EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 765/2012
af 13. juni 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 28. juli 2011 vedtog Verdenshandelsorganisationens (»WTO«) tvistbilæggelsesorgan appelorganets rapport og panelrapporten som ændret af appelorganets rapport (»rapporterne«) i tvisten »De Europæiske Fællesskaber - De endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina« (2).
(2)
I rapporterne blev det bl.a. konstateret, at artikel 9, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (3) (»antidumpinggrundforordningen«), ikke var i overensstemmelse med artikel 6.10, 9.2 og 18.4 i WTO's antidumpingaftale og med artikel XVI:4 i WTO-overenskomsten. Artikel 9, stk. 5 i antidumpinggrundforordningen indeholder bestemmelser om, at de individuelle eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi, som ikke får markedsøkonomisk behandling, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), bliver underlagt en landsdækkende told, medmindre sådanne eksportører kan godtgøre, at de opfylder betingelserne for individuel behandling i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5.
(3)
Appelorganet fandt, at antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, indeholder en formodning om, at de eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi ikke er berettigede til individuel behandling, og at de for at kvalificere sig til individuel behandling har bevisbyrden ved prøvningen af, om de opfylder kriterierne for individuel behandling. I henhold til appelorganet findes der intet retsgrundlag for en sådan formodning i de relevante WTO-aftaler.
(4)
Imidlertid præciserede appelorganet, at ved fastlæggelsen af én dumpingmargin og én antidumpingtold for en række eksportører afhænger denne fastlæggelses overensstemmelse med artikel 6.10 og 9.2 i WTO's antidumpingaftale af, om der foreligger forhold, som indikerer, at to eller flere eksportører står i et sådant forhold, at de bør behandles som én enhed, til trods for at de retligt er adskilt. Sådanne forhold kan omfatte: i) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, ii) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem staten og eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, og iii) kontrol eller væsentlig indflydelse fra statens side med hensyn til prisfastsættelse og resultater. I den forbindelse bør de udtryk i de foreslåede ændringer til antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, der afspejler disse forhold, læses i lyset af appelorganets præciseringer, uden at dette berører de udtryk, der anvender den samme eller en lignende ordlyd i andre bestemmelser i antidumpinggrundforordningen.
(5)
Den 18. august 2011 underrettede Unionen tvistbilæggelsesorganet om, at den har til hensigt at gennemføre tvistbilæggelsesorganets henstillinger og afgørelser i denne tvist således, at WTO-forpligtelserne overholdes.
(6)
I den forbindelse er det nødvendigt at ændre bestemmelserne i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 9, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 affattes således:
»5. Antidumpingtold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats uden forskelsbehandling for al indførsel af en vare, for hvilken der er konstateret dumping og deraf følgende skade, med undtagelse af indførsel fra leverandører, der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet pristilsagn, som er blevet godtaget.
I forordningen om indførelse af antidumpingforanstaltningerne anføres tolden for hver enkelt leverandør, eller, hvis dette ikke er praktisk muligt, for det pågældende leverandørland. Leverandører, der er retligt adskilt fra andre leverandører, eller som er retligt adskilt fra staten, kan alligevel anses for én enhed i forbindelse med fastsættelsen af tolden. Ved anvendelsen af dette afsnit kan der tages hensyn til forhold, som f.eks. eksistensen af strukturelle eller selskabsmæssige forbindelser mellem leverandørerne og staten eller mellem leverandørerne indbyrdes, statens kontrol med eller væsentlige indflydelse på prisfastsættelse og produktion eller leverandørlandets økonomiske struktur.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse efter denne forordnings ikrafttræden på alle undersøgelser, der indledes i henhold til forordning (EF) nr. 1225/2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 765/2012/EU RENDELETE
(2012. június 13.)
az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló 1225/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 207. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
A Kereskedelmi Világszervezet (WTO) Vitarendezési Testülete (a továbbiakban: a VT) 2011. július 28-án elfogadta a Fellebbviteli Testület jelentését és a Fellebbviteli Testületnek „Az Európai Közösségek - Az egyes Kínából származó vas vagy acél kötőelemek behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes intézkedések” ügyről szóló jelentésével módosított vizsgálóbizottsági jelentést (a továbbiakban: a jelentések) (2).
(2)
A jelentésekben többek között megállapítást nyert, hogy az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendelet (3) (a továbbiakban: a dömpingellenes alaprendelet) 9. cikkének (5) bekezdése nincs összhangban a WTO dömpingellenes megállapodása 6. cikkének (10) bekezdésével, 9. cikkének (2) bekezdésével és 18. cikkének (4) bekezdésével, valamint a WTO-egyezmény XVI. cikkének (4) bekezdésével. A dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése kimondja, hogy a dömpingellenes alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének c) pontja értelmében piacgazdasági elbánásban nem részesülő, nem piacgazdasággal rendelkező ország egyedi exportáló gyártóira egy országos vámtétel alkalmazandó, kivéve, ha ezek az exportőrök bizonyítani tudják, hogy megfelelnek az alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében meghatározott, az egyéni elbánás biztosításához szükséges követelményeknek.
(3)
A Fellebbviteli Testület megállapította, hogy a dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdése vélelmet állít fel, amely alapján a nem piacgazdasággal rendelkező országok exportáló gyártói nem jogosultak egyéni elbánásra, és ha mégis egyéni elbánásban kívánnak részesülni, bizonyítaniuk kell, hogy megfelelnek az annak teljesítésére előírt követelményeknek. A Fellebbviteli Testület szerint a vonatkozó WTO-megállapodásokban nem szerepel olyan jogalap, amely ezt a vélelmet alátámasztaná.
(4)
A Fellebbviteli Testület ugyanakkor egyértelművé tette, hogy egy több exportőrre vonatkozó egységes dömpingkülönbözet és egységes dömpingellenes vám megállapítása során e megállapításnak a WTO dömpingellenes megállapodása 6. cikkének (10) bekezdésével és 9. cikkének (2) bekezdésével való összeegyeztethetősége attól függ, hogy fennállnak-e olyan esetek, amelyek arra mutatnak, hogy két vagy több exportőrt - jóllehet jogilag elkülönülnek - a közöttük létesült kapcsolat okán indokolt egyetlen egységként kezelni. Ilyen eset lehet például: i. az exportőrök közötti vállalati vagy szerkezeti kapcsolatok, mint például a közös ellenőrzés, tőkerészesedés és ügyvezetés; ii. az állam és az exportőrök közötti vállalati vagy szerkezeti kapcsolatok, mint például a közös ellenőrzés, tőkerészesedés és ügyvezetés; továbbá iii. az árképzésre és a kibocsátásra kiterjedő állami irányítás vagy jelentős befolyás. E tekintetben a dömpingellenes alaprendelet 9. cikke (5) bekezdéséhez javasolt módosítások fenti esetekre vonatkozó meghatározásait a Fellebbviteli Testület magyarázataira tekintettel és a dömpingellenes alaprendelet más rendelkezéseiben szereplő azonos vagy hasonló meghatározások sérelme nélkül kell alkalmazni.
(5)
Az Unió 2011. augusztus 18-án értesítette a VT-t abbéli szándékáról, hogy WTO-kötelezettségeinek tiszteletben tartása érdekében végrehajtja a VT e vitával kapcsolatos határozatait és ajánlásait.
(6)
E célból módosítani kell a dömpingellenes alaprendelet 9. cikkének (5) bekezdésében foglalt rendelkezéseket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1225/2009/EK rendelet 9. cikkének (5) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(5) Megkülönböztetés nélkül és forrástól függetlenül minden esetben megfelelő mértékű dömpingellenes vámot kell kivetni egy termék minden olyan behozatalára, amelyről megállapítható, hogy dömpingelt és kárt okoz, kivéve az olyan forrásokból származó behozatalokat, amelyekre az e rendeletben foglalt feltételek szerinti kötelezettségvállalások kerültek elfogadásra.
A dömpingellenes intézkedéseket elrendelő rendeletben minden egyes szállítóra meg kell állapítani a vámot, vagy ha ez kivitelezhetetlen lenne, akkor az érintett szállító országra. A többi szállítótól vagy az államtól jogilag elkülönülő szállítók a vám megállapítása céljából azonban tekinthetők egyetlen egységnek. Ezen albekezdés alkalmazásában figyelembe vehetők olyan tényezők, mint pl. a szállítók közötti vagy a szállítók és az állam közötti szerkezeti vagy vállalati kapcsolatok, az árképzést és a kibocsátást érintő állami irányítás vagy jelentős befolyás, illetve a szállító ország gazdasági szerkezete.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet hatálybalépését követően a 1225/2009/EK rendelet alapján indított valamennyi vizsgálatra alkalmazni kell.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2012. június 13-án.