RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 60/2012
af 16. januar 2012
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse vedrørendeantidumpingforanstaltningerne på importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Ruslandi henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag forelagt af Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 172/2008 (2) (»den oprindelige forordning«) en endelig antidumpingtold på importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Rusland. Foranstaltningerne består i en værditold på 17,8-22,7 %. Den undersøgelse, der førte til denne forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(2)
Den 30. november 2009 modtog Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3 (»interimsundersøgelsen«). Anmodningen var indgivet af en eksporterende producent fra Rusland, Joint Stock Company (JSC) Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, og dens forretningsmæssigt forbundne virksomhed Joint Stock Company (JSC) Kuznetsk Ferroalloy Works (i det følgende under ét benævnt »ansøgeren«) og var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Den antidumpingtoldsats, som finder anvendelse på ansøgeren, er på 22,7 %, baseret på ansøgerens dumpingmargen.
(3)
Ansøgeren hævdede i sin anmodning, at de omstændigheder, som lå til grund for de gældende foranstaltninger, har ændret sig, og at disse ændringer er af varig karakter.
(4)
Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det for så vidt angår ansøgeren ikke længere er nødvendigt at opretholde foranstaltningen på det nuværende niveau for at modvirke dumpingen. Ifølge oplysningerne i anmodningen viser en sammenligning af ansøgerens hjemmemarkedspriser og virksomhedens priser ved eksport til Unionen, at dumpingmargenen tilsyneladende er betydeligt lavere end foranstaltningens nuværende niveau.
1.3. Indledning af undersøgelsen
(5)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en interimsundersøgelse, og indledte en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, som var begrænset til at undersøge dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Kommissionen offentliggjorde den 27. oktober 2010 en indledningsmeddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (3) og indledte derefter en undersøgelse.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(6)
Den vare, der er omfattet af interimsundersøgelsen, er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. ferrosilicium, med oprindelse i Rusland, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7202 21 00, 7202 29 10 og 7202 29 90.
(7)
Den vare, der fremstilles og sælges i Rusland, og den vare, der eksporteres til Unionen, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål, og de betragtes derfor som samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
1.5. Berørte parter
(8)
Kommissionen underrettede officielt EU-erhvervsgrenen, ansøgeren og eksportlandets myndigheder om indledningen af interimsundersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.
(9)
Kommissionen sendte ansøgeren et spørgeskema og modtog en besvarelse inden for den fastsatte frist. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige for at fastslå, om der forekom dumping, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
-
Joint Stock Company JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant (»CHEM«), Chelyabinsk, Rusland
-
Joint Stock Company JSC Kuznetsk Ferroalloy Works (»KF«) Kuznetsk, Rusland,
og
-
RFA International LP (»RFAI«) i Mishawaka, USA og Nieuwdorp Zld, Nederlandene.
1.6. Undersøgelsesperiode
(10)
Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 2009 til den 30. september 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«).
2. DE ÆNDREDE OMSTÆNDIGHEDERS VARIGE KARAKTER
2.1. Indledning
(11)
Som udgangspunkt skal det erindres, at ifølge retspraksis ved EU's domstole (4) har institutionerne, når de vurderer behovet for at fortsætte eksisterende foranstaltninger i en undersøgelse på grundlag grundforordningens artikel 11, stk. 3, vide beføjelser, som omfatter muligheden for at foretage en vurdering af de pågældende eksportørers prispolitik. Det er i denne sammenhæng, at institutionerne skal undersøge ansøgerens argumenter om, hvorfor de nærmere omstændigheder ved den pågældendes situation har ændret sig på en varig måde, der angiveligt begrunder en nedsættelse eller endog afskaffelse af tolden.
(12)
Ansøgeren hævdede, at de ændrede omstændigheder med rimelighed kan anses for at være af varig karakter, og dermed bør foranstaltningernes omfang reduceres, eller de bør helt ophæves for så vidt angår ansøgeren, da det var usandsynligt, at der i den nærmeste fremtid ville forekomme fornyet dumpingimport eller dumpingimport på niveauer svarende til dem, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse.
2.2. Vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt ansøgeren stadig foretog dumping på EU-markedet i NUP (5)
(13)
Inden der tages stilling til ansøgerens forskellige argumenter for den (angiveligt) varige karakter af de (angiveligt) ændrede omstændigheder, vil det være nyttigt først at beskrive institutionernes overvejelser med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt ansøgeren stadig kan have foretaget dumping på EU-markedet i NUP.
2.2.1. Normal værdi
(14)
Med hensyn til fastsættelsen af den normale værdi blev det først fastslået, om virksomhedens samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt i forhold til virksomhedens samlede eksportsalg til Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, anses hjemmemarkedssalget for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg udgør mindst 5 % af det samlede salg af den pågældende vare til Unionen. Det konstateredes, at virksomhedens samlede salg af samme vare på hjemmemarkedet var repræsentativt.
(15)
For hver varetype, som virksomheden solgte på sit hjemmemarked, og som konstateredes at være direkte sammenlignelig med den varetype, der solgtes med henblik på eksport til Unionen, blev det undersøgt, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt varetype blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede salgsmængde på hjemmemarkedet af den pågældende varetype til uafhængige kunder i NUP udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige varetype, der blev eksporteret til Unionen.
(16)
Det undersøgtes også, om hjemmemarkedssalget af hver varetype kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4. Dette blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget af hver eksporteret type af den pågældende vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i hver af perioderne, der var fortjenstgivende.
(17)
For de varetyper, hvor over 80 % af salgsmængden på hjemmemarkedet af varetypen lå over produktionsomkostningerne, og den vejede gennemsnitlige salgspris på denne type var lig med eller lå over enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi efter varetype beregnet som et vejet gennemsnit af de faktiske hjemmemarkedspriser for alt salg af den pågældende type, uanset om salget var fortjenstgivende eller ej.
(18)
I de tilfælde, hvor mængden af fortjenstgivende salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og hvor den vejede gennemsnitspris for denne varetype lå under enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, der blev beregnet som et vejet gennemsnit af kun de fortjenstgivende hjemmemarkedssalg for denne varetype i hver af perioderne.
(19)
Hvis hjemmemarkedspriserne for en bestemt varetype solgt af virksomheden ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte denne beregnes, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(20)
I forbindelse med beregningen af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3, bygger salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste på de faktiske oplysninger i forbindelse med virksomhedens produktion og salg i normal handel af samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, hovedet.
2.2.2. Eksportpris
(21)
Virksomhedens eksportsalg til Unionen foregår via den schweiziske filial af en med virksomheden forretningsmæssigt forbunden virksomhed, RFAI, som i NUP varetog alle importfunktioner i forbindelse med de varer, der overgik til fri omsætning i Unionen, dvs. fungerede som forretningsmæssigt forbundet importør.
(22)
Derfor blev eksportprisen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, fastsat på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer første gang blev videresolgt til en uafhængig køber, behørigt justeret for alle de omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg, samt en rimelig margen til dækning af SA&G-omkostninger og fortjeneste. Da der ikke forelå nye oplysninger fra uafhængige importører om forventet fortjeneste, blev der i den forbindelse gjort brug af samme procentvise fortjeneste som den i den oprindelige undersøgelse anvendte, dvs. 6 %.
(23)
Ansøgeren hævdede, at RFAI bør betragtes som led i den samme økonomiske enhed, og at der derfor ved fastsættelsen af eksportprisen ikke burde have været fratrukket et beløb for SA&G-omkostninger og fortjeneste for RFAI.
(24)
Dette argument må afvises af følgende grunde:
-
De to eksporterende producenter har deres egen eksportsalgsafdeling.
-
RFAI er stærkt involveret i koncernens internationale aktiviteter (kundeservice, logistik og tidsplan for leverancer, indkøb af investeringsgoder og indkøb vigtige råvarer osv.).
-
Den schweiziske filial af RFAI varetager alle de funktioner, der normalt udføres af en forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen.
-
RFAI sælger ferrosilicium under eget navn og for egen regning til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen og andre steder.
-
RFAI har en købs- og salgsrelation til de to forretningsmæssigt forbundne russiske producenter KF og CHEM.
-
Hver virksomhed udarbejder sin egen finansielle rapport; der findes ingen konsolideret regnskabsrapport.
-
Hver virksomhed indgiver sin egen selvangivelse til de respektive myndigheder.
Derfor måtte påstanden om, at der ikke burde have været fratrukket et beløb for SG&A og fortjeneste ved beregningen af eksportprisen, afvises. Ansøgerens bemærkninger om dette punkt ved den endelige fremlæggelse af oplysninger vil blive diskuteret nedenfor (punkt 2.3).
(25)
Ansøgeren hævdede også, at der ikke burde foretages fradrag af antidumpingtolden i beregningen af eksportprisen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 10, i grundforordningen, eftersom tolden afspejles korrekt i videresalgspriserne og de efterfølgende salgspriser i Unionen. Med hensyn til denne påstand er det i undersøgelsen konstateret, at de vejede gennemsnitlige priser ved videresalg af ferrosilicium i Unionen er steget sammenlignet med priserne i den oprindelige undersøgelse, og de nuværende priser ved videresalg til eksport er i vid udstrækning mere end 22,7 % højere end priserne i den oprindelige undersøgelse. Det kan således konkluderes, at antidumpingtolden er behørigt afspejlet i ansøgerens priser ved videresalg. Som følge heraf kunne denne påstand fra ansøgeren godtages, og ved beregningen af eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, er der ikke foretaget fradrag af antidumpingtolden.
2.2.3. Sammenligning
(26)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle i transport-, forsikrings-, terminal-, ekspeditions- og kreditomkostninger og provisioner i tilfælde, hvor det var nødvendigt og berettiget, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.
2.2.4. Dumpingmargen
(27)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted.
(28)
Med henblik på beregningen af dumpingmargenen bemærkede institutionerne ligesom i den oprindelige undersøgelse, at CHEM og KF er nært beslægtede. Som i den oprindelige undersøgelse og i overensstemmelse med institutionernes faste praksis, blev der beregnet en enkelt dumpingmargen for hele koncernen. I den hertil anvendte metode i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger blev dumpingbeløbet beregnet for hver enkelt eksporterende producent, før der blev fastlagt en vejet, gennemsnitlig dumpingsats for koncernen som helhed. Det bør bemærkes, at denne metode var anderledes end den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, hvor dumpingberegningen blev foretaget ved at slå alle relevante data for de producerende enheders hjemmemarkedssalg, produktionsomkostninger, rentabilitet og salg i Unionen sammen. Ansøgeren hævdede, at anvendelsen af denne metode ville være i strid med grundforordningens artikel 11, stk. 9. Dette spørgsmål er taget op nedenfor (punkt 2.3).
2.3. Analyse af bemærkningerne ved den endelige fremlæggelse af oplysninger vedrørende dumpingmargenen i NUP
(29)
Ansøgeren fremsatte en række bemærkninger til visse aspekter af beregningerne f.eks. produktionsomkostninger, SA&G-omkostninger, fortjeneste, normal værdi og korrektioner. Alle disse bemærkninger blev overvejet, og skrivefejl er blevet rettet, hvor dette har været relevant. De endelige resultater er blevet ændret i overensstemmelse hermed.
(30)
Ansøgeren anmodede desuden Kommissionen om at udtrykke dumpingbeløbet på grundlag af en cif-værdi, som ansøgeren selv havde beregnet med henblik på denne undersøgelse, og henviste derfor til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Denne påstand var baseret på, at den pris, der angives til toldmyndighederne, er en overførselspris, som måske er den korrekte pris i forbindelse med toldberegning, men som ikke skal anvendes ved beregningen af dumping i antidumpingprocedurer. Denne påstand må afvises, da forskellen mellem eksportprisen og den normale værdi, dvs. dumpingbeløbet, bør angives på samme grundlag som det, der efterfølgende anvendes af toldmyndighederne til at bestemme den told, der skal opkræves. Dette er faktisk cif-værdien som erklæret af ansøgeren over for toldmyndighederne. Derfor blev sidstnævnte anvendt i beregningerne.
(31)
Med hensyn til beregningen af produktionsomkostningerne anfægtede ansøgeren den af Kommissionen anvendte metode til beregning af den normale værdi, som indebar anvendelsen af den gennemsnitlige købspris for et vigtigt omkostningselement ved køb hos en ikke forretningsmæssigt forbundet leverandør i stedet for at anvende den pris, der faktisk er betalt til en forretningsmæssigt forbundet leverandør af samme omkostningselement. Denne påstand må afvises, da den pris, som den forretningsmæssigt forbundne leverandør tog, var betydeligt lavere end prisen for de samme råmaterialer hos en uafhængig leverandør. Denne pris kan derfor ikke betragtes som en almindelig markedspris. Dette omkostningselement bør derfor justeres.
(32)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at emballeringsomkostningerne ikke var blevet behandlet ensartet ved sammenligning af eksportpriser og normale værdier. Dette blev undersøgt, og skrivefejl blev rettet, hvor dette var relevant.
(33)
Ansøgeren kommenterede også udelukkelsen af eksporttransaktioner for en bestemt varetype. Salget i Unionen af denne varetype udgjorde mindre end 5 % af ansøgerens salg i Unionen af den pågældende vare i NUP. Denne påstand måtte afvises, da denne varetype ikke var blevet solgt på hjemmemarkedet, og da der ikke var angivet specifikke produktionsomkostninger. Da denne vare var blevet eksporteret til Unionen i lave mængder i NUP, blev det derfor ikke anset for passende at konstruere den normale værdi på grundlag af produktionsomkostningerne for andre varetyper og dermed foretage justeringer for forskelle med hensyn til varetype.
(34)
Desuden fremsatte ansøgeren som forklaret ovenfor detaljerede bemærkninger ved den endelige fremlæggelse af oplysninger, navnlig med hensyn til to vigtige punkter i forbindelse med beregningen af dumpingmargenen, nærmere bestemt: i) spørgsmålet om, hvorvidt CHEM, KF og RFAI udgør én økonomisk enhed (6), og ii) beregningen af et individuelt dumpingbeløb for CHEM på den ene side og KF på den anden side (7).
(35)
For så vidt angår den første påstand, særligt vedrørende de af ansøgeren fremsatte bemærkninger i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger, skal følgende bemærkes.
(36)
Ansøgeren gentog sin påstand om, at de to eksporterende producenter og den forretningsmæssigt forbundne forhandler RFAI er ejet og kontrolleret af de samme begunstigede, og at den derfor ikke havde nogen autonomi og blot må følge instrukserne fra ejerne. Ansøgeren erkendte alle de elementer, der er nævnt i betragtning 24 ovenfor, men var uenig med institutionernes vurdering heraf, da de ifølge ansøgeren ingen indflydelse har på, hvorvidt CHEM, KF og RFAI alle er dele af samme økonomiske enhed.
(37)
Institutionerne afviser ansøgerens bemærkninger. De ovenfor anførte kriterier udgør - især hvis der tages samlet stilling til dem alle - et solidt grundlag for en afvisning af ansøgerens anmodning. Alle de i betragtning 24 ovenfor nævnte elementer tyder på en koncernstruktur, hvori alle virksomheder er særskilte retlige enheder, hvori KF og CHEM fuldt ud varetog en eksporterende producents opgaver (produktion og eksport), mens RFAI hovedsagelig opererer som en forretningsmæssigt forbundet forhandler/importør i Unionen.
(38)
For så vidt angår den anden påstand, er det ikke nødvendigt at tage endelig stilling til dette spørgsmål i forbindelse med denne fornyede undersøgelse. Dette skyldes en kombination af to årsager. For det første ville det, selv om denne påstand blev accepteret (ud over eventuel accept af de krav, som er omhandlet i betragtning 29 ovenfor), stadig blive konkluderet om ansøgeren, at denne havde foretaget dumping på EU-markedet i NUP med en dumpingmargen på ca. 13 %. For det andet er der som forklaret nedenfor på nuværende tidspunkt under alle omstændigheder ikke tilstrækkelig dokumentation for at betragte dumpingmargenen i NUP som varig.
(39)
I sine bemærkninger i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger gjorde EU-erhvervsgrenen gældende, at tolden på ansøgerens varer som følge af den fornyede undersøgelse burde forhøjes, fordi den dumpingmargen, der var konstateret i NUP, var højere end den gældende told - såfremt man antog, at alle ansøgerens påstande vil blive afvist. Da der imidlertid, som forklaret nedenfor, ikke er tilstrækkelig dokumentation for de ændrede omstændigheders varige karakter, er der ikke grundlag for at ændre tolden hverken opad eller nedad.
2.4. Analyse af spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en varig ændring af omstændighederne, som kan begrunde en reducering eller en ophævelse af tolden
(40)
Trods accepten af visse af ansøgerens påstande som beskrevet ovenfor konkluderes det ikke desto mindre, at ansøgeren har foretaget dumping på EU-markedet i NUP med en dumpingmargen på mindst 13 %. Desuden er der som forklaret nedenfor under alle omstændigheder utilstrækkelig dokumentation for, at dumpingmargenen i NUP kan betragtes som varig.
(41)
Ansøgeren byggede sit ræsonnement for, hvorfor der er tale om en varig ændring af omstændighederne, på følgende punkter:
(42)
i)
Ansøgeren henviste først til de strukturelle ændringer i koncernens eksportsalg, som i kombination med udforskningen af nye vækstmarkeder kan have bidraget til højere eksportpriser på ferrosilicium på alle eksportmarkeder, herunder Unionen, i sammenligning med priserne i den oprindelige undersøgelse. Ansøgeren havde imidlertid ikke fremlagt dokumentation for forbindelsen mellem den nye virksomhedsstruktur, udforskningen af nye vækstmarkeder og de højere priser på EU-markedet. Resultaterne af undersøgelsen tydede heller ikke på en sådan forbindelse. Tværtimod, for selv om eksportpriserne klart var højere i NUP end de priser, der konstateredes i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse, har de dog været yderst svingende. F.eks. var forskellen mellem den laveste og den højeste transaktionspris pr. ton for den mest solgte model på EU-markedet i NUP på over 100 %. Tilsvarende prisudsving kunne iagttages på hjemmemarkedet, men prisudviklingen på EU-markedet kunne ikke sammenlignes med prisudviklingen på hjemmemarkedet. Dette gælder også for den tolvmåneders periode, der gik forud for NUP, og som blev grundigt undersøgt i forbindelse med en sideløbende tilbagebetalingsundersøgelse. Tilsyneladende har eksportpriserne blot fulgt de globale markedspriser.
(43)
Efter fremlæggelsen af oplysninger blev lignende argumenter anvendt af ansøgeren. Dog blev der igen ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation. Det konkluderes derfor, at der på nuværende tidspunkt ikke er tilstrækkelig dokumentation for, at disse højere eksportpriser hos ansøgeren er andet end en følge af de fremherskende markedspriser (især på EU-markedet) i NUP. Der er med andre ord ikke tilstrækkelig dokumentation for, at de ændringer, ansøgeren har foretaget i sin virksomheds eksportstruktur var årsagen til disse højere priser, og at disse priser derfor i fremtiden kan forventes at forblive på det samme (eller et højere) niveau. Selv hvis det antages - i modsætning til, hvad ansøgeren hævder - at den nye struktur har gjort koncernen mere effektiv, betyder dette ikke, at virksomhedens eksportpriser til Unionen for fremtiden vil være høje og ikke medføre dumping.
(44)
ii)
For det andet har ansøgeren erklæret, at dens priser ved eksport til andre markeder var på højde med eller endog højere end salgspriserne til Unionen. Der var foretaget betydelige investeringer for bedre at kunne forsyne andre markeder. Således ville en reduktion af antidumpingforanstaltningerne eller en ophævelse af disse for så vidt angår ansøgeren ikke skabe et incitament til at øge eksporten til Unionen og/eller sænke priserne.
(45)
Denne påstand kan imidlertid ikke føre til en ophævelse eller en reduktion af de gældende foranstaltninger. Der mindes om, at ansøgeren - også efter eget udsagn - stadig bedrev dumping i NUP. Desuden har ansøgeren selv understreget, at Unionen forbliver et af virksomhedens traditionelle markeder. Dette bekræftes af den omstændighed, at de mængder, der blev solgt af ansøgeren i Unionen stadig er meget betydelige; hvis man sammenligner salgsmængden med EU's forbrug i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse (8), vil den udgøre en betydelig markedsandel (mellem 5 og 20 % - de nøjagtige tal kan ikke videregives af fortrolighedshensyn).
(46)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren på ny, at de nye markedsmuligheder vil være at finde på andre markeder (Indien, Asien og USA) frem for i Unionen. Ansøgeren fremlagde dog ingen væsentlig dokumentation for sine markedsstrategier. Den dumpingmargin, der stadig eksisterende i NUP, de manglende data vedrørende andre markeder og de svingende eksportsalgspriser på det internationale marked er alle elementer, som ikke støtter denne påstand, og den må derfor afvises.
(47)
iii)
For det tredje er det russiske hjemmemarked med sin betydelige stålproduktion ifølge ansøgeren fortsat et af de vigtigste markeder, og efterspørgslen efter samme vare i Rusland forventes at vokse. Hjemmemarkeds- og eksportpriserne for ferrosilicium ville også vokse langt hurtigere end produktionsomkostningerne. Ansøgeren ville således med sandsynlighed kunne øge sit salg på hjemmemarkedet yderligere, da ydermere den eneste anden russiske producent af ferrosilicium ifølge ansøgeren først og fremmest ville producere til bundent forbrug på grund af en nylig indtruffet ændring af ejerskabet.
(48)
Selv hvis alle disse påstande antages at være holdbare, er det ikke desto mindre tilfældet, at ansøgeren i NUP foretog dumping ved en betydelig margen og til ustabile priser. Som forklaret ovenfor tyder de mængder, der er solgt af ansøgeren til Unionen i NUP, desuden ikke på, at ansøgeren har foretaget en forskydning væk fra dette marked eller har til hensigt at gøre dette i den nærmeste fremtid.
(49)
I sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger hævdede sagsøgeren, at den eneste begrundelse fremsat af Kommissionen ved fremlæggelsen, som kunne benægte relevansen af den stigende efterspørgsel på hjemmemarkedet, var vedrørende den konstaterede dumpingmargens betydning. Desuden mente ansøgeren fortsat, at Kommissionen, selv om den anerkendte mange af de vigtigste pointer vedrørende det russiske marked, ikke drager en passende konklusion af disse argumenter.
(50)
Disse påstande må afvises. For det første taler ikke kun undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping, men også de konstaterede mængder, imod dette argument. For det andet bemærker institutionerne, at Kommissionen ikke eksplicit har anerkendt, og at der ikke er fremlagt afgørende uafhængige data til støtte for den påstand, at efterspørgslen efter den pågældende vare kan forventes at vokse i Rusland, og at koncernens eksportpriser vil vokse langt hurtigere end produktionsomkostningerne.
(51)
iv)
For det fjerde påpegede ansøgeren, at dens russiske produktionsanlæg for ferrosilicium i årevis har arbejdet på fuld kapacitet, og at den ikke havde planer om at øge sin samlede produktionskapacitet for ferrosilicium inden for en overskuelig fremtid, og at der ikke var tegn på det modsatte.
(52)
Imidlertid er der bemærket en betydelig genopretning af kapaciteten efter den finansielle krise i 2009, og ansøgeren har indberettet en udvidelse af kapaciteten med 10-20 % (af fortrolighedshensyn angivet som interval) sammenlignet med perioden forud for den finansielle krise i 2009.
(53)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte ansøgeren, at en sammenligning af produktionskapaciteten efter NUP med produktionskapaciteten i referenceperioden ikke var hensigtsmæssig, da ansøgeren kan have foregrebet den finansielle krise i 2009 og derfor allerede have reduceret produktionskapaciteten. Dette argument kan ikke godtages; der kan konstateres en udvidelse af den indberettede kapacitet med 10-20 % i forhold til 2007 og ikke 2009, hvor kapaciteten var på sit laveste niveau. Desuden kan den finansielle krise i 2009 ikke have påvirket ansøgerens produktionskapacitet for 2007.
2.5. Konklusion: utilstrækkelig dokumentation for de ændrede omstændigheders varige karakter
(54)
Analysen af ansøgerens påstande vedrørende den varige karakter af de ændrede omstændigheder som sammenfattet ovenfor fører til den konklusion, at der på nuværende tidspunkt er utilstrækkelig dokumentation for, at nogen af de ændrede omstændigheder er af varig karakter. Ansøgerens eksportpriser og derfor dens dumpingmargen, vil formentlig fortsat svinge efter især udviklingen for priserne på verdensmarkedet. I det omfang, ansøgeren har påvist ændrede omstændigheder, kan det derfor ikke konkluderes, at disse ændrede omstændigheder viser, at ansøgerens prisadfærd i NUP er af varig karakter. Det konkluderes derfor, at det vil være for tidligt og derfor uberettiget at sænke tolden på nuværende tidspunkt.
3. TILSAGN
(55)
Ansøgeren og dennes forretningsmæssigt forbundne importør har afgivet et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(56)
Undersøgelsen bekræftede, at varens pris er yderst svingende. Som allerede nævnt i betragtning 42 ovenfor blev det konstateret, at ansøgerens salgspriser i Unionen i NUP varierede markant. Varen er derfor ikke egnet til et fast pristilsagn. Selv om eksportøren foreslog en indekseringsordning, var det ikke muligt at etablere en sammenhæng mellem prisudsvingene for den færdige vare og den foreslåede indekseringskilde, navnlig da denne også vedrørte den færdige vare og refererede til priser, der var påvirket af dumpingimport. Derfor blev den foreslåede indeksering ikke anset for relevant.
(57)
Hvad angår virksomhedsspecifikke risici blev det fastslået, at der på grund af den komplekse virksomhedsstruktur, er meget høj risiko for krydskompensation; det betyder, at andre varer end den pågældende vare kan sælges via forhandlere uden for Unionen til en anden forretningsmæssigt forbundet filial i et tredjeland og derefter blive videresolgt til Unionen.
(58)
Da selve produktet findes i forskellige kvaliteter og hovedsageligt indføres i løs form, vil det ikke være muligt for toldmyndighederne at skelne mellem de kemiske specifikationer (der potentielt er underlagt forskellige minimumsimportpriser) uden individuel analyse af hver transaktion, hvilket besværliggør overvågningen meget, og måske endda umuliggør denne.
(59)
Tilsagnet blev derfor afvist.
4. AFSLUTNING AF DEN FORNYEDE UNDERSØGELSE
(60)
I betragtning af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping samt mangelen på dokumentation af de ændrede omstændigheders varige karakter konkluderes det, at JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant og dens forretningsmæssigt forbundne selskab JSC Kuznetsk Ferroalloy Works fortsat bør være underlagt den told, der er fastsat i den oprindelige forordning, dvs. 22,7 % -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne, som i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 blev indledt vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Rusland, afsluttes uden ændring af de gældende antidumpingforanstaltninger.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. januar 2012.
A TANÁCS 60/2012/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2012. január 16.)
a többek között Oroszországból származó ferroszilícium behozatalára kivetett dömpingellenes vámra vonatkozó, az 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat lezárásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból származó dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: az alaprendelet) és különösen annak 11. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság által a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatra,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. Hatályos intézkedések
(1)
A Tanács a 172/2008/EK rendelettel (2) (a továbbiakban: az eredeti rendelet) végleges dömpingellenes vámot vetett ki a többek között Oroszországból származó ferroszilícium behozatalára. Az intézkedések 17,8 %-tól 22,7 %-ig terjedő értékvám kivetésére irányultak. Az említett rendelethez vezető vizsgálat elnevezése a továbbiakban: eredeti vizsgálat.
1.2. Felülvizsgálati kérelem
(2)
2009. november 30-án az Európai Bizottsághoz (a továbbiakban: a Bizottság) az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálat (a továbbiakban: az időközi felülvizsgálat) iránti kérelem érkezett. A kérelem, amelyet egy oroszországi exportáló gyártó, a Joint Stock Company (JSC) Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant és az azzal kapcsolatban álló vállalat, a Joint Stock Company (JSC) Kuznetsk Ferroalloy Works (a továbbiakban együttesen: a kérelmező) nyújtott be, a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozódott. A kérelmezőre alkalmazott dömpingellenes vám 22,7 %, amely a kérelmező dömpingkülönbözetén alapul.
(3)
Kérelmében a kérelmező azt állította, hogy a jelenleg hatályban lévő intézkedések elrendeléséhez vezető körülmények az ő esetében megváltoztak, és ezek a változások tartós jellegűek.
(4)
A kérelmező prima facie bizonyítékot szolgáltatott arról, hogy az ő esetében a dömping ellensúlyozásához a továbbiakban már nincs szükség a jelenlegi mértékű intézkedés fenntartására. A kérelemben benyújtott információ szerint a kérelmező belföldi árainak és az Unióba irányuló exportárainak összehasonlítása alapján a dömpingkülönbözet lényegesen alacsonyabbnak tűnt, mint az intézkedés jelenlegi szintje.
1.3. A felülvizsgálat megindítása
(5)
Minthogy a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően megállapítást nyert, hogy elegendő bizonyíték áll rendelkezésre a részleges időközi felülvizsgálat megindításához, a Bizottság úgy döntött, hogy az alaprendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján e vizsgálatot megindítja, amelynek hatályát a kérelmezőt érintő dömping kivizsgálására korlátozta. 2010. október 27-én a Bizottság értesítést tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3) a felülvizsgálat megindításáról (a továbbiakban: a vizsgálat megindításáról szóló értesítés), és megkezdte a vizsgálatot.
1.4. Érintett termék és hasonló termék
(6)
Az időközi felülvizsgálat tárgyát képező termék azonos az eredeti vizsgálat tárgyát képező termékkel, azaz a jelenleg a 7202 21 00, 7202 29 10 és 7202 29 90 KN-kód alá tartozó, Oroszországból származó ferroszilíciummal.
(7)
Az Oroszországban gyártott és értékesített, illetve az Unióba exportált termékek ugyanazokkal az alapvető fizikai és műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek, és felhasználásuk is azonos, ezért az alaprendelet 1. cikkének (4) bekezdése értelmében hasonló terméknek minősülnek.
1.5. Az érintett felek
(8)
A Bizottság hivatalosan tájékoztatta az uniós gazdasági ágazatot, a kérelmezőt és az exportáló ország hatóságait az időközi felülvizsgálat megindításáról. Az érdekelt feleknek lehetőségük nyílt álláspontjuk írásbeli ismertetésére és meghallgatáson való részvételre.
(9)
A Bizottság a kérelmezőnek kérdőíveket küldött, és az erre a célra megadott határidőn belül megkapta ezekre a választ. A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, amelyet a dömping megállapításához szükségesnek ítélt, továbbá ellenőrző látogatásokat tett a következő vállalatoknál:
-
Joint Stock Company JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant („CHEM”), Cseljabinszk, Oroszország,
-
Joint Stock Company JSC Kuznetsk Ferroalloy Works („KF”), Kuznyeck, Oroszország,
továbbá
-
RFA International LP („RFAI”), Mishawaka, USA & Nieuwdorp Zld, Hollandia.
1.6. Vizsgálati időszak
(10)
A vizsgálat a 2009. október 1-jétől2010. szeptember 30-ig tartó időszakra (a továbbiakban: a felülvizsgálati időszak) terjedt ki.
2. A MEGVÁLTOZOTT KÖRÜLMÉNYEK TARTÓS JELLEGE
2.1. Bevezetés
(11)
Kiindulásként emlékeztetni kell arra, hogy az uniós bíróságok ítélkezési gyakorlata szerint (4) az alaprendelet 11. cikke (3) bekezdésén alapuló, a hatályban lévő rendelkezések fenntartásának szükségességére vonatkozó felülvizsgálat során az intézmények széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkeznek, beleértve azt a lehetőséget is, hogy elvégezzék az érintett exportőrök árpolitikájának jövőre mutató értékelését. Ebben az összefüggésben kell az intézményeknek megvizsgálniuk a kérelmező arra vonatkozó érveit, hogy esetében a körülmények tartósan megváltoztak, ami állítólag indokolná a rá vonatkozó vám csökkentését, sőt megszüntetését.
(12)
A kérelmező azt állította, hogy a megváltozott körülményeket indokoltan lehet tartósnak tekinteni, és ezért az intézkedések mértékét a kérelmező tekintetében csökkenteni kell, illetve azokat teljes mértékben hatályon kívül kell helyezni, mivel valószínűtlen, hogy a belátható jövőben újból dömpingelt behozatalra kerüljön sor, legalábbis olyan mértékűre, mint amelyet az eredeti vizsgálatban megállapítottak.
2.2. Azt a kérdést illetően, hogy a kérelmező folytatott-e még dömpinget az uniós piacon a felülvizsgálati időszakban (5)
(13)
Mielőtt válaszolnánk a kérelmezőnek az (állítólag) változó körülmények (állítólag) tartós voltára vonatkozó különböző érveire, hasznos ismertetni az intézmények megfontolásait azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy a kérelmező esetleg még mindig dömpinget folytat-e az EU piacán a vizsgálati időszakban.
2.2.1. Rendes érték
(14)
A rendes érték meghatározásához a Bizottság először azt vizsgálta, hogy a vállalat által független fogyasztók részére belföldön értékesített hasonló termék teljes volumene reprezentatív-e az Unióba irányuló teljes exporteladásával összevetve. Az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésének megfelelően a belföldi értékesítés akkor tekinthető reprezentatívnak, ha az érintett termék belföldi összértékesítésének volumene eléri az Unióba irányuló teljes exportértékesítés 5 %-át. A vállalat által a hasonló termékből belföldön értékesített teljes volumen reprezentatívnak bizonyult.
(15)
A vállalat által a belföldi piacon értékesített minden olyan terméktípus esetében, amelyet a Bizottság az Unióba irányuló exportra eladott terméktípussal közvetlenül összevethetőnek talált, megvizsgálta, hogy az alaprendelet 2. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a belföldi eladások megfelelően reprezentatívak voltak-e. Egy adott terméktípus belföldi értékesítése abban az esetben minősült megfelelően reprezentatívnak, ha az említett terméktípusnak a felülvizsgálati időszak alatt a belföldi piacon, független fogyasztóknak értékesített teljes volumene az Unióba exportált, összehasonlítható terméktípus teljes értékesítési volumenének legalább 5 %-át tette ki.
(16)
A Bizottság azt is vizsgálta, hogy az egyes terméktípusok belföldi értékesítései az alaprendelet 2. cikkének (4) bekezdése szerint rendes kereskedelmi forgalom keretében megvalósított értékesítéseknek tekinthetők-e. Ezt oly módon állapították meg, hogy az érintett termék minden egyes exportált típusára meghatározták a minden egyes időszak folyamán a belföldi piacon, független vevők részére történt nyereséges értékesítés arányát.
(17)
Azon terméktípusoknál, amelyek belföldi piacon értékesített volumenének több mint 80 %-át egységköltség fölött értékesítették, és amelyek esetében az eladási ár súlyozott átlaga megegyezett az előállítási egységköltséggel vagy azt meghaladta, a terméktípusonkénti rendes érték megállapítása az érintett típus teljes értékesítési volumenére alkalmazott tényleges belföldi árak súlyozott átlagának kiszámításával történt, függetlenül attól, hogy az értékesítések nyereségesek voltak-e.
(18)
Azokban az esetekben, amikor egy terméktípus nyereséges értékesítése a típus teljes értékesítési volumenének legfeljebb 80 %-át tette ki, vagy amikor a típus súlyozott átlagára nem érte el az egységnyi előállítási költséget, a rendes érték meghatározása a tényleges belföldi ár alapján történt, amelyet a szóban forgó típusnak a minden egyes időszak alatti, kizárólag nyereséges belföldi értékesítéseinek súlyozott átlagáraként számítottak ki.
(19)
Amikor a vállalat által értékesített adott terméktípus belföldi árait nem lehetett alkalmazni a rendes érték megállapítására, a rendes érték kiszámítása az alaprendelet 2. cikke (3) bekezdésének megfelelően történt.
(20)
Ha a rendes értéket az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdése alapján számították ki, az értékesítési, általános és adminisztratív költségek és a nyereség összege az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének bevezető fordulata szerint a vállalat hasonló termékének előállítására és a rendes kereskedelmi forgalom során történő értékesítésre vonatkozó tényleges adatokon alapult.
2.2.2. Exportár
(21)
A vállalat EU-ba irányuló exportértékesítése a vele kapcsolatban álló vállalat, az RFAI svájci leányvállalatán keresztül zajlik, amely a felülvizsgálati időszak alatt az Unión belül szabad forgalomba bocsátott termékek tekintetében minden importot érintő feladatot (a kapcsolatban álló importőr feladatai) ellátott.
(22)
Az exportárat ezért az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint azon ár alapján határozták meg, amelyen az importált terméket először értékesítették viszonteladás formájában az első közösségbeli, független vevő számára, megfelelően kiigazítva azt a behozatal és a viszonteladás között felmerülő minden költséggel, valamint ésszerű értékesítési, általános és adminisztratív költségekkel és nyereséggel. E célra - a keletkezett nyereségekre vonatkozó, független importőröktől származó új információk hiányában - az eredeti vizsgálat során használt nyereségszázalékot, azaz 6 %-ot számítottak.
(23)
A kérelmező azt kérte, hogy az RFAI vállalatot mint egyazon gazdasági egység részét kezeljék, és szerinte következésképpen az exportár meghatározásakor semmilyen levonásnak nincs helye az RFAI értékesítési, általános és adminisztratív költségei vagy nyeresége tekintetében.
(24)
Ezt a kérést a következő okokból kell elutasítani:
-
mindkét exportáló gyártónak saját exportértékesítő részlege van,
-
az RFAI nagy szerepet játszik a csoport nemzetközi tevékenységében (pl. ügyfélszolgálat, a szállítások logisztikája és ütemezése, a beruházási javak és a fő nyersanyagok beszerzése stb.),
-
az RFAI svájci leányvállalata minden olyan funkciót betölt, amelyet az Unióban egy kapcsolatban álló importőr be szokott tölteni,
-
az RFAI saját nevében és saját számlájára értékesít ferroszilíciumot független vevőknek az Unióban és másutt,
-
az RFAI vásárlói-eladói kapcsolatban áll a két kapcsolódó orosz gyártóval, a KF-fel és a CHEM-mel,
-
mindegyik vállalat külön pénzügyi jelentést készít, és nem létezik konszolidált pénzügyi beszámoló, továbbá
-
mindegyik vállalat saját adóbevallást nyújt be a megfelelő hatóságoknak.
Ennek megfelelően azt az állítást, hogy az exportár képzésekor az értékesítési, általános és adminisztratív költségekre, valamint a haszonkulcsra nézve levonásnak nincs helye, el kellett vetni. A kérelmező erre vonatkozó észrevételeit, amelyeket a végső nyilvánosságra hozatal után tett, alább tárgyaljuk (lásd 2.3. pont).
(25)
A kérelmező azt is állította, hogy az exportárat a dömpingellenes vám levonása nélkül kell kiszámítani az alaprendelet 11. cikke (10) bekezdése értelmében, mert a vám megfelelően megjelenik a viszonteladói árakban és az azt követő eladási árakban az Unió területén. E kérelem tekintetében a vizsgálat megállapította, hogy az Unióban a ferroszilícium súlyozott viszonteladási átlagára megemelkedett az eredeti vizsgálatban talált árakhoz képest, és hogy a jelenlegi viszonteladási exportárak jórészt több mint 22,7 %-kal magasabbak, mint az eredeti vizsgálat idején voltak. Ezért arra a következtetésre lehet jutni, hogy a dömpingellenes vám a kérelmező viszonteladási áraiban megfelelően megjelenik. A kérelmezőnek ezt a kérelmét tehát elfogadhatónak tekintették, és az exportárnak az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének megfelelő képzésekor a dömpingellenes vámokat nem vonták le.
2.2.3. Összehasonlítás
(26)
A rendes érték és az exportár összehasonlítása a gyártelepi ár alapján történt. A rendes érték és az exportár méltányos összehasonlításának biztosítása céljából - az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének megfelelően - szükséges és indokolt esetben kiigazítás formájában figyelembe vették a fuvarozási, a biztosítási, az anyagmozgatási, a rakodási és a hitelköltségeket, valamint a jutalékokat.
2.2.4. Dömpingkülönbözet
(27)
Az alaprendelet 2. cikke (11) bekezdésének megfelelően, típusonként összehasonlították a súlyozott átlaggal számított rendes értéket az érintett termék megfelelő típusának súlyozott átlaggal számított exportárával. Az összehasonlítás alátámasztotta a dömping meglétét.
(28)
A dömpingkülönbözet kiszámításához az intézmények - mint az eredeti vizsgálatban - figyelembe vették, hogy a CHEM és a KF közeli kapcsolatban áll egymással. Mint az eredeti vizsgálatban - és az intézmények megszokott gyakorlatával összhangban -, az egész csoport számára egyetlen dömpingkülönbözetet számítottak ki. A végső nyilvánosságra hozatal során ehhez használt módszer szerint először minden egyes exportáló gyártóra kiszámították a dömping összegét, majd a csoport egészére nézve a dömping súlyozott átlagát. Meg kell jegyezni, hogy e módszer eltért az eredeti vizsgálatban alkalmazottól, mivel akkor a dömpingszámítást úgy végezték, hogy összevetették a gyártók belföldi piaci értékesítésére, termelési költségeire, nyereségességére és uniós értékesítéseire vonatkozó releváns adatokat. A kérelmező azt állította, hogy e módszer alkalmazása ellentétes az alaprendelet 11. cikke (9) bekezdésével. E kérdést szintén az alábbiakban fogjuk tárgyalni (2.3. pont).
2.3. A felülvizsgálati időszak alatti dömpingkülönbözetre vonatkozó eredmények végső nyilvánosságra hozatala után érkezett reakciók elemzése
(29)
A kérelmező több észrevételt terjesztett be a számítások egyes vonatkozásairól, pl. a termelési költségről, az értékesítési, általános és adminisztratív költségekről, a haszonkulcsról, a rendes értékről és a kiigazításokról. A Bizottság minden észrevételt megvizsgált, és a nyilvánvaló tévedéseket szükség szerint javította. A végérvényes megállapításokat ennek megfelelően módosítottuk.
(30)
A kérelmező továbbá azt kérte a Bizottságtól, hogy a dömping összegét egy olyan CIF-érték alapján fejezze ki, amelyet a kérelmező maga számított ki a jelenlegi vizsgálat céljára, ezzel az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésére hivatkozva. A kérelem azon alapult, hogy a vámhatóságoknak bejelentett ár transzferár, amely a vámeljárások keretében esetleg minősíthető megfelelő árnak, de olyan árnak nem, amely a dömpingellenes eljárásokban a dömping kiszámítására használható. A kérelmet el kell vetni, mert az exportár és a rendes érték közötti különbséget, azaz a dömping összegét ugyanazon az alapon kell kifejezni, mint azt, amelyet ezt követően a vámhatóságok használnak a beszedendő vámok megállapításához. Ez valójában a kérelmező által a vámhatóságoknak bejelentett CIF-érték, ezért a számításokban is ezt használtuk.
(31)
A termelési költség kiszámításával kapcsolatban a kérelmező tiltakozott a Bizottság módszere ellen, amely a rendes érték megállapításához egy fő költségtétel független beszállítónak fizetett átlagos vételárát számítja, nem pedig egy a vállalattal kapcsolatban álló beszállítónak kifizetett valóságos árát. A kérelmet el kellett vetni, mert a kapcsolatban álló beszállító által felszámított ár jelentősen alacsonyabb volt, mint az ugyanazért a nyersanyagért egy független beszállítónak fizetett ár. Ezt az árat ezért nem lehet piaci árnak tekinteni. Következésképpen ezt a költségelemet ki kellett igazítani.
(32)
A nyilvánosságra hozatalt követően a kérelmező azt állította, hogy a csomagolási költségeket nem kezelték következetesen az exportár és a rendes érték összehasonlítása során. A problémát a Bizottság kivizsgálta, és szükség esetén a tévedéseket kijavította.
(33)
A kérelmező emellett arra vonatkozó észrevételt is tett, hogy egy bizonyos terméktípust a Bizottság kizárt a kiviteli ügyletek köréből. E terméktípus uniós értékesítése az Unióban a kérelmező által a felülvizsgálati időszak alatt értékesített érintett terméknek kevesebb mint 5 %-át tette ki. Az észrevételt el kellett vetni, mert e terméktípust nem értékesítették a belföldi piacon, és nem jelentettek be rá külön termelési költséget sem. Minthogy e terméktípust a felülvizsgálati időszak alatt kis mennyiségben exportálták az Unióba, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy nem helyes a rendes értéket más terméktípusok előállítási költsége alapján kiszámítani, és ezzel a termékek közötti különbségeket kiigazítani.
(34)
Emellett a kérelmező a végső nyilvánosságra hozatalra reagálva is részletes észrevételeket tett - ahogy fentebb említettük - különösen ami a dömpingkülönbözet kiszámításának két fontos pontját érinti, nevezetesen i. azt a kérdést, hogy a CHEM, a KF és a RFAI egyetlen gazdasági egységet alkot-e (6), és ii. a CHEM és a KF számára külön-külön egyéni dömpingösszeg kiszámítását (7).
(35)
Az első kérelemmel kapcsolatban - és különösen a végső nyilvánosságra hozatal nyomán a kérelmező által hangsúlyozott kérdésekben - a következőket kell megemlíteni:
(36)
a kérelmező megismételte álláspontját, amely szerint a két exportáló gyártó és a hozzájuk kapcsolódó kereskedő, az RFAI végül is egyazon tulajdonos ellenőrzése alatt áll, és a kérelmező ezért nem önállóan jár el, hanem a tulajdonosok utasításait követi. Elismerte az összes, a (24) preambulumbekezdésben felsorolt elem helytálló voltát, de nem értett egyet azzal, ahogyan ezeket az intézmények értékelték; szerinte ugyanis nincs közük ahhoz, hogy a CHEM, a KF és a RFAI egyetlen gazdasági egységet képeznek-e vagy sem;
(37)
az intézmények elvetik a kérelmező észrevételeit. A fentebb már felsorolt kritériumok - főként együttesen - elég megalapozottak ahhoz, hogy indokolják a kérelmező állításának elutasítását. A (24) preambulumbekezdésben felsorolt összes elem olyan csoportstruktúrára utal, amelyben minden egyes vállalat külön jogi személy, és amelyben a KF és a CHEM az exportáló gyártó minden funkcióját betölti (gyártanak is és exportálnak is), míg az RFAI elsősorban velük kapcsolatban álló uniós kereskedő/importőr;
(38)
a második állítást illetően az adott felülvizsgálat keretében nem szükséges végleges álláspontra jutni. Ez két okból következik. Először is, még ha el is fogadnánk ezt az állítást (a (29) preambulumbekezdésben szereplő állítások esetleges elfogadásán túl, amikor indokolt), a kérelmező ebben az esetben is dömpinget folytatott volna az uniós piacon a felülvizsgálati időszak alatt, mintegy 13 %-os dömpingkülönbözettel. Másodszor, mint az alábbi magyarázatból kitűnik, jelenleg semmiképpen nincs elegendő bizonyíték arra, hogy a felülvizsgálati időszak alatt alkalmazott dömpingkülönbözet tartós lesz;
(39)
a végső nyilvánosságra hozatalra reagálva az uniós gazdasági ágazat azzal érvelt, hogy a felülvizsgálat eredményeként a kérelmező termékeire kiszabott vámot emelni kell, mert - amennyiben a kérelmező minden állítását elutasítják - a felülvizsgálati időszak alatt gyakorolt dömpingkülönbözet magasabb lesz, mint a hatályos vám. Amennyiben azonban - mint az alábbi magyarázatokból kiderül - nincs elegendő bizonyíték arra, hogy a körülmények változása tartós lenne, semmi sem indokolja a vám akár felfelé, akár lefelé történő módosítását.
2.4. Elemzés: tartósak-e a megváltozott körülmények, és ez indokolná-e a vám csökkentését vagy megszüntetését?
(40)
Annak ellenére, hogy - amint a fentiekben olvasható - a kérelmező egyes állításait a Bizottság elfogadta, a kérelmező dömpinget folytatott az uniós piacon a felülvizsgálati időszak alatt, legalább 13 %-os dömpingkülönbözettel. Emellett, amint az alábbi magyarázatból kitűnik, semmiképpen sincs elegendő bizonyíték arra, hogy a felülvizsgálati időszak alatt alkalmazott dömpingkülönbözet tartósnak tekinthető.
(41)
A kérelmező a körülmények tartós változásával kapcsolatos érveit a következőkre alapozta:
(42)
i.
először is, utalt a csoport exportértékesítési struktúrájának változásaira, amelyek - az új, növekvő piacok felderítésével együtt - szerinte hozzájárultak a ferroszilícium exportárainak az eredeti vizsgálathoz viszonyított növekedéséhez, mégpedig az összes exportpiacon, az uniós piacot is beleértve. A kérelmező azonban nem nyújtott be ennek alátámasztására olyan bizonyítékot, amely kimutatná a kapcsolatot az új vállalati struktúra, az új növekvő piacok felderítése és az uniós piacon alkalmazott magasabb árak között. A vizsgálat sem vezetett ilyen következtetésekhez. Éppen ellenkezőleg: az exportárak ugyan nyilvánvalóan magasabbak voltak a felülvizsgálati időszakban, mint az eredeti vizsgálat időszakában megfigyelt árak, de különös mértékben ingadoztak. A felülvizsgálat alatt például az uniós piacon legnagyobb mennyiségben értékesített típus tonnánkénti legalacsonyabb és legmagasabb ára közötti különbség meghaladta a 100 %-ot. Ugyanilyen ingadozást lehetett megfigyelni a belföldi piacon is, de az uniós piac ártendenciája nem volt összehasonlítható a belföldi piacéval. Ez a felülvizsgálati időszakot megelőző 12 hónapos periódusra is igaz, amelyet egy párhuzamosan folytatott visszatérítési vizsgálat keretében alapos megfigyelésnek vetettek alá. Az exportértékesítési árak, úgy tűnik, egyszerűen csak követték a globális piaci ártendenciákat.
(43)
A nyilvánosságra hozatal után a kérelmező is ehhez hasonló érveket használt. A bizonyítékokat azonban ismét elégtelennek találta a Bizottság. Következésképpen meg kell állapítani, hogy e pillanatban elégtelen a bizonyíték arra, hogy a kérelmező által alkalmazott magasabb exportárak oka más lett volna, mint a felülvizsgálati időszak alatt uralkodó piaci árak (különösen az uniós piacon gyakorolt árak). Más szóval nincs elegendő bizonyíték arra, hogy a kérelmező által a vállalata exportstruktúrájában végrehajtott változások eredményezték volna a magasabb árakat, és hogy ennélfogva ezek az árak várhatóan hasonló (vagy magasabb) szinten maradnak a jövőben. Különösen még ha feltételezzük is - szemben azzal, amire a kérelmező céloz -, hogy az új struktúra hatékonyabbá tette a csoportot, ez még nem jelenti azt, hogy az Unióba irányuló exportjának árai ezentúl magasak maradnak és nem vezetnek dömpinghez;
(44)
ii.
másodszor, a kérelmező kijelentette, hogy a más piacokon alkalmazott exportárai hasonlók vagy éppen magasabbak voltak, mint az uniós piaci árai. Jelentős beruházások történtek más piacok jobb ellátása érdekében. Így a kérelmezőre vonatkozó dömpingellenes intézkedések csökkentése vagy megszüntetése nem ösztönözné arra a kérelmezőt, hogy növelje az Unióba irányuló exportját és/vagy csökkentse exportárait.
(45)
Ez az érv azonban nem vezethet a hatályos intézkedések megszüntetéséhez vagy csökkentéséhez. Emlékeztessünk arra, hogy még maga a kérelmező szerint is folytatódott az általa gyakorolt dömping a felülvizsgálati időszakban. Továbbá maga a kérelmező hangsúlyozta, hogy az Unió továbbra is az egyik hagyományos piaca marad. Ezt igazolja az a tény, hogy a kérelmező által az EU-nak eladott mennyiségek még mindig igen jelentősek; ha az értékesített volument összehasonlítjuk az eredeti vizsgálati időszak alatti uniós fogyasztással (8), kiderül, hogy jelentős piaci részesedést képvisel (5-20 %-ot; a pontos adatok bizalmas jellegük miatt nem adhatók meg).
(46)
A nyilvánosságra hozatal után a kérelmező megismételte véleményét, miszerint az új piaci lehetőségek inkább más piacokon jelentkeznek (India, Ázsia és Egyesült Államok), mintsem az EU-ban. Piaci stratégiájának alátámasztására azonban nem hozott lényegi érveket. A felülvizsgálati idő alatt továbbra is fennálló dömpingkülönbözet, a más piacokra vonatkozó adatok hiánya és az exportárak ingadozása a nemzetközi piacokon mind olyan elemek, amelyek nem támasztják alá ezt az érvelést, amelyet ezért el kell vetni;
(47)
iii.
harmadszor, a kérelmező szerint a jelentős acélgyártással rendelkező orosz belföldi piac marad számára továbbra is az egyik legfontosabb piac; a hasonló termék iránti kereslet Oroszországban várhatóan nőni fog. A ferroszilícium hazai és exportárai is gyorsabban növekednek majd, mint a gyártási költségei. A kérelmező ezért valószínűleg tovább növeli majd értékesítési volumenét a belföldi piacon; ennek oka többek között az is, hogy a kérelmezőn kívül - saját állítása szerint - csak egyetlen orosz gyártó létezik, amely egy közelmúltban lezajlott tulajdonosváltás óta elsősorban saját használatára termel.
(48)
Még ha mindezeket az állításokat igaznak fogadjuk is el, marad a tény, hogy a kérelmező a felülvizsgálati időszak alatt jelentős különbözettel és ingadozó árakon dömpinget folytatott. Emellett, amint fentebb említettük, a felülvizsgálati időszak alatt a kérelmező által az EU-ban értékesített mennyiség nem azt jelzi, hogy a kérelmező elhagyta ezt a piacot, vagy a közeljövőben ezt tervezné.
(49)
A nyilvánosságra hozatalt követő észrevételeiben a kérelmező azt állította, hogy a Bizottság ekkor a hazai piacon fennálló növekvő kereslet relevanciájának tagadására egyetlen érvet hozott fel, a dömpingkülönbözet nagyságát. A kérelmező továbbá azt állította, hogy a Bizottság - noha az orosz piaccal kapcsolatban sok alapvető érvet elismert - mégsem vonja le ezekből az érvekből a megfelelő következtetést.
(50)
Ezeket az állításokat el kellett utasítani. Először is az érv ellen szólnak nemcsak a dömpingre vonatkozó, hanem a volumenre vonatkozó következtetések is. Másodszor az intézmények megállapítják, hogy a Bizottság nem ismerte el, és meggyőző független adatok sem bizonyítják, hogy az érintett termék iránti kereslet Oroszországban várhatóan nőni fog, és hogy a csoport exportárai a gyártási költségeknél sokkal gyorsabban fognak növekedni.
(51)
Végül a kérelmező hangsúlyozta, hogy a ferroszilíciumot termelő orosz telephelyek évek óta teljes kapacitással működnek, hogy nem tervezi teljes gyártókapacitásának növelését a közeljövőben, és hogy semmi sem utal ennek ellenkezőjére.
(52)
A 2009-es pénzügyi válság után azonban jelentős kapacitásbeli fellendülés volt megfigyelhető, és a kérelmező kapacitásának 10-20 %-kal való növeléséről számolt be (bizalmas adatok, csak a nagyságrendet adjuk meg) a 2009-es pénzügyi válság előtti időszakhoz képest.
(53)
A nyilvánosságra hozatal után a kérelmező azzal érvelt, hogy a felülvizsgálati időszak utáni gyártási kapacitásnak a referencia-időszakéval történő összehasonlítása nem helytálló, mert a kérelmező előre számított a 2009-es pénzügyi válságra, és ezért már akkor csökkentette gyártási kapacitását. Ez az érvelés nem fogadható el; a bejelentett kapacitás 10-20 %-kal nőtt 2007-hez képest (nem 2009-hez képest, amikor a kapacitás elérte a legalacsonyabb szintet). A 2009-es pénzügyi válságnak továbbá nem lehetett hatása a kérelmező 2007-es gyártási kapacitására.
2.5. Következtetés: nincs elegendő bizonyíték arra, hogy a körülmények megváltozása tartós lenne
(54)
A kérelmezőnek a megváltozott körülmények tartósságára vonatkozó - fentebb összefoglalt - állításait elemezve a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy jelenleg nincs elegendő bizonyíték a körülmények megváltozásának tartós jellegére. A kérelmező exportárai és ebből következően dömpingkülönbözete valószínűleg továbbra is ingadozni fog, különösen a világpiaci árak alakulásától függően. A kérelmező rámutatott ugyan néhány megváltozott körülményre, de ezeket nem lehet bizonyítéknak tekinteni arra, hogy a kérelmező felülvizsgálati időszak alatti árpolitikája tartós jellegű. Ezért azt a következtetést kell levonni, hogy a vám csökkentése korai és ezért indokolatlan lenne.
3. KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK
(55)
A kérelmező a vele kapcsolatban álló importőrrel együtt árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
(56)
A vizsgálat bebizonyította, hogy a termék ára erősen ingadozik. Amint a (42) preambulumbekezdésben említettük, megállapítást nyert, hogy a kérelmező uniós értékesítési árai a felülvizsgálati időszak alatt igen jelentősen változtak. A termék esetében ezért nem tehető rögzített árra vonatkozó megfelelő kötelezettségvállalás. Noha az exportőr indexálási mechanizmust javasolt, nem lehetett összefüggést megállapítani a befejezett termék árának ingadozása és a javasolt indexálási forrás között, többek között azért, mert az is a kész termékhez és olyan árakhoz kapcsolódott, amelyeket a dömpingelt import befolyásolt. A javasolt indexálást ezért nem lehetett helyénvalónak tekinteni.
(57)
A vállalatspecifikus kockázatra vonatkozóan megállapították, hogy a vállalat struktúrájának bonyolultsága miatt a keresztkompenzáció kockázata igen magas: vagyis egy Unión kívüli kereskedőn keresztül az érintett terméktől eltérő termékeket adhatnak el egy másik kapcsolatban álló fiókvállalatnak valamelyik harmadik országban, amely azután ezeket újra eladhatja az Uniónak.
(58)
Végezetül, minthogy maga a termék többféle minőségben létezik és leginkább ömlesztve importálják, a vámhatóságok az egyes ügyletek egyéni elemzése nélkül nem tudnák megállapítani annak kémiai specifikációját (amelyre vonatkozóan adott esetben különböző minimális importárak érvényesek), ami által a nyomon követés nagyon megterhelővé, sőt esetleg lehetetlenné válna.
(59)
A kötelezettségvállalást ezért elutasították.
4. A FELÜLVIZSGÁLAT LEZÁRÁSA
(60)
Tekintettel a dömpingre vonatkozó megállapításokra és a megváltozott körülmények tartós jellegére vonatkozó bizonyítékok hiányára, az a következtetés vonható le, hogy a JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant és a hozzá kapcsolódó JSC Kuznetsk Ferroalloy Works vállalatokat továbbra is az eredeti rendeletben megállapított 22,7 %-os vámnak kell alávetni.
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A többek között Oroszországból származó ferroszilícium behozatalára vonatkozó dömpingellenes intézkedéseknek a 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése alapján megindított részleges időközi felülvizsgálata a hatályban lévő dömpingellenes vám szintjének módosítása nélkül lezárult.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2012. január 16-án.