KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 19. oktober 2011
om de statsstøtteordninger, som Grækenland har iværksat i form af gældssanering i amterne Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos
(Nr. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) og C 50/05 (ex NN 20/05))
(meddelt under nummer C(2011) 7252)
(Kun den græske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/307/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til om aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med artikel 108, stk. 2, første afsnit, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Efter at have modtaget oplysninger, ifølge hvilke støtten skal være ydet i 1993 og de følgende år til virksomheder i amterne Kastoria og Evia i forbindelse med en genforhandling af gældsposter, anmodede Kommissionen ved brev af 27. maj 2003 de græske myndigheder om inden fire uger at fremsende en udskrift af retsgrundlaget for denne genforhandling sammen med enhver anden nødvendig oplysning med henblik på en undersøgelse i henhold til EF-traktatens artikel 87 og 88 (3).
(2)
Ved brev af 10. juli 2003, der blev registreret den 17. juli 2003, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen en skrivelse fra de græske myndigheder, hvori disse anmodede om at få den i betragtning 1 nævnte frist forlænget med en måned.
(3)
Ved brev af 4. august 2003, der blev registreret den 6. august 2003, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved brev af 27. maj 2003.
(4)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 153/03.
(5)
Ved brev af 21. juni 2004 (4) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, (C 23/2004) (herefter »indledning af første procedure«).
(6)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(7)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(8)
Ved brev af 13. juli 2004, der blev registreret den 19. juli 2004, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af den første procedure.
(9)
Ved fax af 6. august 2004 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(10)
Ved brev af 9. august 2004, der blev registreret den 10. august 2004, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af den første procedure.
(11)
Af de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte ved brev af 4. august 2003, fremgik det, at den omhandlede støtte ikke kun vedrørte amterne Kastoria og Evia, men også Florina og Kilkis. Derfor bad Kommissionen ved fax af 22. april 2004 de græske myndigheder fremsende supplerende oplysninger om støtten til sidstnævnte amter.
(12)
Ved brev af 26. maj 2004 anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende førnævnte supplerende oplysninger.
(13)
Ved fax af 7. juni 2004 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(14)
Ved brev af 1. juli 2004, der blev registreret samme dag, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved fax af 22. april 2004.
(15)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 70/04.
(16)
Ved brev af 9. juni 2005 (7) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten i henseende til den støtte, der blev ydet i amterne Florina og Kilkis (C 20/2005) (herefter »indledning af anden procedure«).
(17)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(18)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(19)
Ved brev af 24. juni 2005, der blev registreret den 28. juni 2005, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om to måneders forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af denne anden procedure.
(20)
Ved fax af 13. juli 2005 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(21)
Ved brev af 18. august 2005, der blev registreret den 24. august 2005, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af anden procedure.
(22)
Af de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte ved brev af 1. juli 2004, fremgik det, at den omhandlede støtte også var ydet i andre amter end dem, der var genstand for indledningen af de to første procedurer. Derfor bad Kommissionen ved fax af 12. november 2004 de græske myndigheder fremsende supplerende oplysninger om støtten til disse amter.
(23)
Ved brev af 13. december 2004, der blev registreret den 15. december 2004, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en måneds forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende førnævnte supplerende oplysninger.
(24)
Ved fax af 6. januar 2005 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(25)
Ved brev af 27. januar 2005, der blev registreret den 1. februar 2005, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de oplysninger, den havde udbedt sig ved fax af 12. november 2004.
(26)
Af disse oplysninger fremgik det, at støtten var blevet ydet uden Kommissionens godkendelse. Derfor besluttede Kommissionen at registrere støtten som ikkeanmeldt under nr. NN 20/05.
(27)
Ved brev af 22. december 2005 (10) meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, i henseende til den støtte, der blev ydet i amterne Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos (C 50/05) (herefter »indledning af tredje procedure«).
(28)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (11). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til de omhandlede støtteforanstaltninger.
(29)
Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra interesserede tredjeparter.
(30)
Ved brev af 23. januar 2006, der blev registreret den 25. januar 2006, anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om tre måneders forlængelse af den frist, som de græske myndigheder havde fået til at fremsende deres svar på indledningen af denne tredje procedure.
(31)
Ved fax af 3. februar 2006 indrømmede Kommissionen den ønskede forlængelse af fristen.
(32)
Ved brev af 10. maj 2006, der blev registreret den 11. maj 2006, sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de græske myndigheders svar på indledningen af denne tredje procedure.
(33)
Efter fornyet undersøgelse af alle fremsendte akter og oplysninger bad Kommissionen ved fax af 12. januar 2011 de græske myndigheder om inden en måned at præcisere de omhandlede støtteforanstaltninger.
(34)
Ved e-mail af 7. februar 2011 anmodede Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen om en forlængelse på 40 arbejdsdage af den nævnte frist.
(35)
Ved fax af 17. februar 2011 indrømmede Kommissionen en fristforlængelse på 20 arbejdsdage.
(36)
Ved e-mail af 15. marts 2011 og 29. marts 2011 sendte Grækenlands faste repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen de førnævnte præciseringer.
II. BESKRIVELSE
(37)
Ifølge bekendtgørelse nr. 69836/B1461 af 30.9.1993 kan gæld, der pr. 30. juni 1993 er forfalden eller ikke, på lån af enhver art (som driftskapital og til investering) i drakmer eller udenlandsk valuta, ydet til industri- og håndværksvirksomheder, der uanset deres hovedsædes beliggenhed er etableret og driver virksomhed i amterne Kastoria og Evia, og på bankgarantier i drakmer eller udenlandsk valuta, der er stillet for disse virksomheder, konverteres til et nyt lån, der skal afdrages over 10 år med fast halvårlig ydelse eller med lige store halvårlige afdrag og tillæg af renter til den rentesats, der på tidspunktet for hver beregning er gældende for denne gældssanering (den gældende rentesats er renten på 12-måneders-skatkammerbeviser ved den emission, der går forud på hver halvårlig beregning af renten på lånet, forhøjet med to og med en rentegodtgørelse på 10 procentpoint i de første fem år trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75 (12)).
(38)
Alternativt kan de førnævnte virksomheder i fem år få en rentegodtgørelse på 10 procentpoint på gæld opgjort pr. 30. juni 1993, der er stiftet i drakmer eller udenlandsk valuta og knyttet til investeringer i aktiver eller i driftskapital.
(39)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(40)
Bekendtgørelse nr. 2035824/5887 af 1.6.1994, 2045909/7431/0025 af 26.8.1994, 2071670/11297 af 9.11.1994 og 72742/B1723 af 8.12.1994 ændrer henstanden og rentegodtgørelserne på de nye lån og hjemler statsgaranti for disse lån.
(41)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B1398 af 14.9.1993 indeholder de samme støtteforanstaltninger og -vilkår som dem, der er beskrevet i betragtning 37. Ligeledes ydes der ifølge denne bekendtgørelse statsgaranti for hovedstol og renter af saneret gæld stiftet af industri- og håndværksvirksomheder i amterne Florina og Kilkis, og det bestemmes, at staten påtager sig betaling af morarenter pr. 31. december 1992 på lån ydet til driftskapital eller investeringer i disse virksomheder inden for grænserne af budgettet for lov nr. 128/75.
(42)
Bekendtgørelse nr. 66336/B1398 af 14.9.1993 blev ændret ved en række bekendtgørelser, nemlig nr. 30755/B1199 af 21.7.1994, 60029/B1541 af 23.9.1994, 72742/B1723 af 8.12.1994, 236/B22 af 4.1.1995, 8014/B285 af 28.2.1995, 44678/B1145 af 3.7.1995, 44446/B1613 af 24.12.1996, 40410/B1678 af 9.12.1997, 10995/B546 af 24.3.1999, 12169/B736 af 22.3.2000 og 35913/B2043 af 24.10.2000. Disse forskellige bekendtgørelser ændrer lånenes løbetid, henstanden og rentegodtgørelserne på de nye lån og forlænger ligeledes den periode, ved hvis udløb de ubetalte veksler forfalder.
(43)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(44)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 indeholder følgende bestemmelser:
a)
På de nye driftslån, der er ydet siden den 1. april 1993 til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og skibsværfter etableret, uanset hovedsædets beliggenhed, i amterne Xánthi, Rhodópi og Évros, gives en rentegodtgørelse på 10 (ti) procentpoint trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, på op til 20 % af virksomhedens omsætning i løbet af det foregående år eller 50 % af indeværende års ordrebeholdning, af renter bogført fra 1.4.1993 til 31.3.1996 og med statsgaranti på op til et samlet beløb af 100 000 000 GRD (293 470 EUR).
b)
Sammenlægning sker i et nyt lån, der afdrages over 10 år med fast halvårlig ydelse beregnet af det fulde beløb pr. 31.12.1993, af forfalden eller ikke forfalden gæld på lån til investering eller driftskapital ydet til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og virksomheder i regionen Thrakien med en rentegodtgørelse på 10 procentpoint i de første fem år trukket på den konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, og med statsgaranti.
c)
I gældssaneringen indgår morarenter, der er forfaldne pr. 31.12.1992, på lån til investering eller driftskapital.
(45)
Virksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen (hvilket indebærer, at virksomheden er kriseramt), og det påhviler bankerne at verificere, om dette kriterium er opfyldt.
(46)
Bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 blev ændret ved en række ministerielle bekendtgørelser, nemlig nr. 14237/B.664 af 6.4.1994, 235/B.21 af 4.1.1995, 44678/B.1145 af 3.7.1995, 14946/B.566 af 30.4.1996, 44446/B.1613 af 24.12.1996, 32576/B.1282 af 9.10.1997 (13), 11362/B.472 af 7.4.1997, 40412/B.1677 af 9.12.1997 (14), 42998/B.2026 af 15.12.1998, 19954/B.957 af 7.6.1999, 10123/B.507 af 17.3.1999, 6244/B.270 af 18.2.2000 og 35913/B.2043 af 24.10.2000 (15). Alle disse bekendtgørelser ændrer de tekniske parametre såsom rentegodtgørelserne, henstanden, lånenes løbetid og de perioder, efter hvis udløb ubetalte veksler forfalder.
(47)
Ved ministeriel bekendtgørelse nr. 2003341/683/0025 af 17.2.1994 ydes statsgaranti for lån til driftskapital ydet siden den 1. april 1993 til industri-, håndværks- og minevirksomheder, industrielle husdyrbrug, hotelvirksomheder og skibsværfter etableret, uanset hovedsædets beliggenhed, i amterne Xánthi, Rhodópi og Évros på op til et samlet beløb af 100 000 000 GRD (293 470 EUR) pr. virksomhed og for lån (hovedstol og renter), der stammer fra gældssanering pr. 31.12.1993 af gæld på gamle lån, der er ydet i overensstemmelse med bestemmelserne i fælles bekendtgørelse nr. 1648/G.G.54/B.22 af 13.1.1994.
(48)
Bekendtgørelse nr. 2003341/683/0025 af 17.2.1994 blev ændret ved en række bekendtgørelser, nemlig nr. 2022973/3968/0025 af 18.5.1994, 2043231/6673/0025 af 11.7.1995, 2030175/4446/0025 af 10.6.1996, 2087184/49/0025 af 11.7.1997, 2016123/2133/0025 af 6.3.1998, 2090373/11216/0025 af 1.6.1998 (16), 2/21857/0025 af 7.10.1999, 2/14774/0025 af 31.5.2000, 2/82257/0025 af 18.12.2000, 2/7555/0025 af 25.5.2001, 2/61352/0025 af 31.1.2002 og 2/64046/0025/2003 af 28.1.2004. Ifølge alle disse bekendtgørelser finder statsgarantien anvendelse ved iværksættelsen af de foranstaltninger, der er bestemt i de forskellige bekendtgørelser om ændring af bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 (jf. betragtning 46).
(49)
I ovenanførte ministerielle bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 præciseres det, at virksomhederne for at falde ind under bestemmelserne heri skal være levedygtige i absolut forstand (og ikke efter gældssanering, som det bestemmes i de øvrige bekendtgørelser, der nævnes i denne afgørelse), hvilket indebærer, at de ikke må være kriseramte.
(50)
I henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 ydes en rentegodtgørelse på tre procentpoint, trukket på den fælles konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, af restgælden på lån ydet til driftskapital siden den 1. april 1989 til handels- og håndværksvirksomheder med hovedsæde i amterne Évros, Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos.
(51)
I henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2078809 af 10.10.1989 ydes en rentegodtgørelse på tre procentpoint, trukket på den fælles konto, der er fastlagt ved lov nr. 128/75, af restgælden på lån ydet til driftskapital siden den 1. april 1989 til handels- og håndværksvirksomheder med hovedsæde i amterne Rhodópi, Xánthi og Sámos.
(52)
De ministerielle bekendtgørelser 9034/B.289 af 10.2.2003 og 37497/B.1232 af 2.6.2003 supplerer de bekendtgørelser, der nævnes i betragtning 50 og 51, idet rentegodtgørelsens omfang og visse tekniske parametre herfor præciseres.
III. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(53)
Kommissionen nærede med hensyn til de tre omhandlede ordninger ikke blot tvivl om, hvorvidt der var tale om fravær af statsstøtte, men også om, hvorvidt den støtte, som den mente, der var tale om, var forenelig med det indre marked.
a) Begrundelse for indledningen af første procedure
(54)
Den første procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
Da de græske myndigheder blev bedt om at forklare de omhandlede støtteforanstaltninger, angav de, at de ministerielle bekendtgørelser, der var retsgrundlaget herfor, ikke var blevet anmeldt, fordi man mente, at den med bekendtgørelserne indførte støtteordning ikke udgjorde statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1. I øvrigt tilføjede de, at de pågældende støttebeløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen, selv om de ikke kendte det nøjagtige antal støttemodtagere.
b)
Da de minimis-reglen ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren på tidspunktet for støttetildelingen, og bekendtgørelserne, der udgjorde retsgrundlaget for den omhandlede støtte, var rettet mod virksomheder med likviditetsproblemer, mente Kommissionen, at støtten skulle analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
De tilgængelige oplysninger vedrørende landbrugssektoren var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte ministerielle bekendtgørelser trådte i kraft.
d)
I industri- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke kendte antallet af modtagere af den støtte, der blev indført med de nævnte ministerielle bekendtgørelser, og de minimis-støtten beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
De tilgængelige oplysninger vedrørende disse to sektorer var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft.
b) Begrundelse for indledningen af anden procedure
(55)
Den anden procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
Da de græske myndigheder blev bedt om at forklare de omhandlede støtteforanstaltninger, angav de, at de pågældende støttebeløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen, selv om de ikke kendte det nøjagtige antal støttemodtagere. Ud over det forhold, at de minimis-reglen frem til den 1. januar 2005 ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren, havde Kommissionen ingen oplysninger, som kunne gøre det muligt for den at fastslå, i hvilket omfang de beløb, som landbrugsvirksomhederne modtog i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 og ændringerne hertil, kunne falde ind under Kommissionens forordning (EF) nr. 1860/2004 af 6. oktober 2004 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte i landbrugs- og fiskerisektoren (17), hvormed de minimis-reglen blev udvidet til landbrugssektoren.
b)
Da de førnævnte bekendtgørelser var rettet mod kriseramte virksomheder, skulle støtten analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft, nærmere bestemt den 21. september 1993. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
De tilgængelige oplysninger vedrørende landbrugssektoren var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993.
d)
I industri- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke kendte antallet af modtagere af den støtte, der blev indført med de nævnte ministerielle bekendtgørelser, og de minimis-støttens loft beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
De tilgængelige oplysninger vedrørende disse to sektorer var ikke tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse siden den 21. september 1993.
c) Begrundelse for indledningen af tredje procedure
(56)
Den tredje procedure blev indledt af følgende grunde i forening:
a)
I de oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte, angav de i lighed med bemærkningerne til de to andre procedurer, der var indledt, at de omhandlede beløb formentlig faldt ind under de minimis-reglen. Ud over det forhold, at de minimis-reglen frem til den 1. januar 2005 ikke fandt anvendelse på landbrugssektoren, havde Kommissionen ingen oplysninger, som kunne gøre det muligt for den at fastslå, i hvilket omfang de beløb, som landbrugsvirksomhederne modtog i medfør af de bekendtgørelser, der udgjorde retsgrundlaget for den omhandlede støtte, kunne falde ind under forordning (EF) nr. 1860/2004.
b)
Da de omhandlede bekendtgørelser var rettet mod kriseramte virksomheder, skulle støtten analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
c)
I industri-, hotel- og håndværkssektoren fandt de minimis-reglen til gengæld anvendelse, men da de græske myndigheder ikke havde fremsendt oplysninger om antallet af støttemodtagere, og de minimis-støttens loft beregnes over en periode på tre år og ikke for en punktuel ydelse, var det umuligt at fastslå, om støtten ifølge de nævnte bekendtgørelser faktisk kunne falde ind under de minimis-reglen. På denne baggrund skulle støtten også analyseres i lyset af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
d)
I stenkulindustrien og skibsbygningssektoren fandt de minimis-reglen først anvendelse efter ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (18). Af de i litra c) anførte grunde skulle støtten imidlertid også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
e)
I søtransportsektoren fandtes ingen gældende de minimis-regler. Støtten skulle også analyseres på grundlag af de mange bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der har fundet anvendelse, siden den første af de omhandlede bekendtgørelser trådte i kraft. Men de tilgængelige oplysninger gjorde det ikke muligt at fastslå, om disse regler var blevet overholdt.
f)
I ingen af de nævnte sektorer var de tilgængelige oplysninger tilstrækkelige til at fastslå, om statsgarantien var blevet ydet under iagttagelse af de forskellige regler for statsstøtte i form af garantier, der har fundet anvendelse, siden den første af ovennævnte bekendtgørelser trådte i kraft.
g)
Ifølge bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og de i betragtning 51 og 52 ovenfor nævnte bekendtgørelser blev der indført støtte til andre amter end Rhodópi, Xánthi og Évros, og det var ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtteordning var en udvidelse af den ordning, der var gældende for disse tre amter, eller en ny ordning. Uanset den påtænkte ordnings udformning var det ikke muligt på baggrund af de tilgængelige oplysninger at fastslå, om de gældende regler for statsstøtte (regler for regional støtte eller de minimis-reglen) var blevet overholdt.
h)
Ved anlæggelse af den synsvinkel, at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en udvidelse af den støtteordning, der blev anvendt i amterne Rhodópi, Xánthi og Évros, var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
i)
Ved anlæggelse af den anden synsvinkel, nemlig at de ministerielle bekendtgørelser nævnt i litra g) udgjorde en selvstændig ny ordning, skulle man af mangel på præcise angivelser herom i bekendtgørelsernes bestemmelser forvente, at anvendelsen heraf på sunde virksomheder såvel som kriseramte virksomheder var forenelig, men analysen udmøntede sig i følgende konklusioner:
-
For kriseramte virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om den påtænkte støtte kunne falde ind under de minimis-reglen eller skulle betragtes som forenelig med bestemmelserne om ydelse af støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder
-
For sunde virksomheders vedkommende var det ikke muligt at fastslå, om deres driftskapital, der hidrørte fra et lån med rentegodtgørelse, var gået til finansiering af investeringer, der var støtteberettigede i henhold til Unionens regler om støtte med regionalt sigte.
IV. DE GRÆSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
a) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af første undersøgelsesprocedure
(57)
I deres brev af 9. august 2004 anførte de græske myndigheder følgende:
a)
Sammenlægning af lån er et forvaltningsinstrument, som ikke medfører nogen stor udgift for det offentlige.
b)
Beregningen af renter for hver halvårsperiode støttes allerede af retspraksis ved højesteret i Grækenland, som har erklæret kvartalsvis kapitalisering af renter ulovlig og urimelig og medvirkende til øget gældsætning.
c)
Ydelse af statsgaranti kan ikke betragtes som støtte, idet brugen heraf er ledsaget af vilkår, der er særlig belastende for skyldnerne.
d)
I referenceperioden forblev rentesatserne langt højere i Grækenland end i resten af Unionen trods rentegodtgørelserne. Der var derfor ikke tale om konkurrenceforvridning, så meget mere som de støttemodtagende virksomheder skulle være levedygtige. I øvrigt blev godtgørelserne finansieret over en særlig konto uden for statens budget.
e)
Indrømmelsen af henstand kan ikke betragtes som støtte, idet gælden og renterne består, og det dermed kun drejer sig om en forskydning af tilbagebetalingen, hvilket berettiges af den økonomiske konjunktur.
f)
Bekendtgørelse nr. 72742/B1723 (se betragtning 42) medfører ingen ekstra udgift i forhold til de udgifter, der er forbundet med den bekendtgørelse, der udgør retsgrundlaget for den omhandlede støtteordning.
g)
Frigivelse af sikkerhedsstillelse i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 2071670/11297 kan ikke betragtes som støtte til virksomheden, idet sikkerhedsstillelsen er afpasset efter de sanerede låns hovedstol. I øvrigt dækker den græske statsgaranti ikke alle typer omkostninger, som bankerne pålægger låntagerne.
h)
Ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil vedrørte forarbejdningsvirksomheder i almindelighed og omtalte ikke specifikt forarbejdningsvirksomheder i landbrugssektoren, som var omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (19), Rådets forordning (EF) nr. 951/97 af 20. maj 1997 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (20) og Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17. maj 1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) (21). Disse forordninger har fundet anvendelse undervejs i hele gennemførelsen af de operationelle programmer til anden og tredje EF-støtteramme. De virksomheder, der har foretaget investeringer, og som til formålet har modtaget støtte fra det græske ministerium for landbrug, udvikling af landdistrikter og fødevarer, har ikke kunnet udnytte gældssaneringsordningen, da det ikke var tanken. Ej heller fandt de minimis-reglen anvendelse, idet de erhvervsdrivende for at få tilskud skulle have udført et stykke arbejde og afholdt omkostningerne herved.
i)
Henvisningen til de minimis-reglen tjener udelukkende til at illustrere det forhold, at størsteparten af den ydede støtte lå under de minimis-loftet, uden særlig reference til landbrugssektoren.
j)
Kriteriet om »levedygtighed efter gældssaneringen« berører på ingen måde den overordnede vurdering af virksomhedens levedygtighed, som kreditinstitutionen foretager, idet beslutningen om, at en virksomhed er berettiget til gældssanering, træffes umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen.
k)
Gældssaneringen vedrører gamle lån, og der er ikke ydet finansiering til nye investeringer.
l)
For så vidt angår den samlede subventionsækvivalent for gældssaneringen, var størstedelen af støtteudbetalingerne på beskedne beløb, de pågældende områder (Kastoria og Evia) var alle ugunstigt stillede områder i henhold til Rådets direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975 om landbrug i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder (22), og landet faldt som helhed ind under mål 1.
m)
Den rentesats, der blev anvendt til de nye lån, er den, der gælder ved den seneste emission af skatkammerbeviser, og godtgørelsen vedrører ikke hele det gældssanerede låns løbetid, men kun de første kritiske år, og forskellen på satserne er ikke særlig stor (1-2 procentpoint).
n)
Ordningen varede fra 30. juni 1993 til 30. juni 2003.
b) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af anden undersøgelsesprocedure
(58)
I deres brev af 18. august 2005 fremsatte de græske myndigheder følgende argumenter, som allerede for størstedelens vedkommende var fremsat i deres svar på indledningen til den første procedure (se foregående punkt):
a)
Sammenlægning af lån er et forvaltningsinstrument, som ikke medfører nogen stor udgift for det offentlige (de tilføjer, at dette instrument ikke har til formål at yde selektiv støtte).
b)
Beregningen af renter for hver halvårsperiode støttes allerede af retspraksis ved højesteret i Grækenland, som har erklæret kvartalsvis kapitalisering af renter ulovlig og urimelig og medvirkende til øget gældsætning.
c)
I referenceperioden forblev rentesatserne langt højere i Grækenland end i resten af Unionen trods rentegodtgørelserne.
d)
Ydelse af statsgaranti kan ikke betragtes som støtte, idet brugen heraf er ledsaget af vilkår, der er særlig belastende for skyldnerne.
e)
Morarenter og godtgørelser blev finansieret over en særlig konto (i henhold til lov nr. 128/75) uden for statens budget.
f)
Indrømmelsen af henstand kan ikke betragtes som støtte, idet gælden og renterne består, og det dermed kun drejer sig om en forskydning af tilbagebetalingen, hvilket berettiges af den økonomiske konjunktur.
g)
Bestemmelserne i ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993 og ændringerne hertil gav mulighed for støtteforanstaltninger til virksomheder, der var etableret i amterne Florina og Kilkis, uden nogen større omkostning for det offentlige og på betingelse af, at disse virksomheder blev anset for levedygtige. Der var derfor ikke tale om konkurrenceforvridning efter EF-traktatens artikel 87. I øvrigt må man huske, at amterne Florina og Kilkis støder op til Den tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, og at de i referenceperioden (1990'erne) led meget under krigshandlingerne og den manglende stabilitet i regionen.
h)
Endelig henvises der i førnævnte bekendtgørelse til industri- og håndværksvirksomheder. Ifølge de græske myndigheder berørte bestemmelserne heri ikke landbrugsvirksomheder.
c) De græske myndigheders bemærkninger til indledningen af tredje undersøgelsesprocedure
(59)
I deres brev af 10. maj 2006 fremførte de græske myndigheder følgende argumenter:
a)
De amter, der er berørt af de omhandlede bekendtgørelser, gennemlevede en vanskelig økonomisk periode kendetegnet ved en lav grad af aktivitet og en højere arbejdsløshed end resten af landet. Denne situation blev forværret af nabolandenes krigstilstand (f.eks. Kosovo). Der kunne derfor ikke være tale om konkurrenceforvridning, og støtten i form af gældssanering og rentegodtgørelse kunne falde ind under undtagelsen i EF-traktatens artikel 87, stk. 3, litra a) og c).
b)
Støtten var fokuseret på at løse problemer såsom manglen på dynamik i de lokale markeder, arbejdsmarkedets fastfrysning og faldet i efterspørgslen samt på langsigtet økonomisk udvikling.
c)
For så vidt angår Kommissionens argument om, at konkurrencevilkårene i det indre marked kunne fordrejes i kraft af den skarpe konkurrence i landbrugssektoren, er det kun bekendtgørelse nr. 1648/B22 af 13.1.1994 blandt alle de undersøgte bekendtgørelser, der vedrører industrielle husdyrbrug. I øvrigt udgjorde kødproduktionen i perioden 1995-2004 i amterne Évros, Rhodópi og Xánthi kun en lille del af de pågældende amters landbrugsproduktion, og i den omhandlede periode forblev bruttonationalproduktet (BNP) i disse amter (både absolut og pr. capita) - om end det var steget - mindre end det nationale gennemsnit.
d)
Ifølge bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og 2078809 af 1989 om rentegodtgørelse på lån til driftskapital til virksomheder på Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos skal også disse virksomheder være levedygtige før og efter saneringen af deres gæld.
e)
De kompetente myndigheder i Grækenland er blevet bedt om at indsamle oplysninger om den faktisk ydede støtte, men har ikke kunnet levere disse oplysninger.
f)
Rentegodtgørelserne finansieres over en konto i henhold til lov nr. 128/75, som ikke indeholder statslige midler, idet det drejer sig om en konto, der i det væsentlige er bestemt til omfordeling af midler.
d) Brev fra de græske myndigheder af 15. og 29. marts 2011
(60)
I deres breve af 15. og 29. marts 2011 præciserede de græske myndigheder først og fremmest udløbsdatoerne for de oprindelige bekendtgørelser om de omhandlede ordninger. Der var tale om følgende datoer:
a)
den 30. juni 2003 for bekendtgørelse nr. 69836/B1461 (amterne Kastoria og Evia)
b)
den 30. juni 2000 for bekendtgørelse nr. 66336/B/398 af 14.9.1993 (amterne Florina og Kilkis)
c)
den 31. december 2005 for bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 (amterne Xánthi, Rhodópi og Évros)
d)
den 31. december 2004 for bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 (amterne Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og øerne Lésvos, Sámos og Khíos).
(61)
Derefter præciserede de græske myndigheder, at levedygtighedskriteriet for virksomhederne efter gældssaneringen ikke indebar, at der udelukkende blev taget hensyn til virksomhedens levedygtighed efter gældssaneringen, men snarere at der blev foretaget en overordnet vurdering af virksomhedens levedygtighed før og efter saneringen.
(62)
De to breve indeholder også tabeller over subventionsækvivalenten for hver udbetaling af den omhandlede støtte til de modtagende virksomheder, idet formålet hermed var at afdække andelen af virksomheder, til hvilke støtten kunne falde ind under de minimis-reglen. De græske myndigheder angav imidlertid, at de tilgængelige oplysninger, for så vidt angik støtte i henhold til bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 (Xánthi, Rhodópi og Évros, Sámos, Lésvos, Khíos og Dodekánisos) og 1648/B.22 af 13.1.1994 (Xánthi, Rhodópi og Évros), kun dækker perioden 2004-2007. De fremsendte oplysninger om støtte tildelt i henhold til bekendtgørelse nr. 69836/B1461 (Kastoria og Evia) dækker perioden 1993-1998, og støtte tildelt i henhold til bekendtgørelse nr. 66336/B/398 af 14.9.1993 (Florina og Kilkis) perioden 1993-2001. Oplysningerne er indhentet hos bankerne, men ikke alle har svaret. De græske myndigheder mener imidlertid, at tallene ligger tæt på det samlede støttebeløb, der blev tildelt, idet de banker, der svarede, er de primære leverandører af kreditter til de berørte amter. Efter deres mening viser analysen af tallene, at støtten holder sig under de minimis-loftet i 73,55-99,46 % af tilfældene alt efter den omhandlede periode og relevante bekendtgørelse.
(63)
De græske myndigheder præciserer endelig, at virksomheder inden for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter ikke var støtteberettigede, og at udtrykket »minevirksomheder« dækker virksomheder, der udvinder marmor og sten.
V. VURDERING
V.I. EKSISTENSEN AF STØTTE
(64)
I henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne. I absolut forstand svarer den omhandlede støtte til denne definition, da den er finansieret af staten eller ved hjælp af statslige midler, den begunstiger visse virksomheder (virksomheder inden for landbrug, håndværk, industri, hotelbranchen, udvindingsindustrien - se betragtning 63 - og skibssektoren i de nævnte amter) i form af tilbud om foranstaltninger som låneomlægning, lettelser af vekselløbetider, rentegodtgørelser og garantistillelse, og den kan påvirke samhandelen (23) og fordreje konkurrencevilkårene (24).
(65)
Ganske vist har de græske myndigheder forsøgt at påvise, at den omhandlede støtte kunne falde ind under de minimis-reglen og derfor ikke udgør statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF. Men ud over at de minimis-reglen ikke altid har været gældende i alle de berørte sektorer i den periode, hvor bekendtgørelserne, der udgør retsgrundlaget for de omhandlede støtteordninger, har fundet anvendelse, er oplysningerne ufuldstændige, hvilket de græske myndigheder også selv har indrømmet (se betragtning 62). I øvrigt varierer beløbene for de minimis-støtten fra sektor til sektor (de er ikke ens for industrisektoren og landbrugssektoren), og de fremsendte tabeller giver indtryk af, at de græske myndigheder ikke rigtig har opfattet denne forskel. Endelig bemærker Kommissionen, at førnævnte tabeller, trods de græske myndigheders oplysninger om, at virksomheder inden for produktion, forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter ikke var berettigede til de omhandlede støtteordninger, tydeligt viser, at en række virksomheder i disse erhverv alligevel har fået støtte, og at de er blevet anset for at falde ind under de minimis-reglen, selv om de åbenlyst har oversteget det tilladte beløb.
(66)
Kommissionen minder om, at enhver individuel støtte, der ydes i henhold til en ordning, som på tildelingstidspunktet opfylder de betingelser, som fremgår af en gældende de minimis-forordning, anses for ikke at udgøre statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(67)
I landbrugssektoren fandtes der endnu ingen EU-bestemmelser om de minimis-støtte, dengang de græske myndigheder begyndte at tildele den omhandlede støtte.
(68)
De første bestemmelser, der blev vedtaget på området, indgik i forordning (EF) nr. 1860/2004 (25).
(69)
I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1860/2004, som både finder anvendelse på primærproduktionen af landbrugsvarer og forarbejdningen og afsætningen heraf, påvirker støtte på højst 3 000 EUR pr. støttemodtager over en treårig periode ikke samhandelen mellem medlemsstaterne eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og falder derfor ikke ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(70)
I henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 1860/2004 gælder dette også for støtte, som er bevilget før forordningens ikrafttræden, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 3.
(71)
Den 1. januar 2008 blev forordning (EF) nr. 1860/2004 erstattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1535/2007 af 20. december 2007 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte til produktion af landbrugsprodukter (26), som forhøjer de minimis-støttebeløbet til 7 500 EUR pr. støttemodtager over en periode på tre regnskabsår, uanset støttens form og indhold, og hver medlemsstats samlede loft til 0,75 % af værdien af den årlige landbrugsproduktion.
(72)
I artikel 6, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1535/2007 står der, at »forordningen finder anvendelse på støtte, som før den 1. januar 2008 er ydet til virksomheder i landbrugsproduktionssektoren, hvis støtten opfylder alle betingelser i artikel 1 til 4, med undtagelse af kravet om den udtrykkelige henvisning til denne forordning, jf. artikel 4, stk. 1, første afsnit.« Forordningen finder dog ikke anvendelse på primærproduktion af landbrugsprodukter.
(73)
På området forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter findes den pr. 1. januar 2007 gældende de minimis-regel i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (27).
(74)
I artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1998/2006 fastsættes beløbet 200 000 EUR pr. støttemodtager over en periode på tre regnskabsår som den grænse, hvorunder støtten ikke påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne eller fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene og derfor ikke falder ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(75)
I artikel 5, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1998/2006 står der, at »denne forordning finder anvendelse på støtte, der inden dens ikrafttræden er ydet til virksomheder i transportsektoren og inden for forædling og afsætning af landbrugsprodukter, hvis støtten opfylder alle betingelserne i artikel 1 og 2.«
(76)
På den baggrund anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger:
a)
i henseende til primærproduktion af landbrugsprodukter: 3 000 EUR over en treårig periode, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004, eller 7 500 EUR over en periode på tre regnskabsår, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1535/2007
b)
i henseende til forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter: 3 000 EUR over en treårig periode, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1860/2004, eller 200 000 EUR over en periode på tre regnskabsår, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1998/2006.
(77)
Kommissionen understreger imidlertid, at kriseramte virksomheder ikke kan falde ind under bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1998/2006 eller (EF) nr. 1535/2007.
(78)
I andre sektorer end landbrugssektoren (med andre ord i den foreliggende sag de forskellige sektorer, der er nævnt i denne afgørelse, med undtagelse af skibsbygningssektoren, som behandles i betragtning 80 og 81 herunder (28)) var det den de minimis-regel, som blev omtalt i Kommissionens meddelelse af 20. maj 1992 - Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (29) (herefter »rammebestemmelserne fra 1992«), der var gældende på det tidspunkt, hvor den omhandlede støtte blev tildelt. Heraf fremgår det, at »engangsstøtte på op til 50 000 ECU til en given udgiftskategori således ikke længere anmeldes i henhold til [EF-traktatens] (30) artikel 93, stk. 3. Det samme gælder støtteordninger, hvorved den støtte, en virksomhed kan få udbetalt til en given udgiftstype, begrænses til 50 000 ECU over en treårig periode. Det er dog en forudsætning, at der til den pågældende støtte eller støtteordning er knyttet den udtrykkelige betingelse, at yderligere støtte til samme virksomhed for samme udgiftstype fra andre ordninger ikke bringer den samlede støtte til virksomheden op over 50 000 ECU.« Denne regel blev derefter omdefineret i Kommissionens meddelelse om de minimis-støtteordninger fra 1996 (31) (herefter »rammebestemmelserne fra 1996«), hvori de minimis-støttebeløbet blev fastsat til 100 000 ECU for samme periode, og siden i Kommissionens forordning (EF) nr. 69/2001, hvorefter samme beløb blev fastsat til 100 000 EUR for samme periode.
(79)
I betragtning af de undersøgte ordningers udløbsdato (31. december 2005 var den sidste), og da reglerne ikke anvendes med tilbagevirkende kraft på de i betragtning 78 nævnte sektorer, anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger:
a)
50 000 ECU over en treårig periode i perioden fra den 19. august 1992 til den 5. marts 1996, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med rammebestemmelserne fra 1992
b)
100 000 ECU/EUR over en treårig periode i perioden fra den 6. marts 1996 til den 1. februar 2001, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med rammebestemmelserne fra 1996
c)
100 000 EUR over en treårig periode i perioden fra den 2. februar 2001 til den 31. december 2005, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 69/2001.
(80)
Endelig gjaldt de minimis-reglen først i skibsbygningssektoren fra ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 69/2001.
(81)
Derfor anser Kommissionen ikke den støtte, der er ydet i henhold til de undersøgte bekendtgørelser, som statsstøtte, når støtten pr. støttemodtager ikke overstiger 100 000 EUR over en treårig periode i perioden fra den 2. februar 2001 til den 30. juni 2007, såfremt støtten på tildelingstidspunktet var i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 69/2001.
(82)
De øvrige argumenter, som de græske myndigheder har fremsat for, at der ikke var tale om statsstøtte, kan ikke tages til følge af Kommissionen af nedenstående grunde, som er holdbare i hvert enkelt tilfælde, hvor argumenterne er blevet påberåbt:
a)
Ved at hævde, at lånesammenlægningen ikke medfører nogen stor udgift for de offentlige myndigheder (se især betragtning 57, litra a), og 58, litra a)), erkender de græske myndigheder, at operationen påfører staten en udgift eller med andre ord udgør et forbrug af statslige midler.
b)
Indtil meddelelsen om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte i form af garantier (32) (herefter »meddelelsen fra 2000«) trådte i kraft, blev alle garantier betragtet som indeholdende et element af statsstøtte (se betragtning 105, litra a)). Ifølge meddelelsen fra 2000 kan en garanti anses for ikke at indeholde et element af statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i TEUF, såfremt garantimodtagerne ikke er låntagere i økonomiske vanskeligheder og derfor i princippet ville kunne opnå et lån på markedsvilkår på finansmarkederne uden medvirken fra statens side, såfremt garantierne er knyttet til en præcis finansiel operation, vedrører et bestemt maksimalt beløb, ikke dækker mere end 80 % af restgælden på lånet eller en anden finansiel forpligtelse (medmindre det drejer sig om obligationer og lignende instrumenter) og ikke er ubegrænsede, såfremt reglerne for ordningen bygger på en realistisk vurdering af den risiko, der efter al sandsynlighed er ved at dække garantierne, som er selvfinansierende takket være de præmier, som modtagervirksomhederne betaler, såfremt ordningen indeholder de bestemmelser, ifølge hvilke garantierne ydes, og det i ordningen er bestemt, at den almindelige finansiering af ordningen skal undersøges mindst en gang om året, og såfremt præmierne dækker såvel de risici, der normalt er forbundet med ydelse af garantier, som ordningens administrative omkostninger og tillader et normalt afkast af den eventuelle startkapital, som staten har investeret i ordningen. Men de græske myndigheder fremsendte ingen oplysninger, der kunne bekræfte, at disse forudsætninger var opfyldt.
c)
For så vidt angår konkurrence, er indrømmelsen af henstand (se betragtning 57, litra e), og 58, litra f)) mere end blot en tidsmæssig forskydning af tilbagebetalingen, eftersom den letter tilbagebetalingsbyrden på et nærmere bestemt tidspunkt og således også midlertidigt letter modtagerens økonomiske situation.
d)
Kontoen i henhold til lov nr. 128/75, der bruges til finansiering af rentegodtgørelser (se betragtning 57, litra d), 58, litra e), og 59, litra f)), udgør statslige midler (33), selv om den ikke er opført på den græske stats budget, som de græske myndigheder selv anfører.
e)
Ydelsen af en rentegodtgørelse på lån giver de modtagende virksomheder en fordel, selv om rentesatsen er høj i Grækenland.
f)
Frigivelsen af den sikkerhed, der skal stilles for at opnå garantien (se betragtning 57, litra g)), indeholder - selv om den ikke indebærer nogen direkte udgift for den græske stat ifølge ministeriel bekendtgørelse nr. 2071670/11297 - et element af støtte, fordi staten ved at tilbyde muligheden ikke alene tilbyder modtagervirksomhederne adgang til kapital, men også fjerner en modydelse for at opnå denne statsgaranti.
g)
Det forhold, at rentesatsen er høj i Grækenland (se betragtning 57, litra d)), indebærer ikke fravær af støtte, idet alene dette at yde rentegodtgørelser - uanset den økonomiske baggrund for at foretage omlægninger med godtgørelser - er det samme som at lette modtagerne for en byrde, som de normalt ville have skullet bære i forbindelse med deres erhvervsvirksomhed.
(83)
Under hensyntagen til disse elementer kan Kommissionen kun konkludere, at den støtte, som ikke overholder de minimis-beløbsgrænserne og ikke opfylder betingelserne for tildeling af de minimis-støtte som defineret i betragtning 68-81, falder ind under artikel 107, stk. 1, i TEUF.
V.II. STØTTENS FORENELIGHED MED DET INDRE MARKED
(84)
Imidlertid kan visse støtteformer i henhold til undtagelsesbestemmelsen i artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF anses som forenelige med det indre marked.
(85)
I det foreliggende tilfælde bør det i henseende til hver af de tre indledte procedurer undersøges, hvilken undtagelse der kunne være gældende alt efter den berørte sektor (idet der sondres mellem landbrugssektoren og de øvrige sektorer).
V.II.1 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE KASTORIA OG EVIA, SOM ER GENSTAND FOR FØRSTE INDLEDTE PROCEDURE
a) Landbrugssektoren
(86)
I betragtning af arten af den tildelte støtte er den eneste undtagelse, der kunne påberåbes for støttens forenelighed med det indre marked, undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, ifølge hvilken støtte kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at fremme udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(87)
Da den omhandlede støtte ikke er anmeldt, er det en forudsætning for anvendelsen af undtagelsen, at støtten er i overensstemmelse med de gældende statsstøtteregler på tidspunktet for støttetildelingen. Ifølge de græske myndigheders oplysninger varede den omhandlede ordning fra den 30. juni 1993 til den 30. juni 2003. Det er derfor i lyset af de gældende statsstøtteregler i denne periode, at den omhandlede ordnings forenelighed med det indre marked skal analyseres.
(88)
En af grundene til, at Kommissionen indledte proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF, er, at støtten syntes at være indført med henblik på kriseramte virksomheder. Til dette anførte de græske myndigheder i deres brev af 9. august 2004, at kriteriet om »levedygtighed efter gældssaneringen« på ingen måde berørte den overordnede vurdering af virksomhedens levedygtighed, som kreditinstitutionen skulle foretage, idet beslutningen om, at en virksomhed var berettiget til gældssanering, blev truffet umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen. Dette argument blev gentaget i brevene af 15. og 29. marts 2011 (se betragtning 61).
(89)
Kommissionen mener ikke, at denne forklaring tillader den at konkludere, at der ikke blev ydet støtte til kriseramte virksomheder, for selv om - som de græske myndigheder hævder - virksomhedernes berettigelse til gældssanering blev afgjort umiddelbart efter levedygtighedsvurderingen, gjaldt vurderingen som sådan deres levedygtighedsperspektiver, efter at gældssaneringen var gennemført, hvilket indebærer, at kandidatvirksomhederne kunne være i vanskeligheder på tidspunktet for vurderingen, men ikke desto mindre få tilbudt ordningen, fordi vurderingsorganet kunne se muligheder for en tilbagevenden for virksomheden til levedygtighed efter gældssaneringen (dette element understregede Kommissionen i øvrigt i betragtning 23 i sin beslutning om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, idet det i præamblen til bekendtgørelse nr. 2045909/7931/0025 nævnes, at det er nødvendigt at understøtte virksomheder med likviditetsproblemer i amterne Kastoria og Evia).
i) Bestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den omhandlede periode
I. Fra den 1. oktober 1993 til den 31. december 1997
(90)
Statsstøtte til kriseramte virksomheder er underlagt en række regler. Da ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1461 trådte i kraft, var det Kommissionens praksis at anse denne støtte, for så vidt angik landbrugssektoren, som driftsstøtte, der ikke kunne erklæres forenelig med det indre marked, medmindre følgende tre betingelser var opfyldt:
a)
den pågældende støtte skulle vedrøre lån, der var blevet optaget for at finansiere allerede foretagne investeringer
b)
den kumulerede subventionsækvivalent for støtte, der eventuelt blev ydet, når lånene blev optaget, og den pågældende støtte måtte ikke overstige de satser, som Kommissionen generelt tillod, nemlig
i)
i henseende til investeringer i primærproduktion af landbrugsprodukter: 35 % eller 75 % i ugunstigt stillede områder i henhold til direktiv 75/268/EØF af 28. april 1975
ii)
i henseende til investeringer i forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter: 55 % eller 75 % i mål 1-regioner vedrørende projekter, der var i overensstemmelse med sektorprogrammerne eller et af målene for artikel 1 i forordning (EØF) nr. 866/90 (34), og 35 % (eller 50 % i mål 1-regioner) vedrørende andre projekter, forudsat at disse ikke var udelukket fra udvælgelseskriterierne i punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 90/342/EØF af 7. juni 1990 om fastlæggelse af udvælgelseskriterier for investeringer vedrørende forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugs- og skovbrugsprodukter (35) (eller beslutning 94/173/EF (36), som erstattede den).
c)
den pågældende støtte skulle følge efter rentejusteringer af nye lån, der blev foretaget for at tage hensyn til det ændrede renteniveau - støttebeløbet måtte ikke overstige ændringen af satserne for de nye lån - eller støtten skulle vedrøre levedygtige landbrugsbedrifter, især når de finansielle byrder som følge af eksisterende lån var af et så stort omfang, at landbrugsbedrifternes eksistens var i fare, og der eventuelt var en konkursrisiko.
(91)
I deres brev af 9. august 2004 anførte de græske myndigheder, at bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil gjaldt forarbejdningsvirksomheder i almindelighed uden specifik angivelse af de forarbejdningsvirksomheder i landbrugssektoren, som var omfattet af forordning (EØF) nr. 866/90, (EF) nr. 951/97 og (EF) nr. 1257/1999, at hele landet hørte under mål 1, og at de virksomheder, der havde foretaget investeringer, og som til formålet havde modtaget støtte fra ministeriet for landbrug, udvikling af landdistrikter og fødevarer, ikke havde kunnet udnytte gældssaneringsordningen, da det ikke var tanken. De tilføjede i øvrigt, for så vidt angik den samlede subventionsækvivalent for gældssaneringen, at størstedelen af støtteudbetalingerne var på beskedne beløb, og at gældssaneringen gjaldt gamle lån og derfor allerede foretagne investeringer.
(92)
Først og fremmest gør de græske myndigheders præciseringer det ikke muligt for Kommissionen at udelukke, at forarbejdningsvirksomhederne i landbrugssektoren kunne have modtaget støtte i medfør af ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil, idet det forhold, at de nævnte virksomheder ikke er nævnt specifikt, ikke automatisk indebærer, at de ikke tilhører den generiske kategori forarbejdningsvirksomheder (industrivirksomheder), som falder ind under bekendtgørelsens anvendelsesområde.
(93)
Med hensyn til opfyldelsen af de betingelser, der nævnes i betragtning 90, konstaterer Kommissionen, at bekendtgørelse nr. 69836/B1451 og ændringerne hertil dækkede sanering af lån, der kunne vedrøre enten investeringer eller driftskapital.
(94)
Med hensyn til saneringen af lån til investeringer gør de græske myndigheders præciseringer det muligt for Kommissionen at konstatere, at den i betragtning 90, litra a), nævnte betingelse er opfyldt, eftersom disse lån vedrørte allerede foretagne investeringer.
(95)
Kommissionen kan ligeledes anse alternativ to til betingelsen i betragtning 90, litra c), som opfyldt, eftersom modtagervirksomhederne skal være levedygtige efter gældssaneringen på baggrund af en vurdering foretaget af finansielle institutioner.
(96)
Til gengæld kan Kommissionen ikke på baggrund af de foreliggende oplysninger konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra b), uden al tvivl er opfyldt, for de græske myndigheder præciserede i deres brev af 9. august 2004, at virksomheder, der forarbejder eller afsætter landbrugsprodukter, bl.a. var omfattet af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 866/90 og (EF) nr. 951/97, og at disse forordninger var blevet anvendt i overensstemmelse med bestemmelserne heri, hvilket indebærer, at der allerede havde kunnet ydes støtte op til den maksimale støtteintensitet, der var tilladt ifølge de nævnte forordninger (75 % for mål 1-regioner, som Grækenland tilhører), og at anvendelsen af den i den foreliggende sag omhandlede ordning på grund af kumuleringen af støtte kunne medføre, at denne intensitet var blevet overskredet.
(97)
For så vidt angår gældssaneringen af lån til driftskapital, kunne den omhandlede ordning heller ikke anvendes under overholdelse af alle betingelserne i betragtning 90, idet den førstnævnte betingelse (litra a)) udtrykkeligt er, at lånene skal være knyttet til investeringer.
II. Fra den 1. januar 1998 til den 30. juni 2000
(98)
I 1997 blev betingelserne i betragtning 90 erstattet af bestemmelserne i Kommissionens meddelelse om Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter »rammebestemmelserne fra 1997«) (37). Det er bestemt i punkt 4.4 i disse rammebestemmelser, at »for så vidt angår landbrugssektoren træder nærværende rammebestemmelser imidlertid i kraft den 1. januar 1998 for nye statsstøtteordninger. De træder i kraft samme dag for bestående ordninger, eller, hvis Kommissionen i denne forbindelse har indledt proceduren i EF-traktatens artikel 93, stk. 2, mod en eller flere medlemsstater, når Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning over for den eller de pågældende medlemsstat(er) på grundlag af EF-traktatens artikel 93, stk. 2.«
(99)
I rammebestemmelserne fra 1997, som var helt nye for landbrugssektoren, gjaldt bl.a.:
a)
at redningsstøtte skulle: bestå af tilførsel af likviditet, være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder, antage form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente, være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte beståen (f.eks. dækning af lønudgifter og rutinemæssige leverancer) og kun ydes i et tidsrum, der ligeledes var begrænset til, hvad der var strengt nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger, uden uacceptable virkninger for industrien og landbruget i andre medlemsstater
b)
at omstruktureringsstøtte skulle: bestå af støtte til gennemførelsen af en omstruktureringsplan med henblik på nedskæring eller definitiv nedlukning af produktionskapacitet i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren (idet nedskæringen er et supplement til enhver nedskæring, der foretages uden omstruktureringsstøtte) med undtagelse af tilfælde, hvor alle de beslutninger, der træffes om at yde støtte, ikke i nogen sammenhængende tolvmånedersperiode omfatter en produktmængde, der overstiger en vis andel af den samlede årlige mængde af den pågældende produktion i det pågældende land (3 % for foranstaltninger, der tager sigte på en bestemt kategori af produkter eller erhvervsdrivende og 1,5 % for foranstaltninger uden dette sigte).
(100)
Medlemsstaterne kunne vælge at anvende førnævnte bestemmelser for landbrugssektoren som erstatning for rammebestemmelserne fra 1997 på andre sektorer end landbrugssektoren, som faldt ind under deres anvendelsesområde (i disse andre sektorer gjaldt meget strenge kriterier, især med hensyn til omstruktureringsplanen og støttemodtagerens bidrag til omstruktureringen, se nedenfor under punkt b), »Andre sektorer end landbrugssektoren«, betragtning 109-121).
(101)
I deres brev af 9. august 2004 fremkom de græske myndigheder ikke med en eneste oplysning, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at støtteordningen var blevet tilpasset denne lovgivning, og at støtten, der var tildelt i den omhandlede periode, derfor var ydet i overensstemmelse med de relevante betingelser i rammebestemmelserne fra 1997, med andre ord enten de betingelser, der er beskrevet i betragtning 99, litra b), eller de betingelser, der gælder andre sektorer end landbrugssektoren (fremlæggelse af en omstruktureringsplan, der inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, afbødning af støttens eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne, iagttagelse af princippet om engangsstøtte, kapacitetsnedskæring i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren, sikring af proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen og dækning af omstruktureringens sociale omkostninger).
III. Fra den 1. juli 2000 til den 30. juni 2003
(102)
Rammebestemmelserne fra 1997 blev den 9. oktober 1999 erstattet af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (herefter »rammebestemmelserne fra 1999«) (38). I punkt 6.3 i rammebestemmelserne fra 1999 står der, at »medlemsstaterne skal tilpasse deres bestående rednings- og omstruktureringsstøtteordninger, som vil være i kraft efter den 30. juni 2000, så de bringes i overensstemmelse med rammebestemmelserne efter denne dato.« Endvidere: »For at Kommissionen kan kontrollere denne tilpasning, bør medlemsstaterne inden den 31. december 1999 fremsende en oversigt over alle disse ordninger. De skal derefter inden den 30. juni 2000 fremsende tilstrækkelige oplysninger til, at Kommissionen kan kontrollere, at ordningerne er blevet ændret i overensstemmelse med nærværende rammebestemmelser.«
(103)
Rammebestemmelserne fra 1999 indeholdt også et særligt kapitel om omstrukturering af kriseramte virksomheder i landbrugssektoren. I forhold til kapitlet i rammebestemmelserne fra 1997 indførtes der med dette særlige kapitel en definition af strukturel overkapacitet i sektoren, undtagelsen, der nævnes i betragtning 99, litra b), blev begrænset til virksomheder i primærsektoren (hvilket indebærer, at undersektorerne forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter automatisk blev underlagt kravet om kapacitetsnedskæring), og princippet om engangsstøtte, hvorefter støtte til omstrukturering kun kan gives én gang, blev indført.
(104)
I deres brev af 9. august 2004 fremkom de græske myndigheder ikke med en eneste oplysning, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at støtteordningen var blevet tilpasset denne lovgivning, og at støtten, der var tildelt i den omhandlede periode, derfor var ydet i overensstemmelse med de relevante betingelser i rammebestemmelserne fra 1999, med andre ord efter fremlæggelse af en omstruktureringsplan for bl.a. nedskæring af kapacitet i tilfælde af strukturel overkapacitet, eventuelt med den begrænsede undtagelse i betragtning 103 og på basis af princippet om engangsstøtte.
ii) Spørgsmålet om garantier
(105)
Et andet punkt, der fik Kommissionen til at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, er spørgsmålet om foreneligheden af den støtte, der blev ydet i form af garantier. De græske myndigheder fremsatte en række bemærkninger i deres brev af 9. august 2004 (se betragtning 57, litra c) og g)). Kommissionen mener imidlertid, at disse bemærkninger giver anledning til følgende kommentarer:
a)
Med hensyn til litra c) beviser det forhold, at ydelsen af en garanti er forbundet med strenge betingelser, ikke i sig selv, at der ikke er tale om statsstøtte. Tværtimod angives det tydeligt i de regler, der fandt anvendelse, mens den omhandlede ordning var gældende, og som fremgik af brevene til medlemsstaterne SG(89) D/4328 af 5. april 1989 og SG(89) D/12772 af 12. oktober 1989 samt af punkt 38 i Kommissionens meddelelse til medlemsstaterne om anvendelsen af EØF-traktatens artikel 92 og 93 og artikel 5 i Kommissionens direktiv 80/723/EØF på offentlige virksomheder i fremstillingssektoren (39), at »alle garantier, der ydes af staten direkte eller indirekte via finansieringsinstitutter, falder inden for rammerne af EØF-traktatens artikel 92, stk. 1«, og at der kræves anvendt betingelser, som bl.a. kan indebære, at virksomheden træder i likvidation.Ganske vist erstattedes førnævnte breve i 2000 af meddelelsen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier , som indeholdt en række betingelser, der garanterede fraværet af statsstøtte, men de græske myndigheder angav i deres brev af 9. august 2004 intet, der kunne godtgøre, at de omhandlede garantier var ydet på denne måde.
b)
Selv om de græske myndigheder havde givet oplysninger til påvisning af, at garantierne var ydet, uden at der var tale om statsstøtte, ville Kommissionen ikke have kunnet verificere det, fordi dette, for bare at give et enkelt eksempel, kun er gældende, hvis de modtagende virksomheder ikke er kriseramte.
c)
For så vidt angår litra g), udgør det forhold, at garantien ikke dækker visse udgifter, på ingen måde et bevis for, at samtlige betingelser er overholdt, og man dermed kan konkludere, at den i garantien iboende støtte var forenelig med det indre marked. Desuden må det konstateres, at ingen af de græske myndigheders øvrige oplysninger i deres brev af 9. august 2004 godtgør, at betingelserne var opfyldt.
(106)
Efter at have præciseret dette mener Kommissionen snarere, at garantierne i løbet af den periode, den omhandlede ordning varede, udgjorde et element i en samling af instrumenter til ydelse af statsstøtte til kriseramte virksomheder, og at garantiernes forenelighed derfor er knyttet til hele omstruktureringsprocessens forenelighed, hvorom - som det til fulde fremgår af analysen i betragtning 94-104 - de græske myndigheder ikke har oplyst tilstrækkeligt til at befri Kommissionen for den tvivl, den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF (disse betragtninger om garantierne gælder alle tre procedurer i denne afgørelse og alle de nævnte sektorer, undtagen de garantier, der er omfattet af ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, som i kraft af det anvendte kriterium om levedygtighed - levedygtighed før gældssaneringen - bliver genstand for en særskilt undersøgelse).
(107)
De øvrige argumenter, som de græske myndigheder fremsatte i deres brev af 9. august 2004 (anvendt rentesats, spørgsmålet om eksistens eller ikke af større omkostninger som følge af bekendtgørelser, der udgør en integreret del af retsgrundlaget for ordningen, rentetilskrivningsperioder), indeholder intet element, der vil kunne ændre Kommissionens holdning som beskrevet ovenfor.
(108)
Da de græske myndigheders oplysninger ikke fjerner den tvivl, som Kommissionen udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
b) Andre sektorer end landbrugssektoren
(109)
Som med landbrugssektoren skal Kommissionen også analysere den omhandlede støtte i lyset af bestemmelserne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(110)
Da ministeriel bekendtgørelse nr. 69836/B1461 trådte i kraft den 1. oktober 1993, fremgik de pågældende bestemmelser af Ottende beretning om konkurrencepolitikken, navnlig punkt 177, 227 og 228.
(111)
I punkt 177 i beretningen står der, at hvis det kan vise sig nødvendigt med redningsforanstaltninger for at give et pusterum, som kan bruges til at iværksætte langsigtede løsninger på en virksomheds vanskeligheder, skal disse foranstaltninger ikke bruges til at hindre uomgængelige kapacitetsnedskæringer og derfor også kun bruges i tilfælde, hvor de er nødvendige for at løse alvorlige sociale problemer.
(112)
I punkt 227 i beretningen præciseres det, at redningsstøtten kan være berettiget i traktatens forstand, når den er knyttet til en omstrukturering med sigte på varig sanering af de omhandlede kriseramte virksomheder og/eller regioner, og når den har et regionalt eller sektorrelateret sigte, der er tilstrækkeligt til, at virkningerne af støtten lader sig vurdere.
(113)
I punkt 228 i beretningen præciseres yderligere Kommissionens holdning til redningsstøtte, og der gives en definition af »ledsagende støtte«.
(114)
Redningsstøtte skal:
a)
bestå af kontant støtte i form af lånegarantier eller lån til normal markedsrente
b)
være begrænset til, hvad der er strengt nødvendigt for at sikre virksomhedens fortsatte drift, f.eks. dækning af lønudgifter og rutinemæssige leverancer
c)
kun ydes i det tidsrum, der er nødvendigt for at få fastlagt de fornødne og gennemførlige saneringsforanstaltninger (normalt ikke over seks måneder)
d)
være begrundet i alvorlige sociale vanskeligheder og ikke have uacceptable virkninger for industrien i andre medlemsstater.
(115)
Den ledsagende støtte bør være betinget af gennemførelsen af et veldefineret omstrukturerings- og/eller omstillingsprogram samt reelt og effektivt medvirke til at genoprette levedygtigheden for den pågældende produktion. Støttens intensitet og størrelse bør begrænses til det absolut nødvendige til sikring af virksomhedens ligevægt i den uundgåelige overgangsperiode, inden et sådant program kan bære frugt. Støtten bør være af begrænset varighed og reduceres gradvis.
(116)
Disse betingelser blev erstattet af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder fra 1994 (40), der trådte i kraft den 23. december 1994 (herefter »rammebestemmelserne fra 1994«), derefter af rammebestemmelserne fra 1997, som trådte i kraft den 1. januar 1998, og siden af rammebestemmelserne fra 1999, der trådte i kraft den 1. juli 2000, idet der skal tages hensyn til den periode, medlemsstaterne fik til at tilpasse deres støtteordninger herefter (se betragtning 98 og 102).
(117)
Rammebestemmelserne fra 1994 bekræfter Kommissionens politik med hensyn til redningsstøtte (se betragtning 114) og indeholder en mere præcis definition af indhold og konsekvenser af de omstruktureringsplaner, der skal fremlægges (og som inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, med afbødning af støttens eventuelle skadelige virkninger for konkurrenterne, under iagttagelse af princippet om engangsstøtte, med kapacitetsnedskæring i tilfælde af strukturel overkapacitet i sektoren, sikring af proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen og dækning af omstruktureringens sociale omkostninger).
(118)
Uden for landbrugssektoren bekræfter rammebestemmelserne fra 1997, som er frugten af en regelmæssig gennemgang af Kommissionens politik for støtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, indholdet af rammebestemmelserne fra 1994.
(119)
Retningslinjerne fra 1999 skærper betingelserne for ydelse af redningsstøtte ved at indføre en bestemt tidsfrist for fremlæggelse af omstruktureringsplanen. Med hensyn til omstrukturering angår skærpelsen især SMV'erne, og der gives mulighed for at kræve en kapacitetsnedskæring, selv om der ikke forekommer strukturel overkapacitet i sektoren.
(120)
Idet de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 9. august 2004 både gælder landbrugssektoren og andre sektorer, kan Kommissionen kun konstatere, som den allerede har gjort for landbrugssektorens vedkommende, at de græske myndigheder ikke har angivet noget som helst, der gør det muligt for Kommissionen at konstatere, at de forskellige betingelser, der er fastlagt i rammebestemmelserne fra 1994, 1997 og 1999, er blevet opfyldt (for blot at nævne et enkelt eksempel er der intet, der tyder på, at en omstruktureringsplan med de nødvendige modydelser er blevet fremlagt af de støttemodtagende virksomheder). Denne konstatering gælder også med hensyn til de bestemmelser, der er beskrevet i Ottende beretning om konkurrencepolitikken.
(121)
I mangel af elementer, der kan bekræfte overholdelsen af ovennævnte bestemmelser, er Kommissionen ikke i stand til at konstatere, at den tildelte støtte er ydet, efter at der er fremlagt en omstruktureringsplan med alle de karakteristika, der er defineret i ovennævnte mangfoldige lovgivning (især en plan, der inden for et rimeligt tidsrum og på basis af en realistisk vurdering skal kunne gøre virksomheden sund og rentabel på længere sigt, afbødning af støttens virkninger for konkurrenterne, iagttagelse af princippet om engangsstøtte, kapacitetsnedskæring, proportionalitet mellem støtten og omkostningerne og fordelene ved omstruktureringen samt dækning af omstruktureringens sociale omkostninger). Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
V.II.2 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE FLORINA OG KILKIS, SOM ER GENSTAND FOR ANDEN INDLEDTE PROCEDURE
a) Landbrugssektoren
(122)
I deres brev af 18. august 2005 anførte de græske myndigheder, at grundbekendtgørelsen, der er retsgrundlag for ydelsen af støtten (ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993) henviste til industri- og håndværksvirksomheder, og at en landbrugsvirksomhed ikke ville være omfattet af dens bestemmelser.
(123)
Kommissionen noterer sig disse præciseringer og mener derfor, at den ikke behøver analysere den omhandlede ordning i lyset af de statsstøtteregler for landbrugssektoren, som fandt anvendelse, da støtten blev ydet.
b) Andre sektorer end landbrugssektoren
(124)
Kommissionen vurderede ved indledningen af proceduren, at ordningen var beregnet til kriseramte virksomheder, fordi virksomhederne ifølge ministeriel bekendtgørelse nr. 66336/B.1398 af 1993 skulle være levedygtige efter omstruktureringen (hvilket ikke udelukker en krisesituation på tidspunktet, hvor det afgøres, at virksomheden er støtteberettiget), og den skal derfor undersøge den omhandlede støttes forenelighed i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet.
(125)
De regler, der fandt anvendelse på redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet, var først og fremmest punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994 og rammebestemmelserne fra 1997 i den rækkefølge.
(126)
For så vidt angår punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994 og rammebestemmelserne fra 1997, afgav de græske myndigheder i deres brev af 18. august 2005 forklaringer, der var identiske med dem, de havde afgivet for at begrunde statsstøtten i amterne Kastoria og Evia (de græske myndigheders argumenter, der er anført i betragtning 57, litra a)-f), er allerede anført i betragtning 56, litra a)-e)). Den analyse, som Kommissionen foretager i betragtning 110-121, er derfor også gyldig i det foreliggende tilfælde, hvilket betyder, at Kommissionen ikke er i stand til at fjerne den tvivl, den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og at den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(127)
I deres brev af 18. august 2005 forsøgte de græske myndigheder ligeledes at begrunde den omhandlede støtte i, at amterne Florina og Kilkis støder op til Den tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, og at de lokale virksomheder led meget under krigshandlingerne og den manglende stabilitet i regionen.
(128)
Denne henvisning til usædvanlige begivenheder kunne have bragt artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF i anvendelse, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder. Imidlertid har de græske myndigheder intet oplyst, som kunne påvise de vanskeligheder, som virksomhederne i de to amter hævdes at være påført, og hvordan disse er forårsaget af ustabiliteten i regionen som følge af begivenhederne i Jugoslavien. I øvrigt er Kommissionen ikke i besiddelse af oplysninger, der vil kunne bekræfte, at de af de græske myndigheder nævnte begivenheder har kunnet fremkalde virkninger under ordningens fulde løbetid. Endelig undrer Kommissionen sig over, at ordningen kun skulle vedrøre visse økonomiske sektorer i de to amter, mens de nævnte begivenheder logisk set burde have påvirket samtlige lokale virksomheder i alle sektorer.
(129)
I betragtning af disse elementer kan Kommissionen ikke se, hvordan den omhandlede støtteordning kunne være omfattet af artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF. Den kan derfor kun konkludere endnu en gang, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
V.II.3 STØTTE VEDRØRENDE AMTERNE RHODÓPI, ÉVROS, XÁNTHI OG DODEKÁNISOS, ØERNE LÉSVOS, SÁMOS OG KHÍOS, SOM ER GENSTAND FOR TREDJE INDLEDTE PROCEDURE
(130)
Idet Kommissionen i sin beslutning om at indlede proceduren angav, at den på baggrund af de oplysninger, den var i besiddelse af, ikke kunne fastslå, om de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 og de efterfølgende bekendtgørelser, som er nævnt i betragtning 50-52 ovenfor, udgjorde en ny, selvstændig støtteordning eller en integreret del af den samlede ordning, som er analyseret i de forskellige procedurer, der blev indledt, og idet de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 ikke afgav nogen forklaring herpå, vil foreneligheden med det indre marked af de ordninger, som er indført ved de omhandlede ministerielle bekendtgørelser, blive undersøgt separat. Garantierne i ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 (se betragtning 49) bliver også genstand for en separat undersøgelse, idet de støttemodtagende virksomheder ifølge denne bekendtgørelse skal være levedygtige i det hele taget og ikke kun levedygtige efter gældssaneringen som i de øvrige tilfælde, der nævnes i den foreliggende sag.
(131)
For så vidt angår de ministerielle bekendtgørelser i betragtning 44-52, består analysen af to store dele, nemlig en landbrugsdel og en ikkelandbrugsrelateret del, som det er tilfældet med de ordninger, der er omfattet af de to først indledte procedurer. Dog vil delen, der ikke angår landbrug, være opdelt i to kategorier, nemlig industri-, hotel- og håndværkssektoren henholdsvis skibssektoren. Stenkulsindustrien, som ligeledes var omfattet af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, bliver ikke behandlet her, idet de græske myndigheder i deres breve af 15. og 29. marts 2011 anførte, at de omhandlede udvindingsaktiviteter gjaldt marmor og sten, hvilket gør, at de berørte virksomheder henhører under analysen af støtten til industrisektoren.
a) Landbrugssektoren
(132)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet.
(133)
I landbrugssektoren er de pågældende regler allerede beskrevet i betragtning 90 og 98-103. Idet ordningen i det foreliggende tilfælde udløb den 31. december 2005, skal der til listen over gældende regler føjes Fællesskabets rammebestemmelser fra 2004 om statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (41) (herefter »rammebestemmelserne fra 2004«), som trådte i kraft den 10. oktober 2004 og skærpede betingelserne i rammebestemmelserne fra 1999 (især ved at fastslå, at modtageren af omstruktureringsstøtten skal give reelle modydelser, der ikke indeholder støtte). I betragtning af arten af støttemodtagere (industrielle husdyrbrug og malkekvægsbedrifter) bør det i øvrigt overvejes, om ordningen både kunne omfatte virksomheder i primærproduktionen (ren avl) og forarbejdning/afsætning (f.eks. avl med forarbejdningsaktiviteter på stedet).
(134)
Med hensyn til den egentlige overholdelse af reglerne konstaterer Kommissionen, at bekendtgørelse nr. 1648/B22 af 13.1.1994 og ændringerne hertil dækkede sanering af lån, der kunne vedrøre enten investeringer eller driftskapital.
(135)
For så vidt angår saneringen af lån til investeringer, oplyste de græske myndigheder intet i deres brev af 10. maj 2006, der kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at lånene, der var genstand for saneringen, faktisk var optaget for at dække allerede foretagne investeringer. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra a), er opfyldt.
(136)
Kommissionen kan heller ikke på grundlag af de foreliggende oplysninger konkludere, at betingelsen i betragtning 90, litra b), uden al tvivl er opfyldt, for de græske myndigheder har intet anført herom i deres brev af 10. maj 2006.
(137)
For så vidt angår betingelsen i betragtning 90, litra c), kan Kommissionen anse alternativ to som opfyldt, eftersom modtagervirksomhederne skulle være levedygtige efter gældssaneringen på baggrund af en vurdering foretaget af bankerne.
(138)
For så vidt angår gældssaneringen af lån til driftskapital, kunne den omhandlede ordning heller ikke anvendes under overholdelse af alle betingelserne i betragtning 90, idet den første betingelse i litra a) udtrykkeligt er, at lånene skal være knyttet til investeringer.
(139)
Med hensyn til støtten, der er ydet fra den 1. januar 1998 og indtil datoen for ikrafttrædelsen af rammebestemmelserne fra 2004, er den analyse, der foretages i betragtning 98-104, ligeledes gyldig for substansen i det foreliggende tilfælde, idet de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, der kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at der var fremlagt en omstruktureringsplan, inklusive de obligatoriske modydelser, med henblik på at opnå den omhandlede støtte.
(140)
Hvad endelig angår den støtte, der blev ydet efter ikrafttrædelsen af rammebestemmelserne fra 2004, kan Kommissionen kun konstatere, at de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, som kunne gøre det muligt for Kommissionen at konstatere, at der var fremlagt en omstruktureringsplan, inklusive de obligatoriske modydelser, med henblik på at opnå den omhandlede støtte. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(141)
I deres brev af 10. maj 2006 forsøgte de græske myndigheder at begrunde den omhandlede støtte i krigen i naboregionerne. Ifølge de græske myndigheder gjorde denne baggrund støtten berettiget til at være omfattet af undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra a) og c), i TEUF (se betragtning 59, litra a)).
(142)
Kommissionen kan ikke godtage dette argument af flere grunde:
a)
Lovgivningsmæssigt er forekomsten af en konflikt en usædvanlig begivenhed, som kun kan være omfattet af artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF, ifølge hvilken bestemmelse støtte til erstatning for skader som følge af naturkatastrofer og andre usædvanlige begivenheder er forenelig med det indre marked
b)
I landbrugssektoren skal støttens forenelighed undersøges i lyset af undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse, og ikke i lyset af undtagelsen i litra a) i samme artikels stk. 3, ifølge hvilken bestemmelse det er foreneligt med det indre marked at yde støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, samt i de områder, der er nævnt i artikel 349 (42), under hensyn til deres strukturelle, økonomiske og sociale situation
c)
For at denne undtagelse kan finde anvendelse, skulle støtten være tildelt under overholdelse af reglerne for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Men som det er påvist ovenfor, har det ikke været tilfældet.
(143)
Kommissionen kan heller ikke fastslå, at artikel 107, stk. 2, litra b), i TEUF kan finde anvendelse i det foreliggende tilfælde, af følgende grunde:
a)
I deres brev af 10. maj 2006 understregede de græske myndigheder ganske vist, at BNP samlet og pr. capita i de pågældende amter lå på et beskedent niveau i forhold til BNP i landets øvrige regioner i den periode, hvor ordningen gjaldt, men de præciserede også, at BNP var steget i samme periode, hvilket viser, at krigen i naboregionerne ikke har haft en katastrofal virkning for økonomien i de omhandlede amter
b)
Som beskrivelsen af retsgrundlaget for den omhandlede ordning viser, er der tilført ændringer til ordningen næsten 10 år efter ophøret af krigshandlingerne i naboregionerne. Man kan derfor ikke sige, at de græske myndigheder var tvunget til at gribe ind på grund af krigstilstanden i naboregionerne, og at der derfor består en årsagssammenhæng mellem krigen og virksomhedernes vanskeligheder (et enkelt eksempel er nok til at illustrere dette: Bekendtgørelse nr. 2/64046/0025/2003 af 28.1.2004, som nævnes i betragtning 48, dækker lån, som kunne optages af industrivirksomheder - med andre ord potentielt set af industrielle husdyrbrug - indtil den 31. december 2004).
(144)
For så vidt angår de græske myndigheders øvrige bemærkninger i deres brev af 10. maj 2006, understreger Kommissionen følgende (disse bemærkninger med undtagelse af bemærkningerne i litra b) gælder også for alle de øvrige sektorer, der er omfattet af proceduren):
a)
Problemer såsom manglen på dynamik i de lokale markeder eller faldet i efterspørgslen kan næppe løses gennem ydelse af støtte til kriseramte virksomheder uden omstrukturering. Strukturelle foranstaltninger er et mere velegnet virkemiddel
b)
De omhandlede amters andel af den samlede kødproduktion i Grækenland ændrer på ingen måde den risiko for konkurrenceforvridning, som følger af, at der ydes støtte i forbindelse med den etablerede lovgivning (i det foreliggende tilfælde ydelse af støtte til kriseramte virksomheder uden omstruktureringsplan). Ifølge Domstolens retspraksis kan denne støtte, når en finansiel støtte, som ydes af en stat, styrker en virksomheds position i forhold til andre virksomheder, som den konkurrerer med (hvilket er tilfældet i den foreliggende sag), medføre en fordrejning af konkurrencevilkårene for de konkurrerende virksomheder, som ikke har adgang til denne støtteordning (43)
c)
Spørgsmålet om virksomhedernes levedygtighed som defineret i de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 behandles senere i afgørelsen
d)
Argumentet om, at kontoen i henhold til lov nr. 128/75 ikke indeholder statslige midler, er allerede blevet behandlet i betragtning 82, litra d).
(145)
Som følge af disse betragtninger kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
b) Industri-, hotel- og håndværkssektoren
(146)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(147)
Ligesom det var tilfældet med den støtte, der var genstand for de to første procedurer, der blev indledt, var de regler, der fandt anvendelse på redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder på støttetildelingstidspunktet, først og fremmest punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken, rammebestemmelserne fra 1994, rammebestemmelserne fra 1997 og rammebestemmelserne fra 1999 i den rækkefølge. I det foreliggende tilfælde skal rammebestemmelserne fra 2004 føjes til listen, idet ordningen udløb den 31. december 2005 i visse amter.
(148)
De oplysninger, som de græske myndigheder fremsendte i deres brev af 10. maj 2006, og som er anført i betragtning 59 ovenfor, omfatter intet element vedrørende overholdelsen af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder. Kommissionen er derfor ikke i stand til at konstatere, om punkt 177, 227 og 228 i Ottende beretning om konkurrencepolitikken eller rammebestemmelserne fra 1994, 1997, 1999 og 2004 er opfyldt.
(149)
Kommissionen kan ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
c) Skibssektoren
(150)
Den omhandlede ordnings forenelighed med det indre marked skal analyseres ud fra to vinkler, alt efter om »skibssektor« betegner skibsbygning eller søtransport.
(151)
Kommissionen skal analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(152)
Med hensyn til skibsbygning har de gældende regler for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder siden ikrafttrædelsen af ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 været og er fortsat følgende:
a)
indtil den 31. december 1998: Rådets direktiv 90/684/EØF af 21. december 1990 om støtte til skibsbygningsindustrien (44)
b)
fra den 1. januar 1999 til 31. december 2003: Rådets forordning (EF) nr. 1540/98 af 29. juni 1998 om nye regler for støtte til skibsbygningsindustrien (45)
c)
siden den 1. januar 2004: Rammebestemmelser for statsstøtte til skibsbygning (46).
(153)
I deres brev af 10. maj 2006 anførte de græske myndigheder intet, som kunne give Kommissionen mulighed for at konkludere, at den omhandlede støtteordning er blevet anvendt under overholdelse af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den pågældende sektor. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(154)
Også i søtransportsektoren skal Kommissionen analysere den omhandlede ordning i lyset af de regler, der var gældende for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder.
(155)
Siden ministeriel bekendtgørelse nr. 1648/B.22 af 13.1.1994 trådte i kraft, har reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i søtransportsektoren været indeholdt i følgende akter:
a)
»Finansielle og fiskale foranstaltninger vedrørende skibsfart med fartøjer, der er indregistreret i Fællesskabet« (47)
b)
Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren fra 1997 (48)
c)
EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren 2004 (49).
(156)
Igen gjaldt, at de græske myndigheder i deres brev af 10. maj 2006 intet anførte, som kunne give Kommissionen mulighed for at konkludere, at den omhandlede støtteordning er blevet anvendt under overholdelse af reglerne for redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder i den pågældende sektor. Kommissionen kan derfor ikke fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, og kan derfor kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
d) Støtte tildelt i amterne Lésvos, Sámos, Khíos og Dodekánisos, som ligeledes er genstand for tredje indledte procedure
(157)
I forbindelse med indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF havde Kommissionen i mangel af tilstrækkelige oplysninger to hypoteser:
a)
enten at den støtte, som var omfattet af ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 og 2078809 af 10.10.1989 og ændringerne hertil, indgik i samme ramme som den, der var fastlagt ved de bekendtgørelser, der er beskrevet i betragtning 44-48
b)
eller at støtten udgjorde en del af et finansieringssystem, der ikke byggede på det samme retsgrundlag.
(158)
I deres brev af 10. maj 2006 oplyste de græske myndigheder, at de to bekendtgørelser fra 1989 krævede, at virksomhederne skulle være levedygtige før og efter gældssaneringen. Kommissionen kan ikke nøjes med denne præcisering, idet det efter en fornyet undersøgelse viser sig, at det ikke i nogen af de to pågældende bekendtgørelser er angivet, at virksomhederne skulle være levedygtige før og efter gældssaneringen. Derfor skal Kommissionen ikke alene analysere foreneligheden af støtten i de to bekendtgørelser og ændringerne hertil på baggrund af de to hypoteser i betragtning 157, men også uden i hypotese to at udelukke, at støtten kunne være ydet til kriseramte virksomheder.
(159)
For så vidt angår den første hypotese i betragtning 157, kan Kommissionen kun konstatere, at hvis de to ministerielle bekendtgørelser fra 1989 og ændringerne hertil indgår i samme ramme som den, der var fastlagt ved de bekendtgørelser, der er beskrevet i betragtning 44-48, er analysen, som Kommissionen foretog i betragtning 146-149, også gyldig her, og at de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 10. maj 2006 ikke kan fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, hvorfor den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(160)
For så vidt angår den anden hypotese, skal der ses på to tilfælde, nemlig ydelse af støtte til kriseramte virksomheder og ydelse af støtte til levedygtige virksomheder.
(161)
I den første hypotese er analysen i betragtning 146-149 også gyldig, og de græske myndigheders forklaringer i deres brev af 10. maj 2006 kan ikke fjerne den tvivl, som Kommissionen udtrykte ved indledningen af proceduren efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, hvorfor den kun kan konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(162)
I den anden hypotese kan Kommissionen ligeledes konstatere, at de græske myndigheders forklaringer i deres breve af 10. maj 2006, 15. marts 2011 og 29. marts 2011 ikke gør det muligt at fastslå, om driftskapitalen, der var rejst ved hjælp af lån med rentegodtgørelse, tjente til at finansiere støtteberettigede investeringer ifølge Unionens regler om statsstøtte med regionalt sigte (siden ikrafttrædelsen af ministeriel bekendtgørelse nr. 2041901 af 16.5.1989 har de gældende regler været henholdsvis Kommissionens meddelelse vedrørende metoden for anvendelse af artikel 92, stk. 3, litra a) og c), i TEUF på regionalstøtte (50) og retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 (51)). Kommissionen kan kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(163)
I tilfælde af at driftskapitalen ikke var blevet brugt til finansiering af støtteberettigede investeringer i medfør af Unionens regler om støtte med regionalt sigte, skal Kommissionen endelig kontrollere, om støtten i form af driftskapital, som dermed får status af driftsstøtte, kan erklæres forenelig i lyset af de gældende bestemmelser i Unionens regler om støtte med regionalt sigte. I denne sammenhæng vil Kommissionen gerne understrege, at det påhviler den pågældende medlemsstat at samarbejde med Kommissionen og forelægge alle oplysninger, der gør det muligt for Kommissionen at kontrollere, om den omhandlede støtte er forenelig (52). Da de græske myndigheders oplysninger i de forskellige breve ikke gør det muligt at kontrollere overholdelsen af bestemmelserne i Unionens regler om statsstøtte med regionalt sigte, kan Kommissionen kun konkludere, at den omhandlede ordning var uforenelig med det indre marked.
(164)
Den garanti, der blev ydet i medfør af bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, skal ikke betragtes som et instrument, der indgår i forbindelse med en omstrukturering af en kriseramt virksomhed i lighed med den, der er omfattet af de øvrige bekendtgørelser omhandlet i denne afgørelse, for bekendtgørelsen kræver, for at garantien kan ydes, at virksomheden er levedygtig i absolut forstand og ikke først efter gældssaneringen. Den skal derfor analyseres i lyset af de statsstøtteregler, der finder anvendelse herpå.
(165)
Siden ikrafttrædelsen af bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000 og indtil den 31. december 2005 (ordningens udløbsdato) har garantierne været omfattet af meddelelsen fra 2000.
(166)
I denne meddelelse fra 2000 præciseres det, at Kommissionen skal vurdere foreneligheden af den støtte, der er knyttet til ydelsen af en garanti, ifølge de regler, der finder anvendelse på andre former for støtte, og som er præciseret i de forskellige rammebestemmelser og retningslinjer, der gælder i de omhandlede erhvervssektorer. I øvrigt kan garantien kun accepteres, hvis mobiliseringen heraf er knyttet til specifikke betingelser, som f.eks. kan indebære, at virksomheden erklæres konkurs, eller en lignende procedure.
(167)
I det foreliggende tilfælde har de græske myndigheder intet oplyst om statsstøtteelementet i de tildelte garantier. Kommissionen er derfor ikke i stand til at bedømme det i lyset af de forskellige bestemmelser, der finder anvendelse alt efter den givne sektor, og at fastslå, om dette element af statsstøtte kunne medføre en overskridelse af den maksimale støtteintensitet, som i givet fald gælder for virksomheder, der ikke er kriseramte (de græske myndigheder har i øvrigt ikke fremsendt oplysninger om overholdelsen af de forskellige regler i deres svar på indledningen af tredje procedure).
(168)
Kommissionen er på denne baggrund ikke i stand til at konkludere, at støtten, der er ydet i form af garantier i henhold til ministeriel bekendtgørelse nr. 2/82257/0025 af 18.12.2000, er forenelig med det indre marked.
VI. KONKLUSION
(169)
Kommissionen konstaterer, at Grækenland har iværksat den omhandlede støtte i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF. Ovenstående analyse viser, at den omhandlede støtte ikke kan erklæres forenelig med det indre marked, eftersom de græske myndigheder ikke har fremsendt oplysninger, der kan påvise overholdelsen af de forskellige regler, der er nævnt, og at Kommissionen derfor ikke er i stand til at fjerne den tvivl, som den udtrykte ved indledningen af de forskellige procedurer. I denne sammenhæng vil Kommissionen gerne understrege, at det påhviler den pågældende medlemsstat at samarbejde med Kommissionen og forelægge alle oplysninger, der gør det muligt for Kommissionen at kontrollere, om den omhandlede støtte er forenelig.
(170)
I henhold til artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (53) beslutter Kommissionen, når den træffer negative afgørelser i tilfælde af ulovlig støtte, at den berørte medlemsstat træffer alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge støtten fra støttemodtagerne (i det foreliggende tilfælde alle dem, der har nydt godt af bestemmelserne i de undersøgte bekendtgørelser). Grækenland skal således træffe alle nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den uforenelige støtte, der allerede er udbetalt ulovligt til støttemodtagerne. I overensstemmelse med bestemmelserne i punkt 42 i Kommissionens meddelelse med titlen »Mod en effektiv gennemførelse af Kommissionens beslutninger, som pålægger en medlemsstat at tilbagesøge ulovlig og uforenelig statsstøtte« (54) skal Grækenland inden fire måneder efter meddelelsen af denne afgørelse efterkomme den. Det beløb, der tilbagesøges, tillægges påløbne renter i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (55).
(171)
Denne afgørelse skal efterkommes straks, især for så vidt angår tilbagesøgningen af alle støttebeløb, der er tildelt individuelt i henhold til støtteordningen, med undtagelse af den støtte, der er ydet til specifikke projekter, som på tidspunktet for støttetildelingen opfyldte alle de betingelser, som er fastlagt i de minimis-forordningen eller undtagelsesforordningen, som finder anvendelse i medfør af artikel 1 og 2 i Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (56), eller i en støtteordning, som er godkendt af Kommissionen.
(172)
I artikel 15 i forordning (EF) nr. 659/1999 hedder det imidlertid, at Kommissionens beføjelser til at kræve tilbagebetaling af støtte forældes efter 10 år. Forældelsesfristen løber fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte tilkendes støttemodtageren, enten som individuel støtte eller i henhold til en støtteordning. Enhver foranstaltning, der træffes af Kommissionen eller af en medlemsstat efter opfordring fra Kommissionen angående den ulovlige støtte, afbryder denne frist. Efter hver afbrydelse begynder forældelsesfristen forfra.
(173)
I det foreliggende tilfælde er de datoer, som Kommissionen kan gå tilbage til med henblik på at kræve tilbagebetaling, følgende:
a)
for den støtte, der er genstand for første procedure: den 1. oktober 1993, eftersom Kommissionen første gang traf en foranstaltning den 27. maj 2003, men bekendtgørelse nr. 69836/B1461, der blev vedtaget den 14. september 1993, blev offentliggjort i Grækenlands statstidende den 1. oktober 1993 og trådte i kraft på denne dato
b)
for den støtte, der er genstand for anden procedure: den 22. april 1994, eftersom Kommissionen traf den første foranstaltning den 22. april 2004
c)
for den støtte, der er genstand for tredje procedure: den 12. november 1994, eftersom Kommissionen traf den første foranstaltning den 12. november 2004.
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De støtteordninger, som Grækenland i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har iværksat i form af gældssanering i amterne Kastoria, Evia, Florina, Kilkis, Rhodópi, Évros, Xánthi og Dodekánisos og på øerne Lésvos, Sámos og Khíos, er uforenelige med det indre marked.
Artikel 2
En individuel støtte, der ydes i henhold til en af de ordninger, som er omhandlet i artikel 1, udgør ikke statsstøtte, hvis den på tildelingstidspunktet opfylder de betingelser, der er fastlagt i en af de forordninger, der er vedtaget i medfør af artikel 2 i forordning (EF) nr. 994/98, som var gældende på tidspunktet for støttetildelingen.
Artikel 3
1. Grækenland har pligt til hos støttemodtagerne at tilbagesøge den uforenelige støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1.
2. De støttebeløb, der skal tilbagebetales, tillægges renter fra den dato, hvor de blev udbetalt til støttemodtagerne, og indtil de er blevet tilbagebetalt.
3. Renterne beregnes som fastsat i kapitel V i forordning (EF) nr. 794/2004.
4. Grækenland annullerer alle udestående betalinger af støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, fra datoen for meddelelsen af denne afgørelse.
Artikel 4
Tilbagesøgningen af den støtte, der er ydet i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, skal ske hurtigt og effektivt.
Grækenland sørger for at efterkomme nærværende afgørelse inden fire måneder efter meddelelsen af afgørelsen.
Artikel 5
1. Inden to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse forelægger Grækenland følgende oplysninger:
a)
en liste over støttemodtagere, som har modtaget støtte i henhold til ordningerne ifølge artikel 1, og det samlede beløb, som hver enkelt har modtaget i forbindelse med den ordning, der berører vedkommende støttemodtager
b)
det samlede beløb (hovedstol og renter), der skal tilbagesøges hos hver støttemodtager, som har modtaget støtte, der ikke kan dækkes af reglen
c)
en detaljeret beskrivelse af allerede trufne eller planlagte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse
d)
dokumenter, der godtgør, at støttemodtagerne har fået besked på at tilbagebetale støtten.
2. Grækenland holder Kommissionen orienteret om fremskridtene med de nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den støtte, der er ydet i henhold til ordningen ifølge artikel 1, er tilbagebetalt. Grækenland forelægger straks på Kommissionens anmodning enhver oplysning om de foranstaltninger, der allerede er truffet og er planlagt for at efterkomme denne afgørelse. Grækenland skal også fremsende detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, som støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 6
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. oktober 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. október 19.)
a Görögország által Kastoria, Evvia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi és Dodekanisos megyében, valamint Lesvos, Samos és Chios szigetén bevezetett, adósságátalakítás formájában nyújtott állami támogatási intézkedésekről
(C 23/04 [ex NN 153/03], C 20/05 [ex NN 70/04] és C 50/05 [ex NN 20/05])
(az értesítés a C(2011) 7252. számú dokumentummal történt)
(Csak a görög nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/307/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első pontjára,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután felkérte az érdekelt feleket, hogy a Szerződés 108. cikke (2) bekezdésének első pontja alapján (1) tegyék meg észrevételeiket, és ezen észrevételek figyelembevételével,
mivel:
I. AZ ELJÁRÁS
(1)
A Bizottság, miután olyan értelmű tájékoztatást kapott, hogy 1993-ban és a rá következő évek folyamán Kastoria és Evvia megyei vállalkozások adósságátalakítási (átütemezési) terv keretében támogatásokat kaptak, 2003. május 27-én kelt levelében felkérte a görög hatóságokat, hogy négyhetes határidőn belül küldjék meg részére a terv jogalapjának szövegét és minden, az EK-Szerződés 87. és 88. cikke alapján elvégzendő vizsgálatához szükséges információt (3).
(2)
2003. július 10-én kelt és 2003. július 17-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete továbbította a Bizottsághoz a görög hatóságok levelét, amelyben azok az (1) preambulumbekezdésben említett határidő egy hónappal történő meghosszabbítását kérték.
(3)
2003. augusztus 4-én kelt és 2003. augusztus 6-án iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete továbbította a Bizottsághoz az annak 2003. május 27-én kelt levelében kért információkat.
(4)
A kapott információk vizsgálatából kiderült, hogy a Bizottság jóváhagyása nélkül fizettek ki támogatásokat. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy NN 153/03. számon aktát nyit a be nem jelentett támogatásról.
(5)
2004. június 21-i levelében (4) a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról, hogy határozatot hozott az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról (C 23/2004) (a továbbiakban: „az első eljárás megindítása”).
(6)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról hozott határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában (5) tették közzé. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg a szóban forgó támogatásokkal kapcsolatos észrevételeiket.
(7)
A Bizottság nem kapott észrevételeket harmadik érdekelt felektől.
(8)
2004. július 13-án kelt és 2004. július 19-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg egy hónappal azt a határidőt, amelyet az a görög hatóságoknak szabott az első eljárás megindítására adandó válaszuk megküldésére.
(9)
2004. augusztus 6-i távmásolatában a Bizottság megadta a kért határidő-hosszabbítást.
(10)
2004. augusztus 9-én kelt és 2004. augusztus 10-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak a görög hatóságok válaszát az első eljárás megindítására.
(11)
A görög hatóságok által 2003. augusztus 4-i levelükben küldött információk vizsgálata során kiderült, hogy a szóban forgó támogatások nemcsak Kastoria és Evvia megyére vonatkoztak, hanem Florina és Kilkis megyére is. Ezért a Bizottság 2004. április 22-i távmásolatában kiegészítő információkat kért ez utóbbi támogatásokkal kapcsolatban.
(12)
2004. május 26-i levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg egy hónappal azt a határidőt, amelyet az a görög hatóságoknak szabott a fenti kiegészítő információk megküldésére.
(13)
2004. június 7-i távmásolatában a Bizottság megadta a kért határidő-hosszabbítást.
(14)
2004. július 1-jén kelt és aznap iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak az annak 2004. április 22-i távmásolatában kért információkat.
(15)
A kapott információk vizsgálatából kiderült, hogy a Bizottság jóváhagyása nélkül fizettek ki támogatásokat. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy NN 70/04. számon aktát nyit a be nem jelentett támogatásról.
(16)
2005. június 9-i levelében (7) a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról, hogy határozatot hozott az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról a Florina és Kilkis megyének nyújtott támogatásokkal kapcsolatban (C 20/05) (a továbbiakban: „a második eljárás megindítása”).
(17)
Az eljárás megindításáról hozott határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában (8) tették közzé. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg a szóban forgó támogatásokkal kapcsolatos észrevételeiket.
(18)
A Bizottság nem kapott észrevételeket harmadik érdekelt felektől.
(19)
2005. június 24-én kelt és 2005. június 28-án iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg két hónappal azt a határidőt, amelyet az a görög hatóságoknak szabott a második eljárás megindítására adandó válaszuk megküldésére.
(20)
2005. július 13-i távmásolatában a Bizottság megadta a kért határidő-hosszabbítást.
(21)
2005. augusztus 18-én kelt és 2005. augusztus 24-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak a görög hatóságok válaszát a második eljárás megindítására.
(22)
A görög hatóságok által 2004. július 1-jei levelükben küldött információk vizsgálata során az is kiderült, hogy támogatást nemcsak az első két eljárásindításban szereplő megyének nyújtottak, hanem más megyéknek is. Ezért a Bizottság 2004. november 12-i távmásolatában kiegészítő információkat kért ez utóbbi támogatásokkal kapcsolatban.
(23)
2004. december 13-án kelt és 2004. december 15-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg egy hónappal azt a határidőt, amelyet az a görög hatóságoknak szabott a fenti kiegészítő információk megküldésére.
(24)
2005. január 6-i távmásolatában a Bizottság megadta a kért határidő-hosszabbítást.
(25)
2005. január 27-én kelt és 2005. február 1-jén iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak a 2004. november 12-i távmásolatában kért kiegészítő információkat.
(26)
A kapott információk vizsgálatából kiderült, hogy a Bizottság jóváhagyása nélkül fizettek ki támogatásokat. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy NN 20/05. számon aktát nyit a be nem jelentett támogatásról.
(27)
2005. december 22-i levelében (10) a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról, hogy határozatot hozott az EK-Szerződés 88. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról a Rodopi, Evros, Xanthi és Dodekanisos megyének, valamint Lesvos, Samos és Chios szigetének nyújtott támogatásokkal kapcsolatban (C 50/05) (a továbbiakban: „a harmadik eljárás megindítása”).
(28)
Az eljárás megindításáról hozott határozatot az Európai Unió Hivatalos Lapjában (11) tették közzé. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg a szóban forgó támogatásokkal kapcsolatos észrevételeiket.
(29)
A Bizottság nem kapott észrevételeket harmadik érdekelt felektől.
(30)
2006. január 23-án kelt és 2006. január 25-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg három hónappal azt a határidőt, amelyet az a görög hatóságoknak szabott a harmadik eljárás megindítására adandó válaszuk megküldésére.
(31)
2006. február 3-i távmásolatában a Bizottság megadta a kért határidő-hosszabbítást.
(32)
2006. május 10-én kelt és 2006. május 11-én iktatott levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak a görög hatóságok válaszát a harmadik eljárás megindítására.
(33)
Valamennyi megküldött jogalap újbóli vizsgálatát követően 2011. január 12-i távmásolatában a Bizottság egyhónapos határidőn belül magyarázatokat kért a görög hatóságoktól a kérdéses támogatásokkal kapcsolatban.
(34)
2011. február 7-i elektronikus levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete kérte, hogy a Bizottság hosszabbítsa meg 40 munkanappal az említett határidőt.
(35)
2011. február 17-i távmásolatában a Bizottság húsz munkanappal meghosszabbította a határidőt.
(36)
2011. március 15-i és 2011. március 29-i elektronikus levelében Görögország Európai Unió Melletti Állandó Képviselete megküldte a Bizottságnak a kért magyarázatokat.
II. LEÍRÁS
(37)
A 69836/B1461. számú, 1993. szeptember 30-i miniszteri rendelet előírja, hogy - bejegyzett székhelyüktől függetlenül - a Kastoria és Evvia megyében megtelepedett és itt működő ipari és kisipari vállalkozások 1993. június 30-ig fennálló összes, különféle drachma- és devizahitelekből (forgó- és állóeszközhitelekből), illetve drachma- vagy devizaalapú bankgaranciák lehívásából eredő, esedékes vagy még nem esedékes tartozását egyetlen új hitellé kell átalakítani, amely tíz év alatt törlesztendő egyenlő összegű féléves tőke- és kamattörlesztő részletekben, illetve egyenlő összegű féléves tőketörlesztő részletekben (egyszerű tőketörlesztés formájában) és félévenkénti kamatmegállapítással az intézkedés keretében alkalmazott mindenkori kamatlábbal (az új hitel kamatlába a hitel kamatperiódusának kezdetét közvetlenül megelőző egyéves futamidejű kamatozókincstárjegy-kibocsátás kamatlába két százalékponttal megnövelve, és az első öt évben 10 százalékpont kamattámogatásban részesül a 128/75. számú törvény végrehajtására elkülönített keretből) (12).
(38)
Vagylagos lehetőségként a fenti vállalkozások megkaphatják öt évre a 10 százalékpontos kamattámogatást az 1993. június 30-án álló- és forgóeszközeik után fennálló, drachma- vagy devizaalapú hiteltartozásaikra.
(39)
A vállalkozásoknak az intézkedés után életképesnek kell lenniük (ami azt jelenti, hogy bizonyos mértékig nehéz helyzetben vannak), és ezt a kritériumot a bankok ellenőrzik.
(40)
Az új hitelekkel kapcsolatos türelmi időszakokat és kamattámogatásokat a 2035824/5887. számú, 1994. június 1-jei, a 2045909/7431/0025. számú 1994. augusztus 26-i, a 2071670/11297. számú, 1994. november 9-i és a 72742/B1723. számú, 1994. december 8-i miniszteri rendeletek szabályozzák, és ezek biztosítják a reájuk vonatkozó állami kezességvállalást.
(41)
A 66336/B.1398. számú, 1993. szeptember 14-i miniszteri rendelet a (37) preambulumbekezdésben ismertetettekkel azonos intézkedéseket és feltételeket ír elő. Emellett állami kezességvállalást is előír a Florina és Kilkis megyei ipari és kisipari vállalkozások átalakított adósságállományának tőkéjére és kamataira, valamint azt is tartalmazza, hogy 1992. december 31-ig az állam fedezi e vállalkozások álló- és forgóeszköz-hiteleinek késedelmi kamatait a 128/75. számú törvényben foglalt összeghatárig.
(42)
A 66336/B.1398. számú, 1993. szeptember 14-i rendeletet a 30755/B.1199. számú, 1994. július 21-i rendelet, a 60029/B.1541. számú, 1994. szeptember 23-i rendelet, a 72742/B.1723. számú, 1994. december 8-i rendelet, a 236/B.22. számú, 1995. január 4-i rendelet, a 8014/B.285. számú, 1995. február 28-i rendelet, a 44678/B.1145. számú, 1995. július 3-i rendelet, a 44446/B.1613. számú, 1996. december 24-i rendelet, a 40410/B.1678. számú, 1997. december 9-i rendelet, a 10995/B.546. számú, 1999. március 24-i rendelet, a 12169/B.736. számú, 2000. március 22-i rendelet és a 35913/B.2043. számú, 2000. október 24-i rendelet módosította. E rendeletek szabályozzák a hitelek törlesztési idejét, a türelmi időszakokat és az új hitelekhez kapcsolódó kamattámogatásokat, valamint meghosszabbítják azon időszakokat, amelyeken túl a hátralékos törlesztési részletek behajthatóvá válnak.
(43)
A vállalkozásoknak az intézkedés után életképesnek kell lenniük (ami azt jelenti, hogy bizonyos mértékig nehéz helyzetben vannak), és ezt a kritériumot a bankok ellenőrzik.
(44)
Az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendelet az alábbiakat írja elő:
a)
az 1993. április 1-jétől kezdődően - bejegyzett székhelyüktől függetlenül - a Xanthi, Rodopi és Evros megyében megtelepedett kisipari, ipari, bányászati, iparszerű állattenyésztési, szállodaipari és hajózási vállalkozásoknak nyújtott új forgóeszközök után a 128/75. számú törvény végrehajtására elkülönített keretből 10 (tíz) százalékpont kamattámogatást kell adni a vállalkozás megelőző évi forgalma 20 %-ának vagy a tárgyévi megrendelés-állománya 50 %-ának erejéig az 1993. április 1-je és 1996. március 31-e közötti időszakban felszámolt kamatok után, összesen 100 000 000 drachma (293 470 EUR) kerethatárig terjedő állami kezességvállalással;
b)
Thrákia régió kisipari, ipari, bányászati, iparszerű állattenyésztési, szállodaipari és hajózási vállalkozásainak 1993. december 31-ig fennálló összes, álló- és forgóeszközhiteleiből eredő, esedékes és még nem esedékes tartozása egyetlen új hitellé alakítandó át, amely tíz év alatt törlesztendő egyenlő összegű féléves tőke- és kamattörlesztő részletekben a 128/75. számú törvény végrehajtására elkülönített keretből, állami kezességvállalással;
c)
az intézkedés magában foglalja az álló- és forgóeszközhitelek késedelmi kamatait 1992. december 31-ig.
(45)
A vállalkozásoknak az intézkedés után életképesnek kell lenniük (ami azt jelenti, hogy bizonyos mértékig nehéz helyzetben vannak), és ezt a kritériumot a bankok ellenőrzik.
(46)
Az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendeletet számos ponton módosította a 14237.B.664. számú, 1994. április 6-i, a 235/B.21. számú, 1995. január 4-i, a 44678/B.1145. számú, 1995. július 3-i, a 14946/B.566. számú, 1996. április 30-i, a 44446/B.1613. számú, 1996. december 24-i, a 32576/B.1282. számú, 1997. október 9-i (13), a 11362/B.472. számú, 1997. április 7-i, a 40412/B.1677. számú, 1997. december 9-i (14), a 42998/B.2026. számú, 1998. december 15-i, a 19954/B.957. számú, 1999. június 7-i, a 10123/B.507. számú, 1999. március 17-i, a 6244/B.270. számú, 2000. február 18-i és a 35913/B.2043. számú, 2000. október 24-i (15) rendelet. E rendelkezések technikai jellegű paramétereket szabályoznak, így például a kamattámogatásokat, a türelmi időszakokat, a hitelek törlesztési idejét és azon időszakokat, amelyeken túl a hátralékos törlesztési részletek behajthatóvá válnak.
(47)
A 2003341/683/0025. számú, 1994. február 17-i miniszteri rendelet állami kezességvállalást biztosít az 1993. április 1-jétől kezdődően - bejegyzett székhelyüktől függetlenül - a Xanthi, Rodopi és Evros megyében megtelepedett kisipari, ipari, bányászati, iparszerű állattenyésztési, szállodaipari és hajózási vállalkozásoknak nyújtott forgóeszközhitelekre vállalkozásonként összesen 100 000 000 drachma (293 470 EUR) kerethatárig, valamint azon tartozásokra (tőkére és kamatra), amelyek az 1993. december 31-én régebbi hitelek nyomán fennálló tartozásoknak az 1648/G.G.54/B.22. számú, 1994. január 13-i együttes rendeletben foglalt feltételek és kondíciók szerinti átalakításából adódnak.
(48)
A 2003341/683/0025. számú, 1994. február 17-i miniszteri rendeletet számos ponton módosította a 2022973/3968/0025. számú, 1994. május 19-i, a 2043231/6673/0025. számú, 1995. július 11-i, a 2030175/4446/0025. számú, 1996. június 10-i, a 2087184/49/0025. számú, 1997. július 11-i, a 2016123/2133/0025. számú, 1998. március 6-i, a 2090373/11216/0025. számú, 1998. június 1-jei (16), a 2/21857/0025. számú, 1999. október 7-i, a 2/14774/0025. számú, 2000. május 31-i, a 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i, a 2/7555/0025. számú, 2001. május 25-i, a 2/61352/0025. számú, 2002. január 31-i és a 2/64046/0025/2003. számú, 2004. január 28-i rendelet. E rendelkezések állami kezességvállalást nyújtanak az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendeletet módosító különféle rendeletekben (lásd (46) preambulumbekezdés) foglalt intézkedések alkalmazása során.
(49)
A fentebb felsorolt rendeletek közül a 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i miniszteri rendelet egyértelműen leszögezi, hogy a szóban forgó rendelkezések akkor alkalmazhatók a vállalkozásokra, ha azok életképesek (tehát nem az adósságátalakítás után válnak életképessé, mint az ezen határozatban említett többi miniszteri rendelet esetében), ami egyet jelent azzal, hogy nincsenek nehéz helyzetben.
(50)
A 2041901. számú, 1989. május 16-i miniszteri rendelet a 128/75. számú törvény végrehajtására elkülönített közös keret terhére jóváhagyja három százalékpont (3 %p) kamatkülönbözet megfizetését az Evros, Lesvos, Samos, Chios és Dodekanisos megyei székhelyű kereskedelmi és kisipari vállalkozások forgóeszközeire 1989. április 1-jétől kezdődően nyújtott hitelek további folyósításai után.
(51)
A 2078809. számú, 1989. október 10-i miniszteri rendelet a 128/75. számú törvény végrehajtására elkülönített közös keret terhére jóváhagyja három százalékpont (3 %p) kamatkülönbözet megfizetését a Rodopi, Xanthi és Samos megyei székhelyű kereskedelmi és kisipari vállalkozások forgóeszközeire 1989. április 1-jétől kezdődően nyújtott hitelek további folyósításai után.
(52)
A 9034/B.289. számú, 2003. február 10-i és a 37497/B.1232. számú, 2003. június 2-i miniszteri rendeletek kiegészítik az (50) és (51) preambulumbekezdésben említett rendeleteket, pontosítva az azokban előírt kamattámogatások alkalmazási körét és egyes technikai jellegű paramétereit.
III. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(53)
A három szóban forgó támogatási intézkedés esetében a Bizottság nemcsak az állami támogatás hiányát illetően táplált kétségeket, hanem abban a tekintetben is, hogy az általa létező támogatásnak tekintett támogatások összeegyeztethetők-e a belső piaccal.
a) Az első eljárás megindításának indoklása
(54)
Az első eljárás megindítására az alábbi okok együttes fennállása miatt került sor:
a)
a görög hatóságok, amikor magyarázatot kértek tőlük a kérdéses támogatásokkal kapcsolatban, közölték, hogy azért nem küldték meg a támogatások jogalapjául szolgáló miniszteri rendeleteket, mert úgy ítélték meg, hogy az általuk elfogadott támogatások nem minősülnek az EK-Szerződés 87. cikke (1) bekezdésének értelmében vett állami támogatásnak; emellett hozzátették, hogy - noha nem ismerik a kedvezményezettek pontos számát - a szóban forgó támogatási összegek minden bizonnyal a de minimis szabály hatálya alá tartoznak;
b)
tekintettel arra, hogy a támogatások nyújtása idején a de minimis szabály nem volt alkalmazható a mezőgazdasági ágazatra, és a kérdéses támogatások jogalapjául szolgáló rendeletek címzettjei a likviditási nehézségekkel küzdő vállalkozások voltak, a Bizottság úgy vélte, hogy a támogatásokat azon különböző szabályok szemszögéből kellene elemezni, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a szóban forgó rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
c)
ugyancsak a mezőgazdasági ágazatban a rendelkezésre álló adatok nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy az állami kezességvállalást mennyiben adták azon különböző szabályok alapján, amelyeket a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásokra alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett;
d)
az ipari és a kisipari ágazatban a de minimis szabály természetesen alkalmazható volt, mivel azonban a görög hatóságok nem ismerték a fent említett miniszteri rendeletek által előírt intézkedések kedvezményezettjeinek számát, és mivel a de minimis támogatások felső határát hároméves időszakra, nem pedig egy-egy adott eljárásra számolják, lehetetlen volt megállapítani, hogy a fent említett rendeletekben előírt támogatások mennyiben tartoznak a de minimis szabály hatálya alá; ilyen körülmények között a támogatásokat azon különböző szabályok alapján is elemezni kellene, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a szóban forgó rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
e)
ugyanezen ágazatokban a rendelkezésre álló adatok nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy az állami kezességvállalást mennyiben adták azon különböző szabályok betartásával, amelyeket a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásokra alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett.
b) A második eljárás megindításának indoklása
(55)
A második eljárás megindítására az alábbi okok együttes fennállása miatt került sor:
a)
a görög hatóságok, amikor magyarázatot kértek tőlük a kérdéses támogatásokkal kapcsolatban, közölték, hogy - noha nem ismerik a kedvezményezettek pontos számát - a szóban forgó támogatási összegek minden bizonnyal a de minimis szabály hatálya alá tartoznak; azon kívül, hogy 2005. január 1-ig a de minimis szabály nem volt alkalmazható a mezőgazdasági ágazatra, a Bizottság semmilyen adattal nem rendelkezett ahhoz, hogy a 66336/B.1398. számú miniszteri rendelet és annak módosításai értelmében mezőgazdasági vállalkozásoknak juttatott összegekről megállapítsa, milyen mértékben esnek a de minimis szabályt a mezőgazdasági ágazatba bevezető, az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági és halászati ágazatban a csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2004. október 6-i 1860/2004/EK bizottsági rendelet (17) hatálya alá;
b)
tekintettel arra, hogy a fent említett rendeletek címzettjei nehéz helyzetben lévő vállalkozások voltak, a támogatásokat azon különböző szabályok szemszögéből kell elemezni, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azaz 1993. szeptember 21. óta, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
c)
ugyancsak a mezőgazdasági ágazatban a rendelkezésre álló adatok nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy az állami kezességvállalást mennyiben adták azon különböző szabályok alapján, amelyeket a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásokra alkalmaztak 1993. szeptember 21. óta;
d)
az ipari és a kisipari ágazatban a de minimis szabály természetesen alkalmazható volt, mivel azonban a görög hatóságok nem ismerték a fent említett rendeletek által előírt intézkedések kedvezményezettjeinek számát, és mivel a de minimis támogatások felső határát hároméves időszakra, nem pedig egy-egy adott eljárásra számolják, lehetetlen volt megállapítani, hogy a fent említett rendeletekben előírt támogatások mennyiben tartoznak a de minimis szabály hatálya alá; ilyen körülmények között a támogatásokat azon különböző szabályok alapján is elemezni kellene, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak 1993. szeptember 21. óta, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
e)
ugyanezen ágazatokban a rendelkezésre álló adatok nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy az állami kezességvállalást mennyiben adták azon különböző szabályok betartásával, amelyeket a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásokra alkalmaztak 1993. szeptember 21. óta.
c) A harmadik eljárás megindításának indoklása
(56)
A harmadik eljárás megindítására az alábbi okok együttes fennállása miatt került sor:
a)
a benyújtott információk között az első két eljárás megindításához hasonlóan a görög hatóságok ezúttal is közölték, a szóban forgó támogatási összegek minden bizonnyal a de minimis szabály hatálya alá tartoznak; azon kívül, hogy 2005. január 1-ig a de minimis szabály nem volt alkalmazható a mezőgazdasági ágazatra, a Bizottság semmilyen adattal nem rendelkezett ahhoz, hogy a vizsgált támogatási intézkedés jogalapjául szolgáló rendeletek értelmében mezőgazdasági vállalkozásoknak juttatott összegekről megállapítsa, milyen mértékben esnek az 1860/2004/EK rendelet hatálya alá;
b)
tekintettel arra, hogy a fent említett rendeletek címzettjei nehéz helyzetben lévő vállalkozások voltak, a támogatásokat azon különböző szabályok szemszögéből kell elemezni, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a szóban forgó rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
c)
az ipari, szállodaipari és a kisipari ágazatban a de minimis szabály természetesen alkalmazható volt, mivel azonban a görög hatóságok nem ismerték a fent említett miniszteri rendeletek által előírt intézkedések kedvezményezettjeinek számát, és mivel a de minimis támogatások felső határát hároméves időszakra, nem pedig egy-egy adott eljárásra számolják, lehetetlen volt megállapítani, hogy a fent említett rendeletekben előírt támogatások mennyiben tartoznak a de minimis szabály hatálya alá; ilyen körülmények között a támogatásokat azon különböző szabályok alapján is elemezni kellene, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
d)
a szénbányászati és hajózási ágazatban a de minimis szabályt csak az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12-i 69/2001/EK bizottsági rendelet (18) hatálybalépése óta kell alkalmazni, mindazonáltal a c) alpontban említett okokból a támogatásokat azon különböző szabályok alapján is elemezni kell, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
e)
a tengeri szállítási ágazatban nem volt alkalmazható a de minimis szabály; a támogatásokat azon különböző szabályok alapján is elemezni kell, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett, azonban a rendelkezésre álló információk nem tették lehetővé annak megállapítását, hogy e szabályokat mennyiben tartották be;
f)
a rendelkezésre álló adatok a fent említett ágazatok egyikében sem tették lehetővé annak meghatározását, hogy az állami kezességvállalást mennyiben adták azon különböző szabályok alapján, amelyeket a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásokra alkalmaztak azóta, hogy a fent említett rendeletek közül a legelső hatályba lépett;
g)
a 2041901. számú, 1989. május 16-i rendelet, valamint az (51) és (52) preambulumbekezdésben említett rendeletek Rodopi, Evros és Xanthi megyén kívüli megyék számára írnak elő támogatásokat, és nem volt lehetséges annak megállapítása, hogy az általuk előírt beavatkozási rendszer mennyiben tekinthető a három imént említett megyében alkalmazott támogatási intézkedés kiterjesztésének vagy független intézkedésnek; bárhogyan szólt is a rendelkezés, a rendelkezésre álló adatok alapján nem volt lehetséges annak megállapítása, hogy valóban betartották-e az állami támogatásokra vonatkozó szabályokat (a regionális támogatásokkal kapcsolatos szabályokat, illetve a de minimis szabályt);
h)
abban a feltételes esetben, ha a g) alpontban említett miniszteri rendeletek a Rodopi, Evros és Xanthi megyében alkalmazott beavatkozási rendszer kiterjesztésének tekintendők, nem lenne lehetséges megállapítani, hogy a tervezett támogatások a de minimis szabály hatálya alá vonhatók-e, illetve hogy összeegyeztethetőnek tekintendők-e a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott támogatásokat szabályozó rendelkezésekkel;
i)
abban a feltételes esetben, ha a g) alpontban említett miniszteri rendeletek önálló beavatkozási rendszernek tekintendők, és a rendeletek rendelkezései nem tartalmaznak e tekintetben kellő pontosításokat, meg kellett vizsgálni a rendszer alkalmazásának összeegyeztethetőségét egészséges, illetve nehéz helyzetben lévő vállalkozások esetében, és az elemzésből az alábbi következtetések vonhatók le:
i.
a nehéz helyzetben lévő vállalkozások esetében nem volt lehetséges annak megállapítása, hogy a tervezett támogatásokra mennyiben alkalmazható a de minimis szabály, illetve mennyire egyeztethetők össze a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott támogatásokat szabályozó rendelkezésekkel;
ii.
az egészséges vállalkozások esetében nem volt lehetséges annak megállapítása, hogy a forgóeszközöket, amelyek egy kamattámogatásban részesített hitelnek köszönhetően jöttek létre, mennyiben használták az Unió regionális támogatással kapcsolatos rendelkezéseiben meghatározott támogatható beruházások finanszírozására.
IV. A GÖRÖG HATÓSÁGOK ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN
a) A görög hatóságok észrevételei az első eljárás megindításával kapcsolatban
(57)
2004. augusztus 9-én kelt levelükben a görög hatóságok a következőket közölték:
a)
a hitelösszevonás olyan adminisztratív eszköz, amely nem jár magas költségvetési kiadással;
b)
a „félévenkénti” kamatmegállapítást időközben az ország legfelsőbb bíróságának ítélkezési gyakorlata is megerősítette, amikor jogellenesnek és tisztességtelennek ítélte meg negyedévenkénti kamattőkésítést, amely túlságos terhet ró az adósokra;
c)
a görög állami kezességvállalás nem tekinthető támogatásnak, mert e kezességet a főadósra nézve igen súlyos intézkedésekhez kötik;
d)
a tárgyalt időszakban a görögországi kamatlábak, amelyek jelentősen meghaladták az uniós kamatátlagot, a kamattámogatás ellenére továbbra is jóval magasabb szinten maradtak, így tehát nem állt elő versenytorzulás, már csak azért sem, mert a kedvezményezett vállalkozásoknak életképesnek kellett lenniük, és mindezeken felül a kamattámogatásokat az állami költségvetéstől független keretre terhelték;
e)
türelmi idő biztosítása nem tekinthető érdemi támogatásnak, hiszen a kötelezettség továbbra is fennállt, méghozzá kamattal terhelve: csupán a megfizetés időpontja tolódott ki a gazdasági helyzet következtében;
f)
a 72742/B.1723. számú miniszteri rendelet (lásd (42) preambulumbekezdés) nem járt többletköltséggel a támogatási intézkedés alapjául szolgáló eredeti rendelet költségvonzatához képest;
g)
a 2071670/11297. számú rendeletben előírt biztosítékfelszabadítás nem tekinthető vállalkozásnak nyújtott támogatásnak, mivel a biztosítékokat az átalakítás nyomán létrejött hitelállományok mértékéhez igazították; egyébiránt a görög állami kezességvállalás nem fedezi a különböző költségeket, amelyeket a bankok számítanak fel a hitelfelvevőknek.
h)
a 69836/B.1451. számú miniszteri rendelet és annak módosításai általában véve vonatkoztak a feldolgozóipari vállalkozásokra, és nem szóltak kifejezetten a mezőgazdasági ágazat feldolgozó vállalkozásairól, amelyeket a mezőgazdasági termékek feldolgozási és forgalombahozatali feltételeinek javításáról szóló, 1990. március 29-i 866/90/EGK tanácsi rendelet (19), a mezőgazdasági termékek feldolgozási és értékesítési feltételeinek javításáról szóló, 1997. május 20-i 951/97/EK tanácsi rendelet (20) és az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalapból (EMOGA) nyújtandó vidékfejlesztési támogatásról szóló, 1999. május 17-i 1257/1999/EK tanácsi rendelet (21) szabályozott, és e rendeletek alkalmazására a második és harmadik közösségi támogatási keret operatív programjainak megvalósítása révén került sor; a beruházásokat megvalósító, és ennek érdekében a Vidékfejlesztési és Élelmiszerügyi Minisztériumtól támogatást kapó vállalkozásokra nem volt alkalmazható az adósságátalakítás, mivel ez nem szerepelt a rendelkezésekben; a de minimis szabály alkalmazására sem került sor, mert ehhez projektet kellett megvalósítani, és ki kellett fizetni ennek költségeit;
i)
a de minimis szabályra való hivatkozás kizárólagos célja az volt, hogy érzékeltesse a támogatások mértékét - amely az esetek többségében alacsonyabb volt a de minimis felső határánál - a mezőgazdasági ágazatra való külön utalás nélkül;
j)
az „intézkedés utáni életképesség” kritériuma a gyakorlatban nem befolyásolta a vállalkozás életképességének a hitelintézet általi megítélését, mivel az intézkedés alkalmazásáról a döntést közvetlenül az életképességi tanulmány után hozták;
k)
az intézkedés régebbi hitelekre vonatkozott, és nem új beruházások finanszírozására irányult;
l)
ami a halmozott támogatási egyenértéket illeti, az egyes támogatások túlnyomó többsége alacsony összegű volt, a telephelyeknek helyet adó területek (Kastoria és Evvia) pedig kivétel nélkül nehéz helyzetben lévő területek voltak a hegyvidékeken és egyes kedvezőtlen helyzetű térségekben folytatott gazdálkodásról szóló, 1975. április 28-i 75/268/EGK tanácsi irányelv (22) szerint, miközben az ország egésze az 1. célkitűzésbe tartozik;
m)
az új hitelek kamatmértéke megfelelt a görög kamatozó kincstárjegyek mindenkori utolsó kibocsátása kamatmértékének, a kamattámogatás nem az intézkedés egész tartamára szólt, hanem csak az első kritikus évekre, és a kamatlábak közötti különbség nem volt számottevő (1-2 százalékpont);
n)
a kamattámogatási rendszer 1993. június 30-tól2003. június 30-ig volt érvényben.
b) A görög hatóságok észrevételei a második eljárás megindításával kapcsolatban
(58)
2005. augusztus 18-án kelt levelükben a görög hatóságok az alábbi érvekre hivatkoztak, amelyek legtöbbjét már az első eljárás megindítására adott válaszukban is megfogalmazták (vö. az előző preambulumbekezdéssel):
a)
a „hitelösszevonás” olyan adminisztratív eszköz, amely nem jár magas költségvetési kiadással (és hozzáteszik, hogy az intézkedésnek nem volt célja a szelektív támogatásnyújtás);
b)
a félévenkénti kamatmegállapítást időközben az ország legfelsőbb bíróságának ítélkezési gyakorlata is megerősítette, amikor jogellenesnek és tisztességtelennek ítélte meg a negyedévenkénti kamattőkésítést, amely túlságos terhet ró az adósokra;
c)
a tárgyalt időszakban a görögországi kamatlábak magasabbak voltak, mint a Közösség többi országában, és a kamattámogatások ellenére is magasabbak maradtak;
d)
a görög állami kezességvállalás nem tekinthető támogatásnak, mert ha olykor sor kerül a kezesség lehívására, azt a főadósra nézve igen súlyos intézkedésekkel hajtják be;
e)
a késedelmi kamatokat és a kamattámogatásokat az állami költségvetéstől független keretre (a 128/75. számú törvény számlakeretére) terhelték;
f)
türelmi idő biztosítása nem tekinthető érdemi támogatásnak, hiszen a kötelezettség továbbra is fennállt, méghozzá kamattal terhelve: csupán a megfizetés időpontja tolódott ki a gazdasági helyzet következtében;
g)
a többször módosított 66336/B.1398/1993. számú miniszteri rendelet rendelkezései lehetővé tették az intézkedés magas költségvetési kiadás nélküli alkalmazását a Florina és Kilkis megyében megtelepedett vállalkozásokra azzal a feltétellel, hogy e vállalkozásokat életképesnek ítélik meg; ebből következően nem játszották ki az EK-Szerződés 87. cikke szerinti versenyfeltételeket; emellett arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy Florina és Kilkis megye határos Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal, és a tárgyalt időszakban (90-es évek) súlyos károkat okozott számukra az említett térségben uralkodó instabilitás és a háborús állapotok;
h)
végezetül megjegyzendő, hogy a fent említett rendelet ipari és kisipari vállalkozásokról beszél; a görög hatóságok szerint a rendelet rendelkezései semmiképpen sem vonatkoztak mezőgazdasági vállalkozásra.
c) A görög hatóságok észrevételei a harmadik eljárás megindításával kapcsolatban
(59)
2006. május 10-én kelt levelükben a görög hatóságok az alábbi érvekre hivatkoztak:
a)
a kérdéses rendeletekkel érintett megyékben nehéz volt a gazdasági helyzet, az ország többi részéhez képest súlyos alulfoglalkoztatottsággal és magasabb munkanélküliségi rátával; e feltételrendszerre kedvezőtlenül hatottak a szomszédos országokban (például Koszovóban) uralkodó háborús állapotok; ezekből következően nem léphetett fel versenytorzulás, és az adósságátalakítás vagy kamattámogatás formájában nyújtott anyagi juttatásokra alkalmazni lehetett az EK-Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének a) és c) pontja szerinti eltérést;
b)
a támogatások célja olyan problémák megoldása volt, mint a helyi piacok dinamizmusának hiánya, a munkaerő-piaci visszaesés és a keresletcsökkenés, valamint ezekkel párhuzamosan a hosszú távú gazdaságfejlesztési célok megvalósítása;
c)
a Bizottság azon érvével szemben, miszerint a mezőgazdasági ágazatban tapasztalható erős verseny folytán torzulhatnak a közösségi kereskedelem feltételei, azt lehet felhozni, hogy az összes vizsgált rendelet közül csak a 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendelet vonatkozik iparszerű állattenyésztési vállalkozásokra; egyébiránt 1995-2004 között Evros, Xanthi és Rodopi megyében a hústermelés csak kis részét tette ki a megyei össztermelésnek, és ezen időszak alatt az ezekben a megyékben megtermelt bruttó hazai termék (GDP) (abszolút számokban és egy főre vetítve), noha növekedést mutatott, az országos átlaghoz képest mégis rendkívül alacsony szinten maradt;
d)
a 2041901. számú, 1989. május 16-i és 2078809/1989. számú, Lesvos, Samos, Chios és Dodekanisos megyében megtelepedett vállalkozások forgóeszközhitelei számára kamattámogatást nyújtó miniszteri rendeletek azt is előírják, hogy e vállalkozásoknak adósságuk átalakítása előtt és után is életképesnek kell lenniük;
e)
az illetékes görögországi hatóságokat felkérték, hogy gyűjtsenek adatokat a kedvezményezettekkel és a nyújtott támogatási összegekkel kapcsolatban, de a hatóságok jelezték, hogy nem tudják összegyűjteni ezeket az adatokat;
f)
a hitelkamat-támogatást a 128/75. számú törvény számlakeretéből folyósítják, amely nem állami forrás, hanem kifejezetten újrafelosztási célú számla.
d) A görög hatóságok 2011. március 15-én és 29-én kelt levelei
(60)
2011. március 15-én és 29-én kelt leveleikben a görög hatóságok mindenekelőtt tisztázták az egyes támogatási intézkedéseket közzétevő eredeti miniszteri rendeletek hatályvesztésének időpontját. Az időpontok az alábbiak:
a)
2003. június 30. a 69836/B1461. számú rendelet esetében (Kastoria és Evvia megye);
b)
2000. június 30. a 66336/B/398. számú, 1993. szeptember 14-i rendelet esetében (Florina és Kilkis megye);
c)
2005. december 31. az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i rendelet esetében (Xanthi, Rodopi és Evros megye);
d)
2004. december 31. a 2041901. számú, 1989. május 16-i rendelet esetében (Rodopi, Evros, Xanthi és Dodekanisos megyék; Lesvos, Samos és Chios szigetek megyéi).
(61)
Ezt követően a görög hatóságok jelezték, hogy a vállalkozások adósságátalakítás utáni életképességének kritériuma nem azt jelentette, hogy csak a vállalkozások adósságátalakítás utáni életképességét vették figyelembe, hanem inkább az életképesség átfogó - intézkedés előtti és utáni - értékelésére vonatkozott.
(62)
A szóban forgó két levél táblázatos kimutatásokat is tartalmaz az egyes kedvezményezett vállalkozások által kapott kérdéses támogatások támogatási egyenértékének adataival azon vállalkozások százalékarányának feltüntetése érdekében, amelyek támogatásai a csekély összegű (de minimis) támogatási intézkedések valamelyikéhez tartozhattak. A görög hatóságok azonban azt is megemlítik, hogy a 2041901. számú, 1989. május 16-i (Xanthi, Rodopi, Evros, Samos, Lesvos, Chios és Dodekanisos megyére vonatkozó) és az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i (Xanthi, Rodopi és Evros megyére vonatkozó) miniszteri rendeletek alapján nyújtott támogatásokkal kapcsolatban rendelkezésre álló adatok csak a 2004-2007 közötti időszakra vonatkoznak. A 69836/B1461. számú (Kastoria és Evvia megyére vonatkozó) miniszteri rendelet alapján nyújtott támogatásokról szolgáltatott adatok az 1993-1998 közötti időszakra vonatkoznak, a 66336/B/398. számú, 1993. szeptember 14-i (Florina és Kilkis megyére vonatkozó) miniszteri rendelet alapján nyújtott adatok pedig az 1993-2001 közötti időszakra. Az adatokat minden pénzintézettől bekérték, de nem minden bank küldött választ. Mindenesetre a görög hatóságok úgy vélik, hogy az általuk összegyűjtött számszerű adatok megközelítik a nyújtott támogatások összértékét, mivel a hitelek kedvezményezettjeinek zömét a szóban forgó megyékben azok a bankok szolgálják ki, amelyek beküldték a kért adatokat. A görög hatóságok szerint az adatok feldolgozása alapján megállapítható, hogy a támogatások az esetek 73,55-99,46 %-ában a de minimis szabály felső határa alatt maradtak, a vizsgált hároméves időszaktól és a miniszteri rendelettől függően.
(63)
Végezetül a görög hatóságok rámutatnak, hogy a mezőgazdasági termékeket termelő, feldolgozó és értékesítő vállalkozások nem voltak támogathatók az intézkedés keretében, és a „bányászati vállalkozások” kifejezés a gyakorlatban márvány- és kőfeldolgozó vállalkozásokat takar.
V. ÉRTÉKELÉS
V.I. TÁMOGATÁS MEGLÉTE
(64)
A Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének értelmében a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Abszolút értelemben a kérdéses támogatások megfelelnek ennek a meghatározásnak, amennyiben az államtól, illetve állami forrásból származnak, címzettjeik bizonyos vállalkozások (a mezőgazdasági, kisipari, ipari, szállodaipari, bányászati - lásd (63) preambulumbekezdés - és hajóépítési ágazat vállalkozásai a név szerint említett megyékben), amelyeket olyan intézkedésekkel részesítenek előnyben, mint hiteleik átütemezése, törlesztőrészlet-könnyítés a törlesztési idő meghosszabbítása révén, kamattámogatások vagy akár kezességvállalások, és e támogatások érinthetik a tagállamok közötti kereskedelmet (23), illetve torzíthatják a versenyt (24).
(65)
A görög hatóságok természetesen megkísérelték bebizonyítani, hogy a kérdéses támogatások beleférnek egy de minimis támogatási intézkedés kereteibe, és ezért nem minősülnek a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatásnak. Csakhogy, még ha el is tekintünk attól, hogy a kérdéses támogatási intézkedések jogalapjául szolgáló miniszteri rendeletek hatálya idején a de minimis szabály nem volt mindig alkalmazható minden érintett ágazatban (ez volt egyébként az egyik oka annak, hogy megindították az eljárásokat), az adatok hiányosak, amit a szóban forgó hatóságok is elismernek (lásd (62) preambulumbekezdés). Emellett a de minimis támogatások összege ágazattól függően változó (nem azonos az ipari és a mezőgazdasági ágazatban), és a benyújtott táblázatos kimutatások arra engednek következtetni, hogy a görög hatóságok nem figyeltek fel eléggé erre a különbségre. Végezetül pedig a Bizottság megjegyzi, hogy - noha a görög hatóságok rámutattak arra, hogy a mezőgazdasági termékeket termelő, feldolgozó és értékesítő vállalkozások nem voltak támogathatók a kérdéses támogatási intézkedések keretében - a fent említett kimutatások egyértelműen bizonyítják, hogy a szóban forgó tevékenységi ágazatokhoz tartozó egyes vállalkozások igenis kaptak támogatást, és e támogatásokat úgy tekintették, hogy a de minimis támogatási intézkedések valamelyikének keretei közé esnek, holott nyilvánvaló módon túllépték ezek megengedett felső határát.
(66)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a támogatási intézkedés alapján nyújtott, és odaítélésük idején valamely hatályos de minimis szabályban foglalt feltételeknek eleget tevő egyedi támogatások nem minősülnek a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
(67)
Amikor a görög hatóságok elkezdték a szóban forgó támogatások nyújtását, a mezőgazdasági ágazatban még nem léteztek de minimis támogatásokat szabályozó uniós rendelkezések.
(68)
Az e tárgyban született első rendelkezések az 1860/2004/EK rendelet rendelkezései voltak (25).
(69)
Az elsődleges mezőgazdasági termelésre és a mezőgazdasági termékek feldolgozására és értékesítésére egyaránt kiterjedő 1860/2004/EK rendelet szerint a hároméves időszak alatt kedvezményezettként legfeljebb 3 000 EUR összegű támogatás nem befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet, nem torzítja a versenyt, illetve nem fenyeget annak torzításával, és ezért nem tartozik a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.
(70)
Az 1860/2004/EK rendelet 5. cikke értelmében ugyanez érvényes a rendelet hatálybalépése előtt nyújtott támogatásokra is, amennyiben megfelelnek e jogszabály 1. és 3. cikkében foglalt feltételeknek.
(71)
Az 1860/2004/EK rendeletet 2008. január 1-jén felváltotta az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termelőágazatban nyújtott csekély összegű (de minimis) támogatásokra való alkalmazásáról szóló,2007. december 20-i 1535/2007/EK bizottsági rendelet (26), amely a de minimis támogatás összegét három pénzügyi év időszakában kedvezményezettként 7 500 EUR-ra növeli a támogatás formájától és a kitűzött céltól függetlenül a tagállamonként meghatározott felső összeghatáron belül, amely az éves termelési érték 0,75 %-ának felel meg.
(72)
Az 1535/2007/EK rendelet 6. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „[…] a rendeletet alkalmazni kell azon támogatásokra is, amelyeket 2008. január 1. előtt ítéltek oda mezőgazdasági termelőágazati vállalkozásoknak, feltéve, hogy e támogatások megfelelnek az 1-4. cikkben előírt összes feltételnek, leszámítva az e rendeletre való kifejezett utalás követelményét, amely a 4. cikk (1) bekezdésének első albekezdésében szerepel”. Ez a rendelet azonban csak az elsődleges mezőgazdasági termelésre vonatkozik.
(73)
A mezőgazdasági termékek feldolgozó és értékesítő ágazatában de minimis szabály elfogadására kerül sor, amely 2007. január 1-jétől lép hatályba a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendelettel (27).
(74)
Az 1998/2006/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdése 200 000 EUR-ban határozza meg a három pénzügyi év időszakában kedvezményezettenként megállapítható összeghatárt, amelyen belül a támogatások nem befolyásolják a tagállamok közötti kereskedelmet, nem torzítják a versenyt, illetve nem fenyegetnek annak torzításával, és ezért nem tartoznak a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá.
(75)
Az 1998/2006/EK rendelet 5. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy „[…] a rendeletet alkalmazni kell a hatálybalépése előtt odaítélt azon támogatásokra, amelyeket a szállítási ágazatban tevékenykedő vállalkozásoknak és a mezőgazdasági termékek feldolgozásában és forgalmazásában tevékeny vállalkozásoknak nyújtottak, amennyiben a [mindenkori támogatás] teljesíti az 1. és 2. cikkben megállapított feltételeket…”.
(76)
Ilyen körülmények között a Bizottság nem tekinti állami támogatásnak a vizsgált miniszteri rendeletek alapján nyújtott támogatásokat, ha kedvezményezettként nem haladják meg:
a)
az elsődleges mezőgazdasági termelés esetében: hároméves időszak alatt a 3 000 EUR-t, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1860/2004/EK rendelet rendelkezéseinek, illetve három költségvetési év alatt a 7 500 EUR-t, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1535/2007/EK rendelet rendelkezéseinek;
b)
a mezőgazdasági termékek feldolgozása és forgalmazása esetében: hároméves időszak alatt a 3 000 EUR-t, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1860/2004/EK rendelet rendelkezéseinek, illetve három költségvetési év alatt a 200 000 EUR-t, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1998/2006/EK rendelet rendelkezéseinek.
(77)
A Bizottság ugyanakkor hangsúlyozza, hogy a nehéz helyzetben lévő vállalkozásokra nem alkalmazhatók az 1998/2006/EK és az 1535/2007/EK rendeletek rendelkezései.
(78)
A mezőgazdaságon kívüli egyéb ágazatokban (azaz, az itt tárgyalt ügy tekintetében, a jelen határozatban említett különböző ágazatokban, a (80) és (81) preambulumbekezdésben vizsgált hajóépítési ágazat kivételével (28)) a kis- és középvállalkozásoknak nyújtandó támogatások közösségi szabályairól szóló, 1992. május 20-i bizottsági közleményben (29) (a továbbiakban: „1992-es szabályok”) megfogalmazott de minimis szabály volt érvényben a kérdéses támogatások odaítélésének idején. A szabály kimondta, hogy „[…] a jövőben az [EK-Szerződés] 93. cikkének (3) bekezdése (30) alapján nem kell bejelenteni a kiadások meghatározott típusára vonatkozó, 50 000 ECU-t meg nem haladó egyszeri támogatások kifizetéseit, valamint azon támogatási intézkedéseket, amelyek értelmében annak a támogatásnak az összege, amelyben valamely vállalkozás a kiadások megadott típusa tekintetében hároméves időszak során részesülhet, nem haladhatja meg a fenti összeget, feltéve, hogy a támogatás nyújtása vagy a támogatási intézkedés szabályai kifejezett feltételt tartalmaznak, amely előírja, hogy az ugyanazon vállalkozás számára, más finanszírozási forrásból, illetve más rendszerek keretében ugyanolyan típusú kiadás vonatkozásában nyújtott további támogatás nem eredményezheti azt, hogy a vállalkozás által kapott támogatás teljes összege meghaladja az 50 000 ECU-s felső határt.” E szabályt később újrafogalmazták a de minimis támogatásokról szóló, 1996. évi bizottsági közleményben (31) (a továbbiakban: „1996-os szabályok”), amely ugyanezen időszakra a de minimis támogatás összegét 100 000 ECU-ben határozta meg, majd pedig a 69/2001/EK rendeletben, amely ugyanezt az összeget 100 000 EUR-ban határozta meg ugyancsak erre az időszakra.
(79)
Tekintettel a vizsgált támogatási intézkedések időbeli hatályának lejárati időpontjaira (ezek közül az utolsó 2005. december 31.), valamint a visszamenőleges hatály hiányára a (78) preambulumbekezdésben tárgyalt ágazatokkal kapcsolatos jogszabályok alkalmazása során, a Bizottság nem veszi állami támogatásként figyelembe a vizsgált miniszteri rendeletek alapján nyújtott támogatásokat, ha kedvezményezettként nem haladják meg:
a)
az 50 000 ECU-t az 1992. augusztus 19-től1996. március 5-ig terjedő hároméves időszak alatt, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1992-es vonatkozó szabályoknak;
b)
a 100 000 ECU-t/EUR-t az 1996. március 6-tól2001. február 1-ig terjedő hároméves időszak alatt, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek az 1996-os vonatkozó szabályoknak;
c)
a 100 000 EUR-t a 2001. február 2-től2005. december 31-ig terjedő hároméves időszak alatt, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek a 69/2001/EK rendelet vonatkozó rendelkezéseinek.
(80)
Végezetül megjegyzendő, hogy a hajóépítő ipari ágazatban a de minimis szabály alkalmazására csak a 69/2001/EK rendelet hatálybalépése után került sor.
(81)
Ebből következően a Bizottság nem tekinti állami támogatásnak a vizsgált miniszteri rendeletek alapján nyújtott támogatásokat, ha kedvezményezettként nem haladják meg a 100 000 EUR-t a 2001. február 2-ától2007. június 30-ig terjedő hároméves időszak alatt, amennyiben odaítélésük idején megfeleltek a 69/2001/EK rendelet vonatkozó rendelkezéseinek.
(82)
Az állami támogatási elemek hiányának alátámasztására a görög hatóságok által felhozott többi érvet a Bizottságnak az alábbi okokból nem áll módjában elfogadni, amelyek minden olyan esetre vonatkoznak, amely kapcsán az említett érveket felhozták:
a)
a görög hatóságok, amikor azt állítják, hogy a hitelösszevonás nem jár magas költségvetési kiadással (lásd elsősorban (57) preambulumbekezdés a) pontja és (58) preambulumbekezdés a) pontja), elismerik, hogy a szóban forgó intézkedésnek van valamilyen mértékű államháztartási költségvonzata, azaz állami forrásokat vesz igénybe;
b)
az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló közlemény (32) (a továbbiakban: „2000-es közlemény”) hatálybalépéséig úgy tekintették, hogy minden kezességvállalás tartalmaz valamilyen mértékű állami támogatási elemet (lásd (105) preambulumbekezdés, a) pont). A 2000-es közlemény szerint a kezességvállalás akkor nem tartalmaz a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében vett állami támogatást, ha a hitelfelvevő nincsen nehéz pénzügyi helyzetben, elvben képes a pénzpiacokon hitelt felvenni az állam bárminemű beavatkozása nélkül, a kezességvállalás egy meghatározott pénzügyi tranzakcióhoz kapcsolódik, meghatározott legnagyobb összegre szól, legfeljebb a kint lévő hitel vagy egyéb pénzügyi kötelezettség (kötvények és hasonló eszközök kivételével) 80 %-át fedezi, és nem határozatlan időre szól, a program feltételeit a kockázat reális értékelésére alapozzák, így a kedvezményezett vállalkozások által fizetett díj azt minden valószínűség szerint önfinanszírozóvá teszi, a program előírja azokat a feltételeket, amelyek mellett jövőbeni kezességvállalást nyújtanak, és a program teljes finanszírozását évente legalább egyszer felül kell vizsgálni, a díj egyaránt fedezi a kezességvállaláshoz társuló rendes kockázatokat és a program igazgatási költségeit, beleértve az induló tőke rendes megtérülését is, amennyiben azt az állam biztosítja a program beindulásához; azonban a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan adatot, amely igazolná a fent említett feltételek meglétét;
c)
versenyjogi szempontból a türelmi időszakok nyújtása (lásd (57) preambulumbekezdés, e) pont és (58) preambulumbekezdés, f) pont) nem csupán a támogatás megfizetésének időbeli kitolását jelenti, hiszen mérsékli a törlesztés költségét egy adott pillanatban, és ezáltal ideiglenesen könnyít a támogatásban részesülő adós anyagi helyzetén;
d)
a 128/75. számú törvénynek a kamattámogatások finanszírozására használt kerete (lásd (57) preambulumbekezdés, d) pont, (58) preambulumbekezdés e) pont és (59) preambulumbekezdés, f) pont) akkor is állami forrásnak minősül, ha - miként azt maguk a görög hatóságok állítják - nem szerepeltették a görög állami költségvetésben (33);
e)
a kamattámogatás versenyelőnyt nyújt az intézkedéssel érintett vállalkozásoknak abban az esetben is, ha az országban magas a kamatszint;
f)
a kezességvállalásokhoz nyújtott biztosítékok felszabadítása (lásd (57) preambulumbekezdés g) pont) még abban az esetben is tartalmaz valamilyen mértékű támogatási elemet, ha a 2071670/11297. számú miniszteri rendelet szerint nem jár semmilyen közvetlen költséggel a görög államra nézve, ugyanis e lehetőség biztosításával az állam nemcsak tőkéhez juttatja a kedvezményezett vállalkozásokat, hanem ezenfelül még mentesít egy olyan ellenszolgáltatás alól, amely kezességvállalásának feltétele volt;
g)
a görögországi kamatszint magas voltából (lásd (57) preambulumbekezdés d) pont) nem következik, hogy esetünkben nincs szó támogatásról, amennyiben a pénzügyi háttértől függetlenül a támogatási intézkedések nyújtásának puszta ténye azt jelenti, hogy ezek címzettjei számára könnyítenek azokon a terheken, amelyeket rendes körülmények között tevékenységük folytatása során viselniük kellett volna.
(83)
Mindezen adatok figyelembevételével a Bizottságnak le kell vonnia a következtetést, hogy azok a támogatások, amelyek nem felelnek meg a (68)-(81) preambulumbekezdésben a de minimis támogatásokra vonatkozóan meghatározott támogatási határértékeknek és feltételeknek, valóban a Szerződés 107. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartoznak.
V.II. A TÁMOGATÁS ÖSSZEEGYEZTETHETŐSÉGE
(84)
Mindazonáltal a Szerződés 107. cikke (2) és (3) bekezdésében foglalt esetekben bizonyos támogatások eltérésképpen úgy tekinthetők, hogy összeegyeztethetők a közös piaccal.
(85)
Jelen esetben a megindított eljárások keretében célszerű megvizsgálni, hogy ágazattól függően melyik eltérés alkalmazható (különbséget téve a mezőgazdasági ágazat és az egyéb ágazatok között).
V.II.1. AZ ELSŐ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁBAN SZEREPLŐ, KASTORIA ÉS EVVIA MEGYÉVEL KAPCSOLATOS TÁMOGATÁSOK
a) Mezőgazdasági ágazat
(86)
A nyújtott támogatások jellegéből következően a belső piaccal való összeegyeztethetőségük alátámasztására csak a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti eltérésre lehet hivatkozni, amelynek értelmében a belső piaccal összeegyeztethetőnek tekintendő az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben.
(87)
Tekintettel arra, hogy a szóban forgó támogatások be nem jelentett támogatások, az eltérés akkor alkalmazható, ha összhangban vannak az odaítélésük idején érvényes állami támogatási szabályokkal. A görög hatóságok által szolgáltatott adatok szerint a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazására az 1993. június 30-tól2003. június 30-ig terjedő időszakban került sor. Ebből következően a támogatási intézkedésnek a közös piaccal való összeegyeztethetőségét az ebben az időszakban hatályos állami támogatási jogszabályok szemszögéből kell elemezni.
(88)
Annak, hogy a Bizottság megindította a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást, egyik oka az, hogy e támogatásokat szemlátomást nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak szánták. Ezzel kapcsolatban 2004. augusztus 9-i levelükben a görög hatóságok azt írták, hogy az „intézkedés utáni életképesség” kritériuma a gyakorlatban nem befolyásolta a vállalkozás életképességének a hitelintézet általi megítélését, mivel az intézkedés alkalmazásáról a döntést közvetlenül az életképességi tanulmány után hozták. Ezt az érvet 2011. március 15-i és 29-i leveleikben is megismételték (lásd (61) preambulumbekezdés).
(89)
A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ebből a magyarázatból nem lehet arra következtetni, hogy nem nyújtottak támogatást nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak, mivel még abban az esetben is, ha - miként a görög hatóságok állítják - az intézkedés alkalmazásáról a döntést közvetlenül az életképességi tanulmány után hozták, a tanulmány középpontjában az állt, hogy a kedvezményezetteknek milyen életképességi kilátásai lesznek az intézkedés megvalósulása után, ami azt jelenti, hogy a tanulmány elkészítése idején a lehetséges kedvezményezettek nehéz helyzetben lévő vállalkozások lehettek, amelyekre azért volt alkalmazható a támogatási intézkedés, mert a tanulmányt készítő intézmény lehetőséget látott arra, hogy az adósságátalakítás után visszanyerjék életképességüket (a Bizottság egyébként a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításáról szóló határozat 23. pontjában is hangsúlyozta ezt a szempontot, tekintettel arra, hogy a 2045909/7931/0025. számú miniszteri rendelet preambulumában szó van a likviditási nehézségekkel küzdő kastoriai és evviai vállalkozások megsegítésének szükségességéről).
i) A nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentését és szerkezetátalakítását célzó támogatások törvényi szabályozása a vizsgált időszakban
I. 1993. október 1. és 1997. december 31. között
(90)
A nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatások bizonyos szabályoknak vannak alárendelve. A 69836/B1461. számú miniszteri rendelet hatálybalépése idején a Bizottság gyakorlata az volt, hogy a mezőgazdasági ágazatban ezeket a támogatásokat működési támogatásnak tekintette, amelyeket csak akkor lehetett a belső piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítani, ha megfeleltek az alábbi feltételeknek:
a)
a támogatásoknak már megvalósult beruházások finanszírozására felvett hitelek pénzügyi terheire kellett irányulniuk;
b)
a hitelfelvétel idején esetlegesen nyújtott támogatások és a szóban forgó támogatások halmozott támogatási egyenértéke nem haladhatta meg az általánosan elfogadott együtthatókat, azaz:
i.
az elsődleges mezőgazdasági termeléssel összefüggő beruházások esetében: 35 %, illetve 75 % a 75/268/EGK irányelv szerinti hátrányos helyzetű térségekben;
ii.
a mezőgazdasági termékek feldolgozása és értékesítése esetében: 55 %, illetve 75 % az 1. célkitűzés hatálya alá tartozó területeken az ágazati programokkal vagy a 866/90/EGK rendelet (34) 1. cikkében foglalt valamelyik célkitűzéssel összhangban lévő projektek esetében, és 35 % (illetve 50 % az 1. célkitűzés hatálya alá tartozó területeken) az egyéb projektek esetében, amennyiben nem kerül sor kizárásukra a mezőgazdasági és erdészeti termékek feldolgozási és forgalmazási feltételeinek javítását célzó beruházásoknál figyelembe veendő kiválasztási kritériumok elfogadásáról szóló, 1990. június 7-i 90/342/EGK bizottsági határozat (35) (illetve az ezt felváltó 94/173/EGK határozat) (36) mellékletének 2. pontjában felsorolt kiválasztási kritériumok alapján.
c)
a szóban forgó támogatásokat az új hitelek kamatláb-kiigazításait követően kellett nyújtani, hogy figyelembe lehessen venni a kamatingadozásokat (és a támogatási összeg kevesebb vagy azonos kellett hogy legyen az új hitelek kamatkülönbözetével), vagy olyan mezőgazdasági üzemeknek kellett odaítélni őket, amelyek biztosítékokat tudtak nyújtani életképességükre, különösen akkor, ha a létező hitelek pénzügyi terhei veszélyeztették az üzemek életképességét, illetve ha azokat csőd fenyegette.
(91)
2004. augusztus 9-én kelt levelükben a görög hatóságok azt állították, hogy a 69836/B1451. számú rendelet és módosításai általában véve a feldolgozóipari vállalkozásokról szóltak, és nem kifejezetten a mezőgazdasági ágazat feldolgozóipari vállalkozásairól, amelyekre a 866/90/EGK rendelet, a 951/97/EK rendelet és az 1257/1999/EK rendelet vonatkozott, valamint azt is állították, hogy az egész ország az 1. célkitűzés hatálya alá tartozott, és a beruházásokat megvalósító és a Vidékfejlesztési és Élelmiszerügyi Minisztériumtól támogatásban részesülő vállalkozások adósságátütemezésére nem került sor, mert ilyen rendelkezés nem született. A halmozott támogatási egyenérték kapcsán azt is hozzáfűzték, hogy a különböző támogatások túlnyomó többsége alacsony összegű volt, és az intézkedés régi hitelekre és ebből következően már megvalósult beruházásokra vonatkozott.
(92)
Mindenekelőtt megjegyzendő, hogy a görög hatóságok által nyújtott magyarázatok alapján a Bizottság nem tudja kizárni annak lehetőségét, hogy a mezőgazdasági ágazat egyes feldolgozóipari vállalkozásai támogatásban részesülhettek a 69836/B1451. számú miniszteri rendelet és annak módosításai alapján, tekintettel arra, hogy az a körülmény, hogy nem történik külön említés ezekről a vállalkozásokról, nem jelenti automatikusan azt, hogy nem tartoznak a feldolgozóipari vállalkozások (ipari vállalkozások) általános kategóriájába, amely a rendelet hatálya alá esik.
(93)
A (90) preambulumbekezdésben foglalt feltételek betartásával kapcsolatban a Bizottság megállapítja, hogy a többször módosított 69836/B1451. számú rendelet olyan hitelek átalakítására vonatkozott, amelyek vagy beruházásokkal vagy forgóeszközökkel voltak kapcsolatosak.
(94)
A beruházásokkal kapcsolatos hitelek átalakításával kapcsolatban a görög hatóságok által közölt magyarázatok alapján a Bizottság megállapítja, hogy teljesül a (90) preambulumbekezdés a) pontjában foglalt feltétel, mivel e hitelek már megvalósult beruházásokra vonatkoztak.
(95)
A Bizottság úgy tekintheti, hogy a (90) preambulumbekezdés c) pontjában foglalt feltétel második, vagylagos része is teljesül, hiszen a kedvezményezett vállalkozásoknak életképesnek kell lenniük az intézkedés után a pénzintézetek által végzett értékelés alapján.
(96)
Másfelől azonban a rendelkezésére álló adatok alapján a Bizottság nem vonhatja le azt a következtetést, hogy minden kétséget kizáróan betartották a (90) preambulumbekezdés b) pontjában foglalt feltételt, mert 2004. augusztus 9-i levelükben a görög hatóságok közölték, hogy a mezőgazdasági termékeket feldolgozó és értékesítő vállalkozások - többek között - a 866/90/EGK és a 951/97/EK rendelet hatálya alá tartoztak, és alkalmazásuk során betartották ezek rendelkezéseit, amiből az következik, hogy adott esetben egészen a szóban forgó rendeletekben előírt maximális támogatási intenzitás felső határáig nyújthattak támogatásokat (75 % a Görögországot is magában foglaló 1. célkitűzés hatálya alá tartozó területeken), illetve hogy a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazása - a konkrét esetben a támogatáshalmozás miatt is - akár ezen intenzitás túllépését is maga után vonhatta.
(97)
Ami a forgóeszközök létrehozásával összefüggő hitelátalakítást illeti, a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazása során ugyancsak nem volt lehetséges a (90) preambulumbekezdésben foglalt összes feltétel betartása, tekintettel arra, hogy az ott említett első feltétel (az a) pont) egyértelműen előírja, hogy a hiteleknek beruházásokhoz kell kapcsolódniuk.
II. 1998. január 1. és 2000. június 30. között
(98)
1997-ben a (90) preambulumbekezdésben felsorolt feltételeket felváltották a Közösség iránymutatása a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló bizottsági közleményben (a továbbiakban: „az 1997-es iránymutatás”) (37) foglalt szabályok. Az iránymutatás 4.4. pontja kimondja, hogy „ami a mezőgazdasági ágazatot illeti, [az iránymutatások] az új állami támogatások esetében 1998. január 1-jén lépnek hatályba, a létező állami támogatások esetében ugyanez az időpont érvényes, abban az esetben pedig, ha a Bizottság ebben az összefüggésben egy vagy több tagállammal szemben megindította az [EK-]Szerződés 93. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást, azon időponttól kezdve, amikor a Bizottság meghozza a végleges határozatot az adott tagállammal (tagállamokkal) szemben az [EK-]Szerződés 93. cikkének (2) bekezdése alapján”.
(99)
A mezőgazdasági ágazat vonatkozásában teljesen újnak számító 1997-es iránymutatás többek között az alábbiakat írta elő:
a)
a megmentési támogatások esetében: olyan likviditási támogatások nyújtása, amelyeket komoly szociális problémák indokolnak, amelyek hitelgaranciák vagy szokásos piaci kamattal nyújtott hitelek formáját öltik, szigorúan a vállalkozás tevékenységének fenntartásához szükséges összegre (pl. bérköltségek és folyó beszerzések fedezésére) korlátozódnak, és időtartamuk is szigorúan korlátozott: csak arra az időre szólnak, amíg sikerül meghatározni a szükséges és lehetséges kiigazítási intézkedéseket, anélkül hogy ez más tagállamokra nézve az ipari vagy kereskedelmi ágazat destabilizációjának kockázatát vonná maga után;
b)
a szerkezetátalakítási támogatások esetében: olyan szerkezetátalakítási terv megvalósításához kapcsolódó támogatások nyújtása, amely az ágazatban jelentkező strukturális kapacitásfelesleg esetén visszafordíthatatlan termelőkapacitás-csökkentést vagy -felszámolást ír elő (e csökkentést minden egyéb olyan csökkentésen felül kell végrehajtani, amelyhez szerkezetátalakítási támogatás híján folyamodnak) oly módon, hogy eltérés csak azokban az esetekben alkalmazható, ha az összes kedvezményezett javára 12 egymást követő hónap alatt hozott határozatok összességükben nem érintenek akkora termékmennyiséget, amely meghaladná az országnak az adott termékre vonatkozó évi össztermelése meghatározott százalékát (3 %-ot a termékek vagy gazdasági szereplők meghatározott csoportjaira irányuló intézkedések esetében és 1,5 %-ot a meghatározott célra nem irányuló intézkedések esetében).
(100)
A tagállamoknak lehetőségük volt arra, hogy a mezőgazdasági ágazatra vonatkozó fenti szabályozásokat válasszák az 1997-es iránymutatás hatálya alá eső, mezőgazdaságon kívüli ágazatokra előírt szabályozás helyett (ez utóbbi ágazatokban rendkívül szigorú kritériumokat alkalmaztak, különösen a szerkezetátalakítási terv és a szerkezetátalakításhoz való kedvezményezetti hozzájárulás tekintetében - lásd b) szakasz, „Mezőgazdaságon kívüli ágazatok” (109)-(121) preambulumbekezdés).
(101)
2004. augusztus 9-i levelükben a görög hatóságok nem közöltek olyan információt, amelynek alapján a Bizottság megállapíthatta volna, hogy a támogatási intézkedést a fenti szabályozáshoz igazították, és hogy ennek következtében a vizsgált időszak során nyújtott támogatásokat az 1997-es iránymutatás alkalmazandó feltételeinek betartásával ítélték oda, azaz vagy a (99) preambulumbekezdés b) pontjában megfogalmazott feltételekkel vagy a mezőgazdaságon kívüli ágazatokra előírt feltételekkel (olyan szerkezetátalakítási terv benyújtása, amely az életképes állapotba kerülés kilátását kínálja, reális feltevéseken alapul, ésszerű határidőt szab, mérsékli a támogatásoknak a versenytársakra gyakorolt hatását, érvényesíti az egyszeri támogatás elvét, amennyiben az érintett ágazatban strukturális felesleg jelentkezik, csökkenti a termelőkapacitást, arányosságot biztosít a támogatás, valamint a szerkezetátalakítás költségei és előnyei között, és fedezi a szerkezetátalakítás szociális költségeit).
IIΙ. 2000. július 1. és 2003. június 30. között
(102)
Az 1997-es iránymutatást 1999. október 9-én felváltotta a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás (38) (a továbbiakban: „az 1999-es iránymutatás”). Az 1999-es irányelvek 6.3. fejezetében, a (94) preambulumbekezdésben az áll, hogy „a tagállamok kötelesek úgy kiigazítani azokat a létező megmentési és szerkezetátalakítási programjaikat, amelyeket 2000. június 30. után is fenn kívánnak tartani, hogy a fenti időpontot követően összhangban legyenek […] az iránymutatással […]”. Továbbá „annak érdekében, hogy a Bizottság nyomon követhesse a kiigazítási folyamatot, a tagállamok kötelesek 1999. december 31-ig megküldeni a Bizottságnak az ilyen programok felsorolását. Ezt követően, és legkésőbb 2000. június 30-ig elegendő információt kell szolgáltatniuk a Bizottságnak ahhoz, hogy az ellenőrizhesse a programok iránymutatásnak megfelelő, tényleges módosítását”.
(103)
Az 1999-es iránymutatás külön fejezetet tartalmazott a mezőgazdasági ágazat nehéz helyzetben lévő vállalkozásainak szerkezetátalakításával kapcsolatban. Az 1997-es iránymutatás hasonló fejezetéhez képest ez a fejezet meghatározást közölt az ágazatra vonatkozó strukturális többletkapacitásra, az elsődleges ágazat vállalkozásaira korlátozta a (99) preambulumbekezdés b) pontjában említett eltérést (ami azt jelenti, hogy a mezőgazdasági termékek feldolgozásának és forgalmazásának részágazatára automatikusan alkalmazandó volt a termelőkapacitás-csökkentés követelménye), és alkalmazandóvá tette az egyszeri támogatás elvét, amely szerint szerkezetátalakítási támogatások csak egyszer nyújthatók.
(104)
2004. augusztus 9-i levelükben a görög hatóságok nem közöltek olyan információt, amelynek alapján a Bizottság megállapíthatta volna, hogy a támogatási intézkedést a fenti szabályozáshoz igazították, és hogy ennek következtében a vizsgált időszak során nyújtott támogatásokat az 1999-es iránymutatás alkalmazandó feltételeinek betartásával - azaz strukturális felesleg esetén mindenekelőtt termelőkapacitás-csökkentést és adott esetben a (103) preambulumbekezdésben említett korlátozott eltérést előíró szerkezetátalakítási terv benyújtása nyomán - és az egyszeri támogatás elve alapján ítélték oda.
ii. A kezességvállalások kérdése
(105)
Egy másik kérdés, amely a Bizottságot a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindítására késztette, a kezességvállalás formájában nyújtott támogatások összeegyeztethetőségének kérdése volt. A görög hatóságok ezzel kapcsolatban 2004. augusztus 9-én kelt levelükben fogalmaztak meg bizonyos észrevételeket (lásd (57) preambulumbekezdés, c) és g) pont). A Bizottság mindazonáltal úgy véli, hogy ezen észrevételeket kommentálnia kell az alábbiak szerint:
a)
a c) pontot illetően abból a körülményből, hogy a kezességnyújtást súlyos feltételekhez kötik, önmagában véve nem következik az állami támogatás hiánya: épp ellenkezőleg, a szóban forgó támogatási intézkedés érvényességi ideje alatt alkalmazott szabályok, amelyeket a Bizottság a tagállamokhoz címzett, 1989. április 5-i (SG(89) D/4328) és 1989. október 12-i (SG(89) D/12772) leveleiben, továbbá az EGK-Szerződés 92. és 93. cikkének, valamint a 80/723/EGK bizottsági irányelv 5. cikkének az iparban tevékenykedő közvállalkozásokra való alkalmazásáról szóló közlemény (39) 38. pontjában fogalmazott meg, egyértelműen leszögezik, hogy „[…] az állam által közvetlenül vagy megbízott pénzintézeteken keresztül nyújtott minden kezességvállalás az EK-Szerződés 92. cikke (1) bekezdésének hatálya alá esik”, és olyan feltételek alkalmazását írják elő, amelyek egészen a vállalkozás felszámolási eljárás alá vonásáig terjednek. A fent említett leveleket persze 2000-ben felváltotta az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a kezességvállalás formájában nyújtott állami támogatásra való alkalmazásáról szóló közlemény, amely egy sor olyan feltételt írt elő, amelyek teljesítése biztosítja az állami támogatás hiányát, de a görög hatóságok 2004. augusztus 9-i levelükben nem közöltek olyan adatot, amely arra utalt volna, hogy a nyújtott kezességvállalások egy ilyen forgatókönyv részét képezték volna;
b)
ha a görög hatóságok olyan adatokat szolgáltattak volna, amelyekből kiderül, hogy a nyújtott kezességvállalások a támogatás hiányának feltételezett esetéhez tartoznak, a Bizottság akkor sem adta volna erre a jóváhagyását, mivel - hogy csupán egy szempontot említsünk - ez a forgatókönyv csak akkor alkalmazható, ha a kedvezményezett vállalkozások nincsenek pénzügyileg nehéz helyzetben.
c)
ami a g) alpontot illeti, az a körülmény, hogy a kezességvállalás nem terjed ki bizonyos költségekre, semmi esetre sem bizonyítja azt, hogy betartották mindazon feltételek összességét, amelyek alapján levonható az a következtetés, hogy a támogatásnyújtással szorosan összefüggő kezességvállalás összeegyeztethető a belső piaccal; emellett kénytelenek vagyunk megállapítani, hogy a görög hatóságok által 2004. augusztus 9-i levelükben szolgáltatott információk közül egy sem igazolja e feltételek betartását.
(106)
E magyarázatok alapján a Bizottság inkább úgy látja, hogy a kezességvállalások a szóban forgó támogatási intézkedés érvényességi ideje alatt egy, a nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak szánt támogatási intézkedéscsomag egyik elemét alkották, és ebből következően összeegyeztethetőségük összefügg az egész szerkezetátalakítási folyamat összeegyeztethetőségével, de erről a folyamatról - miként az a (94)-(104) preambulumbekezdésben kifejtett elemzésből kellőképp kiderül - a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információkat, amelyek képesek lettek volna eloszlatni a Bizottság azon kételyeit, amelyeket akkor fogalmazott meg, amikor megindította a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást (a kezességvállalásokkal kapcsolatos szóban forgó elemzés a jelen határozatban tárgyalt mindhárom eljárásra és valamennyi vizsgált ágazatra vonatkozik, azon kezességvállalások esetét kivéve, amelyeket a 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i miniszteri rendelet ír elő, és amelyek az alkalmazott életképességi kritériumra való tekintettel - életképesség az adósságátalakítás előtt - külön vizsgálat tárgyát képezik).
(107)
A görög hatóságok által 2004. augusztus 9-i levelükben kifejtett többi érv (az alkalmazott kamatláb, esetleges többletköltségek a támogatási intézkedés jogalapjául szolgáló miniszteri rendeletek nyomán, a kamatmegállapítás gyakorisága) nem szolgál olyan szemponttal, amely képes lenne a Bizottság fentebb kifejtett álláspontját módosítani.
(108)
Tekintettel arra, hogy a görög hatóságok által szolgáltatott információk nem képesek eloszlatni a Bizottság kételyeit, amelyeket akkor fogalmazott meg, amikor megindította a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást, a Bizottságnak le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
b) Mezőgazdaságon kívüli ágazatok
(109)
A mezőgazdasági ágazathoz hasonlóan a Bizottságnak ezúttal is a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására alkalmazandó szabályok szemszögéből kell elemeznie a kérdéses támogatásokat.
(110)
A 69836/B1461. számú miniszteri rendelet hatálybalépésekor, azaz 1993. október 1-jén a szóban forgó szabályokat a Nyolcadik versenypolitikai jelentés, közelebbről ennek 177., 227. és 228. pontja tartalmazta.
(111)
A jelentés 177. pontja kimondja, hogy még abban az esetben is, ha bizonyos megmentési intézkedések szükségesnek bizonyulnak ahhoz, hogy elegendő idő álljon rendelkezésre valamely vállalkozás nehézségeinek hosszú távú megoldására, ezek az intézkedések nem alkalmazhatók a termelőkapacitás elkerülhetetlen csökkentésének megakadályozására, és ebből következően csak akkor alkalmazhatók, ha elengedhetetlenül szükség van rájuk súlyos szociális gondok megoldásához.
(112)
A jelentés 227. pontja leszögezi, hogy a megmentési támogatások akkor indokolhatók a Szerződés szempontjából, ha olyan szerkezetátalakításhoz kapcsolódnak, amely a nehéz helyzetben lévő vállalkozások és/vagy az érintett régiók helyzetének tartós orvoslását célozza, feltéve, hogy a szóban forgó intézkedések kellőképp regionális vagy ágazati jellegűek, ami lehetővé teszi hatásuk felmérését.
(113)
A jelentés 228. pontja tovább pontosítja a Bizottság álláspontját a megmentési támogatásokkal kapcsolatban, és meghatározza a „kísérő támogatások” fogalmát.
(114)
A megmentési támogatásoknak:
a)
likviditási segítségnyújtás célját kell szolgálniuk hitelekhez kapcsolódó kezességvállalás formájában, illetve a piacival azonos szintű kamattal visszafizetendő hitelek formájában kell megjelenniük;
b)
az üzemeltetés fenntartásához, a bérköltségek fedezéséhez és a folyó beszerzésekhez szükséges mértékre kell korlátozni az összegét;
c)
a folyósítását csak a szükséges időtartamra (rendszerint fél évre) kell biztosítani annak érdekében, hogy meghatározhatók legyenek a fellendülés érdekében hozandó szükséges és lehetséges intézkedések;
d)
súlyos szociális gondokkal kell megindokolni az alkalmazását, és a vállalkozás ezek révén történő fenntartása nem vezethet az ipar helyzetének destabilizálásához más tagállamokban.
(115)
A kísérő támogatásoknak szigorúan kötődniük kell valamilyen integrált szerkezetátalakítási és/vagy átállítási programhoz, amely képes hatékonyan helyreállítani az érintett termelés életképességét, és amelynek intenzitása és összege szigorúan a vállalkozás egyensúlyának az eredmények jelentkezéséig tartó elkerülhetetlen átmeneti időszakban való fenntartásához okvetlenül szükséges mértékre korlátozódik, ami szigorúan korlátozott időtartamot és a program megfelelő mértékű fokozatos leépítését jelenti.
(116)
E feltételeket felváltotta a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló 1994-es közösségi iránymutatás, amely 1994. december 23-án lépett életbe (40) (a továbbiakban: „az 1994-es iránymutatás”), majd pedig az 1997-es iránymutatás, amely 1998. január 1-jétől lépett életbe, valamint az 1999-es iránymutatás, amely 2000. július 1-jétől lépett életbe a tagállamok részére a támogatási intézkedésekkel kapcsolatban nyújtott alkalmazkodási időszak figyelembevételével (lásd (98) és (102) preambulumbekezdés).
(117)
Az 1994-es iránymutatás a Bizottság által a megmentési támogatások kérdésében alkalmazott politikát erősítette meg (lásd (114) preambulumbekezdés), és pontosítja a benyújtandó szerkezetátalakítási tervek tartalmát és következményeit (kilátások az életképes állapotba kerülésre reális kiinduló feltevésekkel és ésszerű határidőn belül, a támogatások versenytársakra gyakorolt hatásának mérséklése, az egyszeri támogatás elvének érvényesítése, a termelőkapacitás csökkentése abban az esetben, ha az érintett ágazatban strukturális felesleg jelentkezik, arányosság a támogatás, valamint a szerkezetátalakítás költségei és előnyei között, és a szerkezetátalakítás szociális költségeinek fedezése).
(118)
A mezőgazdaságon kívüli ágazatokban az 1997-es iránymutatás, amelyet nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésével és szerkezetátalakításával kapcsolatos bizottsági politika időszakos felülvizsgálata alapján fogalmaztak meg, megerősíti az 1994-es iránymutatásban foglaltakat.
(119)
Az 1999-es iránymutatás szigorítja a megmentési támogatások odaítélésének feltételeit, amennyiben konkrét határidőt vezet be a szerkezetátalakítási terv benyújtására. A szerkezetátalakítás kérdésében ez az iránymutatás különösen a kis- és középvállalkozásokkal (kkv-kkal) szemben vezet be szigorításokat, és lehetővé teszi a termelőkapacitás csökkentésének megkövetelését abban az esetben is, ha nincs strukturális felesleg az érintett ágazatban.
(120)
Tekintettel arra, hogy a görög hatóságok által 2004. augusztus 9-i levelükben szolgáltatott magyarázatok egyaránt érvényesek a mezőgazdasági ágazatra és a mezőgazdaságon kívüli egyéb ágazatokra, a Bizottság a mezőgazdasági ágazathoz hasonlóan ez utóbbiak esetében is kénytelen megállapítani, hogy a görög hatóságok által szolgáltatott információk közül egyik sem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy betartották az 1994., 1997. és 1999. évi iránymutatásokban megszabott feltételeket (hogy csak egy példát említsünk, semmi jele annak, hogy a támogatásban részesülő vállalkozások olyan szerkezetátalakítási tervet nyújtottak volna be, amely tartalmazza a szükséges ellenszolgáltatásokat). Ez a megállapítás érvényes a Nyolcadik versenypolitikai jelentésben foglaltak betartására is.
(121)
A fent említett rendelkezések betartását igazoló adatok híján a Bizottságnak nem áll módjában megállapítani, hogy a támogatásokat olyan szerkezetátalakítási terv benyújtása nyomán ítélték oda, amely a különböző fentebb említett jogszabályokban meghatározott összes jellemzőt tartalmazta (így elsősorban kilátásokat az életképes állapotba kerülésre reális kiinduló feltevésekkel és ésszerű határidőn belül, a támogatások versenytársakra gyakorolt hatásának mérséklését, az egyszeri támogatás elvének érvényesítését, a termelőkapacitás csökkentését abban az esetben, ha az érintett ágazatban strukturális felesleg jelentkezik, arányosságot a támogatás, valamint a szerkezetátalakítás költségei és előnyei között, és a szerkezetátalakítás szociális költségeinek fedezését). Ennek következtében továbbra sem oszlottak el a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyei, és le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
V.II.2. A MÁSODIK ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁBAN SZEREPLŐ, FLORINA ÉS KILKIS MEGYE VÁLLALKOZÁSAINAK NYÚJTOTT TÁMOGATÁSOK
a) Mezőgazdasági ágazat
(122)
2005. augusztus 18-i levelükben a görög hatóságok közölték, hogy a támogatások odaítélését szabályozó alapvető rendelet (a 66336/B.1398/1993. számú miniszteri rendelet) ipari és kisipari vállalkozásokról szól, és e rendelet rendelkezései nem vonatkoznak semmilyen mezőgazdasági vállalkozásra.
(123)
A Bizottság figyelembe veszi ezt a közlést, és úgy tekinti, hogy nem kell sort kerítenie a szóban forgó támogatási intézkedés elemzésére azon állami támogatási szabályok szemszögéből, amelyeket a mezőgazdasági ágazatban alkalmaztak e támogatások odaítélése idején.
b) Mezőgazdaságon kívüli ágazatok
(124)
A Bizottságnak, amely az eljárás megindításakor úgy vélte, hogy a támogatási intézkedést nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak szánták, ugyanis a 66336/B.1398/1993. számú miniszteri rendelet előírta, hogy a vállalkozásoknak a szerkezetátalakítás után életképesnek kell lenniük (ami nem zárta ki azt, hogy nehéz helyzetben lévő vállalkozások voltak az intézkedés alkalmazásának idején), meg kell vizsgálnia a szóban forgó támogatások összeegyeztethetőségét a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott támogatásokra vonatkozó, az odaítélésük időpontjában hatályos szabályok alapján.
(125)
A szóban forgó támogatások odaítélésének idején a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó szabályokat - időrendben haladva - a Nyolcadik versenypolitikai jelentés 177., 227. és 228. pontja, az 1994-es iránymutatás és az 1997-es iránymutatás tartalmazza.
(126)
A Nyolcadik versenypolitikai jelentés 177., 227. és 228. pontjában, az 1994-es iránymutatásban, az 1997-es iránymutatásban és az 1999-es iránymutatásban foglaltak betartásával kapcsolatban a görög hatóságok 2005. augusztus 18-án kelt levelükben ugyanazokat a magyarázatokat szolgáltatták, amelyeket a Kastoria és Evvia megyének nyújtott támogatások indoklására hoztak fel (a görög hatóságoknak az (57) preambulumbekezdés a)-f) pontjában ismertetett érvei már az (56) preambulumbekezdés a)-e) pontjában is szerepelnek). Ennélfogva jelen esetre is áll a Bizottságnak a (110)-(121) preambulumbekezdésben ismertetett elemzése, ami azt jelenti, hogy továbbra sem oszlottak el azok a kételyek, amelyeket a Bizottság a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor fogalmazott meg, és ezért le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
(127)
2005. augusztus 18-án kelt levelükben a görög hatóságok arra való hivatkozással is megkísérelték megindokolni a szóban forgó támogatásokat, hogy Florina és Kilkis megye Macedónia Volt Jugoszláv Köztársasággal határos, és a helyi vállalkozásoknak súlyos károkat okozott a térségben uralkodó instabilitás és háborús állapotok.
(128)
A rendkívüli eseményekre való hivatkozás indokolttá teheti a Szerződés 107. cikkének (2) bekezdése b) pontjának alkalmazását, amelynek értelmében a természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás összeegyeztethető a belső piaccal. Azonban a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan elemzési adatot, amely bizonyítaná azon problémák meglétét, amelyekkel a két megye vállalkozásainak állítólag szembe kellett nézniük, illetve az ok-okozati összefüggést a térségben uralkodó és a jugoszláviai eseményekkel összefüggő instabilitással. Emellett a Bizottságnak nem állnak rendelkezésére olyan információk, amelyek igazolnák, hogy a görög hatóságok által hivatkozott események a támogatási intézkedés egész érvényességi ideje alatt éreztették volna hatásukat. Végezetül a Bizottság nem érti, hogy ez a támogatási intézkedés a két megyében miért csak bizonyos gazdasági ágazatokra irányult, amikor az érvként felhozott eseményeknek emberi számítás szerint hatással kellett volna lenniük a helyi vállalkozások teljes körére minden tevékenységi ágazatban.
(129)
A fentiek alapján a Bizottság nem érti, hogy a szóban forgó támogatási rendszerre hogyan lehetne alkalmazni a Szerződés 107. cikkének (2) bekezdése b) pontját. Ezért újfent le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
V.II.3. A HARMADIK ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁBAN SZEREPLŐ, RODOPI, EVROS, XANTHI, LESVOS, SAMOS, CHIOS ÉS DODEKANISOS MEGYÉVEL KAPCSOLATOS TÁMOGATÁSOK
(130)
Tekintettel arra, hogy az eljárást megindító határozatában a Bizottság rámutatott arra, hogy a rendelkezésére álló információk alapján nem tudja megítélni, hogy az (50)-(52) preambulumbekezdésben említett két 1989-es miniszteri rendelet és az ezeket követő rendeletek mennyiben tekintendők önálló támogatási rendszernek, illetve mennyiben szerves részei a különböző eljárásindításokban vizsgált egész rendszernek, és tekintettel arra, hogy 2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok nem adtak erre vonatkozóan semmilyen felvilágosítást, a szóban forgó miniszteri rendeletekben előírt támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét külön vesszük vizsgálat alá. Az 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i miniszteri rendeletben szabályozott kezességvállalások (lásd (49) preambulumbekezdés) ugyancsak külön vizsgálat tárgyát fogják képezni, mivel ez utóbbi rendelet kötelező jelleggel előírja, hogy a kedvezményezett vállalkozásoknak eleve életképesnek kell lenniük, és nem csak az intézkedés alkalmazása után kell életképessé válniuk, mint az ennek kapcsán említett többi esetben.
(131)
Ami a többi - a (44)-(52) preambulumbekezdésben említett - miniszteri rendeletet illeti, ezek elemzése - akárcsak az első két eljárásindítással érintett támogatási intézkedéseknél - két fő területet foglal magában, tudniillik a mezőgazdasági és a mezőgazdaságon kívüli támogatások területét, de a mezőgazdaságon kívüli terület több részre oszlik: egyfelől az ipari, szállodaipari és kisipari ágazatra, másfelől pedig a hajózási ágazatra. A szénbányászati ágazatot, amelyre ugyancsak kiterjedt a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárásindítás, nem vesszük vizsgálat alá jelen határozatban, mivel 2011. március 15-én és 29-én kelt leveleikben a görög hatóságok közölték, hogy a hivatkozott bányászati tevékenységen márvány- és kőipari vállalkozások értendők, és ezért az érintett vállalkozások az ipari ágazatnak nyújtott támogatások elemzéséhez tartoznak.
a) Mezőgazdasági ágazat
(132)
A Bizottságnak a kérdéses támogatási intézkedés elemzésére azon szabályok alapján kell sort kerítenie, amelyeket a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott állami támogatásoknál alkalmaztak e támogatások odaítélése idején.
(133)
A mezőgazdasági ágazat esetében e szabályokat már a (90) és (98)-(103) preambulumbekezdésben ismertettük. Tekintettel arra, hogy a szóban forgó esetben a támogatási intézkedés érvényességi ideje 2005. december 31-én járt le, az alkalmazandó jogszabályok jegyzékét ki kell egészíteni a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló 2004. évi közösségi iránymutatással (41), (a továbbiakban: „a 2004-es iránymutatás”), amely 2004. október 10-én lépett életbe, és szigorítja az 1999-es iránymutatásokban foglalt feltételeket (elsősorban azáltal, hogy újfent leszögezi: a támogatás címzettjének valós és nem támogatásból származó hozzájárulást kell nyújtania a szerkezetátalakítási tervhez). Emellett, ha figyelembe vesszük a kedvezményezettek jellegét (iparszerű állattenyésztési vállalkozások és tejgazdaságok), fel kell tételeznünk, hogy a szóban forgó támogatási intézkedés kiterjedt mind az elsődleges termeléssel foglalkozó (tisztán állattenyésztő jellegű), mind pedig a feldolgozással/értékesítéssel foglalkozó vállalkozásokra (pl. telephelyi feldolgozósorral rendelkező állattenyésztő gazdaságok).
(134)
A szabályok betartásának tényét illetően a Bizottság megállapítja, hogy az 1648/B22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendelet és ennek módosításai olyan hitelek átalakítására vonatkoztak, amelyek vagy beruházásokkal vagy forgóeszközökkel voltak kapcsolatosak.
(135)
A beruházásokkal kapcsolatos hitelek átalakítását illetően 2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információt, amely alapján a Bizottság meg tudná állapítani, hogy az átalakítás tárgyát képező hitelek már megvalósult beruházásokhoz kapcsolódtak. Ennélfogva a Bizottság nem vonhatja le azt a következtetést, hogy teljesül a (90) preambulumbekezdés a) pontjában foglalt feltétel.
(136)
A rendelkezésére álló információk alapján a Bizottság nem tud egyértelmű következtetésre jutni a (90) preambulumbekezdés b) pontjában foglalt feltétel betartását illetően, mivel a görög hatóságok nem szolgáltak ezzel kapcsolatban semmilyen felvilágosítással 2006. május 10-i levelükben.
(137)
A (90) preambulumbekezdés c) pontjában foglalt feltételt illetően a Bizottság úgy tekintheti, hogy teljesül a feltétel második, vagylagos része, hiszen a kedvezményezett vállalkozásoknak életképesnek kell lenniük az intézkedés után a pénzintézetek által végzett értékelés alapján.
(138)
A forgóeszközök létrehozásával összefüggő hitelátalakítást illetően a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazása során ugyancsak nem volt lehetséges a (90) preambulumbekezdésben foglalt összes feltétel betartása, tekintettel arra, hogy az a) pontban említett első feltétel egyértelműen előírja, hogy a hiteleknek beruházásokhoz kell kapcsolódniuk.
(139)
Az 1998. január 1. után, a 2004-es iránymutatás életbe lépéséig nyújtott támogatások kapcsán a (98)-(104) preambulumbekezdésben közölt elemzés az itt tárgyalt eset lényegét tekintve is helytálló, mivel 2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információt, amelynek alapján a Bizottság megállapíthatja, hogy a szóban forgó támogatások igénybevételéhez szerkezetátalakítási tervet nyújtottak be a kért ellenszolgáltatások kíséretében.
(140)
Végezetül a 2004-es iránymutatás életbe lépése után nyújtott támogatásokat illetően a Bizottságnak meg kell állapítania, hogy 2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információt, amelynek alapján a Bizottság megállapíthatja, hogy a szóban forgó támogatások igénybevételéhez szerkezetátalakítási tervet nyújtottak be a kért ellenszolgáltatások kíséretében. Ennek következtében továbbra sem oszlottak el a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyei, és le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
(141)
2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok a szóban forgó támogatásokat a szomszédos térségekben uralkodó háborús állapotokkal próbálták megindokolni. A görög hatóságok szerint az a feltételrendszer lehetővé tette a Szerződés 107. cikke (3) bekezdésének a) és c) pontja szerinti eltérés alkalmazását a támogatásokra (lásd (59) preambulumbekezdés a) pontja).
(142)
A Bizottságnak ezt az érvet különböző okokból nem áll módjában elfogadni:
a)
jogszabályi szinten valamilyen konfliktus előfordulása rendkívüli eseménynek minősül, amely csak a Szerződés 107. cikkének (2) bekezdése b) pontjának hatálya alá tartozik, és eszerint a természeti csapások vagy más rendkívüli események által okozott károk helyreállítására nyújtott támogatás összeegyeztethető a belső piaccal;
b)
a mezőgazdasági ágazatban a támogatások összeegyeztethetősége a Szerződés 107. cikkének (3) bekezdése c) pontjában foglalt eltérés szemszögéből értékelhető, amely kimondja, hogy a közös piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető az egyes gazdasági tevékenységek vagy gazdasági területek fejlődését előmozdító támogatás, amennyiben az ilyen támogatás nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmi feltételeket a közös érdekkel ellentétes mértékben, és nem a (3) bekezdés a) pontjának szemszögéből, amely kimondja, hogy az olyan térségek gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatás, ahol rendkívül alacsony az életszínvonal vagy jelentős az alulfoglalkoztatottság, valamint a 349. cikkben említett térségek (42) gazdasági fejlődésének előmozdítására nyújtott támogatás, ezek strukturális, gazdasági és társadalmi helyzetére tekintettel;
c)
a 107. cikk (3) bekezdésének c) pontja akkor alkalmazható, ha a támogatásokat a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott támogatásokra érvényes szabályok betartásával nyújtották; ahogyan azonban fentebb bizonyítottuk, nem így történt.
(143)
A Bizottság nem vonhatja le azt a következtetést sem, hogy az adott esetben a Szerződés 107. cikkének (2) bekezdése b) pontja alkalmazható, éspedig a következő okokból:
a)
2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok hangsúlyozták, hogy az érintett megyékben mind a teljes, mind az egy főre jutó GDP az ország más területeihez képest rendkívül alacsony szinten volt a támogatási intézkedés érvényességi ideje alatt, de hozzátették, hogy ugyanezen időszak folyamán némileg növekedett, ami azt bizonyítja, hogy a határ menti területeken folyó háború nem járt katasztrofális következményekkel az itt vizsgált övezetek gazdaságára nézve;
b)
a kérdéses támogatási intézkedés jogalapjának leírásából kiderül, hogy az intézkedés bizonyos elemeinek módosítására a szomszédos területeken folyó harci cselekmények beszüntetése után csaknem tíz évvel került sor; ennek alapján aligha feltételezhetjük, hogy a görög hatóságoknak ekkor valamilyen, a határ menti területeken fennálló háborús állapot miatt kellett beavatkozniuk, azaz hogy ok-okozati összefüggés áll fenn ezen állapot és a vállalkozások nehézségei között (egyetlen példa elég ennek alátámasztására: a (48) preambulumbekezdésben említett, 2/64046/0025/2003. számú, 2004. január 28-i miniszteri rendelet olyan hitelekre vonatkozik, amelyeket 2004. december 31-ig ipari vállalkozások - tehát akár iparszerű állattenyésztési vállalkozások - vehettek fel).
(144)
A görög hatóságok által 2006. május 10-i levelükben megfogalmazott többi észrevétellel kapcsolatban a Bizottság a következőket hangsúlyozza (ezen észrevételek - a b) alpontban foglalt észrevételek kivételével - érvényesek az eljárás-indítás körébe tartozó összes ágazatra):
a)
olyan problémák, mint a helyi piacok dinamizmusának hiánya vagy a keresetcsökkenés, egyáltalán nem orvosolhatók nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatásokkal, ha nem kerül sor e vállalkozások szerkezetátalakítására. A szerkezetátalakítási intézkedések célravezetőbb beavatkozási eszközök;
b)
a vizsgált megyék hústermelésének részesedése az egész görögországi hústermelésből semmilyen tekintetben nem befolyásolja az elfogadott jogszabályi kereten kívül nyújtott támogatások (esetünkben a nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak szerkezetátalakítási terv nélkül nyújtott támogatások) által okozott versenytorzítás kockázatát; a Bíróság ítélkezési gyakorlatából következően, ha egy pénzügyi jellegű állami támogatás megerősíti valamely vállalkozás helyzetét más, vele versenyben álló vállalkozásokkal szemben (ami esetünkben igaznak mondható), ez a támogatás versenytorzulást idézhet elő olyan konkurens vállalkozásokkal szemben, amelyek nem kapnak ilyen támogatást (43).
c)
a vállalkozások életképességének kérdését - amelyet a két 1989-es miniszteri rendelet határoz meg- e határozat későbbi részében vizsgáljuk;
d)
arra az érvre, amely szerint a 128/75. számú törvény számlakerete nem tartalmaz állami forrásokat, már a (82) preambulumbekezdés d) pontjában megadtuk a választ.
(145)
Mindezen megfontolások figyelembevételével a Bizottságnak le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási intézkedés összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
b) Ipari, kisipari és szállodaipari ágazat
(146)
A Bizottságnak ezt a támogatási intézkedést a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott állami támogatásokra alkalmazott szabályok szemszögéből kell vizsgálnia.
(147)
Az első két eljárás-indításban szereplő támogatásokhoz hasonlóan a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó szabályokat az itt tárgyalt támogatások odaítélése idején is - időrendben haladva - a Nyolcadik versenypolitikai jelentés 177., 227. és 228. pontja, az 1994-es iránymutatás, az 1997-es iránymutatás és az 1999-es iránymutatás tartalmazta. Jelen esetben, tekintettel arra, hogy a támogatási intézkedés érvényességi ideje 2005. december 31-én járt le bizonyos megyékben, e jegyzéket ki kell egészíteni a 2004-es iránymutatással.
(148)
A görög hatóságok által 2006. május 10-i levelükben szolgáltatott, és az (59) preambulumbekezdésben teljes részletességgel idézett információk nem tartalmaztak semmilyen adatot a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó szabályok betartásával kapcsolatban. Ennélfogva a Bizottságnak nem áll módjában megállapítani, hogy mennyiben tartották be a Nyolcadik versenypolitikai jelentés 177., 227. és 228. pontjában, valamint az 1994-es, 1997-es, 1999-es és 2004-es iránymutatásban foglaltakat.
(149)
A Bizottságnak továbbra sem oszlottak el a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyei, és le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
c) Hajózási ágazat
(150)
A szóban forgó támogatási rendszer összeegyeztethetőségét a belső piaccal két nézőpontból kell vizsgálni a „hajózási ágazat” kifejezés értelmétől függően, amely vagy a hajóépítési ágazatra utal, vagy a hajóval történő szállításokra.
(151)
A Bizottságnak ezt a támogatási intézkedést a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott állami támogatásokra alkalmazott szabályok szemszögéből kell vizsgálnia.
(152)
A hajóépítő ipar esetében a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésével és szerkezetátalakításával kapcsolatos szabályok az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendelet életbelépése óta az alábbiak:
a)
1998. december 31-ig: a hajógyártáshoz nyújtott támogatásokról szóló, 1990. december 21-i 90/684/EGK tanácsi irányelv (44);
b)
1999. január 1-jétől2003. december 31-ig: a hajógyártáshoz nyújtott támogatások új szabályainak megállapításáról szóló, 1998. június 29-i 1540/98/EK tanácsi rendelet (45);
c)
2004. január 1-jétől: a hajógyártáshoz nyújtott állami támogatás keretszabálya (46).
(153)
2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információt, amelynek alapján a Bizottság arra következtethetett volna, hogy a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazása során betartották az ágazat nehéz helyzetben lévő vállalkozásainak megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó szabályokat. Ennek következtében a Bizottságnak továbbra sem oszlottak el a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyei, és le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
(154)
A tengeri szállítási ágazatban a Bizottságnak ezt a támogatási intézkedést ugyancsak a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentésére és szerkezetátalakítására nyújtott állami támogatásokra alkalmazott szabályok szemszögéből kell vizsgálnia.
(155)
Az 1648/B.22. számú, 1994. január 13-i miniszteri rendelet életbelépése óta a hajózási ágazat nehéz helyzetben lévő vállalkozásainak megmentésével és szerkezetátalakításával kapcsolatos szabályokat az alábbi dokumentumok tartalmazzák:
a)
„A Közösségben lajstromozott hajók üzemeltetésével kapcsolatos pénzügyi és adójogi intézkedések” (47);
b)
A tengeri szállítás részére nyújtható állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás 1997-ből (48);
c)
A tengeri szállítás részére nyújtható állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás 2004-ből (49).
(156)
2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok e tárgyban sem szolgáltattak olyan információt, amelynek alapján a Bizottság arra következtethetett volna, hogy a szóban forgó támogatási intézkedés alkalmazása során betartották az ágazat nehéz helyzetben lévő vállalkozásainak megmentésére és szerkezetátalakítására vonatkozó szabályokat. Ennek következtében a Bizottságnak továbbra sem oszlottak el a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyei, és le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
d) A Lesvos, Samos, Chios és Dodekanisos megyének nyújtott, szintén a harmadik eljárás megindításában szereplő támogatások esete
(157)
A Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás-indítás keretében a Bizottság, mivel nem állt rendelkezésére elegendő információ, két feltételezett esetet vett tekintetbe:
a)
azt az esetet, amely szerint a 2041901. számú, 1989. május 16-i és a 2078809. számú, 1989. október 10-i miniszteri rendelet és ezek módosításai ugyanazon intézkedéscsomag részei, mint a (44)-(48) preambulumbekezdésben ismertetett rendeletek;
b)
azt az esetet, amely szerint ugyanezek a támogatások egy más alapokon álló rendszerbe illeszkednek.
(158)
2006. május 10-i levelükben a görög hatóságok azt állították, hogy a két 1989-es miniszteri rendelet előírta, hogy a vállalkozásoknak adósságuk átalakítása előtt és után is életképesnek kell lenniük. Ezt a magyarázatot a Bizottság nem tartja kielégítőnek, mivel a kérdés felülvizsgálatából kiderül, hogy egyik szóban forgó rendelet sem tartalmaz említést arra vonatkozóan, hogy a vállalkozásoknak adósságuk átalakítása előtt és után is életképesnek kell lenniük. Ebből következően a két rendeletben és ezek módosításaiban tervezett támogatások összeegyeztethetőségének elemzése során nemcsak a (157) preambulumbekezdésben említett két feltételezett esetből kell kiindulnia, hanem a második feltételezett esetben azt sem zárhatja ki, hogy nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak is adhattak támogatást.
(159)
A (157) preambulumbekezdésben megfogalmazott első feltételezett esettel kapcsolatban a Bizottság kénytelen megállapítani, hogy ha a két 1989-es miniszteri rendelet és ezek módosításai ugyanazon intézkedéscsomag részei, mint a (44)-(48) preambulumbekezdésben említett miniszteri rendeletek, akkor a (146)-(149) preambulumbekezdésben adott elemzés itt is érvényes, a görög hatóságok által 2006. május 10-i levelükben közölt magyarázatok nem képesek eloszlatni Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyeket, és ezért le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(160)
A második feltételezett esettel kapcsolatban két feltételezést kell megvizsgálni: azt, amely szerint nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtottak támogatást, illetve azt, amely szerint életképes vállalkozásoknak nyújtottak támogatást.
(161)
Az első feltételezés esetében a (146)-(149) preambulumbekezdésben adott elemzés továbbra is érvényben marad, és a görög hatóságok által 2006. május 10-i levelükben közölt magyarázatok nem képesek eloszlatni a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás megindításakor megfogalmazott kételyeket, úgyhogy a Bizottságnak le kell vonnia a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(162)
A második feltételezés esetében a Bizottság ugyancsak megállapítja, hogy a görög hatóságok által 2006. május 10-i, 2011. március 15-i és 2011. március 29-i leveleikben közölt magyarázatok alapján nem állapítható meg, hogy a támogatott hitelekből létrejött forgóeszközöket mennyiben fordították a nemzeti regionális támogatásokra vonatkozó uniós jogszabályok szerinti támogatható beruházások finanszírozására (a 2041901. számú, 1989. május 16-i miniszteri rendelet életbelépésétől az alkalmazandó szabályok a Bizottság tagállamoknak címzett közleménye a 92. cikk (3) bekezdése a) és c) pontjának a regionális támogatásokra történő alkalmazásának módszeréről (50), majd pedig az 1998-as iránymutatás a nemzeti regionális támogatásokról (51)). A Bizottság kénytelen levonni a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(163)
Végezetül pedig abban az esetben, ha a szóban forgó forgóeszközöket nem a nemzeti regionális támogatásokra vonatkozó uniós jogszabályok szerinti támogatható beruházások finanszírozására fordították, a Bizottságnak meg kell állapítania, hogy mennyiben nyilváníthatók összeegyeztethetőnek az ezeknek a forgóeszközöknek a létrehozására nyújtott - és ezért működési támogatásnak minősülő - támogatások a nemzeti regionális támogatásokra vonatkozó uniós jogszabályok alapján. Ebben az összefüggésben a Bizottság szeretné hangsúlyozni, hogy az érintett tagállamra hárul, hogy a Bizottsággal való együttműködési kötelezettségének teljesítése érdekében minden olyan adatot a rendelkezésére bocsásson, amely lehetővé teszi a kérdéses támogatások összeegyeztethetőségének ellenőrzését (52). Tekintettel arra, hogy a görög hatóságok által különböző leveleikben szolgáltatott tájékoztató jellegű adatok nem teszik lehetővé annak megállapítását, hogy betartották-e a nemzeti regionális támogatásokra vonatkozó uniós jogszabályokat, a Bizottság kénytelen levonni a következtetést, hogy a kérdéses támogatási rendszer összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
(164)
A 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i rendelet alapján nyújtott kezességvállalás nem tekinthető nehéz helyzetben lévő vállalkozások szerkezetátalakítási eljárásának keretében alkalmazott eszköznek, mint amilyen a jelen határozatban említett többi rendeletben előírt kezességvállalás, mivel a miniszteri rendelet kategorikusan leszögezi, hogy a kezességvállalás csak életképes vállalkozásoknak nyújtható, és nem adósságátalakítás után életképessé váló vállalkozásoknak. Ennélfogva ezt a kezességvállalást a vele kapcsolatban alkalmazott állami támogatások szabályainak szemszögéből célszerű vizsgálni.
(165)
A 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i rendelet életbelépésétől 2005. december 31-ig (a támogatási intézkedés érvényességi idejének záró időpontjáig) a kezességvállalásokat a 2000. évi közlemény szabályozta.
(166)
A 2000. évi közlemény kimondja, hogy a Bizottságnak a kezességvállaláshoz kapcsolódó támogatás összeegyeztethetőségét a más támogatási formákra alkalmazott és az érintett tevékenységi ágazatokban hatályos jogszabályi keretekben és iránymutatásokban meghatározott szabályok alapján kell elbírálnia. Ezenkívül a kezességvállalás csak akkor fogadható el, ha lehívása szerződésileg olyan meghatározott feltételekhez kapcsolódik, amelyek akár a kedvezményezett vállalkozás kötelező csődbejelentését vagy egyéb hasonló eljárást is jelenthetik.
(167)
Jelen esetben a görög hatóságok nem szolgáltattak semmilyen információt a nyújtott kezességvállalások támogatási elemével kapcsolatban. Ennek következtében a Bizottságnak nem áll módjában értékelni - figyelemmel az ágazatonként alkalmazandó különböző szabályozásokra - és meghatározni, hogy az adott támogatási elem mennyiben vonhatta maga után a nehézségekkel nem küzdő vállalkozások egyes fajtáinál alkalmazott maximális támogatási intenzitások túllépését (a görög hatóságok egyébként szolgáltattak adatokat a különböző szabályozások betartásával kapcsolatban a harmadik eljárás megindítására adott válaszuk keretében).
(168)
Ilyen körülmények között a Bizottságnak nem áll módjában megállapítania a 2/82257/0025. számú, 2000. december 18-i miniszteri rendelet alapján kezességvállalás formájában nyújtott támogatások összeegyeztethetőségét.
VI. KÖVETKEZTETÉS
(169)
A Bizottság megállapítja, hogy Görögország jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével vezette be a szóban forgó támogatásokat. A fentebb közölt elemzésből megállapítható, hogy a támogatások nem minősíthetők összeegyeztethetőnek a belső piaccal, tekintettel arra, hogy a görög hatóságok nem szolgáltattak olyan információkat, amelyekből megállapítható lenne, hogy betartották az ebben a határozatban tárgyalt különböző jogszabályi rendelkezéseket, és ennek alapján megállapítható, hogy továbbra sem oszlottak el azok a kételyek, amelyeket a Bizottság az egyes eljárások megindításakor megfogalmazott. Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy az érintett tagállamra hárul, hogy a Bizottsággal való együttműködési kötelezettségének teljesítése érdekében minden olyan adatot a rendelkezésére bocsásson, amely lehetővé teszi a kérdéses támogatások összeegyeztethetőségének ellenőrzését.
(170)
Az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (53) 14. cikkének (1) bekezdése szerint, amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére (jelen esetben mindazoktól, akik az elemzett miniszteri rendeletek kedvezményezettjei voltak). Görögországnak tehát meg kell tennie minden szükséges intézkedést annak érdekében, hogy visszatéríttesse a kedvezményezettekkel a nekik nyújtott összeegyeztethetetlen támogatást. A tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról szóló bizottsági közlemény (54) 42. pontja szerint Görögországnak e határozat közzétételétől számított négy hónapos határidő áll rendelkezésére, hogy végrehajtsa a határozatot. A visszatérítendő támogatási összegek megnövelendők az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21-i 794/2004/EK bizottsági rendelet (55) alapján megállapított kamatokkal.
(171)
Ez a határozat közvetlenül alkalmazandó, különös tekintettel az ennek a támogatási intézkedésnek a keretében folyósított egyedi támogatások visszakövetelésére, azon speciális tervekhez rendelt támogatások kivételével, amelyek a folyósításuk idején megfeleltek a de minimis rendeletben vagy az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló, 1998. május 7-i 994/98/EK rendelet (56) 1. és 2. cikke értelmében alkalmazandó mentességi rendeletben, illetőleg a Bizottság által jóváhagyott támogatási intézkedésben meghatározott valamennyi feltételnek.
(172)
A 659/1999/EK rendelet 15. cikke ugyanakkor kimondja, hogy a Bizottság támogatás-visszatéríttetésre vonatkozó hatásköre tízéves jogvesztő határidőn belül érvényesíthető. A jogvesztő határidő azon a napon kezdődik, amikor a jogellenes támogatást a kedvezményezettnek egyedi támogatás formájában vagy támogatási program részét képező támogatás formájában nyújtják. A Bizottság vagy a Bizottság kérésére eljáró tagállam jogellenes támogatással kapcsolatos intézkedései megszakítják a jogvesztő határidőt. A jogvesztő határidő minden megszakítástól számítva újra indul.
(173)
Az itt tárgyalt ügyben a Bizottság az alábbi időpontokig visszamenően kérheti a támogatás visszatérítését:
a)
az első eljárás megindításában említett támogatások esetében: 1993. október 1., tekintettel arra, hogy a Bizottság első intézkedése 2003. május 27-ről kelteződik, valamint arra, hogy az 1993. szeptember 14-én elfogadott 69836/B1461. számú miniszteri rendeletet 1993. október 1-jén tették közzé a Görög Kormányközlönyben, és ezen időpontban lépett hatályba;
b)
a második eljárás megindításában említett támogatások esetében: 1994. április 22., tekintettel arra, hogy a Bizottság első intézkedése 2004. április 22-éről kelteződik;
c)
a harmadik eljárás megindításában említett támogatások esetében: 1994. november 12., tekintettel arra, hogy a Bizottság első intézkedése 2004. november 12-éről kelteződik.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Azok az adósságátalakítás formájában nyújtott támogatási intézkedések, amelyeket Görögország jogellenesen, a Szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével vezetett be Kastoria, Evvia, Florina, Kilkis, Rodopi, Evros, Xanthi és Dodekanisos megyében, valamint Lesvos, Samos és Chios szigetek megyéiben, nem egyeztethetők össze a belső piaccal.
2. cikk
Az 1. cikkben említett intézkedések valamelyikének alapján nyújtott egyedi támogatás nem minősül támogatásnak, ha megfelel valamelyik, a támogatás odaítélésének időpontjában hatályos 994/98/EK rendelet 2. cikke alapján hozott rendelet feltételeinek.
3. cikk
(1) Görögországnak a kedvezményezettekkel vissza kell téríttetnie az 1. cikkben említett intézkedések alapján nyújtott összeegyeztethetetlen támogatást.
(2) A visszatérítendő összegeknek tartalmazniuk kell a kamatokat, a támogatásnak a kedvezményezettek rendelkezésére bocsátásától a tényleges visszatérítés időpontjáig.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK rendelet V. fejezetével összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
(4) Görögország megszünteti az 1. cikkben említett intézkedések keretében nyújtott támogatás valamennyi függőben lévő kifizetését az e határozat közzétételétől számított hatállyal.
4. cikk
Az 1. cikkben említett intézkedések alapján nyújtott támogatások visszatérítése azonnali hatályú és tényleges.
Görögország gondoskodik arról, hogy e határozat végrehajtása a közzététel időpontjától számított négy hónapon belül megtörténjen.
5. cikk
(1) E határozat közzétételétől számított két hónapon belül Görögország az alábbi információkat szolgáltatja a Bizottságnak:
a)
az 1. cikkben említett intézkedések alapján támogatásban részesült kedvezményezettek jegyzékét és az adott intézkedés alapján az egyes kedvezményezettek által igénybe vett teljes összeget;
b)
a de minimis szabály alá nem tartozó támogatásokban részesült egyes kedvezményezettek által visszatérítendő teljes összeget (tőke és kamat);
c)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott vagy tervezett intézkedések részletes leírását;
d)
olyan dokumentumokat, amelyek tanúsítják, hogy a kedvezményezettek számára előírták a támogatás visszafizetését.
(2) Görögország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében hozott nemzeti intézkedések eredményeiről, mindaddig, amíg az 1. cikkben említett támogatás visszatérítése meg nem valósul. A Bizottság egyszerű kérésére azonnal megad minden információt az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott vagy tervezett intézkedésekről. Emellett részletes információkkal szolgál a kedvezményezettek által már visszatérített támogatási összegekről és kamatokról.
6. cikk
E határozat címzettje a Görög Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2011. október 19-én.