EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 1105/2011/EU
af 25. oktober 2011
om listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, og om oprettelse af en mekanisme til at opstille denne liste
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På grundlag af artikel 17, stk. 3, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 (2) blev der ved afgørelse SCH/Com-ex (98)56 (3) og SCH/Com-ex (99)14 (4) indført en håndbog over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med visum. Disse afgørelser bør tilpasses de institutionelle og retlige rammer i Unionen.
(2)
Listen over rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande, bør overvåges systematisk for at sikre, at de af medlemsstaternes myndigheder, der tager sig af behandlingen af visumansøgninger og grænsekontrol, har nøjagtige oplysninger til rådighed om de rejsedokumenter, der forelægges af tredjelandsstatsborgere. Udveksling af oplysninger mellem medlemsstater om de udstedte rejsedokumenter og om medlemsstaternes anerkendelse af disse rejsedokumenter samt offentlighedens adgang til hele samlingen bør moderniseres og gøres mere effektiv.
(3)
Der er to formål med listen over rejsedokumenter, dels giver den grænsekontrolmyndighederne mulighed for at verificere, om et givet rejsedokument er anerkendt til formålet med at passere de ydre grænser således som fastsat i artikel 5, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (5), dels giver den det konsulære personale mulighed for at kontrollere, om medlemsstaterne anerkender et givet rejsedokument som grundlag for påføring af en visummærkat.
(4)
Ifølge artikel 48, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (6) er der behov for inden for det lokale Schengensamarbejde at udarbejde en udtømmende liste over rejsedokumenter udstedt af værtslandet.
(5)
Der bør indføres en mekanisme, som kan sikre, at listen over rejsedokumenter løbende bliver opdateret.
(6)
Eftersom rejsedokumenters sikkerhed har relevans for deres eventuelle anerkendelse, bør Kommissionen, bistået af eksperter fra medlemsstaterne, om fornødent foretage en teknisk vurdering.
(7)
Medlemsstaterne har og bør fortsat have kompetencen til at anerkende rejsedokumenter, der tillader indehaveren heraf at passere de ydre grænser, og som kan påføres en visummærkat.
(8)
Medlemsstaterne bør give meddelelse om deres holdning til alle rejsedokumenter og gøre hvad de kan for at harmonisere deres holdninger til de forskellige typer af rejsedokumenter. Eftersom en medlemsstats undladelse af at give meddelelse om sin holdning til et rejsedokument kan skabe problemer for indehavere af det pågældende rejsedokument, bør der indføres en mekanisme, som pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at tilkendegive deres holdning til anerkendelse og ikke-anerkendelse af sådanne dokumenter. En sådan mekanisme bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne til enhver tid kan give meddelelse om en ændring i deres holdning.
(9)
Der bør på lang sigt oprettes en onlinedatabase indeholdende eksemplarer af alle rejsedokumenter for at gøre det lettere for grænsekontrolmyndigheder og konsulært personale at undersøge et givet rejsedokument. Databasen bør holdes opdateret i takt med ændringer i forhold til medlemsstaternes tidligere meddelte anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
(10)
Kommissionen bør til orientering udarbejde en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas, som medlemsstaterne har henledt dens opmærksomhed på. De på listen opførte fantasi- og camouflagepas bør ikke være omfattet af kravet om anerkendelse eller ikke-anerkendelse. De bør ikke give indehaveren ret til at passere de ydre grænser og bør ikke forsynes med et visum.
(11)
For at sikre ensartede betingelser for kompileringen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7).
(12)
Ved udarbejdelsen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør rådgivningsproceduren anvendes, eftersom disse handlinger blot udgør en kompilering af udstedte rejsedokumenter.
(13)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (8), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B, og C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale (9).
(14)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (10), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (11).
(15)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen undertegnet mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (12).
(16)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne afgørelse til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne afgørelse i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(17)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (13); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(18)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (14); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(19)
For så vidt angår Cypern udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(20)
Denne afgørelse udgør en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne afgørelse omhandler listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum (»listen over rejsedokumenter«), og en mekanisme til kompilering af denne.
2. Denne afgørelse gælder for rejsedokumenter som et nationalt pas (almindeligt pas, diplomatpas, tjenestepas, officielt pas eller særpas), et nødpas, et rejsedokument for flygtninge eller for statsløse, et rejsedokument udstedt af internationale organisationer eller et laissez-passer.
3. Denne afgørelse berører ikke medlemsstaternes kompetence med hensyn til anerkendelsen af rejsedokumenter.
Artikel 2
Kompilering af listen over rejsedokumenter
1. Kommissionen opstiller listen over rejsedokumenter med hjælp fra medlemsstaterne på grundlag af de oplysninger, der er indsamlet inden for det lokale Schengensamarbejde, som omhandlet i artikel 48, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 810/2009.
2. Listen over rejsedokumenter opstilles efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 3
Udformningen af listen over rejsedokumenter
1. Listen over rejsedokumenter opdeles i tre dele.
2. Del I omfatter rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande og territoriale områder opført i bilag I og II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (15).
3. Del II omfatter følgende rejsedokumenter udstedt af medlemsstater, herunder rejsedokumenter udstedt af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der ikke deltager i vedtagelsen af denne afgørelse, og af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud:
a)
rejsedokumenter udstedt til tredjelandsstatsborgere
b)
rejsedokumenter udstedt til flygtninge i henhold til De Forenede Nationers konvention om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951
c)
rejsedokumenter udstedt til statsløse i henhold til De Forenede Nationers konvention om statsløses retsstilling af 28. september 1954
d)
rejsedokumenter udstedt til personer uden noget statsborgerskab, som har bopæl i en medlemsstat
e)
rejsedokumenter udstedt af Det Forenede Kongerige til britiske borgere, som i forhold til EU-retten ikke er statsborgere i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
4. Del III omfatter rejsedokumenter udstedt af internationale organisationer.
5. Normalt gælder indførelse på listen af et givet rejsedokument for alle serier af det pågældende rejsedokument, som stadig er gyldige.
6. Hvis et tredjeland ikke udsteder en særlig type rejsedokumenter, angives det ved at indføre »ikke udstedt« på listen over rejsedokumenter.
Artikel 4
Meddelelse om anerkendelse eller ikke-anerkendelse af rejsedokumenter anført på listen
1. Senest tre måneder efter meddelelsen af listen over rejsedokumenter giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse af de på listen anførte rejsedokumenter.
2. Hvis en medlemsstat undlader at give meddelelse om sin holdning inden for den i stk. 1 nævnte periode, betragtes det pågældende rejsedokument som anerkendt, indtil denne medlemsstat giver meddelelse om sin ikke-anerkendelse.
3. I det udvalg, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, udveksler medlemsstaterne oplysninger om årsagerne til anerkendelsen eller ikke-anerkendelsen af specifikke rejsedokumenter for at nå frem til en ensartet holdning.
4. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle ændringer i forhold til tidligere meddelt anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
Artikel 5
Nye udstedte rejsedokumenter
1. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om nye rejsedokumenter, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, litra a)-d).
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om nye rejsedokumenter udstedt af tredjelande, medlemsstater og internationale organisationer, jf. artikel 3, stk. 2, artikel 3, stk. 3, litra e), og artikel 3, stk. 4. Kommissionen bestræber sig på i samarbejde med medlemsstaterne at indsamle eksemplarer af nye rejsedokumenter med henblik på at udbrede kendskabet til dem.
3. Kommissionen opdaterer listen over rejsedokumenter ud fra de fremsendte meddelelser og oplysninger og anmoder medlemsstaterne om at tilkendegive deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse i overensstemmelse med artikel 4.
4. Den opdaterede liste over rejsedokumenter udarbejdes efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 6
Oplysninger om kendte fantasi- og camouflagepas
Kommissionen udarbejder og opdaterer også en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas på grundlag af oplysninger modtaget fra medlemsstaterne.
Artikel 7
Vurdering af rejsedokumenter
1. For at hjælpe medlemsstaterne med deres tekniske vurdering af rejsedokumenter kan Kommissionen, bistået af medlemsstaternes eksperter, foretage en teknisk analyse af rejsedokumenterne, navnlig under hensyntagen til de relevante standarder og anbefalinger fra Organisationen for International Civil Luftfart.
2. Hvis det er relevant, kan betingelserne og procedurerne for udstedelse af rejsedokumenter også analyseres inden for disse rammer.
3. Resultaterne af de i stk. 1 og 2 omhandlede vurderinger fremsendes til medlemsstaterne.
Artikel 8
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg (Rejsedokumentudvalget). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 9
Offentliggørelse af listerne
Kommissionen stiller listen over rejsedokumenter sammen med meddelelserne i medfør af artikel 4 samt den i artikel 6 omhandlede liste til rådighed for medlemsstaterne og offentligheden via en løbende opdateret elektronisk publikation.
Artikel 10
Ophævelser
Afgørelse SCH/Com-ex (98)56 og SCH/Com-ex (99)14 ophæves.
Artikel 11
Ikrafttræden
1. Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Denne afgørelse anvendes fra datoen for dens ikrafttræden undtagen artikel 10, som anvendes fra den dato, hvor listen over rejsedokumenter offentliggøres af Kommissionen første gang.
Artikel 12
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2011.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1105/2011/EU HATÁROZATA
(2011. október 25.)
a külső határok átlépésére jogosító és vízummal ellátható úti okmányok listájáról, valamint az e lista összeállítására irányuló eljárás meghatározásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 77. cikkének (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
Az 1985. június 14-i Schengeni Megállapodás végrehajtásáról szóló egyezmény (2) 17. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján az SCH/Com-ex (98)56 határozat (3) és az SCH/Com-ex (99)14 határozat (4) létrehozta a külső határok átlépésére jogosító és vízummal ellátható úti okmányok kézikönyvét. E határozatokat hozzá kell igazítani az Unió intézményi és jogi kereteihez.
(2)
A harmadik országok által kibocsátott úti okmányok listáját rendszeresen ellenőrizni kell annak érdekében, hogy a vízumkérelmek feldolgozásával és határellenőrzéssel foglalkozó tagállami hatóságok pontos információkkal rendelkezzenek a harmadik országbeli állampolgárok által bemutatott úti okmányokkal kapcsolatban. A kibocsátott úti okmányokra és ezen úti okmányok tagállamok általi elismerésére vonatkozó, tagállamok közötti információcserét, valamint a teljes összeállítás nyilvánosságra hozatalát korszerűsíteni kell, és hatékonyabbá kell tenni.
(3)
Az úti okmányok listája kettős célt szolgál: egyfelől lehetővé teszi a határellenőrző hatóságok számára annak ellenőrzését, hogy egy adott úti okmányt elismernek-e a külső határok átlépésére jogosító dokumentumként a személyek határátlépésére irányadó szabályok közösségi kódexének (Schengeni határ-ellenőrzési kódex) létrehozásáról szóló, 2006. március 15-i 562/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 5. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglaltak szerint; másfelől lehetővé teszi a konzulátusi személyzet számára annak ellenőrzését, hogy a tagállamok elismerik-e az adott úti okmányt vízummal ellátható dokumentumként.
(4)
A Közösségi Vízumkódex létrehozásáról (vízumkódex) szóló, 2009. július 13-i 810/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (6) 48. cikke (1) bekezdésének c) pontja alapján a helyi schengeni együttműködés keretében létre kell hozni a fogadó ország által kibocsátott úti okmányok teljes körű felsorolását.
(5)
Eljárást kell létrehozni az úti okmányok listája folyamatos frissítésének biztosítására.
(6)
Tekintettel arra, hogy az úti okmányok biztonságossága meghatározó tényezője azok lehetséges elismerésének, a Bizottságnak adott esetben - tagállami szakértők közreműködésével - technikai értékelést kell végeznie.
(7)
Az úti okmányok külső határok átlépésére jogosító és vízummatricával ellátható dokumentumként történő elismerésének jelenleg és a jövőben is a tagállamok hatáskörébe kell tartoznia.
(8)
A tagállamoknak valamennyi úti okmánnyal kapcsolatban közölniük kell álláspontjukat, és törekedniük kell a különböző típusú úti okmányokkal kapcsolatos álláspontjuk összehangolására. Ha egy tagállam elmulasztja az úti okmánnyal kapcsolatos álláspontjának közlését, ez gondokat okozhat az adott úti okmány birtokosainak, ezért szükséges egy olyan eljárás kialakítása, amely kötelezi a tagállamokat az ezen dokumentumok elismerésére vagy el nem ismerésére vonatkozó álláspontjuk közlésére. Ez az eljárás nem zárhatja ki, hogy a tagállamok bármikor közöljék álláspontjuk megváltozását.
(9)
Hosszú távon létre kell hozni egy valamennyi úti okmány mintáját tartalmazó online adatbázist, megkönnyítve a határellenőrzést végző hatóságok és a konzuli személyzet számára az adott úti okmány vizsgálatát. Az adatbázist egy adott úti okmány korábban bejelentett tagállami elismerésével vagy el nem ismerésével kapcsolatos változások függvényében folyamatosan frissíteni kell.
(10)
Tájékoztatási céllal a Bizottságnak létre kell hoznia a tagállamok által közölt, ismert képzeletbeli és álútlevelek nem kimerítő listáját. A listán szereplő képzeletbeli és álútlevelek esetében elismerés vagy el nem ismerés nem jöhet szóba. Ezek az iratok nem jogosíthatják fel birtokosukat a külső határok átlépésre és nem láthatók el vízummal.
(11)
Az úti okmányok listájának összeállítása és frissítése egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (7) megfelelően kell gyakorolni.
(12)
Az úti okmányok listájának elkészítése és frissítése során a tanácsadó bizottsági eljárást kell alkalmazni, mivel e jogi aktusok csupán a már kibocsátott úti okmányok összegyűjtését jelentik.
(13)
Izland és Norvégia tekintetében ez a határozat az Európai Unió Tanácsa, valamint az Izlandi Köztársaság és a Norvég Királyság között, az utóbbiaknak a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (8) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az említett megállapodás alkalmazását szolgáló egyes szabályokról szóló, 1999. május 17-i 1999/437/EK tanácsi határozat (9) 1. cikkének A., B. és C. pontjában említett területhez tartoznak.
(14)
Svájc tekintetében ez a határozat az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség között, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodás (10) értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat 1. cikkének A., B. és C. pontjában említett területhez tartoznak, összefüggésben a 2008/146/EK tanácsi határozat (11) 3. cikkével.
(15)
Liechtenstein tekintetében e határozat az Európai Unió, az Európai Közösség, a Svájci Államszövetség és a Liechtensteini Hercegség közötti, a Liechtensteini Hercegségnek az Európai Unió, az Európai Közösség és a Svájci Államszövetség közötti, a Svájci Államszövetségnek a schengeni vívmányok végrehajtására, alkalmazására és fejlesztésére irányuló társulásáról szóló megállapodáshoz való csatlakozásáról szóló jegyzőkönyv értelmében a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek az 1999/437/EK tanácsi határozat 1. cikkének A., B. és C. pontjában említett területhez tartoznak, összefüggésben a 2011/350/EU tanácsi határozat (12) 3. cikkével.
(16)
Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló (22.) jegyzőkönyv 1. és 2. cikke értelmében Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó. Mivel ez a határozat a schengeni vívmányokon alapul, Dánia az említett jegyzőkönyv 4. cikkének megfelelően az e határozatról szóló tanácsi döntést követő hat hónapos időszakon belül határoz arról, hogy azt nemzeti jogában végrehajtja-e.
(17)
Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyek alkalmazásában az Egyesült Királyság a Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának a schengeni vívmányok egyes rendelkezéseinek alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2000. május 29-i 2000/365/EK tanácsi határozattal (13) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva az Egyesült Királyság nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(18)
Ez a határozat a schengeni vívmányok azon rendelkezéseinek továbbfejlesztését képezi, amelyekben Írország az Írországnak a schengeni vívmányok egyes rendelkezései alkalmazásában való részvételére vonatkozó kéréséről szóló, 2002. február 28-i 2002/192/EK tanácsi határozattal (14) összhangban nem vesz részt. Ennélfogva Írország nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó.
(19)
Ciprus tekintetében ez a határozat a 2003-as csatlakozási okmány 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a schengeni vívmányokon alapuló, illetve azokkal egyéb módon összefüggő jogi aktus.
(20)
Ez a határozat a 2005-ös csatlakozási okmány 4. cikkének (2) bekezdése értelmében a schengeni vívmányokon alapuló, illetve azokkal egyéb módon összefüggő jogi aktus,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E határozat létrehozza a külső határok átlépésére jogosító és vízummal ellátható úti okmányok listáját („úti okmányok listája”), valamint meghatározza az e lista összeállítására irányuló eljárást.
(2) E határozat az olyan úti okmányokra alkalmazandó, mint nemzeti útlevél (közönséges, diplomata és szolgálati/hivatali vagy különleges útlevél), ideiglenes úti okmány, menekült vagy hontalan személy úti okmánya, nemzetközi szervezetek által kibocsátott úti okmány vagy laissez-passer.
(3) Jelen határozat nem érinti a tagállamoknak az úti okmányok elismerésével kapcsolatos hatáskörét.
2. cikk
Az úti okmányok listájának összeállítása
(1) A Bizottság a tagállamok közreműködésével és a helyi schengeni együttműködés keretében összegyűjtött információk alapján elkészíti az úti okmányoknak a 810/2009/EK rendelet 48. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerinti felsorolását.
(2) Az úti okmányok listáját a 8. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás szerint kell elkészíteni.
3. cikk
Az úti okmányok listájának szerkezete
(1) Az úti okmányok listája három részből áll.
(2) Az I. rész a külső határok átlépésekor vízumkötelezettség alá eső, illetve az e kötelezettség alól mentes harmadik országbeli állampolgárok országainak felsorolásáról szóló, 2001. március 15-i 539/2001/EK tanácsi rendelet (15) I. és II. mellékletében felsorolt harmadik országok és területi egységek által kibocsátott úti okmányokat tartalmazza.
(3) A II. rész a tagállamok által kibocsátott következő úti okmányokat tartalmazza, beleértve az Európai Unió azon tagállamai által kibocsátott úti okmányokat is, amelyek nem vesznek részt jelen határozat elfogadásában, valamint azokat is, amelyeket az Európai Uniónak a schengeni vívmányok rendelkezéseit még nem teljes körűen alkalmazó tagállamai bocsátottak ki:
a)
harmadik országbeli állampolgárok számára kibocsátott úti okmányok;
b)
az Egyesült Nemzetek, 1951. július 28-i, a menekültek helyzetére vonatkozó egyezménye alapján menekültek számára kibocsátott úti okmányok;
c)
az Egyesült Nemzetek 1954. szeptember 28-i, a hontalan személyek jogállásáról szóló egyezménye alapján hontalan személyek számára kibocsátott úti okmányok;
d)
olyan személyek számára kibocsátott úti okmányok, akik egy tagállamban tartózkodnak, de állampolgársággal egyik országban sem rendelkeznek;
e)
az Egyesült Királyság által az olyan brit polgárok számára kibocsátott úti okmányok, akik Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királyságának az uniós jog értelmében nem állampolgárai.
(4) A III. rész a nemzetközi szervezetek által kibocsátott úti okmányokat tartalmazza.
(5) Egy adott úti okmány listára történő felvétele főszabály szerint az adott úti okmány valamennyi még érvényes sorozatára vonatkozik.
(6) Ha egy harmadik ország nem bocsát ki egy meghatározott típusú úti okmányt, ezt az úti okmányok listáján a „nem bocsátja ki” szöveg feltüntetésével kell jelezni.
4. cikk
Értesítés a listán szereplő úti okmányok elismeréséről vagy el nem ismeréséről
(1) A tagállamok az úti okmányok listájának közlését követő három hónapon belül értesítik a Bizottságot a listán szereplő úti okmányok elismerésére vagy el nem ismerésére vonatkozó álláspontjukról.
(2) Amennyiben a tagállam elmulasztja álláspontjának az (1) bekezdésben említett határidőn belüli közlését, a kérdéses úti okmány mindaddig elismertnek tekintendő, amíg ez a tagállam értesítést nem küld annak el nem ismeréséről.
(3) A 8. cikk (1) bekezdésében említett bizottság keretén belül a tagállamok egy harmonizált álláspont kialakítása érdekében információkat cserélnek egymással egyes úti okmányok elismerésének vagy el nem ismerésének indokairól.
(4) A tagállamok értesítik a Bizottságot egy adott úti okmány korábban jelzett elismerésével vagy el nem ismerésével kapcsolatos valamennyi változásról.
5. cikk
Újonnan kibocsátott úti okmányok
(1) A tagállamok értesítik a Bizottságot a 3. cikk (3) bekezdésének a)-d) pontjában említett új úti okmányokról.
(2) A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a harmadik országok, a tagállamok és a nemzetközi szervezetek által újonnan kibocsátott, a 3. cikk (2) bekezdésében, a 3. cikk (3) bekezdésének e) pontjában és a 3. cikk (4) bekezdésében említett úti okmányokról. A Bizottság a tagállamokkal együttműködésben törekszik az új úti okmányok mintáinak összegyűjtésére azok megosztása érdekében.
(3) A Bizottság a beérkezett értesítések és információk alapján frissíti az úti okmányok listáját, és felkéri a tagállamokat, hogy a 4. cikknek megfelelően közöljék az elismerésre vagy el nem ismerésre vonatkozó álláspontjukat.
(4) Az úti okmányok frissített listáját a 8. cikk (2) bekezdésében említett tanácsadó bizottsági eljárás szerint kell elkészíteni.
6. cikk
Tájékoztatás az ismert képzeletbeli vagy álútlevelekről
A Bizottság elkészíti és frissíti - a tagállamoktól érkező információk alapján - az ismert képzeletbeli és álútlevelek nem kimerítő listáját.
7. cikk
Az úti okmányok értékelése
(1) Az úti okmányok tagállamok általi technikai értékelésének támogatása céljából a Bizottság tagállami szakértők közreműködésével rendelkezhet az úti okmányok technikai elemzéséről, figyelembe véve különösen a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet vonatkozó szabványait és ajánlásait.
(2) Ennek keretében - adott esetben - az úti okmányok kibocsátásának feltételei és eljárásai is elemezhetők.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett értékelések eredményeit közölni kell a tagállamokkal.
8. cikk
A bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot egy bizottság (az útiokmány-bizottság) segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 4. cikkét kell alkalmazni.
9. cikk
A listák közzététele
A Bizottság az úti okmányok listáját, beleértve a 4. cikk szerinti értesítéseket is, továbbá a 6. cikkben említett listát folyamatosan frissített elektronikus közzététel útján hozzáférhetővé teszi a tagállamok és a nyilvánosság számára.
10. cikk
Hatályon kívül helyezések
Az SCH/Com-ex (98)56 határozat és az SCH/Com-ex (99)14 határozat hatályát veszti.
11. cikk
Hatálybalépés
(1) Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2) E határozatot hatálybalépésének napjától kell alkalmazni, kivéve a 10. cikket, amely az úti okmányok listája Bizottság általi első közzétételének napjától alkalmazandó.
12. cikk
Címzettek
Ennek a határozatnak a Szerződéseknek megfelelően a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2011. október 25-én.