instrument end den statsobligation, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på statsobligationen, enhver eksponering via et eller flere af de instrumenter, der er anført i bilag I, del 2, såfremt deres værdi afhænger af værdien af den statsobligation, som en kort nettoposition skal beregnes for, og som giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen eller værdien af statsobligationen.
3. Såfremt de er tæt forbundne i henhold til artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 og stk. 4 og 5, medtages alle nettobesiddelser af statsobligationer, som er tæt forbundet med kursen på de pågældende statsobligationer i enhver kort position, i beregningen af den lange position. Statsgældsinstrumenter fra tredjelandsudstedere medtages ikke.
4. For aktiver med en kurs på det likvide marked måles en tæt forbindelse mellem kursen på et gældsinstrument fra en anden statslig udsteder og kursen på gældsinstrumentet fra den givne statslige udsteder på grundlag af historiske data ved hjælp af dagligt akkumulerede vægtede data for den 12-måneders periode, der går forud for positionen i statsobligationer. For aktiver, hvor der ikke findes et likvidt marked, eller hvor de historiske prisdata dækker under 12 måneder, anvendes en hensigtsmæssig erstatning af tilsvarende varighed.
5. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 anses et gældsinstrument og en udstedt statsobligation for at være tæt forbundne, når Pearsons korrelationskoefficient er mindst 80 % mellem kursen på gældsinstrumentet fra en anden statslig udsteder og kursen på de pågældende statsobligationer for den relevante periode.
6. Hvis positioner efterfølgende ophører med at være tæt forbundne baseret på en rullende periode på 12 måneder, tages der ikke længere højde for statsobligationerne fra den tidligere tæt forbundne statslige udsteder ved beregning af en lang position. Positioner anses dog ikke for at ophøre med at være tæt forbundne, hvis der opstår et midlertidigt fald i korrelationsniveauet mellem statsobligationerne i højst tre måneder under det niveau, der er fastsat i stk. 4, såfremt korrelationskoefficienten er mindst 60 % i hele perioden på tre måneder.
7. Ved beregning af de korte nettopositioner er det irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
Artikel 9
Korte nettopositioner i statsobligationer - korte positioner
1. Der tages også højde for short selling af statsobligationer via salg af en kurv af statsobligationer, hvis de pågældende statsobligationer er repræsenteret i kurven.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012 tages der højde for positionen ved beregningen af den korte position, såfremt en position i et instrument, herunder de instrumenter, der er anført i artikel 8, stk. 2, giver en økonomisk fordel i tilfælde af et fald i kursen eller værdien af statsobligationerne.
3. Enhver credit default swap på statsobligationer, der vedrører en statslig udsteder, medtages i beregningen af korte nettopositioner i de pågældende statsobligationer. Salg af credit default swaps på statsobligationer anses for lange positioner, og køb af credit default swaps på statsobligationer anses for korte positioner.
4. Hvis en credit default swap-position i statsobligationer afdækker en anden risiko end de pågældende statsobligationer, kan værdien af den afdækkede risiko ikke behandles som en lang position med hensyn til at beregne, om en fysisk eller juridisk person har en kort nettoposition i statsobligationer udstedt af en statslig udsteder.
5. Ved beregning af de korte nettopositioner er det irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
Artikel 10
Metode til beregning af korte nettopositioner i aktier
1. Med henblik på at beregne den korte nettoposition i aktier i henhold til artikel 3, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2012 anvendes den deltavægtede model for aktier fastsat i bilag II.
2. Fysiske eller juridiske personer, der beregner lange og korte positioner i de samme aktier, anvender de samme metoder.
3. I beregningen af korte nettopositioner tages der højde for transaktioner i alle finansielle instrumenter, både i og uden for et handelssystem, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en ændring i kursen på eller værdien af aktien.
Artikel 11
Beregning af korte nettopositioner i statsobligationer
1. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 beregnes korte nettopositioner i statsobligationer ved at indregne transaktioner i alle finansielle instrumenter, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en ændring i kursen eller udbyttet af de pågældende statsobligationer. Den deltavægtede model for statsobligationer fastsat i bilag II anvendes.
2. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 6, i forordning (EU) nr. 236/2012 beregnes positioner for hver statslig udsteder, hvori en fysisk eller juridisk person har en kort position.
KAPITEL IV
KORTE NETTOPOSITIONER I FONDE ELLER GRUPPER, JF. ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA C)
Artikel 12
Metode til beregning af positioner i forbindelse med forvaltningsaktiviteter vedrørende flere fonde eller forvaltede porteføljer
1. Beregningen af den korte nettoposition i en bestemt udsteder foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 for hver enkelt fond, uanset dens retlige form, og for hver forvaltet portefølje.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 12 og 13 forstås ved:
a) »investeringsstrategi«: strategi, der forfølges af en forvaltningsenhed vedrørende en bestemt udsteder, og som søger at opnå en kort nettoposition eller en lang nettoposition via transaktioner i forskellige finansielle instrumenter, der er udstedt af eller vedrører den pågældende udsteder
b) »forvaltningsaktiviteter«: forvaltning af fonde uanset deres retlige form og porteføljeforvaltning i overensstemmelse med en skønsbeføjelse fastlagt i de mandater, som investorerne har givet på individuelt grundlag, såfremt sådanne porteføljer omfatter et eller flere finansielle instrumenter
c) »forvaltningsenhed«: en juridisk person eller enhed, herunder en afdeling, der med skønsmæssige beføjelser forvalter fonde eller porteføljer i henhold til et mandat.
3. Forvaltningsenheden samler de korte nettopositioner, der tilhører de forvaltede fonde og porteføljer, for hvilke den samme investeringsstrategi forfølges i forbindelse med en bestemt udsteder.
4. Når ovennævnte metoder anvendes, skal forvaltningsenheden:
a)
indregne de positioner, der tilhører fonde og porteføljer, hvis forvaltning er uddelegeret af tredjemand
b)
udelukke de positioner, der tilhører fonde, og porteføljer, hvis forvaltning denne har uddelegeret til tredjemand.
Forvaltningsenheden meddeler og offentliggør, når det kræves, den korte nettoposition, der følger af stk. 3 og 4, når den når eller overstiger en relevant meddelelses- eller offentliggørelsestærskel, jf. artikel 5-11 i forordning (EU) nr. 236/2012.
5. En juridisk enhed, der udfører forvaltningsaktiviteter sammen med andre ikke-forvaltningsmæssige aktiviteter, anvender den metode, der er beskrevet i stk. 1-3, alene i forbindelse med sine forvaltningsaktiviteter og meddeler og offentliggør de resulterende korte nettopositioner.
6. For ikke-forvaltningsmæssige aktiviteter, der sætter enheden i besiddelse af korte positioner for egen regning, beregner den juridiske enhed den korte nettoposition i en bestemt udsteder i henhold til artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 og meddeler og offentliggør de resulterende korte nettopositioner, når det er relevant.
Artikel 13
Metode til beregning af positioner for juridiske enheder i en gruppe, der har lange eller korte positioner i en bestemt udsteder
1. Beregningen af den korte nettoposition foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 for hver enkelt juridisk enhed, der indgår i gruppen. Den relevante juridiske enhed eller den gruppe, som den tilhører, meddeler og offentliggør på dennes vegne den korte nettoposition i en bestemt udsteder, når den når eller overstiger en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel. Hvis en eller flere juridiske enheder, som indgår i gruppen, er forvaltningsenheder, anvender de den metode, der er beskrevet i artikel 12, stk. 1-4, for fonds- og porteføljeforvaltningsaktiviteter.
2. De korte og lange nettopositioner tilhørende alle juridiske enheder, der indgår i gruppen, samles og modregnes med undtagelsen af positioner, der tilhører de forvaltningsenheder, der udfører forvaltningsaktiviteterne. Gruppen meddeler og offentliggør, når det er relevant, den korte nettoposition i en bestemt udsteder, når den når eller overstiger en relevant meddelelses- eller offentliggørelsestærskel.
3. Når en kort nettoposition når eller overstiger meddelelsestærsklen i henhold til artikel 5, eller offentliggørelsestærsklen i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 236/2012, meddeler og offentliggør en juridisk enhed i gruppen i henhold til artikel 5-11 i forordning (EU) nr. 236/2012 sin korte nettoposition i en bestemt udsteder beregnet i henhold til stk. 1, hvis ingen kort nettoposition på gruppeniveau beregnet i henhold til stk. 2 når eller overstiger en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel. En juridisk enhed, der er udpeget til dette formål, meddeler og offentliggør, når det er relevant, sin korte nettoposition på gruppeniveau i en bestemt udsteder beregnet i henhold til stk. 2, når:
i)
en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel ikke nås eller overstiges af en juridisk enhed, der indgår i gruppen
ii)
en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel nås eller overstiges samtidig af både selve gruppen og en juridisk enhed, der indgår i gruppen.
KAPITEL V
DÆKKEDE CREDIT DEFAULT SWAPS PÅ STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 4, STK. 2
Artikel 14
Tilfælde, som ikke er udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
1. I følgende tilfælde betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
a)
Med hensyn til risikoafdækning som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012 betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012 og tjener til at afdække risikoen for et fald i værdien af aktiver eller passiver, som er forbundne med risikoen for et fald i værdien af de statsobligationer, som denne credit default swap vedrører, og hvor disse aktiver eller passiver vedrører enheder i den offentlige eller private sektor i den pågældende medlemsstat.
b)
En credit default swap-position i statsobligationer, hvor aktiver eller passiver vedrører enheder i den offentlige eller private sektor i den samme medlemsstat som referencestaten for en credit default swap, betragtes ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, hvis den:
i.
vedrører en medlemsstat, herunder et ministerium, en myndighed eller et SPV-selskab i medlemsstaten, eller en delstat, hvis det drejer sig om en medlemsstat, der er en forbundsstat
ii.
bruges til at risikoafdække aktiver eller passiver, der består korrelationsprøven i artikel 18.
c)
En credit default swap-position i statsobligationer, hvor aktiver eller passiver vedrører en statslig udsteder, hvori referencestaten for en credit default swap er garant eller aktionær, betragtes ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, hvis den:
i.
vedrører en medlemsstat
ii.
bruges til at risikoafdække aktiver eller passiver, der består korrelationsprøven i artikel 18.
2. Med henblik på anvendelse af stk. 1, litra a), skal der være en forbindelse mellem værdien af de aktiver eller passiver, der risikoafdækkes, og værdien af de pågældende statsobligationer som omhandlet i artikel 18.
Artikel 15
Tilfælde, som ikke er udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer, hvor låntageren er etableret i eller har aktiver eller passiver i flere medlemsstater
1. Hvis låntageren eller modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv er etableret i flere medlemsstater, betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i følgende tilfælde jf. artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, forudsat at korrelationsprøven i artikel 18 i denne forordning bestås i hvert enkelt tilfælde:
a)
hvis der er et moderselskab i én medlemsstat og et datterselskab i en anden medlemsstat, og der er ydet et lån til datterselskabet. Hvis moderselskabet yder eksplicit eller implicit kreditstøtte til datterselskabet, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer i moderselskabets og ikke datterselskabets medlemsstat
b)
hvis der er et moderholdingselskab, som ejer eller kontrollerer et driftsdatterselskab i en anden medlemsstat. Hvis moderselskabet har udstedt obligationen, men de risikoafdækkede aktiver og indtægter ejes af datterselskabet, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer, der vedrører datterselskabets medlemsstat
c)
for at risikoafdække en eksponering for et selskab i en medlemsstat, som har investeret i en anden medlemsstats statsobligationer i et omfang, så selskabet ville blive alvorligt berørt i tilfælde af et betydeligt fald i værdien af den anden medlemsstats statsobligationer, forudsat at selskabet er etableret i begge medlemsstater. Når korrelationen mellem denne risiko og den anden medlemsstats gæld er større end korrelationen mellem denne risiko og gælden for den medlemsstat, som selskabet er etableret i, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer, der vedrører den anden medlemsstat.
2. En credit default swap-position i statsobligationer betragtes ikke som en udækket position i følgende tilfælde, jf. artikel 14, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, forudsat at korrelationsprøven i artikel 18 i denne forordning bestås i hvert enkelt tilfælde:
a)
hvis låntageren eller modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv, der risikoafdækkes, er et selskab, der har aktiviteter i hele EU, eller hvis den risikoafdækkede eksponering vedrører EU eller de medlemsstater, der har euroen som valuta, tillades risikoafdækning heraf med et hensigtsmæssigt EU- eller euroområdeindeks for credit default swaps på statsobligationer
b)
hvis modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv, der risikoafdækkes, er en supranational udsteder, tillades risikoafdækning af modpartsrisikoen med en hensigtsmæssigt udvalgt kurv af credit default swaps på statsobligationer, som refererer til den pågældende enheds garanter eller aktionærer.
Artikel 16
Dokumentation for udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
En fysisk eller juridisk person, der indgår en credit default swap-position i statsobligationer, skal efter anmodning fra den kompetente myndighed:
a)
over for den pågældende kompetente myndighed dokumentere, hvilke af de tilfælde omhandlet i artikel 15 der var opfyldt, da positionen blev indgået
b)
over for den pågældende kompetente myndighed vise, at korrelationsprøven i artikel 18 er opfyldt og proportionalitetskravene i artikel 19 overholdt med hensyn til den pågældende credit default swap-position i statsobligationer, når som helst de besidder en credit default swap.
Artikel 17
Risikoafdækkede aktiver og passiver
Følgende er tilfælde, hvor aktiver og passiver kan risikoafdækkes via en credit default swap-position i statsobligationer, såfremt betingelserne i artikel 15 og 18 og i forordning (EU) nr. 236/2012 er opfyldt:
a)
en lang position i den pågældende udsteders statsobligationer
b)
en position eller portefølje, der bruges i forbindelse med risikoafdækning af eksponering mod den statslige udsteder, og som indgår i de pågældende credit default swaps
c)
aktiver eller passiver, der vedrører enheder i den offentlige sektor i den medlemsstat, hvis statsobligationer indgår i en credit default swap. Dette omfatter enhver eksponering mod den centrale, regionale og lokale administration, enheder i den offentlige sektor eller enhver eksponering, der garanteres af en hvilken som helst af de nævnte enheder, og kan omfatte finansieringsaftaler, en portefølje af aktiver eller finansielle forpligtelser samt rente- eller valutaswaptransaktioner, i forbindelse med hvilke der anvendes credit default swaps på statsobligationer som et modpartsrisikostyringsredskab til afdækning af eksponeringen ved finansieringsaftaler og udenrigshandelsaftaler
d)
eksponeringer mod enheder i den private sektor etableret i den medlemsstat, hvis statsobligationer indgår i en credit default swap. Disse eksponeringer omfatter, men er ikke begrænset til, lån, modpartskreditrisiko (herunder potentiel eksponering, når der kræves lovpligtig kapital til en sådan eksponering), tilgodehavender og garantier. Aktiverne og passiverne omfatter, men er ikke begrænset til, finansieringsaftaler, en portefølje af aktiver eller finansielle forpligtelser samt rente- eller valutaswaptransaktioner, i forbindelse med hvilke der anvendes credit default swaps på statsobligationer som et modpartsrisikostyringsredskab til afdækning af eksponeringen ved finansieringsaftaler og udenrigshandelsaftaler
e)
alle indirekte eksponeringer for en af de ovennævnte enheder, der forekommer gennem bl.a. eksponering for indeks, fonde eller SPV-selskaber.
Artikel 18
Korrelationsprøve
1. Den korrelationsprøve, der er omhandlet i dette kapitel, skal bestås i et af følgende tilfælde:
a)
den kvantitative korrelationsprøve bestås, når der påvises en Pearsons korrelationskoefficient på mindst 70 % mellem prisen på aktiverne eller passiverne og kursen på statsobligationerne beregnet på grundlag af historiske data ved hjælp af data for en periode på mindst 12 måneders handelsdage umiddelbart inden den dato, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer indgås
b)
den kvalitative korrelationsprøve bestås, når der påvises en relevant korrelation, hvilket er en korrelation, der er baseret på relevante data og ikke er dokumentation for blot midlertidig afhængighed. Korrelationen beregnes på grundlag af historiske data ved hjælp af data for perioden på 12 måneders handelsdage, inden credit default swap-positionen i statsobligationer indgås, vægtet til det seneste tidspunkt. Der anvendes en anden tidsramme, hvis det påvises, at forholdene i den pågældende periode lignede betingelserne på det tidspunkt, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer blev indgået, eller som ville forekomme i perioden for den eksponering, der risikoafdækkes. For aktiver, hvor der ikke findes en kurs på det likvide marked, eller hvor kursdataene ikke går tilstrækkelig langt tilbage, anvendes en hensigtsmæssig erstatning.
2. Korrelationsprøven i stk. 1 vurderes at være bestået, hvis det kan påvises, at:
a)
den risikoafdækkende eksponering vedrører en virksomhed, der ejes af den statslige udsteder, eller hvor den statslige udsteder ejer hovedparten af den stemmeberettigede aktiekapital, eller hvis gæld garanteres af den statslige udsteder
b)
den risikoafdækkede eksponering vedrører en regional, lokal eller kommunal forvaltning i medlemsstaten
c)
den risikoafdækkede eksponering vedrører en virksomhed, hvis pengestrømme i væsentlig grad afhænger af kontrakter med en statslig udsteder eller et projekt, der finansieres eller i væsentlig grad finansieres eller garanteres af en statslig udsteder, som f.eks. et infrastrukturprojekt.
3. Efter anmodning fra den relevante kompetente myndighed dokumenterer den pågældende part, at korrelationsprøven blev bestået på det tidspunkt, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer blev indgået.
Artikel 19
Proportionalitet
1. Når det fastlægges, om størrelsen på en credit default swap-position i statsobligationer står i rimeligt forhold til størrelsen på de risikoafdækkede eksponeringer, hvor fuldstændig risikoafdækning ikke er mulig, kræves der ikke nøjagtig overensstemmelse, og begrænset »overdækning« tillades i henhold til stk. 2. Efter anmodning fra den relevante kompetente myndighed dokumenterer den pågældende part, hvorfor nøjagtig overensstemmelse ikke var mulig.
2. Når det kan begrundes ud fra arten af de risikoafdækkede aktiver og passiver og deres forhold til værdien af statslige udsteders forpligtelser, som er inden for rammerne af den pågældende credit default swap, kan en given værdi af eksponeringer risikoafdækkes ved hjælp af en større værdi af en credit default swap på statsobligationer. Dette tillades dog kun, hvis det påvises, at en større værdi af en credit default swap på statsobligationer er nødvendig for at matche et relevant mål af risiko i forbindelse med referenceporteføljen under hensyntagen til følgende faktorer:
a)
den nominelle positions størrelse
b)
eksponeringernes sensitivitetsforhold til den statslige udsteders forpligtelser, som er inden for rammerne af den pågældende credit default swap
c)
om den pågældende risikoafdækningsstrategi er dynamisk eller statisk.
3. Indehaveren af positionen er ansvarlig for at sikre, at vedkommendes credit default swap-position i statsobligationer altid er forholdsmæssig, og at varigheden for credit default swap-positionen i statsobligationer i så høj grad som muligt i betragtning af de gældende markedskonventioner og likviditeten er tilpasset varigheden for de risikoafdækkede eksponeringer eller den periode, hvori personen agter at besidde eksponeringen. Hvis de eksponeringer, der risikoafdækkes af credit default swap-positionen, realiseres eller indløses, skal de erstattes af tilsvarende eksponeringer, eller credit default swap-positionen skal reduceres eller på anden måde afhændes.
4. Hvis en credit default swap-position i statsobligationer var dækket, da den blev indgået, anses den ikke for at være blevet udækket, hvis den eneste årsag til, at positionen er blevet udækket, er svingninger i markedsværdien af de risikoafdækkede eksponeringer eller værdien af den pågældende credit default swap på statsobligationer.
5. Når parter accepterer en credit default swap-position i statsobligationer som følge af deres forpligtelser som medlemmer af en central modpart, der clearer credit default swap-transaktioner i statsobligationer, og som følge af anvendelsen af denne centrale modparts regler, behandles en sådan position under alle omstændigheder som ufrivillig, og ikke som en position, som parten har indgået, og betragtes derfor ikke som udækket i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
Artikel 20
Metode til beregning af udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
1. En fysisk eller juridisk persons credit default swap-position i statsobligationer er dennes nettoposition.
2. Ved beregning af værdien af relevante risici, der afdækkes eller skal afdækkes af en credit default swap-position i statsobligationer, skelnes der mellem statiske og dynamiske risikoafdækningsstrategier. Ved statisk risikoafdækning, f.eks. direkte eksponeringer for statslige eller offentlige organer i medlemsstaten, anvendes jump-to-default-målingen af tabet, hvis den enhed, som positionsindehaveren er eksponeret mod, misligholder sine forpligtelser. Den resulterende værdi sammenlignes derefter med den nominelle nettoværdi af credit default swap-positionen.
3. Ved beregning af værdien af risici justeret for markedsværdien, hvor en dynamisk afdækningsstrategi er påkrævet, foretages beregningerne på et risikovægtet og ikke nominelt grundlag under hensyntagen til, hvor meget en eksponering kan stige eller falde i løbetiden, og de relative volatiliteter af de risikoafdækkede aktiver og passiver og af de omhandlede statsobligationer. Der anvendes en betajustering, hvis det aktiv eller passiv, for hvilke credit default swap-positionen anvendes som risikoafdækning, er forskelligt fra credit default swappens referenceaktiv.
4. Der tages højde for indirekte eksponeringer mod risici, f.eks. gennem indeks, fonde eller SPV-selskaber, og for credit default swap-positioner i forhold til det omfang, hvori referenceaktivet, referencepassivet eller credit default swappen er repræsenteret i indekset, fonden eller en anden mekanisme.
5. Værdien af den relevante portefølje af aktiver eller passiver, som skal risikoafdækkes, fratrækkes nettoværdien af credit default swap-positioner, der besiddes. Hvis den værdi, der fremkommer som resultat, er positiv, betragtes positionen som en udækket credit default swap-position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
KAPITEL VI
MEDDELELSESTÆRSKLER FOR KORTE NETTOPOSITIONER I STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 7, STK. 3
Artikel 21
Meddelelsestærskler for korte nettopositioner vedrørende udstedte statsobligationer
1. Den tærskel, der udløser meddelelsen til den relevante kompetente myndighed vedrørende korte nettopositioner i en statslig udsteders udstedte statsobligationer, er en procentdel af det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for hver enkelt statslig udsteder.
2. Meddelelsestærsklen er et pengebeløb. Dette pengebeløb fastsættes ved at anvende den procentvise tærskel på udestående statsobligationer fra en statslig udsteder og runde det derved fremkomne beløb op til nærmeste million euro.
3. Det pengebeløb, som den procentvise tærskel giver, revideres og ajourføres hvert kvartal for at afspejle ændringer i det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for hver enkelt statslig udsteder.
4. Det pengebeløb, som den procentvise tærskel giver, og det samlede antal udestående udstedte statsobligationer beregnes efter metoden til beregning af korte nettopositioner i statsobligationer.
5. Startbeløbene og derefter yderligere trin med hensyn til hver enkelt statslig udsteder fastlægges på grundlag af følgende faktorer:
a)
tærsklerne må ikke medføre meddelelseskrav for korte nettopositioner af minimal værdi fra en statslig udsteder
b)
det samlede antal udestående statsobligationer for en statslig udsteder og den gennemsnitlige størrelse af positioner, der besiddes af markedsdeltagere i statsobligationer fra den pågældende statslige udsteder
c)
likviditeten på de enkelte markeder for statsobligationer, herunder eventuelt likviditeten på futures-markedet for de pågældende statsobligationer.
6. Under hensyntagen til faktorerne i stk. 5 fastsættes de relevante meddelelsestærskler for det startbeløb, der gælder for hver statslig udsteder, som en procentdel på 0,1 % eller 0,5 % af den samlede mængde udestående udstedte statsobligationer. Den procentdel, der skal anvendes for hver udsteder, fastlægges ved brug af kriterierne i stk. 5, så hver statslig udsteder tildeles en af de to procenttærskler, der anvendes til at beregne pengebeløbet for meddelelsestærsklen.
7. De to starttærskelkategorier på ikrafttrædelsesdatoen for denne forordning er:
a)
en starttærskel på 0,1 %, som gælder, når det samlede antal udestående udstedte statsobligationer svarer til 0-500 mia. EUR
b)
en tærskel på 0,5 %, som gælder, når det samlede antal udestående udstedte statsobligationer svarer til et beløb på mere end 500 mia. EUR, eller hvis der er et likvidt futures-marked for de pågældende statsobligationer.
8. De yderligere trin fastsættes til 50 % af starttærsklerne, og hvert trin udgør:
a)
0,05 % over startmeddelelsestærsklen på 0,1 % startende ved 0,15 %
b)
0,25 % over startmeddelelsestærsklen på 0,5 % startende ved 0,75 %.
9. Den statslige udsteder går til en tærskelkategori, når der er sket en ændring på den statslige udsteders statsobligationsmarked, og denne ændring har gjort sig gældende i mindst ét kalenderår - ud fra faktorerne i stk. 5.
KAPITEL VII
PARAMETRE FOR OG METODER TIL BEREGNING AF LIKVIDITETSTÆRSKLER FOR SUSPENSION AF BEGRÆNSNINGER VEDRØRENDE SHORT SELLING AF STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 13, STK. 4
Artikel 22
Metoder til beregning af likviditetstærskler for suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer
1. Det mål for de udstedte statsobligationers likviditet, som skal anvendes af hver kompetent myndighed, er omsætningen defineret som den samlede nominelle værdi af de handlede gældsinstrumenter i forhold til en kurv af benchmarks med forskellige udløbsdatoer.
2. Den midlertidige suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer kan udløses, når omsætningen i en måned falder til under den femte percentil af den mængde, der blev handlet hver måned i de foregående 12 måneder.
3. For at udføre disse beregninger skal hver kompetent myndighed anvende repræsentative data, som er umiddelbart tilgængelige fra et eller flere handelssystemer, fra OTC-handel eller fra begge, og derefter oplyse ESMA om de anvendte data.
4. Inden de kompetente myndigheder udøver deres beføjelser til at ophæve begrænsningerne vedrørende short selling af statsobligationer, skal de kontrollere, at det betydelige fald i likviditet ikke skyldes sæsonsvingninger i likviditeten.
KAPITEL VIII
BETYDELIGT FALD I VÆRDIEN AF FINANSIELLE INSTRUMENTER, DER IKKE ER LIKVIDE AKTIER, JF. ARTIKEL 23
Artikel 23
Betydeligt fald i værdien af finansielle instrumenter, der ikke er likvide aktier
1. For så vidt angår andre aktier end likvide aktier, forstås ved et betydeligt fald i værdien på en enkelt handelsdag i forhold til slutkursen den foregående handelsdag:
a)
et fald i aktiekursen på 10 % eller mere, hvis aktien indgår i det primære nationale aktieindeks og er det underliggende finansielle instrument for en derivatkontrakt optaget til handel i et handelssystem
b)
et fald i aktiekursen på 20 % eller mere, hvis aktiekursen er mindst 0,50 EUR eller tilsvarende i lokal valuta
c)
et fald i aktiekursen på 40 % eller mere i alle andre tilfælde.
2. En stigning på 7 % eller mere i afkastet hen over afkastkurven på en enkelt handelsdag for den pågældende statslige udsteder betragtes som et betydeligt fald i værdien af en statsobligation.
3. En stigning på 10 % eller mere i afkastet for en erhvervsobligation på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af en erhvervsobligation.
4. Et fald på 1,5 % eller mere i kursen på et pengemarkedsinstrument på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af et pengemarkedsinstrument.
5. Et fald på 10 % eller mere i kursen på en exchange traded fund (ETF) på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af en ETF, herunder ETF'er, som er investeringsinstitutter. En gearet ETF justeres med den relevante gearingsgrad for at afspejle et fald på 10 % i kursen på en tilsvarende ikke-gearet ETF, der handles direkte. En reverse exchange traded fund justeres med faktor -1 for at afspejle et fald på 10 % i kursen på en tilsvarende ikke-gearet ETF, der handles direkte.
6. Hvis et derivat, herunder finansielle differencekontrakter, handles i et handelssystem og som sit eneste underliggende finansielle instrument har et finansielt instrument, for hvilket et betydeligt fald i værdien er konstateret i henhold til denne artikel og artikel 23, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012, er der sket et betydeligt fald i værdien af dette derivat, når der er sket et betydeligt fald i værdien af det underliggende finansielle instrument.
KAPITEL IX
NEGATIVE HÆNDELSER ELLER EN NEGATIV UDVIKLING, JF. ARTIKEL 30
Artikel 24
Kriterier og faktorer for at afgøre, om der er tale om negative hændelser, en negativ udvikling eller trusler
1. Med henblik på anvendelse af artikel 18-21 i forordning (EU) nr. 236/2012 omfatter negative hændelser eller en negativ udvikling, der kan udgøre en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet eller tilliden til markedet i den pågældende medlemsstat eller i en eller flere medlemsstater i henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 236/2012, enhver form for handling, resultat, kendsgerning eller hændelse, der forventes eller med rimelighed kan forventes at føre til følgende:
a)
alvorlige finansielle, monetære eller budgetmæssige problemer, der kan resultere i finansiel ustabilitet i forbindelse med en medlemsstat eller en bank og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, når dette kan true de finansielle markeders rette funktion og integritet eller stabiliteten af det finansielle system i EU
b)
en kreditvurdering eller manglende overholdelse af forpligtelser hos en medlemsstat, en bank eller andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, og som skaber eller med rimelighed kan forventes at skabe alvorlig usikkerhed med hensyn til deres solvens
c)
betydeligt salgspres eller usædvanlig volatilitet, der skaber betydelige kursfald for et finansielt instrument, der vedrører banker og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, eller statslige udstedere
d)
relevant beskadigelse af de fysiske strukturer tilhørende vigtige finansielle udstedere, herunder markedsinfrastrukturer samt clearings- og afviklingssystemer, og tilsynsmyndigheder, som kan have negative konsekvenser for markederne, navnlig hvis beskadigelserne skyldes naturkatastrofer eller terrorangreb
e)
forstyrrelse af et betalingssystem eller en afviklingsproces, navnlig i forbindelse med interbankoperationer, der forårsager eller kan forårsage betydelige betalings- eller afviklingsforsinkelser eller manglende betaling eller afvikling i betalingssystemerne i EU, især hvis de kan medføre spredning af det finansielle eller økonomiske pres på en bank og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber, eller på en medlemsstat.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 27 tager ESMA højde for muligheden for afsmittende virkninger på andre systemer og udstedere og især eksistensen af enhver form for selvopfyldende fænomen, når myndigheden overvejer kriterierne i stk. 1.
3. Med henblik på anvendelse af artikel 28, stk. 2, litra a) forstås ved en trussel mod de finansielle markeders funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i Unionen:
a)
enhver form for trussel om alvorlige finansielle, monetære eller budgetmæssige problemer eller manglende stabilitet i forbindelse med en medlemsstat eller det finansielle system i en medlemsstat, når dette kan udgøre en alvorlig trussel mod de finansielle markeders rette funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i Unionen
b)
muligheden for manglende overholdelse af forpligtelser hos en medlemsstat eller en supranational udsteder
c)
alvorlig beskadigelse af de fysiske strukturer tilhørende vigtige finansielle udstedere, herunder markedsinfrastrukturer samt clearings- og afviklingssystemer, og tilsynsmyndigheder, som kan have alvorlige konsekvenser for grænseoverskridende markeder, navnlig hvis beskadigelserne skyldes naturkatastrofer eller terrorangreb, når dette kan udgøre en alvorlig trussel mod de finansielle markeders rette funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i EU
d)
alvorlig forstyrrelse af et betalingssystem eller en afviklingsproces, navnlig i forbindelse med interbankoperationer, der forårsager eller kan forårsage betydelige betalings- eller afviklingsforsinkelser eller manglende betaling eller afvikling i grænseoverskridende betalingssystemer i EU, især hvis de kan sprede det finansielle eller økonomiske pres på dele af eller hele det finansielle system i EU.
Artikel 25
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. november 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. juli 2012.
A BIZOTTSÁG 918/2012/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2012. július 5.)
a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló 236/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a fogalommeghatározások, a nettó rövid pozíciók számítása, az állampapírral kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítési csereügyletek, a bejelentési küszöbértékek, a korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbértékek, a pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése és a káros hatással járó események tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a short ügyletekről és a hitel-nemteljesítési csereügyletekkel kapcsolatos egyes szempontokról szóló, 2012. március 14-i 236/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 2. cikke (2) bekezdésére, 3. cikke (7) bekezdésére, 4. cikke (2) bekezdésére, 7. cikke (3) bekezdésére, 13. cikke (4) bekezdésére, 23. cikke (7) bekezdésére és 30. cikkére,
mivel:
(1)
A 236/2012/EU rendelet a short ügyletekre és a hitel-nemteljesítési csereügyletekre (CDS) vonatkozóan előír bizonyos intézkedéseket. A 236/2012/EU rendelet 42. cikke felhatalmazza a Bizottságot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkével összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az említett rendelet rendelkezéseinek kiegészítésére. Ez a felhatalmazáson alapuló jogi aktus egyes nem alapvető rendelkezéseket egészít ki és módosít.
(2)
A rendeletben szereplő rendelkezések szorosan összefüggnek egymással, mivel a bejelentési és közzétételi küszöbértékek, valamint az állampapírral kapcsolatos fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek a fogalmak meghatározásán és a rövid pozíciók számítási módszerein alapulnak, míg a pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesésére és az állampapírpiacok likviditásának csökkenésére vonatkozó rendelkezések nem választhatók el a káros hatással járó események meghatározásától. A short ügyletekre vonatkozó, egy időben hatályba léptetendő említett rendelkezések koherenciájának biztosítása érdekében helyénvaló a 236/2012/EU rendeletben előírt rendelkezéseket egyetlen rendeletbe foglalni.
(3)
A 236/2012/EU rendelet több fogalommeghatározást tartalmaz. A fokozott egyértelműség és jogbiztonság érdekében a 2. cikk (1) bekezdésében szereplő fogalommeghatározásokhoz kapcsolódóan további kiegészítő rendelkezésekre van szükség, különös tekintettel arra, hogy milyen esetekben minősül valamely természetes vagy jogi személy egy adott pénzügyi eszköz birtokosának a short ügyletek meghatározásának alkalmazásában, valamint pontosítani kell, hogy a 236/2012/EU rendelet alkalmazásában mikor minősül valamely természetes vagy jogi személy részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosának. A pontosítások azt hivatottak biztosítani, hogy a 236/2012/EU rendelet a tagállamok eltérő jogi megközelítései ellenére is egységes joghatással bírjon. A tagállamokban jelenleg nem harmonizált az értékpapírokkal kapcsolatos tulajdonjog és birtokviszony fogalma, a 236/2012/EU rendelet rendelkezései ugyanakkor csak a short ügyletekre alkalmazandók, és a tervek szerint nem érintik a jogi szabályozás jövőbeni alakulását, többek között a jogszabályok harmonizációját.
(4)
A 236/2012/EU rendelet korlátozásokat és kötelezettségeket, többek között a részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozícióval rendelkező vagy ilyen pozíciót szerző természetes vagy jogi személyekre vonatkozó bejelentési és közzétételi követelményeket ír elő. A részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos hosszú és rövid pozíciók birtoklása és értékelése több különböző módon történhet. Az egységes megközelítés biztosítása, valamint a részvényekkel és állampapírokkal kapcsolatos rövid pozíciókra vonatkozóan előirányzott intézkedések hatályba emelése érdekében ezért pontosabban meg kell határozni a nettó rövid pozíciók számításának módját. Short ügylet egyedi eszközökhöz vagy állampapírkosarakhoz egyaránt kapcsolódhat, ezért meg kell határozni, hogy az állampapírkosarat érintő short ügyletek hogyan szerepeljenek az ilyen számításokban. A nettó rövid pozíciók számítására irányuló szilárd megközelítés biztosítása érdekében a hosszú részvénypozíciók meghatározása során korlátozóbb szellemben kell eljárni, mint a rövid részvénypozíciók esetében. Mivel egyes pénzügyi eszközök értéke az alaptermékeik árfolyamában bekövetkező változásoktól függ, meg kell határozni, hogyan kell mindezt figyelembe venni a számítás során. Tekintettel arra, hogy a delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló módszertan általánosan elterjedt gyakorlat, ezt kell alkalmazni.
(5)
A nettó rövid pozíciók a valamely természetes vagy jogi személy által tartott hosszú és rövid pozíciók alapján kerülnek kiszámításra. Előfordulhat azonban, hogy a hosszú és rövid pozíciókat egy csoporton belül különböző jogalanyok, illetve egy alapkezelő által kezelt különböző alapok birtokolják. Jelentős rövid pozíciók is titokban tarthatók, ha azokat elosztják egy csoport különböző tagjai vagy több különböző alap között. A szabályok megkerülésének mérséklése és annak biztosítása érdekében, hogy a rövid pozíciókra vonatkozó bejelentések és jelentéstétel pontos és reprezentatív képet nyújtson, részletesebb rendelkezésekben kell megállapítani a nettó rövid pozícióknak a valamely csoporthoz tartozó jogalanyok vagy az alapkezelők esetében alkalmazandó számítási módját. E rendelkezések hatályba emelése érdekében meg kell határozni a befektetési stratégia jelentését, hogy ennek alapján pontosítani lehessen, hogy egy csoporton belül mely jogalanyok rövid pozícióit, illetve mely alapok rövid pozícióit kell összesíteni. Ezenkívül meg kell határozni az alapkezelési tevékenységek fogalmát is annak tisztázása érdekében, hogy mely alapok rövid pozícióit kell összesíteni. A bejelentések tényleges megtételének szavatolása érdekében elő kell írni, hogy egy csoporton vagy különböző alapokon belül mely jogalanyok feladata a számítások és a bejelentések elvégzése.
(6)
A 236/2012/EU rendelet korlátozza a fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek kötését, ugyanakkor a jogszerű kockázatfedezeti célokat szolgáló, állampapírokkal kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítés csereügyleteket engedélyezi. Eszközök és kötelezettségek széles körére létesíthető fedezet állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében, a jogos kockázatfedezés és a spekuláció megkülönböztetése azonban számos esetben nehézséget okozhat. Ennélfogva részletesebben és pontosabban meg kell határozni azokat az eseteket, amelyekben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet fedezettnek tekinthető. Ahol következetes alapon, számszerűsített korrelációt kell meghatározni, egyszerű, széles körben elfogadott és ismert mérőszámot, például a Pearson-féle korrelációs együtthatót kell alkalmazni, amelyet a két változó kovarianciájának és szórásuk szorzatának hányadosaként számítanak ki. Az egyes eszközök és kötelezettségek változatos jellemzői, valamint értékük volatilitása miatt a gyakorlatban nehézséget okoz az eszközök és a kötelezettségek tökéletes fedezetet biztosító összehangolása. A 236/2012/EU rendelet arányos megközelítést ír elő a mértékegységek, valamint a fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletek meghatározása tekintetében, ezért meg kell határozni, hogyan alkalmazható arányos megközelítés a fedezett hitel-nemteljesítési csereügylettel fedezett eszközökre és kötelezettségekre. Tekintettel arra, hogy a 236/2012/EU rendelet nem írja elő az állampapírral kapcsolatos fedezett hitel-nemteljesítési csereügylethez szükséges konkrét korrelációs értéket, elő kell írni, hogy tényleges korrelációnak kell megvalósulnia.
(7)
A 236/2012/EU rendelet előírja, hogy az adott küszöbértéket meghaladó nettó rövid állampapír-pozícióval rendelkező valamely természetes vagy jogi személy értesíti az érintett illetékes hatóságot ezekről a pozíciókról. Ezt a küszöbértéket ezért kellően pontosan meg kell határozni. Az érintett állampapírpiacot jelentős mértékben nem befolyásoló, alacsony értékekre nem kell bejelentési kötelezettséget előírni, és a küszöbértéknek figyelembe kell vennie többek között az egyes kötvénypiacok likviditását és az állampapír-állomány nagyságát, valamint ezen intézkedés célkitűzéseit.
(8)
E rendelet hatálybalépésének napján még nem lesznek elérhetők a kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbérték számításához szükséges adatok. Ennélfogva a közzététel napján érvényes kezdeti bejelentési küszöbértéket két kritérium, egyrészről az állampapír-kibocsátó által kibocsátott állampapír-állomány teljes összege, és másrészről az alapján kell meghatározni, hogy az adott állampapírnak létezik-e likvid határidős piaca. Amint valamennyi kritériumra vonatkozóan elérhetővé válnak a releváns adatok, felülvizsgált küszöbértékeket kell elfogadni.
(9)
Amennyiben egy állampapírpiac likviditása egy bizonyos küszöbérték alá csökken, megszüntethető az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletek befektetők általi létrehozására vonatkozó korlátozás. Abban az esetben, ha egy pénzügyi eszköz árfolyama jelentős mértékben esik valamely kereskedési helyszínen, az illetékes hatóságok megtilthatják vagy korlátozhatják az adott eszközzel kapcsolatos short ügyleteket, illetve egyéb módon korlátozhatják az adott eszközzel kapcsolatos ügyleteket. Számos különböző pénzügyi eszköz létezik, és tekintettel a különbségekre, például az eszközök és azok piacainak volatilitása között megfigyelhető eltérésekre, a pénzügyi eszközök egyes kategóriáira külön küszöbértékeket kell meghatározni.
(10)
Ez a rendelet - az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásnak (ÁÉKBV) minősülő, tőzsdén kereskedett alapok kivételével - nem határoz meg küszöbértéket a jegyzett ÁÉKBV-k befektetési jegyeinek árfolyamában bekövetkező jelentős esésre vonatkozóan, mivel ezek árfolyama a kereskedési helyszínen belül ugyan szabadon változhat, az az átruházható értékpapírokkal foglalkozó kollektív befektetési vállalkozásokra (ÁÉKBV) vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 2009. július 13-i 2009/65/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (2) előírt szabály értelmében nem térhet el jelentősen az ÁÉKBV-k nettó eszközértékétől. A származtatott eszközök árfolyamában bekövetkező jelentős csökkenés tekintetében kizárólag az ebben a rendeletben megállapított származtatott eszközök vonatkozásában kerül sor küszöbérték meghatározására.
(11)
Ez a rendelet tisztázza az érintett illetékes hatóságokat, valamint az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (3) létrehozott és a jogköreit az említett rendelettel összhangban gyakorló Európai Értékpapírpiaci Hatóságot (EÉPH) káros hatással járó események vagy fejlemények esetén megillető beavatkozási hatásköröket. Az egységes megközelítés biztosítása és egyúttal annak érdekében, hogy káros hatással járó váratlan események vagy fejlemények esetén megfelelő intézkedéseket lehessen hozni, el kell készíteni az ilyen események jegyzékét.
(12)
A jogbiztonság érdekében e rendeletnek a 919/2012/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelettel (4) azonos napon kell hatályba lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet részletes szabályokat határoz meg a 236/2012/EU rendelet alábbi cikkeinek a következők tekintetében történő kiegészítésére:
-
a 236/2012/EU rendelet 2. cikkének (2) bekezdése, a tulajdonlás és a short ügylet fogalmának pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (7) bekezdése, a nettó rövid pozíció kiszámítása eseteinek és módszerének, valamint a birtoklás fogalmának pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (2) bekezdése, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíciók, valamint a csoportokhoz és az alapkezelési tevékenységekhez kapcsolódó számítások pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 7. cikkének (3) bekezdése, az állampapírokkal kapcsolatos jelentős rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbérték pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 13. cikkének (4) bekezdése, az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbérték pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 23. cikkének (7) bekezdése, a likvid részvényektől eltérő más pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése jelentésének pontosabb meghatározása tekintetében,
-
a 236/2012/EU rendelet 30. cikke, az annak megállapításakor figyelembe veendő kritériumok és tényezők tekintetében, hogy milyen esetekben következnek be a 236/2012/EU rendelet 18-21. és 27. cikkében említett, káros hatással járó események vagy fejlemények, és az említett rendelet 28. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett veszélyek.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:
a) „csoport”: a 2004/109/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) 2. cikke (1) bekezdésének f) pontja értelmében ellenőrzött vállalkozásnak minősülő jogalanyok és az ilyen vállalkozást irányító természetes vagy jogi személy;
b) „szupranacionális kibocsátó”: a 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdése d) pontjának i., iv., v. és vi. alpontja szerinti kibocsátó.
II. FEJEZET
A 2. CIKK (2) BEKEZDÉSE ÉS A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK a) PONTJA SZERINTI FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK TOVÁBBI PONTOSÍTÁSA
3. cikk
A „tulajdonlás” kifejezés pontos meghatározása és a short ügylet definíciója
(1) A short ügylet meghatározásának alkalmazásában azt, hogy valamely természetes vagy jogi személy valamely pénzügyi eszköz tulajdonosának tekinthető-e akkor, ha az adott eszköz tekintetében jog szerinti tulajdonosi illetőség vagy tényleges tulajdonosi illetőség áll fenn, adott esetben az adott részvénnyel vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírral kapcsolatos short ügyletre alkalmazandó joggal összhangban kell meghatározni. Amennyiben természetes vagy jogi személyek valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tényleges tulajdonosai, a végső tényleges tulajdonos minősül az adott részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonosának többek között abban az esetben is, amikor a részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosa a tulajdonos által meghatalmazott jogalany. E cikk alkalmazásában a tényleges tulajdonos az a befektető, aki valamely pénzügyi eszköz megszerzésének gazdasági kockázatát viseli.
(2) A 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdése b) pontja i., ii. és iii. alpontjának alkalmazásában a 236/2012/EU rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti „short ügylet” nem foglalja magában a következőket:
a)
értékpapír-kölcsönzési vagy reposzerződés alapján átruházott pénzügyi eszközök értékesítése, amennyiben az értékpapírokat visszaadják, vagy az átruházó visszahívja az értékpapírokat annak érdekében, hogy az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen az ügyletet;
b)
pénzügyi eszköz értékesítése valamely természetes vagy jogi személy által, aki vagy amely a pénzügyi eszközt az értékesítést megelőzően megvásárolta, de az értékesítés időpontjában még nem vette át, feltéve, hogy a pénzügyi eszközt kellő időben leszállítják ahhoz, hogy az ügyletet az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen;
c)
pénzügyi eszköz értékesítése valamely természetes vagy jogi személy által, aki vagy amely az adott pénzügyi eszközre vonatkozóan opcióval vagy hasonló követeléssel élt, feltéve, hogy a pénzügyi eszközt kellő időben leszállítják ahhoz, hogy az ügyletet az esedékesség időpontjában teljesíteni lehessen.
4. cikk
Birtoklás
A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában valamely természetes vagy jogi személy a következő esetekben minősül valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír birtokosának:
a)
a természetes vagy jogi személy a 3. cikk (1) bekezdése értelmében a részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonosa;
b)
az adott értékesítésre alkalmazandó joggal összhangban valamely részvény vagy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír tulajdonjogának egy természetes vagy jogi személyre történő átruházását biztosító érvényesíthető követelés áll fenn.
III. FEJEZET
A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK b) PONTJA SZERINTI NETTÓ RÖVID POZÍCIÓK
5. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - hosszú pozíciók
(1) Valamely részvény tekintetében a részvénynek egy részvénykosárral kapcsolatos hosszú pozíción keresztül történő birtoklását is figyelembe kell venni a részvény kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése b) pontjának megfelelően a részvény árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosító részvény kivételével a pénzügyi eszközön keresztül megvalósuló kitettség az I. melléklet 1. részében felsorolt egy vagy több eszközön keresztül megvalósuló részvénytőke-kitettséget jelent.
Az első albekezdésben említett kitettség annak a részvénynek az árfolyamától függ, amelynek tekintetében a nettó rövid pozíciót ki kell számítani, és amely a részvény árfolyamának vagy értékének növekedése esetén anyagi előnyt biztosít.
6. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - rövid pozíciók
(1) Valamely részvény tekintetében a részvénynek egy részvénykosárral kapcsolatos short ügylet keretében lebonyolított rövidre eladását is figyelembe kell venni az adott részvény kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 3. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában, amennyiben egy pénzügyi eszközzel, többek között az I. melléklet 1. részében felsorolt eszközökkel kapcsolatos pozíció a részvény árfolyamának vagy értékének csökkenése esetén biztosít anyagi előnyt, ezt a pozíciót a rövid pozíció számításakor figyelembe kell venni.
7. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók - általános
Az 5. és 6. cikkben említett nettó rövid pozíciók alkalmazásában figyelembe kell venni az alábbi kritériumokat:
a)
nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról;
b)
a ki nem bocsátott részvényekre vonatkozó követelést létrehozó pénzügyi eszközökkel, valamint jegyzési jogokkal, átváltoztatható kötvényekkel és más hasonló eszközökkel kapcsolatos rövid pozíciók a nettó rövid pozíció számításakor nem minősülnek rövid pozíciónak.
8. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók - hosszú pozíciók
(1) E cikk és a II. melléklet alkalmazásában az árazás a hozamot, illetve amennyiben az érintett eszközökhöz vagy kötelezettségekhez nem köthető hozam, vagy ha a hozam nem alkalmas az érintett eszközök és kötelezettségek összehasonlítására, az árfolyamot jelenti. Valamely állampapír tekintetében az állampapírnak egy különböző állampapír-kibocsátók állampapírjait tartalmazó kosárral kapcsolatos hosszú pozíción keresztül történő birtoklását is figyelembe kell venni az állampapír kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (2) bekezdése b) pontjának alkalmazásában az állampapír árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosító állampapírtól eltérő eszközön keresztül megvalósuló kitettség az I. melléklet 2. részében felsorolt egy vagy több eszközön keresztül megvalósuló kitettséget jelent, minden esetben feltételezve, hogy azok árfolyama azon állampapír árfolyamától függ, amely alapján a nettó rövid pozíciót számítani kell, és amely az állampapír árfolyamának növekedése esetén anyagi előnyt biztosít.
(3) Mindenkor feltéve, hogy a 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (5) bekezdésével, valamint a (4) és (5) bekezdéssel összhangban azok szorosan korrelálnak, a hosszú pozíció számításakor valamely állampapír-kibocsátó azon állampapírjával kapcsolatos összes nettó pozíciót figyelembe kell venni, amely szorosan korrelál valamely rövid pozícióban szereplő állampapír árazásával. Az Unión kívüli állampapír-kibocsátók által kibocsátott állampapírokat nem kell figyelembe venni.
(4) Likvid piaci árú eszközök esetén a másik állampapír-kibocsátó által kibocsátott hitelviszonyt megtestesítő értékpapír árazása és az adott állampapír-kibocsátó állampapírjának árazása közötti szoros korrelációt az állampapírral kapcsolatos pozíció létrejöttét megelőző 12 hónapra vonatkozó, súlyozott napi összesített adatok alapján mérik. Likvid piaccal nem rendelkező eszközök esetén, vagy amennyiben a korábbi árfolyamadatok 12 hónapnál rövidebb időre állnak rendelkezésre, hasonló időtartamra vonatkozó helyettesítőt kell alkalmazni.
(5) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában egy hitelviszonyt megtestesítő értékpapír és egy kibocsátott állampapír szorosan korrelálónak minősül, amennyiben a másik állampapír-kibocsátó hitelviszonyt megtestesítő értékpapírjának árazása és az adott állampapír árazása közötti Pearson-féle korrelációs együttható értéke az érintett időszakra vonatkozóan legalább 80 %.
(6) Amennyiben a pozíció a folyamatos 12 hónapos időkeret alapján később már nem tekinthető szorosan korrelálónak, a korábban szorosan korreláló állampapír kibocsátójának állampapírja a hosszú pozíció kiszámításakor nem vehető figyelembe. A pozíciókat azonban továbbra is szorosan korrelálónak kell tekinteni akkor, ha az állampapír korrelációs szintje ideiglenesen - legfeljebb 3 hónapra - a (4) bekezdésben meghatározott szint alá csökkent, feltéve, hogy a korrelációs együttható értéke e 3 hónapos időszak során legalább 60 %.
(7) A nettó rövid pozíciók számításakor nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról.
9. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók - rövid pozíciók
(1) Valamely állampapír tekintetében az állampapírnak egy állampapírkosárral kapcsolatos short ügylet keretében lebonyolított rövidre eladását is figyelembe kell venni az adott állampapír kosáron belül képviselt arányának mértékéig.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 3. cikke (3) bekezdésének alkalmazásában, amennyiben egy pénzügyi eszközzel, többek között a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt eszközökkel kapcsolatos pozíció az állampapír árfolyamának vagy értékének csökkenése esetén biztosít anyagi előnyt, ezt a pozíciót a rövid pozíció számításakor figyelembe kell venni.
(3) A valamely állampapír-kibocsátóhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyleteket figyelembe kell venni az adott állampapírral kapcsolatos nettó rövid pozíció számításakor. Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő eladás hosszú pozíciónak, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vétel pedig rövid pozíciónak minősül.
(4) Amennyiben egy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nem az adott állampapír-kibocsátóhoz köthető állampapír kockázatának fedezésére szolgál, a kockázatfedezeti érték nem tekinthető hosszú pozíciónak annak kiszámításakor, hogy valamely természetes vagy jogi személy egy állampapír-kibocsátó kibocsátott állampapírja tekintetében nettó rövid pozícióval rendelkezik-e.
(5) A nettó rövid pozíciók számításakor nincs jelentősége, hogy megállapodtak-e az ügyletek alapjául szolgáló eszközök készpénz ellenében történő elszámolásáról vagy fizikai átadásáról.
10. cikk
Nettó rövid részvénypozíciók számítási módja
(1) A 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (4) bekezdése szerinti nettó rövid pozíció kiszámításához a II. mellékletben ismertetett, a részvényekre vonatkozó, delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló modellt kell alkalmazni.
(2) Az azonos részvényekkel kapcsolatos hosszú vagy rövid pozíciók valamely természetes vagy jogi személy által történő kiszámításakor ugyanezt a módszert kell alkalmazni.
(3) A nettó rövid pozíció számításakor a kereskedési helyszínen vagy azon kívül történő minden olyan pénzügyi eszközökkel kapcsolatos ügyletet figyelembe kell venni, amely a részvény árfolyamának vagy értékének változása esetén anyagi előnyt biztosít.
11. cikk
Nettó rövid állampapír-pozíciók számítása
(1) A 236/2012/EU rendelet 3. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában az állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók kiszámításakor minden olyan pénzügyi eszközökkel kapcsolatos ügyletet figyelembe kell venni, amely az állampapír árának vagy hozamának változása esetén anyagi előnyt biztosít. A II. mellékletben ismertetett, állampapírokra vonatkozó, delta-tényezővel történő kiigazításon alapuló modellt kell alkalmazni.
(2) A 236/2012/EU rendelet 3. cikkének (6) bekezdésével összhangban a pozíciók számítását minden olyan állampapír-kibocsátóra vonatkozóan külön el kell végezni, amelynek vonatkozásában valamely természetes vagy jogi személy rövid pozícióval rendelkezik.
IV. FEJEZET
A 3. CIKK (7) BEKEZDÉSÉNEK c) PONTJA SZERINTI, ALAPOKBAN VAGY CSOPORTOKBAN SZERZETT NETTÓ RÖVID POZÍCIÓK
12. cikk
A több alaphoz vagy kezelt portfólióhoz kapcsolódó kezelési tevékenységekkel kapcsolatos pozíciók számítási módszere
(1) A valamely adott kibocsátóval kapcsolatos nettó rövid pozíció kiszámítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban, az alap jogi formájától függetlenül minden egyes alap és minden kezelt portfólió esetében külön kell elvégezni.
(2) A 12. és 13. cikk alkalmazásában a következő fogalommeghatározások alkalmazandók:
a) „befektetési stratégia”: egy adott kibocsátó kapcsán valamely alapkezelő által alkalmazott stratégia, amelynek célja, hogy az alapkezelő az adott kibocsátó által kibocsátott vagy hozzá kapcsolódó különböző pénzügyi eszközöket érintő ügyleteken keresztül nettó rövid vagy nettó hosszú pozíciót szerezzen;
b) „kezelési tevékenységek”: jogi formától függetlenül különböző alapok kezelése, valamint diszkrecionális, ügyfelenkénti megbízásokkal összhangban végzett portfóliókezelés, amennyiben az ilyen portfóliók egy vagy több pénzügyi eszközt tartalmaznak;
c) „alapkezelő”: olyan jogi személy vagy jogalany, többek között részleg, egység vagy osztály, amely szabad felhatalmazás alapján, megbízás keretében alapok vagy portfóliók kezelését végzi.
(3) Az alapkezelőnek összesítenie kell az általa kezelt azon alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókat, amelyek esetében egy adott kibocsátó kapcsán azonos befektetési stratégiát követ.
(4) A fenti módszer alkalmazásakor az alapkezelő:
a)
figyelembe veszi az olyan alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos pozíciókat, amelyek kezelésével harmadik fél bízta meg;
b)
nem veszi figyelembe az olyan alapokkal és portfóliókkal kapcsolatos pozíciókat, amelyek kezelésével harmadik felet bízott meg.
Az alapkezelő bejelenti és szükség esetén közzéteszi a (3) és (4) bekezdés alapján létrejött nettó rövid pozíciót, amennyiben az a 236/2012/EU rendelet 5-11. cikkével összhangban eléri vagy meghaladja a vonatkozó bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
(5) Amennyiben egy önálló jogalany más, nem kezelési jellegű tevékenységekkel együtt végez kezelési tevékenységeket, az (1)-(3) bekezdésben ismertetett módszert csak a kezelési tevékenységekre alkalmazza, és az így kapott nettó rövid pozíciókat bejelenti, valamint közzéteszi.
(6) Azon nem kezelési jellegű tevékenységei esetén, amelyek eredményeképpen saját számlás rövid pozícióra tesz szert, az önálló jogalany a nettó rövid pozíció egy adott kibocsátóra vonatkozó számítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban végzi el, és az így kapott nettó rövid pozíciókat bejelenti, valamint közzéteszi.
13. cikk
A pozíciók számításának módszere a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó hosszú vagy rövid pozíciókkal rendelkező, csoporthoz tartozó jogalanyok esetében
(1) A nettó rövid pozíció kiszámítását a 236/2012/EU rendelet 3. cikke (7) bekezdésének a) és b) pontjával összhangban a csoporthoz tartozó minden egyes jogalany esetében külön kell elvégezni. Az érintett jogalany vagy annak nevében a csoport, amelyhez tartozik, bejelenti és közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó nettó rövid pozíciót, amennyiben az eléri vagy meghaladja a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket. Amennyiben a csoporthoz tartozó egy vagy több jogalany alapkezelő, ezek az alap- és portfóliókezelési tevékenységek esetében a 12. cikk (1)-(4) bekezdésében ismertetett módszert alkalmazzák.
(2) A csoportot alkotó valamennyi jogalany nettó rövid és hosszú pozícióit - a kezelési tevékenységeket végző alapkezelők pozícióinak kivételével - összesíteni és nettósítani kell. A csoport bejelenti és adott esetben közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó nettó rövid pozíciót, amennyiben az eléri vagy meghaladja a vonatkozó bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
(3) Amennyiben egy nettó rövid pozíció eléri vagy meghaladja a 236/2012/EU rendelet 5. cikke szerinti bejelentési küszöbértéket, illetve a rendelet 6. cikke szerinti közzétételi küszöbértéket, a csoporthoz tartozó valamely jogalany a 236/2012/EU rendelet 5-11. cikkével összhangban bejelenti és közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó és az (1) bekezdésnek megfelelően kiszámított nettó rövid pozíciót, feltéve, hogy a (2) bekezdés szerint kiszámított csoportszintű nettó rövid pozíció nem éri el, illetve nem haladja meg a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket. Az e célra kijelölt jogalany bejelenti és adott esetben közzéteszi a valamely adott kibocsátóhoz kapcsolódó és a (2) bekezdésnek megfelelően kiszámított csoportszintű nettó rövid pozíciót, amennyiben:
i.
a csoporthoz tartozó egyik jogalany sem éri el vagy lépi túl a bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket;
ii.
a csoport egésze és a csoporthoz tartozó valamely jogalany egyaránt eléri vagy túllépi valamely bejelentési vagy közzétételi küszöbértéket.
V. FEJEZET
A 4. CIKK (2) BEKEZDÉSE SZERINTI, ÁLLAMPAPÍRRAL KAPCSOLATOS FEDEZETT HITEL-NEMTELJESÍTÉSI CSEREÜGYLETEK
14. cikk
Az állampapírral kapcsolatos fedezetlen hitel-nemteljesítési csereügyletnek nem minősülő esetek
(1) Az alábbi esetekben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak:
a)
a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti fedezetek tekintetében az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, és az a hitel-nemteljesítési csereügylethez kapcsolódó állampapír értékvesztésének kockázatával korreláló eszköz- és kötelezettségérték-vesztés kockázatával szembeni fedezet céljára szolgál, amennyiben ezek az eszközök vagy kötelezettségek az adott tagállamban működő állami vagy magánszektorbeli szereplőkhöz köthetők;
b)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely olyan pozíció, amelyben az eszközök vagy a kötelezettségek a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett tagállamban működő állami vagy magánszektorbeli szereplőkhöz köthetők, nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, amennyiben az:
i.
valamely tagállamhoz, valamint tagállami minisztériumhoz, ügynökséghez vagy különleges célú gazdasági egységhez, illetve szövetségi tagállam esetében a szövetséget alkotó tagok valamelyikéhez kapcsolódik;
ii.
a 18. cikkben meghatározott korrelációs vizsgálatnak eleget tevő eszközök vagy kötelezettségek fedezésére szolgál;
c)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely olyan pozíció, amelynek esetében az eszközök vagy a kötelezettségek olyan kibocsátóhoz köthetők, amelyen belül a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett állam kezes vagy részvényes, nem minősül a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak, amennyiben az:
i.
valamely tagállamhoz kapcsolódik;
ii.
a 18. cikkben meghatározott korrelációs vizsgálatnak eleget tevő eszközök vagy kötelezettségek fedezésére szolgál.
(2) Az (1) bekezdés a) pontjának alkalmazásában a fedezet tárgyát képező eszköz vagy kötelezettség értékének a 18. cikknek megfelelően korrelálnia kell a referencia-állampapír értékével.
15. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylethez kapcsolódó fedezetlen pozíciónak nem minősülő esetek több tagállamban letelepedett kötelezett vagy több tagállamban található eszköz vagy kötelezettség esetén
(1) Amennyiben egy eszköz vagy kötelezettség kötelezettje vagy abban érintett szerződő fél egyszerre több tagállamban is letelepedett, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció a következő esetekben - a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban - nem minősül fedezetlen pozíciónak, feltéve, hogy az esetek mindegyike eleget tesz az e rendelet 18. cikkében ismertetett korrelációs vizsgálatnak:
a)
amennyiben az anyavállalat és valamely leányvállalata két különböző tagállamban található, és a leányvállalat részére kölcsönt nyújtottak. Amennyiben az anyavállalat nyíltan vagy implicit módon hiteltámogatást nyújt a leányvállalatnak, engedélyezni kell, hogy a leányvállalat helye szerinti tagállam helyett az anyavállalat tagállamában bonyolítsák le az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt;
b)
a valamely másik tagállamban működő leányvállalat felett tulajdonjoggal vagy ellenőrzési joggal rendelkező holding anyavállalat esetében. Amennyiben a kötvénykibocsátó az anyavállalat, a fedezett eszközök és bevételek azonban a leányvállalat tulajdonát képezik, engedélyezni kell a leányvállalat helye szerinti tagállamhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt;
c)
amennyiben annak célja a valamely tagállamban található és egy másik tagállam állampapírjaiba befektető vállalattal szembeni kitettség fedezése, abban a mértékben, amilyenben a második tagállam állampapírjainak árfolyamában bekövetkező jelentős esés súlyosan érintené az említett vállalatot, feltéve, hogy a vállalat mindkét tagállamban letelepedett. Amennyiben az e kockázat és a második tagállam állampapírja közötti korreláció mértéke meghaladja az e kockázat és a vállalat székhelye szerinti tagállam állampapírja közötti korreláció mértékét, engedélyezni kell a második tagállamhoz köthető, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet keretében történő vételt.
(2) Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció a következő esetekben - a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésével összhangban - nem minősül fedezetlen pozíciónak, feltéve, hogy az esetek mindegyike eleget tesz az e rendelet 18. cikkében ismertetett korrelációs vizsgálatnak:
a)
amennyiben egy fedezett eszköz vagy kötelezettség kötelezettje vagy abban érintett szerződő fél olyan vállalat, melynek működése az Unió egész területére kiterjed, illetve a fedezet tárgyát képező kitettség az Unióhoz vagy a pénznemként eurót használó valamely tagállamhoz kapcsolódik, engedélyezni kell annak az államkötvénnyel kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletek megfelelő európai vagy euróövezeti indexével történő fedezését;
b)
amennyiben egy fedezett eszközben vagy kötelezettségben érintett szerződő fél szupranacionális kibocsátó, engedélyezni kell a partnerkockázatnak a megfelelően kiválasztott, az érintett jogalany kezeseihez vagy részvényeseihez köthető hitel-nemteljesítési csereügyleteket tartalmazó kosárral történő fedezését.
16. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletek fedezetlen pozícióinak igazolása
A hitel-nemteljesítési csereügyletet bonyolító természetes vagy jogi személyek az illetékes hatóság kérésére e hatóság előtt:
a)
igazolják, hogy a pozíció megszerzésének időpontjában a 15. cikkben felsorolt esetek melyike teljesült;
b)
bizonyítják, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett adott pozíció tekintetében az ilyen pozíció tartása során folyamatosan teljesül a 18. cikk szerinti korrelációs vizsgálatnak való megfelelés, és teljesülnek a 19. cikkben foglalt arányossági követelmények.
17. cikk
Fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek
Az alábbi esetekben lehetséges az eszközök és kötelezettségek állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció révén történő fedezése, feltéve, hogy teljesülnek a 236/2012/EU rendelet 15. és 18. cikkében előírt feltételek:
a)
az érintett kibocsátó állampapírjaival kapcsolatos hosszú pozíció;
b)
a hitel-nemteljesítési csereügyletekben megnevezett állampapír-kibocsátóval szembeni kitettség fedezésére használt pozíciók vagy portfóliók;
c)
a hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett, állampapírokat kibocsátó tagállam állami szereplőihez köthető eszközök vagy kötelezettségek. Ide tartozik a központi, regionális és helyi kormányzatoknak, továbbá az állami szektor szereplőinek való kitettség vagy az általuk garantált bárminemű kitettség, továbbá ilyen eszközök lehetnek többek között az olyan pénzügyi szerződések, eszközökből vagy pénzügyi kötelezettségekből álló portfóliók, valamint kamatláb- vagy devizacsere-ügyletek, amelyek esetében az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletet a partnerkockázat kezelésére szolgáló eszközként használják a pénzügyi és külkereskedelmi szerződéseknek való kitettség fedezése révén;
d)
az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben megnevezett tagállamban letelepedett magánszektorbeli szereplőkkel szembeni kitettség. A szóban forgó kitettség magában foglalja többek között a kölcsönöket, a partnerkockázatot (ideértve a szabályozói tőkét igénylő potenciális kitettséget is), kintlévőségeket és garanciákat. Az eszközök és kötelezettségek lehetnek többek között olyan pénzügyi szerződések, eszközökből vagy pénzügyi kötelezettségekből álló portfóliók, valamint kamatláb- vagy devizacsere-ügyletek, amelyekkel összefüggésben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletet a partnerkockázat kezelésére szolgáló eszközként használják a pénzügyi szerződéseknek való kitettség vagy a kereskedelemfinanszírozási kitettség fedezése révén;
e)
a fenti szereplőknek való, indexeknek, alapoknak vagy különleges célú gazdasági egységeknek való kitettség révén szerzett közvetett kitettségek.
18. cikk
Korrelációs vizsgálatok
(1) Az e fejezetben említett korrelációs vizsgálat az alábbi esetekben eredményes:
a)
a mennyiségi korrelációs vizsgálat akkor eredményes, ha bizonyítható, hogy az eszközök és kötelezettségek árfolyama, valamint az állampapírok árfolyama közötti, az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének napját közvetlenül megelőző, legalább 12 havi időszak kereskedési napjaira vonatkozó adatok alapján kiszámított Pearson-féle korrelációs együttható értéke legalább 70 %;
b)
minőségi korreláció akkor állapítható meg, ha bizonyítható a tényleges, azaz olyan korreláció, amely megfelelő adatokon alapul, és nem csupán ideiglenes összefüggést jelez. A korrelációt az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének napját megelőző 12 havi időszak kereskedési napjaira vonatkozó, a közelmúltbeli időszakra súlyozott historikus adatok alapján kell kiszámítani. Ettől eltérő időtartam is figyelembe vehető, amennyiben bizonyítást nyer, hogy az ezen időszakban érvényesülő feltételek hasonlóak voltak az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció várható megszerzésének napján fennálló vagy a fedezet tárgyát képező kitettség időtartama során feltételezhetően érvényesülő feltételekhez. Likvid piaci árral nem rendelkező eszközök esetén, vagy amennyiben a rendelkezésre álló árfolyamadatok nem kellően hosszú időszakra vonatkoznak, megfelelő helyettesítőt kell alkalmazni.
(2) Az (1) bekezdésben említett korrelációs vizsgálat akkor tekinthető eredményesnek, ha bizonyítható, hogy:
a)
a fedezet tárgyát képező kitettség az állampapír-kibocsátó tulajdonában álló vagy olyan vállalkozáshoz köthető, amelynek a szavazatra jogosító részvénytőkéje az állampapír-kibocsátó többségi tulajdonában áll, illetve amelynek adósságaiért az állampapír-kibocsátó kezességet vállalt;
b)
a fedezet tárgyát képező kitettség a tagállam valamely regionális, helyi vagy települési önkormányzatához köthető;
c)
a fedezet tárgyát képező kitettség olyan vállalkozáshoz köthető, amelynek készpénzforgalma nagymértékben függ egy állampapír-kibocsátóval kötött szerződésektől vagy egy teljes körűen vagy nagy részben állampapír-kibocsátó által finanszírozott vagy ilyen kibocsátó által biztosított projekttől, például egy infrastruktúra-projekttől.
(3) Az érintett fél az érintett illetékes hatóság kérésére igazolja, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció megszerzésének időpontjában eleget tettek a korrelációs vizsgálatnak.
19. cikk
Arányosság
(1) Annak meghatározásakor, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nagysága arányos-e a fedezet tárgyát képező kitettség mértékével - amennyiben tökéletes fedezetre nincs mód -, a pontos egyezés nem kötelező és megengedett a (2) bekezdés szerinti, korlátozott mértékű fedezettöbblet. Az érintett fél az illetékes hatóság kérésére megindokolja, miért nem volt lehetséges a pontos egyezés.
(2) Amennyiben azt a fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek jellege, valamint azoknak a hitel-nemteljesítési csereügylet körébe tartozó állami kötelezettségek értékéhez való viszonya indokolja, adott értékű kitettségre nagyobb értékű, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet révén is létesíthető fedezet. Ez azonban kizárólag akkor engedélyezhető, ha bizonyítható, hogy a referenciaportfólióhoz kapcsolódó kockázat mértékének ellentételezéséhez - az alábbi tényezőkre is figyelemmel - nagyobb értékű, állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletre van szükség:
a)
a névleges pozíció nagysága;
b)
a hitel-nemteljesítési csereügylet körébe tartozó állami kötelezettségeknek való kitettség érzékenységi aránya;
c)
annak kérdése, hogy statikus vagy dinamikus fedezeti stratégiát alkalmaznak-e.
(3) A pozíciótulajdonos köteles biztosítani, hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció mindenkor arányos legyen, valamint hogy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció időtartamát az irányadó piaci gyakorlatra és a piaci likviditásra is figyelemmel a lehető legszorosabban összehangolják a fedezet tárgyát képező kitettségek időtartamával vagy azzal az időszakkal, amelynek során az adott személy a kitettségeket birtokolni kívánja. Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció által fedezett kitettségek készpénzre váltása vagy visszaváltása esetén azokat egyenértékű kitettségekkel kell pótolni, vagy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciót csökkenteni kell, vagy más módon meg kell szüntetni.
(4) Amennyiben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett valamely pozíció a megszerzésének időpontjában fedezett volt, az kizárólag a fedezet tárgyát képező kitettségek piaci értékének vagy az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügylet értékének ingadozása okán nem válhat fedezetlennek tekinthetővé.
(5) Mindenesetre, amennyiben a felek egy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciót az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyleteket elszámoló központi szerződő fél tagjaiként őket terhelő kötelezettségek következményeként és az e szerződő fél szabályai alkalmazásának eredményeként fogadnak el, ez a pozíció nem önkéntesen vállalt, azaz nem az adott fél által szándékosan szerzett pozíciónak minősül, és ezért nem tekinthető a 236/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti fedezetlen pozíciónak.
20. cikk
Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíció számítási módszere
(1) Valamely természetes vagy jogi személy állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíciójának számításakor a nettó pozíciót kell kiszámítani.
(2) Az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció által fedezett vagy fedezni kívánt, figyelembe vehető kockázatok értékének kiszámításakor különbséget kell tenni a statikus és a dinamikus fedezeti stratégiák között. Statikus fedezet, például az állam állami vagy magánszektorbeli szereplőinek való közvetlen kitettség esetén az alkalmazandó mérőszám az abból eredő veszteség váratlan esemény miatti nemteljesítésben kifejezett mértéke, ha az a jogalany, amellyel szemben a pozíciótulajdonos kitettséggel rendelkezik, elmulasztja a teljesítést (jump-to-default). Az így kapott értéket össze kell hasonlítani az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozíció nettó fogalmi értékével.
(3) A piaci értékhez igazított kockázatok értékének kiszámításakor, amihez dinamikus fedezeti stratégiára van szükség, a számítást a fogalmi érték helyett a kockázattal kiigazított érték alapján kell elvégezni, figyelembe véve, hogy egy adott kitettség az időtartama során milyen mértékben növekedhet vagy csökkenhet, valamint figyelembe véve a fedezet tárgyát képező eszközök és kötelezettségek, továbbá a referencia-állampapírok relatív volatilitását. Béta-tényezővel történő kiigazítást kell alkalmazni, amennyiben az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozícióval fedezett eszköz vagy kötelezettség eltér a hitel-nemteljesítési csereügylet referenciaeszközétől.
(4) A kockázatokkal szembeni, többek között indexeken, alapokon vagy különleges célú gazdasági egységeken keresztül megvalósuló közvetett kitettséget, valamint az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett pozícióknak való közvetett kitettséget a referenciaeszköznek, -kötelezettségnek vagy hitel-nemteljesítési csereügyletnek az indexben, alapban vagy más mechanizmusban képviselt részesedésével arányos mértékben kell figyelembe venni.
(5) A fedezetre jogosult eszköz- és kötelezettségportfólió értékét le kell vonni az állampapírral kapcsolatos hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett nettó pozíció értékéből. Ha az így kapott érték pozitív, a pozíció a 236/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének értelmében hitel-nemteljesítési csereügyletben szerzett fedezetlen pozíciónak minősül.
VI. FEJEZET
AZ ÁLLAMPAPÍROKKAL KAPCSOLATOS NETTÓ RÖVID POZÍCIÓKRA VONATKOZÓ, A 7. CIKK (3) BEKEZDÉSE SZERINTI BEJELENTÉSI KÜSZÖBÉRTÉKEK
21. cikk
A kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciókra vonatkozó bejelentési küszöbértékek
(1) Az állampapír-kibocsátó által kibocsátott állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók érintett illetékes hatósághoz történő bejelentését szükségessé tevő küszöbértéket minden egyes állampapír-kibocsátó esetében a kinnlevő kibocsátott állampapír-állomány teljes összegének százalékos arányában kell megadni.
(2) A bejelentési küszöbértéket pénzösszegben kell kifejezni. E pénzösszeg meghatározásához a százalékos küszöbértéket az állampapír-kibocsátó kinnlevő állampapírjaira kell alkalmazni, majd millió EUR-ra kell kerekíteni.
(3) A százalékos küszöbérték alapján megállapított pénzösszeget negyedévente felül kell vizsgálni és aktualizálni kell, hogy az tükrözze az egyes állampapír-kibocsátók által kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összegében bekövetkező változásokat.
(4) A százalékos küszöbérték alapján megállapított pénzösszeget és a kibocsátott kinnlevő állampapírok teljes összegét az állampapírokkal kapcsolatos nettó rövid pozíciók számítási módszerével összhangban kell kiszámítani.
(5) Az egyes állampapír-kibocsátókra vonatkozó kiinduló összegeket és növekményszinteket az alábbi tényezők alapján határozzák meg:
a)
a küszöbértékeket úgy állapítják meg, hogy az egyes állampapír-kibocsátókkal kapcsolatos alacsony értékű nettó rövid pozíciókat ne kelljen bejelenteni;
b)
az állampapír-kibocsátó kinnlevő állampapír-állományának teljes összege és a piaci szereplők által tartott, az adott állampapír-kibocsátó állampapírjaival kapcsolatos pozíciók átlagos nagysága;
c)
az egyes állampapír-kibocsátók állampapírpiacának likviditása, adott esetben beleértve az adott állampapír határidős piacának likviditását is.
(6) Az (5) bekezdésben szereplő tényezőkre figyelemmel az egyes állampapír-kibocsátók esetében figyelembe veendő kiinduló összegre vonatkozó bejelentési küszöbértékek a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege 0,1 vagy 0,5 %-ának felelnek meg. Az egyes kibocsátókra alkalmazandó megfelelő százalékos arányt az (5) bekezdésben ismertetett kritériumok alkalmazásával kell meghatározni annak érdekében, hogy az egyes állampapír-kibocsátókhoz hozzárendeljék a bejelentés alapjául szolgáló pénzösszegek számításához használt két százalékos küszöbérték egyikét.
(7) E rendelet hatálybalépésekor a következő két kiinduló küszöbérték-kategória alkalmazandó:
a)
0,1 %-os kiinduló küszöbértéket kell alkalmazni, amennyiben a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege 0 és 500 milliárd EUR közé esik;
b)
0,5 %-os küszöbértéket kell alkalmazni, amennyiben a kibocsátott kinnlevő állampapír-állomány teljes összege meghaladja az 500 milliárd EUR-t, vagy ha az adott állampapír esetében létezik likvid határidős piac.
(8) A további növekményszinteket a kiinduló küszöbértékek 50 %-ában kell meghatározni, és ezek a következők:
a)
a 0,1 %-os kiinduló bejelentési küszöbértéket meghaladó minden további 0,05 %, 0,15 %-tól kezdve;
b)
a 0,5 %-os kiinduló küszöbértéket meghaladó minden további 0,25 %, 0,75 %-tól kezdve.
(9) Amennyiben az állampapír-kibocsátó állampapírpiacán változás történt, és ez a változás az (5) bekezdésben meghatározott tényezőket alkalmazva legalább egy naptári éve fennáll, az állampapír-kibocsátó áttér a megfelelő küszöbérték-kategóriára.
VII. FEJEZET
AZ ÁLLAMPAPÍROKKAL KAPCSOLATOS SHORT ÜGYLETEKRE VONATKOZÓ KORLÁTOZÁSOK FELFÜGGESZTÉSÉHEZ SZÜKSÉGES LIKVIDITÁSI KÜSZÖBÉRTÉK KISZÁMÍTÁSÁHOZ ALKALMAZANDÓ, A 13. CIKK (4) BEKEZDÉSE SZERINTI PARAMÉTEREK ÉS MÓDSZEREK
22. cikk
Az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások felfüggesztéséhez szükséges likviditási küszöbérték kiszámításához és meghatározásához alkalmazandó paraméterek és módszerek
(1) A kibocsátott állampapírok likviditásának az egyes illetékes hatóságok által alkalmazandó mértékegysége a forgalom, amely ebben az esetben a hitelviszonyt megtestesítő, kereskedett értékpapírok teljes névleges értéke egy különböző lejáratú referenciaeszközöket tartalmazó kosár vonatkozásában.
(2) Az állampapírokkal kapcsolatos fedezetlen short ügyletekre vonatkozó korlátozások ideiglenes felfüggesztésére akkor kerülhet sor, ha a havi forgalom értéke az előző tizenkét hónapban mért havi kereskedési volumen ötödik percentilise alá csökken.
(3) Az egyes illetékes hatóságok ezeket a számításokat az egy vagy több kereskedési helyszínről, a tőzsdén kívüli (OTC) kereskedésből vagy e két forrásból együttesen származó, azonnal rendelkezésre álló reprezentatív adatok alapján végzik el, és ezt követően tájékoztatják az EÉPH-t a felhasznált adatokról.
(4) Mielőtt élnének az állampapírokkal kapcsolatos short ügyletekre vonatkozó korlátozások megszüntetésével kapcsolatos hatáskörükkel, az illetékes hatóságok meggyőződnek arról, hogy a likviditás jelentős csökkenése nem a likviditást befolyásoló időszakos hatások eredménye.
VIII. FEJEZET
A LIKVID RÉSZVÉNYEKTŐL ELTÉRŐ MÁS PÉNZÜGYI ESZKÖZÖK ÁRFOLYAMÁNAK A 23. CIKK SZERINTI JELENTŐS MÉRTÉKŰ ESÉSE
23. cikk
A likvid részvényektől eltérő más pénzügyi eszközök jelentős árfolyamesése
(1) A likvid részvényektől eltérő részvények tekintetében az előző kereskedési napon elért záró árfolyamhoz viszonyított, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező jelentős árfolyamesés:
a)
a részvényárfolyam legalább 10 %-os csökkenése a fő nemzeti részvényindexben szereplő és a valamely kereskedési helyszínre bevezetett származtatott ügylet mögöttes pénzügyi eszközét képező részvény esetében;
b)
a részvényárfolyam legalább 20 %-os csökkenése, amennyiben a részvény árfolyama legalább 0,50 EUR vagy annak hazai fizetőeszközben denominált megfelelője;
c)
minden más esetben a részvényárfolyam legalább 40 %-os csökkenése.
(2) Államkötvény esetében jelentős árfolyamesésnek az érintett állampapír-kibocsátó esetében a hozamgörbét érintő, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 7 %-os átfogó hozamnövekedés minősül.
(3) Vállalati kötvény esetében jelentős árfolyamesésnek a vállalati kötvényt érintő, egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 10 %-os hozamnövekedés minősül.
(4) Pénzpiaci eszköz esetében jelentős árfolyamesésnek a pénzpiaci eszköz árfolyamának egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 1,5 %-os csökkenése minősül.
(5) Tőzsdén kereskedett alap, többek között ÁÉKBV-nek minősülő tőzsdén kereskedett alap esetében jelentős árfolyamesésnek a tőzsdén kereskedett alap árfolyamának egyetlen kereskedési napon belül bekövetkező legalább 10 %-os csökkenése minősül. A tőkeáttételből finanszírozott, tőzsdén kereskedett alapok árfolyamváltozása a megfelelő tőkeáttételi aránnyal kiigazítandó annak érdekében, hogy tükrözze a vele egyenértékű, tőkeáttétel nélküli, tőzsdén kereskedett közvetlen alap árfolyamában bekövetkező 10 %-os csökkenést. A tőzsdén kereskedett inverz alap árfolyamváltozása -1-es tényezővel igazítandó ki annak érdekében, hogy tükrözze a vele egyenértékű, tőkeáttétel nélküli, tőzsdén forgalmazott közvetlen alap árfolyamában bekövetkező 10 %-os csökkenést.
(6) Amennyiben egy adott kereskedési helyszínen valamely származtatott eszközt, többek között különbözetre vonatkozó pénzügyi szerződést (CFD) forgalmaznak, és az annak egyedüli alaptermékéül szolgáló pénzügyi eszközre vonatkozóan ez a cikk, valamint a 236/2012/EU rendelet 23. cikkének (5) bekezdése meghatározza a jelentős árfolyamesés mértékét, az adott származtatott eszköz jelentős árfolyamesésének az érintett alaptermék árfolyamában bekövetkező jelentős csökkenés minősül.
IX. FEJEZET
A 30. CIKK SZERINTI KÁROS HATÁSSAL JÁRÓ ESEMÉNYEK VAGY FEJLEMÉNYEK
24. cikk
A káros hatással járó események, fejlemények vagy fenyegetések bekövetkezésének meghatározásakor figyelembe veendő kritériumok és tényezők
(1) A 236/2012/EU rendelet 18-21. cikkének alkalmazásában az érintett tagállamban, illetve egy vagy több más tagállamban a pénzügyi stabilitásra vagy a piaci bizalomra súlyos veszélyt jelentő, a 236/2012/EU rendelet 30. cikke szerinti káros hatással járó esemény vagy fejlemény többek között minden olyan cselekmény, következmény, tény vagy esemény, amely ésszerű várakozások szerint a következőkhöz vezet vagy vezethet:
a)
egy adott tagállamot vagy bankot vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményt, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársaságot, piaciinfrastruktúra-szolgáltatót vagy eszközkezelő vállalatot érintő súlyos, esetlegesen pénzügyi bizonytalansághoz vezető pénzügyi, monetáris vagy költségvetési probléma, ha ez veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszerének stabilitását;
b)
valamely tagállam vagy bank vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézmény, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársaság, piaciinfrastruktúra-szolgáltató vagy eszközkezelő vállalat nemteljesítése vagy olyan hitelminősítése, amely az említett intézmények fizetőképességével kapcsolatban súlyos bizonytalanságot teremt, vagy ésszerű várakozás szerint ilyen bizonytalanságot teremthet;
c)
a valamely bankhoz vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményhez, például az Unióban tevékenykedő biztosítótársasághoz, piaciinfrastruktúra-szolgáltatóhoz vagy eszközkezelő vállalathoz, illetve adott esetben állampapír-kibocsátóhoz köthető pénzügyi eszközt érintő, jelentős lefelé irányuló spirált eredményező erőteljes eladási nyomás vagy szokatlan volatilitás;
d)
a jelentős pénzügyi kibocsátók, piaci infrastruktúrák, klíring- és elszámoló rendszerek, valamint felügyelők fizikai struktúráiban bekövetkező releváns kár, amely hátrányosan érintheti a piacokat, különösen természeti katasztrófából vagy terrorista támadásból eredő károk esetén;
e)
valamely fizetési rendszert vagy elszámolási folyamatot érintő, különösen a bankközi műveletek vonatkozásában bekövetkező üzemzavar, amely súlyos zavarokat, illetve késéseket okoz vagy okozhat a fizetések és az elszámolás terén az uniós fizetési rendszerekben, különösen akkor, ha ez a pénzügyi vagy gazdasági feszültség növekedéséhez vezethet egy bankban vagy a pénzügyi rendszer egésze szempontjából fontosnak tartott más pénzügyi intézményen, például biztosítótársaságon, piaciinfrastruktúra-szolgáltatón vagy eszközkezelő vállalaton belül, illetve egy tagállamban.
(2) A 27. cikk alkalmazásában az EÉPH az (1) bekezdésben említett kritériumok mérlegelésekor figyelembe veszi a más rendszereket vagy kibocsátókat érintő lehetséges továbbgyűrűző hatásokat vagy dominóhatást és különösen mindenfajta önbeteljesítő jelenség meglétét.
(3) A 28. cikk (2) bekezdése a) pontjának alkalmazásában a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását fenyegető veszély:
a)
egy adott tagállamot vagy egy tagállam pénzügyi rendszerét érintő súlyos pénzügyi, monetáris vagy költségvetési bizonytalanság veszélye, ha ez súlyosan veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását;
b)
a valamely tagállam vagy szupranacionális kibocsátó általi nemteljesítés lehetősége;
c)
a jelentős pénzügyi kibocsátók, piaci infrastruktúrák, klíring- és elszámoló rendszerek, valamint felügyelők fizikai struktúráiban bekövetkező súlyos kár, amely komolyan érintheti a határokon átnyúló piacokat, különösen természeti katasztrófából vagy terrorista támadásból eredő károk esetén, ha ez súlyosan veszélyeztetheti a pénzügyi piacok szabályos működését és integritását vagy az Unió pénzügyi rendszere egészének vagy egy részének stabilitását;
d)
valamely fizetési rendszert vagy elszámolási folyamatot érintő, különösen a bankközi műveletek vonatkozásában bekövetkező jelentős üzemzavar, amely súlyos zavarokat, illetve késéseket okoz vagy okozhat a fizetések és az elszámolás terén a határokon átnyúló uniós fizetési rendszerekben, különösen akkor, ha ez a pénzügyi vagy gazdasági feszültség növekedéséhez vezethet az Unió pénzügyi rendszere egészében vagy egy részében.
25. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2012. november 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. július 5-én.