KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 406/2010
af 26. april 2010
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 79/2009 om typegodkendelse af brintdrevne motorkøretøjer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 79/2009 af 14. januar 2009 om typegodkendelse af brintdrevne motorkøretøjer og om ændring af direktiv 2007/46/EF (1), særligt artikel 12, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EF) nr. 79/2009 er en særskilt forordning, som vedrører Fællesskabets typegodkendelsesprocedure i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (rammedirektiv) (2).
(2)
I forordning (EF) nr. 79/2009 fastsættes de grundlæggende bestemmelser om krav til typegodkendelse af motorkøretøjer for så vidt angår brint som drivmiddel og til typegodkendelse af brintkomponenter og -systemer samt til montering af sådanne komponenter og systemer.
(3)
Fra nærværende forordnings ikrafttrædelse bør fabrikanter på frivillig basis kunne ansøge om EF-køretøjstypegodkendelse for brintdrevne køretøjer. Imidlertid bør nogle af de særdirektiver, som vedrører Fællesskabets typegodkendelsesprocedure i henhold til direktiv 2007/46/EF, eller nogle af kravene i disse ikke finde anvendelse på brintdrevne køretøjer, idet sådanne køretøjers egenskaber i betydelig grad afviger fra de konventionelle køretøjer, som disse typegodkendelsesdirektiver hovedsageligt sigtede mod. Indtil disse direktiver ændres, så de indeholder særlige bestemmelser og prøvningsforskrifter for brintdrevne køretøjer, er det nødvendigt fastsætte overgangsbestemmelser for at undtage brintdrevne køretøjer fra disse direktiver eller nogle af kravene deri.
(4)
Det er nødvendigt at vedtage harmoniserede regler for brintbeholdere, herunder beholdere beregnet til flydende brint, for at sikre, at brintkøretøjer kan tanke brændstof overalt i Fællesskabet på en sikker og pålidelig måde.
(5)
Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Tekniske Udvalg for Motorkøretøjer -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»brintføler«: en føler, der anvendes til at opdage brint i luften
2)
»klasse 0-komponent«: højtryksbrintkomponenter, herunder brændstofledninger og fittings, som indeholder brint med et nominelt arbejdstryk på over 3,0 MPa
3)
»klasse 1-komponent«: mellemtryksbrintkomponenter, herunder brændstofledninger og fittings, som indeholder brint med et nominelt arbejdstryk på over 0,45 MPa og op til 3,0 MPa
4)
»klasse 2-komponent«: lavtryksbrintkomponenter, herunder brændstofledninger og fittings, som indeholder brint med et nominelt arbejdstryk på op til 0,45 MPa
5)
»fuld bevikling«: bevikling med fibre lagt omkring foringen både i beholderens rundtgående og langsgående retning
6)
»spiralvikling«: en bevikling, hvor fibrene hovedsagelig er lagt rundtgående omkring foringens cylindriske del, således at fibrene ikke bærer nogen væsentlig belastning i beholderens længderetning
7)
»Nm3« eller »Ncm3«: et volumen tør gas, som optager et rumfang på 1m3 eller 1 cm3 ved en temperatur på 273,15 K (0 °C) og et absolut tryk på 101,325 (1 atm)
8)
»driftslevetid«: den levetid i år, hvorunder beholderne kan anvendes sikkert i overensstemmelse med driftsbetingelserne
9)
»type brintsystem«: en gruppe af brintsystemer, som ikke adskiller sig fra hinanden med hensyn til fabrikantens handelsnavn eller -mærke eller de pågældende brintkomponenter
10)
»køretøjstype for så vidt angår brint som drivmiddel«: en gruppe køretøjer, som ikke adskiller sig fra hinanden med hensyn til formen af den anvendte brint eller de vigtigste egenskaber i dets brintsystem(er)
11)
»type brintkomponent«: en gruppe brintkomponenter, som ikke adskiller sig fra hinanden på følgende punkter:
a)
fabrikantens navn eller mærke
b)
klassificering
c)
hovedfunktion
12)
»elektronisk kontrolsystem«: en kombination af enheder, der er udformet til at bidrage til frembringelse af den pågældende køretøjskontrolfunktion ved hjælp af elektronisk databehandling
13)
»komplekse elektroniske køretøjskontrolsystemer«: elektroniske kontrolsystemer, som er underlagt en kontrolrangfølge, således at én kontrolleret funktion kan tilsidesættes af et elektronisk kontrolsystem/en kontrolfunktion på højere niveau og indgå i et komplekst system
14)
»beholder«: ethvert system anvendt til opbevaring af kryogent brint eller komprimeret gasformig brint bortset fra enhver anden brintkomponent, som eventuelt er forbundet med eller monteret inden i beholderen
15)
»beholderaggregat«: to eller flere beholdere med integrerede indbyrdes forbundne brændstofledninger, som er anbragt i et beskyttende hus eller en beskyttende ramme
16)
»arbejdscyklus«: én opstarts- og nedlukningscyklus af et eller flere brintkonverteringssystemer
17)
»påfyldningscyklus«: en trykforøgelse på over 25 % af beholderens arbejdstryk som følge af en ekstern brintkilde
18)
»trykregulator«: en anordning, som anvendes til regulering af afgangstrykket af det gasformige brændstof til brintkonverteringssystemet
19)
»første trykregulator«: den trykregulator, som har beholdertrykket som sit indgangstryk
20)
»kontraventil«: en ventil, som kun tillader brint at strømme i én retning
21)
»tryk«: manometertryk målt i MPa i forhold til atmosfæretrykket, medmindre andet er angivet
22)
»fitting«, et forbindelsesstykke, som anvendes i et røranlæg eller et system af slanger
23)
»bøjelig brændstofledning«: en bøjelig rørforbindelse eller en slange, gennem hvilken der strømmer brint
24)
»varmeveksler«: en anordning til opvarmning af brinten
25)
»brintfilter«: en et filter, der anvendes til at adskille olie, vand og snavs fra brint
26)
»automatisk ventil«: en ventil, der ikke betjenes manuelt, men af en aktuator, dog med undtagelse af de i punkt 20 definerede kontraventiler
27)
»overtrykssikring«: en ikke-genlukkende anordning, som, når den aktiveres under nærmere bestemte forhold, anvendes til at frigive væske fra et brintsystem under tryk
28)
»overtryksventil«: en genlukkende trykaktiveret anordning, som, når den aktiveres under nærmere bestemte forhold, anvendes til at frigive væske fra et brintsystem under tryk
29)
»brændstofpåfyldningsforbindelse« eller »-beholder«: en anordning, der bruges til optankning af beholderen på tankstationen
30)
»aftageligt lagringssystem«: et aftageligt system i køretøjet, som huser og beskytter en eller flere beholder(e) eller et beholderaggregat
31)
»konnektor til aftageligt lagringssystem«: brintkonnektoranordningen mellem et aftageligt lagringssystem og den del af brintsystemet, der permanent er monteret i køretøjet
32)
»selvkrympning«: en metode til trykpåføring, som anvendes ved produktion af kompositbeholdere med en metalforing, som belastes ud over sin flydegrænse, således at der opstår blivende plastisk deformation, som medfører, at foringen har kompressionsspændinger og fibrene trækspændinger ved et indvendigt tryk på nul
33)
»foring«: en del af beholderen, som anvendes som gastæt inderbeholder, hvorpå der er beviklet forstærkende fibre, som giver den nødvendige styrke
34)
»omgivende temperatur«: et temperaturområde på 20 °C ± 10 °C
35)
»enheder«: den mindste underinddeling af systemkomponenter for så vidt angår bilag VI, idet disse kombinationer af komponenter behandles som separate enheder med henblik på identifikation, analyse eller udskiftning
36)
»køretøjets frihøjde«: afstanden mellem jordplanet og køretøjets underside
37)
»sikkerhedsanordning«: en anordning, som sørger for sikker drift inden for systemets normale driftsområde eller tilladelige fejlområde
38)
»brintkonverteringssystem«: et system, der er udformet til at konvertere brint til elektrisk, mekanisk eller termisk energi, og som f.eks. omfatter fremdriftssystem(er) eller hjælpeaggregat(er)
39)
»utilladeligt fejlområde«: vedrørende en procesvariabel - det område, inden for hvilket en uønsket begivenhed kan forventes
40)
»gas til tæthedsprøvning«: brint, helium eller en inaktiv gasblanding, der indeholder en påvist sporbar mængde helium eller brintgas
41)
»normalt driftsområde«: vedrørende en procesvariabel - det område, der er planlagt ud fra dets værdier
42)
»ydre tryk«: det tryk, der påvirker den konvekse side af den indre beholder eller den ydre kappe
43)
»ydre kappe«: den del af beholderen, der omslutter de/de indre beholder(e) og dens isoleringssystem
44)
»stiv brændstofledning«: en rørforbindelse, som ikke er bestemt til at skulle bøje ved normal drift, gennem hvilken der strømmer brint
45)
»boil off-styringssystem«: et system, som gør boil off-gas uskadeligt ved normale forhold
46)
»systemer med sikkerhedsinstrumentering«: processtyringssystemer, som forhindrer et ikke-tilladeligt fejlområde i at blive nået af en automatisk indgriben i processen.
47)
»batch«: en mængde færdige beholdere, som er fortløbende produceret og har samme nominelle dimensioner, udformning, særlige konstruktionsmateriale, fremstillingsproces og fremstillingsudstyr samt tidsforløb, temperatur og atmosfære under en eventuel varmebehandling
48)
»beholderens udstyr«: alle anordninger, som er fastgjort direkte til beholderens indre beholder eller ydre kappe
49)
»færdig beholder«: en beholder, som er typisk for en normal produktion og er komplet med udvendig belægning, herunder integreret isolering som foreskrevet af fabrikanten, men uden ikke-integreret isolering eller beskyttelse
50)
»sprængtryk«: det tryk, hvorved beholderen udviser brud
51)
»tilladeligt fejlområde«: vedrørende en procesvariabel - området mellem det normale driftsområde og det utilladelige fejlområde
52)
»boil off-system«: et system, der under normale forhold udleder boil-off, før beholderens/beholdernes trykudligningsanordning åbner
53)
»håndventil«: en manuelt betjent ventil
54)
»sikkerhedskoncept«: foranstaltninger, der skal sørge for sikker drift, selv i tilfælde af svigt eller tilfældige fejl
55)
»system til brugsovervågning og -styring«: et system, som tæller påfyldningscyklusserne og forhindrer yderligere brug af køretøjet, når et forudbestemt antal påfyldningscyklusser er overkredet
56)
»brændstoftilførselsledning«: den ledning, der leverer brint til brintkonverteringssystemet
57)
»kompositbeholder«: en beholder, der er konstrueret af mere end et materiale
58)
»bevikling«: harpiksimprægnerede endeløse fibre, som anvendes til forstærkning omkring en foring
59)
»selvkrympningstryk«: tryk i den beviklede beholder, hvor den nødvendige spændingsfordeling mellem foring og bevikling opnås
60)
»grænser for funktionel drift«: et mål, der definerer de ydre fysiske grænser, inden for hvilke systemet er i stand til at opretholde kontrollen
61)
»kontrolområde«: et område, inden for hvilket systemet forventes at udøve kontrol med en udgangsvariabel
62)
»transmissionsforbindelser«: midler, som anvendes til at forbinde forskellige enheder med hinanden, med henblik på udsendelse af signaler, driftsdata eller forsyning med energi
63)
»systemer/funktioner på højere niveau«: kontrolanordninger, som anvender yderligere behandling og/eller føleudstyr til at ændre køretøjets opførsel gennem udsendelse af kommandoer om variationer i køretøjskontrolsystemets normale funktion(er).
Artikel 2
Administrative bestemmelser for EF-typegodkendelse af et køretøj med hensyn til brint som drivmiddel
1. Fabrikanten eller dennes repræsentant skal til den typegodkendende myndighed indsende ansøgningen om EF-typegodkendelse af en køretøjstype med hensyn brint som drivmiddel.
2. Ansøgningen udformes i overensstemmelse med den model af oplysningsskemaet, som er angivet i del 1 i bilag I.
Fabrikanten afgiver de oplysninger, som er angivet i del 3 i bilag I, med henblik på regelmæssig fornyelse af godkendelsen ved inspektion gennem hele køretøjets driftslevetid.
3. Hvis de relevante krav i del 1 i bilag III eller del 1 i bilag IV, V og VI er opfyldt, meddeler godkendelsesmyndigheden EF-typegodkendelse og udsteder et typegodkendelsesnummer i overensstemmelse med nummereringssystemet i bilag VII til direktiv 2007/46/EF.
En medlemsstat må ikke tildele samme nummer til en anden køretøjstype.
4. Ved anvendelse af stk. 3 udsteder den typegodkendende myndighed en EF-typegodkendelsesattest i overensstemmelse med den model, som er angivet i del 2 i bilag I.
Artikel 3
Administrative bestemmelser om EF-typegodkendelse af brintkomponenter og -systemer
1. Fabrikanten eller dennes repræsentant skal til den typegodkendende myndighed indsende ansøgningen om EF-komponenttypegodkendelse af en type brintkomponent eller -system.
Ansøgningen udformes i overensstemmelse med den model af oplysningsskemaet, som er angivet i del 1 i bilag II.
2. Hvis alle relevante krav i bilag III eller bilag IV er opfyldt, meddeler godkendelsesmyndigheden EF-komponenttypegodkendelse og udsteder et typegodkendelsesnummer i overensstemmelse med nummereringssystemet i bilag VII til direktiv 2007/46/EF.
En medlemsstat må ikke tildele det samme nummer til en anden type brintkomponent eller brintsystem.
3. Ved anvendelse af stk. 2 udsteder den typegodkendende myndighed en EF-typegodkendelsesattest i overensstemmelse med den model, som er angivet i del 2 i bilag II.
Artikel 4
Med henblik på EF-køretøjstypegodkendelse af brintdrevne køretøjer i henhold til artikel 6 og 9 i direktiv 2007/46/EF anvendes følgende bestemmelser ikke:
1)
Rådets direktiv 80/1268/EØF (3)
2)
Rådets direktiv 80/1269/EF (4) for så vidt angår brintdrevne køretøjer, som fremdrives af forbrændingsmotorer
3)
bilag I til Rådets direktiv 70/221/EØF (5)
4)
punkt 3.3.5 i bilag II og punkt 4.3.2 i tillæg 1 til bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/27/EF (6)
5)
punkt 3.2.6 i bilag II og punkt 1.4.2.2 i tillæg 1 til bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/79/EF (7).
Artikel 5
EF-komponenttypegodkendelsesmærke
Alle brintkomponenter eller brintsystemer, der er i overensstemmelse med en type, hvortil der er meddelt EF-komponenttypegodkendelse efter denne forordning, forsynes med et EF-komponenttypegodkendelsesmærke, jf. del 3 i bilag II.
Artikel 6
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 26. april 2010.
A BIZOTTSÁG 406/2010/EU RENDELETE
(2010. április 26.)
a hidrogénüzemű gépjárművek típusjóváhagyásáról szóló 79/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet végrehajtásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hidrogénüzemű gépjárművek típusjóváhagyásáról és a 2007/46/EK irányelv módosításáról szóló, 2009. január 14-i 79/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 12. cikkére,
mivel:
(1)
A 79/2009/EK rendelet a gépjárművek és pótkocsijaik, valamint az ilyen járművek rendszereinek, alkatrészeinek és önálló műszaki egységeinek jóváhagyásáról szóló, 2007. szeptember 5-i 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv („keretirányelv”) (2) alapján kidolgozott közösségi típus-jóváhagyási eljárás összefüggésében egy új, különálló rendelet.
(2)
A 79/2009/EK rendelet megállapítja a hidrogénüzemű gépjárművek típusjóváhagyására, a hidrogénüzemhez szükséges alkatrészek és a hidrogénüzemi rendszerek típusjóváhagyására, valamint az ilyen alkatrészek és rendszerek beépítésére vonatkozó követelményekkel kapcsolatos alapvető rendelkezéseket.
(3)
Jelen rendelet hatálybalépésétől kezdődően a gyártók önkéntes alapon kérhetik a hidrogénüzemű járművek teljes járműre vonatkozó EK-típusjóváhagyását. Azonban a 2007/46/EK irányelv szerinti közösségi típus-jóváhagyási eljárásról szóló egyes különálló irányelvek, vagy azok egyes rendelkezései nem alkalmazhatók a hidrogénüzemű gépjárművekre, mivel a hidrogénüzemű gépjárművek műszaki jellemzői jelentősen eltérnek a hagyományos járművek jellemzőitől, amelyekre lényegében kialakításra kerültek e típus-jóváhagyási irányelvek. Ezen irányelveknek a hidrogénüzemű járművekre vonatkozó speciális rendelkezések és vizsgálati eljárások felvételét célzó módosítására várva szükséges átmeneti rendelkezéseket megállapítani a hidrogénüzemű járműveknek ezen irányelvek vagy egyes követelményeik alól való mentesítése érdekében.
(4)
A hidrogénfeltöltő csőcsatlakozók - többek között a folyékonyhidrogén-feltöltő csőcsatlakozók - vonatkozásában harmonizált szabványok elfogadására van szükség annak érdekében, hogy a hidrogénüzemű járművek utántöltése a Közösség egészében biztonságos és megbízható módon lehetséges legyen.
(5)
Az ebben az irányelvben előírt intézkedések összhangban vannak a „Műszaki Bizottság - Gépjárművek” elnevezésű bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
1.
„hidrogénérzékelő”: a levegőben található hidrogén kimutatására használatos érzékelő;
2.
„0. osztályba sorolt alkatrész”: nagynyomású hidrogénrendszer-alkatrészek, beleértve azokat a tüzelőanyag-vezetékeket és szerelvényeket, amelyek 3,0 MPa névleges üzemi nyomásnál nagyobb nyomású hidrogént tartalmaznak;
3.
„1. osztályba sorolt alkatrész”: közepes nyomású hidrogénrendszer-alkatrészek, beleértve azokat a tüzelőanyag-vezetékeket és szerelvényeket, amelyek 0,45 MPa névleges üzemi nyomásnál nagyobb, de legfeljebb 3,0 MPa nyomású hidrogént tartalmaznak;
4.
„2. osztályba sorolt alkatrész”: alacsony nyomású hidrogénrendszer-alkatrészek, beleértve azokat a tüzelőanyag-vezetékeket és szerelvényeket, amelyek legfeljebb 0,45 MPa névleges üzemi nyomású hidrogént tartalmaznak;
5.
„teljes burkoló tekercselés”: a bélés kerületi és tengelyirányban szál-erősítéssel történő körültekercselése;
6.
„abroncsbevonat készítése”: erősítő szállal történő betekercselés alapvetően a tartály kerületén a bélés hengeres szakaszán úgy, hogy a szálak nem vesznek fel lényeges terhelést a tartály hossztengelyével párhuzamos irányban.
7.
„Nm3” vagy „Ncm3”: annak a száraz gáznak a térfogata, amely 273,15 K (0 °C) hőmérsékleten és 101,325 kPa (1 atm) abszolút nyomáson 1 m3 vagy 1 cm3 térfogatot foglal el;
8.
„élettartam”: években számított élettartam, melynek során a tartályok biztonságosan használhatók üzemi feltételek között;
9.
„hidrogénüzemi rendszertípus”: azon hidrogénüzemi rendszerek csoportja, amelyek nem különböznek egymástól gyártójuk kereskedelmi neve vagy jele, illetve az általuk tartalmazott, hidrogén használatára tervezett alkatrészek tekintetében;
10.
„hidrogénüzemű gépjárműtípus”: gépjárművek olyan csoportja, amelyek nem különböznek egymástól a felhasznált hidrogén állapota vagy hidrogénüzemi rendszere(ik) főbb jellemzői tekintetében;
11.
„hidrogénüzemi alkatrésztípus”: a hidrogénüzemi rendszerben lévő alkatrészek olyan csoportját jelenti, amelyek az alábbi szempontok közül egyik tekintetében sem különböznek egymástól:
a)
a gyártó kereskedelmi neve vagy jele;
b)
besorolás;
c)
fő funkció;
12.
„elektronikus vezérlőrendszer”: az említett járművezérlési funkció elektronikus adatfeldolgozás útján történő megvalósításában együttműködésre szánt egységek kombinációja;
13.
„komplex elektronikus jármű vezérlőrendszerek”: elektronikus vezérlőrendszerek, amelyek egy olyan vezérlési hierarchia alá tartoznak, amelyben egy elektronikusan vezérelt funkciót átvehet egy magasabb szintű rendszer/funkció, és az adott funkció a komplex rendszer része lehet;
14.
„tartály”: kriogén hidrogén vagy sűrített, gáz-halmazállapotú hidrogén tárolására szolgáló rendszer, kivéve a tartályhoz esetlegesen rögzített vagy a belsejébe szerelt egyéb, hidrogénhez használatos alkatrészeket;
15.
„tartályegység”: kettő vagy több tartály, összekötve egybeépített tüzelőanyag-vezetékekkel, védetten befoglalva egy burkolatba vagy védőkeretbe;
16.
„munkaciklus”: a hidrogénátalakító rendszer(ek) egy indítási és leállítási ciklusa;
17.
„töltési ciklus”: a tartály üzemi nyomásának több mint 25 százalékkal történő növelése külső hidrogénforrás segítségével;
18.
„nyomásszabályozó”: olyan készülék, amely a hidrogénátalakító rendszerbe áramló, gáz-halmazállapotú tüzelőanyag tápnyomásának vezérlésére szolgál;
19.
„első nyomásszabályozó”: az a nyomásszabályozó, amelynek a bemeneti nyomása a tartály nyomás;
20.
„visszacsapó szelep”: olyan szelep, amely a hidrogén átáramlását csak egy irányban teszi lehetővé;
21.
„nyomás”: egyéb előírás hiányában a légköri nyomáshoz viszonyított, MPa-ban mért nyomás;
22.
„szerelvény”: csővezetékekben, cső- és tömlőrendszerekben alkalmazott csatlakozó;
23.
„hajlékony tüzelőanyag-vezeték”: hajlékony cső vagy tömlő, amelyen keresztül a hidrogén áramlik;
24.
„hőcserélő”: a hidrogén fűtésére szolgáló eszköz;
25.
„hidrogénszűrő”: az olaj, víz és szennyeződések hidrogéntől való leválasztására szolgáló szűrő;
26.
„automata szelep”: nem manuálisan, hanem valamilyen működtető-egység által működtetett szelep, a 20. pontban meghatározott elzárószelep kivételével;
27.
„nyomáscsökkentő berendezés”: olyan nem visszazáródó berendezés, amely bizonyos meghatározott körülmények között működtetve, folyadéknak a nyomás alatti hidrogénrendszerből történő kieresztésére szolgál;
28.
„nyomáscsökkentő szelep”: olyan visszazáródó, nyomásvezérelt berendezés, amely bizonyos meghatározott körülmények között működtetve, folyadék nyomás alatti hidrogénrendszerből történő kieresztésére szolgál;
29.
„feltöltő vezeték” vagy „töltőcsonk”: eszköz, amely a tartály töltőállomáson történő feltöltésére szolgál;
30.
„eltávolítható tárolórendszer”: a járműn belül található eltávolítható rendszer, amely egy vagy több tartályt vagy tartályegységet foglal magában és biztosítja azok védelmét;
31.
„eltávolítható tárolórendszer csatlakozója”: az eltávolítható tárolórendszer és a hidrogénrendszernek tartósan a járműbe szerelt része közötti hidrogénkapcsolatot biztosító eszköz;
32.
„autofrettázs”: a fémbéléssel ellátott összetett szerkezetű tartályok gyártása során használt, nyomást alkalmazó eljárás, amely során a bélést a folyáshatárát meghaladó igénybevétellel terhelik, amely tartós alakváltozást okoz, és ennek hatására a bélésben nyomófeszültség, a szálakban pedig húzófeszültség keletkezik nulla belső nyomásnál;
33.
„bélés”: a tartály gázzáró belső köpenyként használt része, amely erősítésképpen szálból kiképzett tekercseléssel van ellátva, hogy a szükséges szilárdságot elérje.
34.
„környezeti hőmérséklet”: a 20 °C ± 10 °C hőmérsékleti tartomány;
35.
„egységek”: a VI. melléklet alkalmazásában a rendszeralkatrészek legkisebb részei, mivel ezeket az alkatrészeket az azonosítás, elemzés vagy csere szempontjából különálló egységként kezelik;
36.
„jármű hasmagassága”: a talaj síkja és a jármű alsó felülete közötti távolság;
37.
„biztonsági berendezés”: a rendszer normál üzemi tartományán belül vagy a megengedhető hibatartományban a biztonságos üzemeltetést lehetővé tévő berendezés;
38.
„hidrogénátalakító rendszer”: bármely rendszer, amely a hidrogén elektromos, mechanikai vagy hőenergiává való átalakítására szolgál, beleértve például a meghajtási rendszer(eke)t vagy segédhajtóműve(ke)t;
39.
„nem megengedett hibatartomány”: folyamati változó esetében az a tartomány, amelyen belül várható valamely nem kívánt esemény bekövetkezése;
40.
„szivárgásvizsgálathoz használt gáz”: hidrogén, hélium vagy inert gázkeverék, amely hélium- és hidrogéngáz meghatározott kimutatható mennyiségét tartalmazza;
41.
„normál üzemi tartomány”: folyamati változó esetében az adott változó tervezett értéktartománya;
42.
„külső nyomás”: a belső tartály vagy külső köpeny domború oldalán jelentkező nyomás;
43.
„külső köpeny”: a tartály azon része, amely a belső tartályt (tartályokat) és annak szigetelőrendszerét veszi körül;
44.
„merev tüzelőanyag-vezeték”: olyan csővezeték, amelyet úgy terveztek, hogy normál üzemeltetés során nem hajlik el, és amelyen hidrogén áramlik keresztül.
45.
„párolgáskezelési rendszer”: az elpárolgott gáz normál körülmények között való ártalmatlanná tételét biztosító rendszer;
46.
„biztonságtechnikai műszerekkel ellátott rendszerek”: olyan folyamatvezérlési rendszerek, amelyek a folyamatba történő automatikus beavatkozással megakadályozzák a nem megengedett hibatartomány elérését;
47.
„tétel”: sorozatban előállított, készre gyártott tartályok adott mennyisége, amelyek ugyanazon névleges méretekkel, kialakítással rendelkeznek, ugyanazok a meghatározott gyártási anyagaik, gyártási folyamataik, gyártási berendezéseik, és - adott esetben - hőkezelés közben ugyanazon időtartam, hőmérséklet és légkör vonatkozott rájuk.
48.
„a tartály berendezései”: a tartály belső tartályához vagy külső köpenyéhez közvetlenül rögzített berendezések;
49.
„készre gyártott tartály”: tartály, amely a normál gyártási folyamat eredményeként jön létre, és külső bevonattal van ellátva, beleértve a gyártó által meghatározott integrális szigetelést, de nincs felszerelve nem integrális szigeteléssel vagy védelemmel.
50.
„felszakítási nyomás”: az a nyomásérték, amelyen a tartály felhasad;
51.
„megengedett hibatartomány”: valamely folyamat változója kapcsán a normál üzemi tartomány és a nem megengedett hibatartomány közötti tartomány;
52.
„párolgási rendszer”: a rendszer, amely normál esetben kiszellőzteti a párolgást, még mielőtt a tartály(ok) nyomáscsökkentő berendezése kinyitna;
53.
„kézi szelep”: kézi működtetésű szelep;
54.
„biztonsági terv”: akár meghibásodás vagy véletlenszerű hibák esetén is a biztonságos üzemeltetést célzó intézkedések;
55.
„használat-ellenőrzési és -irányítási rendszer”: olyan rendszer, amely számlálja a töltési ciklusokat, és megakadályozza a gépjármű további használatát, amennyiben az túllépett a töltési ciklusok előre meghatározott számán;
56.
„tüzelőanyag-tápvezeték”: a hidrogénátalakító rendszer(ek) számára hidrogént szállító vezeték;
57.
„kompozit tartály”: egynél több anyagból kialakított tartály;
58.
„burkoló tekercselés”: bélés körül szerkezeti erősítésként szolgáló, műgyantával impregnált folytonos szálak;
59.
„autofrettázs nyomás”: a körültekercseléssel burkolt tartályban keletkező nyomás, amelynél létrejön a szükséges feszültségeloszlás a bélés és a burkolat között;
60.
„funkcionális működés keretei”: a külső fizikai korlátozó tényezők alkotta határok, amelyeken belül a rendszer irányítás alatt tartható;
61.
„szabályozási tartomány”: az a tartomány, amelyben a rendszer valószínűsíthetően irányítást gyakorol a kimeneti változó felett;
62.
„átviteli kapcsolatok”: elosztott egységek közötti összekapcsolódást szolgáló eszközök, jelek, működési adatok vagy energiaellátás továbbítása céljából;
63.
„magasabb szintű rendszerek/funkciók”: kiegészítő feldolgozási és/vagy érzékelési eszközöket alkalmazó vezérlők, amelyek célja a gépjármű viselkedésének módosítása a járműirányítási rendszer normál funkciói különböző változataira vonatkozó utasítások kiadásával.
2. cikk
A hidrogénmeghajtású gépjárművek EK-típusjóváhagyására vonatkozó közigazgatási rendelkezések
(1) A gyártó vagy képviselője a típusjóváhagyó hatósághoz nyújtja be a hidrogénüzemű gépjármű EK-típusjóváhagyására vonatkozó kérelmét.
(2) A kérelmet az I. melléklet 1. részében meghatározott adatközlőlap-mintával összhangban kell elkészíteni.
A gyártó rendelkezésre bocsátja az I. melléklet 3. részében meghatározott információkat a jármű élettartama alatti, ellenőrzéssel történő időszakos újraminősítés céljából.
(3) Amennyiben a III. melléklet 1. részében vagy a IV. melléklet 1. részében, V. mellékletben és VI. mellékletben foglalt vonatkozó követelmények teljesülnek, a jóváhagyó hatóság megadja az EK-típusjóváhagyást, és kiad egy típus-jóváhagyási számot a 2007/46/EK irányelv VII. mellékletében megállapított számozási rendszerrel összhangban.
A tagállamok ugyanazt a számot nem rendelhetik hozzá más járműtípushoz.
(4) A (3) bekezdés alkalmazásában a típusjóváhagyó hatóság kiadja az I. melléklet 2. részében megállapított mintával összhangban kialakított EK-típusbizonyítványt.
3. cikk
Hidrogénüzemhez szükséges alkatrészek és rendszerek EK-alkatrész-típusjóváhagyására vonatkozó közigazgatási rendelkezések
(1) A gyártó vagy képviselője a típusjóváhagyó hatósághoz nyújtja be a hidrogénüzemhez szükséges rendszerek és -alkatrészek típusainak EK-alkatrész-típusjóváhagyásra vonatkozó kérelmét.
A kérelmet a II. melléklet 1. részében meghatározott adatközlőlap-mintával összhangban kell elkészíteni.
(2) Amennyiben a III. mellékletben vagy a IV. mellékletben foglalt vonatkozó követelmények teljesülnek, a jóváhagyó hatóság megadja az EK-alkatrésztípus-jóváhagyást, és kiad egy típus-jóváhagyási számot a 2007/46/EK irányelv VII. mellékletében megállapított számozási rendszerrel összhangban.
A tagállamok ugyanazt a számot nem rendelhetik hozzá más hidrogénüzemi alkatrész- vagy hidrogénüzemi rendszertípushoz.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában a típusjóváhagyó hatóság kiadja a II. melléklet 2. részében megállapított mintával összhangban kialakított EK-típusbizonyítványt.
4. cikk
A 2007/46/EK irányelv 6. és 9. cikkével összhangban a hidrogénüzemű járművek teljes járműre vonatkozó EK-típusjóváhagyása céljából az alábbiak nem alkalmazandók:
1.
a 80/1268/EGK tanácsi irányelv (3);
2.
a 80/1269/EGK tanácsi irányelv (4), a belső égésű motorral hajtott hidrogénüzemű gépjárművek tekintetében;
3.
a 70/221/EGK tanácsi irányelv (5) I. melléklete;
4.
a 96/27/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) II. mellékletének 3.3.5. pontja és II. melléklete 1. függelékének 4.3.2. pontja;
5.
a 96/79/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) II. mellékletének 3.2.6. pontja és II. melléklete 1. függelékének 1.4.2.2. pontja.
5. cikk
EK-alkatrész-típusjóváhagyási jel
Minden olyan, adott típushoz tartozó hidrogénrendszeren és -alkatrészen, amely tekintetében EK-alkatrész-típusjóváhagyás került kiadásra, jelen rendelet értelmében fel kell tüntetni a II. melléklet 3. részében megállapított EK-alkatrész-típusjóváhagyási jelet.
6. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. április 26-án.