KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESAFGØRELSE
af 20. december 2011
om bekræftelse af den foreløbige beregning af de gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner for fabrikanter af personbiler for kalenderåret 2010 i medfør af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 443/2009
(EØS-relevant tekst)
(2011/878/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 443/2009 af 23. april 2009 om fastsættelse af præstationsnormer for nye personbilers emissioner inden for Fællesskabets integrerede tilgang til at nedbringe CO2-emissionerne fra personbiler og lette erhvervskøretøjer (1), særlig artikel 8, stk. 5, andet afsnit, og artikel 10, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionen skal ifølge artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 443/2009 hvert år bekræfte de gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner og de specifikke emissionsmål for fabrikanter af personbiler i Unionen såvel som for hver pool af fabrikanter, der er dannet i henhold til forordningens artikel 7, stk. 7. På grundlag af denne bekræftelse skal Kommissionen afgøre, hvorvidt fabrikanter og pooler har opfyldt kravene i forordningens artikel 4. Hvis det er tydeligt, at en fabrikant eller en pool ikke har opfyldt det specifikke emissionsmål, skal Kommissionen i henhold til forordningens artikel 9, stk. 1, udstede emissionsoverskridelsesafgifter ved individuelle afgørelser rettet til de pågældende fabrikanter eller poolforvaltere.
(2)
I henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 443/2009 er målene bindende for fabrikanter og pooler med virkning fra 2012. Kommissionen skulle imidlertid for kalenderårene 2010 og 2011 beregne indikative mål og i henhold til forordningens artikel 8, stk. 6, underrette de fabrikanter og pooler, hvis gennemsnitlige specifikke emissioner overskred deres indikative mål. Da de pågældende mål for 2010 og 2011 vil tjene som indikatorer for fabrikanterne af den indsats, der kræves for at nå de bindende mål i 2012, er det hensigtsmæssigt at bestemme fabrikanternes gennemsnitlige specifikke emissioner for 2010 og 2011 i overensstemmelse med de krav, der er fastsat i forordningens artikel 4, andet afsnit, og kun tage hensyn til 65 % af hver fabrikants laveste emitterende køretøjer.
(3)
De data, der skal anvendes til beregningen af gennemsnitlige specifikke emissioner og de specifikke emissionsmål, er fastsat i bilag II, del C, til forordning (EF) nr. 433/2009 og er baseret på medlemsstaternes registreringer af nye personbiler i løbet af de foregående kalenderår. Dataene tages fra typeattester udstedt af fabrikanterne eller fra dokumenter, der giver tilsvarende oplysninger, i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i Kommissionens forordning (EU) nr. 1014/2010 af 10. november 2010 om overvågning og rapportering af data om registrering af nye personbiler i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 443/2009 (2).
(4)
De fleste medlemsstater meddelte Kommissionen dataene for 2010 inden fristens udløb den 28. februar 2011, som fastsat i artikel 8, stk. 2, i forordning (EF) nr. 443/2009. Kommissionen rådede dog først i midten af april over komplette datasæt for alle medlemsstater; dataene blev efterfølgende foreløbigt verificeret.
(5)
Hvor den foreløbige verificering viste, at der manglede bestemte data, eller de tydeligvis var ukorrekte, kontaktede Kommissionen de pågældende medlemsstater, og med disse medlemsstaters godkendelse blev dataene rettet eller kompletteret. Hvor der ikke kunne nås til enighed med en medlemsstat, blev den pågældende medlemsstats data ikke korrigeret.
(6)
Den 29. juni 2011 offentliggjorde Kommissionen i henhold til artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 443/2009 de foreløbige data og underrettede 89 fabrikanter om de foreløbige beregninger af deres gennemsnitlige specifikke emissioner i 2010 og deres specifikke emissionsmål. Fabrikanterne blev bedt om at kontrollere dataene og underrette Kommissionen om eventuelle fejl inden tre måneder efter modtagelsen af underretningen i overensstemmelse med forordningens artikel 8, stk. 5, første afsnit.
(7)
Den 12. august blev der offentliggjort retningslinjer for underretning af fejl i bilers CO2-data på Kommissionens websted (»Guidelines for the notification of errors in the CO2 data from cars‧). Retningslinjerne indeholder en underretningsformular og angiver de oplysninger, som fabrikanten skal indgive for at give Kommissionen mulighed for at tage hensyn til fejlene.
(8)
Femten fabrikanter indsendte fejlunderretninger inden tremånedersfristen. En fabrikant forelagde en fuldstændig underretning efter fristens udløb. Syv af de femten fabrikanter forelagde underretninger, der indeholdt detaljerede oplysninger om fejlene og begrundelser for de foreslåede korrektioner. De resterende otte fabrikanter forelagde underretningsresumeer, der kun delvis efterkom Kommissionens anbefalinger, hvad angår underretningernes format og indhold. Ud over de fabrikanter, der forelagde fejlunderretninger, meddelte otte fabrikanter Kommissionen, at der var fejl i datasættene uden at give yderligere oplysninger eller dokumentation for arten af eller grundene til de pågældende fejl.
(9)
Hvad angår de 73 fabrikanter, der ikke indgav fejlunderretninger eller kun meddelte Kommissionen fejl i datasættene uden behørig dokumentation, bør de foreløbige data og foreløbige beregninger af de gennemsnitlige specifikke emissioner og specifikke emissionsmål bekræftes uden korrektioner.
(10)
Hvis fabrikanter har givet de krævede oplysninger og dokumentationen for fejl i datasættene, bør Kommissionen tage disse underretninger i betragtning og i givet fald ændre de foreløbige beregninger af de gennemsnitlige specifikke emissioner og målene.
(11)
Medlemsstaternes registreringsmyndigheder er eneansvarlige for antallet af registreringer, der rapporteres til Kommissionen. Da fabrikanternes salgsdata ikke nødvendigvis nøjagtigt afspejler antallet af registreringer i en given medlemsstat for en given periode, er det ikke muligt at tage hensyn til fejl i antallet af registreringer i beregningen af de gennemsnitlige specifikke emissioner. Der bør således kun tages hensyn til fejl vedrørende indholdet af datasæt for registrerede køretøjer. I nogle tilfælde har fabrikanter imidlertid meddelt, at visse registreringer burde tilskrives en anden fabrikant. Sådanne omtilskrivninger bør afspejles i de endelige bekræftede datasæt.
(12)
Der fremgår af de komplette underretninger, at fabrikanterne kunne identificere en del af datasættene som korrekte og foreslog korrektioner i de dele af datasættene, der kunne verificeres. Mellem 4 og 15 procent af datasættene består imidlertid af registreringer, der henviser til uidentificerbare køretøjer, hvis værdier såsom CO2-emissioner eller masse ikke kan verificeres af fabrikanten. Dette skyldes sædvanligvis manglende oplysninger, der er nødvendige, for at fabrikanten kan identificere de enkelte køretøjer, mere præcist identifikationskoden sammensat af det pågældende køretøjs type, variant og version. I et lille antal tilfælde kunne registreringer tilskrives fabrikanter, men der fandtes ingen nøgledata om CO2-emissioner og masse.
(13)
Kommissionen har verificeret de korrektioner, som fabrikanterne har foreslået og deres dokumentation herfor. Hvor tallene er blevet korrigeret enten ved at indsætte en manglende værdi eller ved at erstatte en ukorrekt værdi for de registreringer, der kan verificeres af fabrikanten, og de korrigerede værdier er i overensstemmelse med værdier, der udledes af referencedatakilder, såsom data fra typegodkendelsesdokumenter, er sådanne korrektioner berettigede. Hvis en fabrikant imidlertid har underrettet om fejl, men ikke foreslået korrektioner, uanset de pågældende fejl kunne have været verificeret og korrigeret, og ikke tilstrækkeligt har dokumenteret, at de pågældende korrektioner ikke kunne foretages inden for de tre måneders verifikationsperiode, bør sådanne fejl ikke tages i betragtning ved den endelige beregning.
(14)
I tilfælde af registreringer, der kan tilskrives, men ikke verificeres af fabrikanterne, bør værdierne for CO2-emissioner og masse i de pågældende registreringer stadig anvendes til at beregne de gennemsnitlige CO2-emissioner og specifikke emissionsmål. Det er imidlertid nødvendigt at tage hensyn til det forhold, at fabrikanter ikke kan verificere de pågældende værdier og sikre, at medtagelsen ikke får nogen negativ virkning for de slutværdier, der fastsættes for de pågældende fabrikanter. Der bør følgelig anvendes en fejlmargen på den beregning, der afspejler fabrikantens individuelle situation som beskrevet og berettiget i fejlunderretningen. Der bør helt nøjagtigt beregnes en fejlmargen for de gennemsnitlige specifikke emissioner og den gennemsnitlige masse, eftersom disse to parametre afgør afstanden til hver enkelt fabrikants specifikke emissionsmål, dvs. hvor tæt en fabrikant er på at nå det specifikke emissionsmål.
(15)
Fejlmargenen bør bestemmes som forskellen mellem afstandene til de specifikke emissionsmål udtrykt som de gennemsnitlige emissioner fratrukket de specifikke emissionsmål beregnet med og uden de registreringer, der ikke kan verificeres af fabrikanterne. Uanset om forskellen er positiv eller negativ, bør fejlmargener altid reducere afstanden til fabrikantens mål.
(16)
I tilfælde af registreringer, hvor værdierne for CO2-emissioner eller masse mangler, og også identifikationskoden, bør de pågældende registreringer ikke tages i betragtning ved den endelige beregning af de gennemsnitlige emissioner.
(17)
Eftersom dataverifikationsøvelsen i 2010 er den første, der foretages i henhold til forordning (EF) nr. 443/2009, er det hensigtsmæssigt undtagelsesvis også at anse de underretninger, der ikke indeholdt alle de af Kommissionen krævede oplysninger, for fuldt ud at tage hensyn til fejlene. De fejlmargener, der skal anvendes på de endelige beregninger omhandlet i de pågældende underretninger, bør imidlertid beregnes på basis af Kommissionens egen vurdering af antallet af registreringer, der ikke kan verificeres af de pågældende fabrikanter. Der bør for bekræftelsen af 2010-data også undtagelsesvis tages hensyn til de fejlunderretninger, der blev indgivet kort efter fristens udløb.
(18)
De gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner fra nye personbiler registreret i 2010, de specifikke emissionsmål og forskellene mellem disse to værdier bør således bekræftes -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De i bilaget anførte værdier bekræftes for hver enkelt fabrikant af personbiler og for hver pool af fabrikanter, hvad angår 2010-kalenderåret:
a)
det specifikke emissionsmål
b)
de gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner, i givet fald korrigeret med den relevante fejlmargen
c)
forskellen mellem værdierne under litra a) og b)
d)
de gennemsnitlige specifikke CO2-emissioner for alle nye personbiler
e)
den gennemsnitlige masse for alle nye personbiler i Unionen.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. december 2011.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2011. december 20.)
a személygépkocsi-gyártók átlagos fajlagos szén-dioxid-kibocsátása és fajlagos kibocsátási célértéke vonatkozásában a 2010. naptári évre vonatkozóan a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet alapján elvégzett előzetes számítás megerősítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/878/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a könnyű haszongépjárművek szén-dioxid-kibocsátásának csökkentésére irányuló közösségi integrált megközelítés keretében az új személygépkocsikra vonatkozó kibocsátási követelmények meghatározásáról szóló, 2009. április 23-i 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 8. cikke (5) bekezdésének második albekezdésére és 10. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 443/2009/EK rendelet 8. cikkének (5) bekezdése értelmében a Bizottság köteles minden, az Unióban működő személygépkocsi-gyártó és minden, a rendelet 7. cikkének (7) bekezdése alapján létrehozott gyártói csoportosulás esetében minden évben megerősíteni az átlagos fajlagos CO2-kibocsátás értékét és a fajlagos kibocsátási célértéket. E megerősítés alapján a Bizottságnak meg kell állapítania, hogy a gyártók és a csoportosulások teljesítették-e a rendelet 4. cikkében foglalt követelményeket. Ha nyilvánvaló, hogy valamely gyártó vagy csoportosulás nem teljesítette a fajlagos kibocsátási célértékét, akkor a rendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében a Bizottság köteles az érintett gyártókat, illetve az érintett csoportosulásokat vezető gyártókat - nekik címzett egyedi határozat útján - többletkibocsátási díj megfizetésére kötelezni.
(2)
A 443/2009/EK rendelet 4. cikke értelmében a gyártóknak és a csoportosulásoknak a célértékeket 2012-től fogva kell kötelezően teljesíteniük. A Bizottság ennek ellenére a 2010. és a 2011. naptári évre vonatkozóan is számít indikatív célértékeket, és a rendelet 8. cikkének (6) bekezdése alapján értesíti azokat a gyártókat és csoportosulásokat, amelyek átlagos fajlagos kibocsátása az indikatív célértéküket meghaladja. Mivel a 2010. és a 2011. évi célértékek arra szolgálnak, hogy jelezzék a gyártóknak a 2012. évi kötelező célérték teljesítése érdekében megteendő erőfeszítések mértékét, a gyártók 2010. és 2011. évi átlagos fajlagos kibocsátásait indokolt a rendelet 4. cikkének második bekezdésében foglalt követelményeknek megfelelően, minden egyes gyártó esetében csak az általa gyártott járművek legkevesebbet kibocsátó 65 %-ának figyelembevételével meghatározni.
(3)
Az átlagos fajlagos kibocsátások és a fajlagos kibocsátási célértékek számításához a 443/2009/EK rendelet II. mellékletének C. részében meghatározott, a tagállamok által a megelőző naptári évben nyilvántartásba vett új személygépkocsikra vonatkozó adatokat kell felhasználni. Az adatokat a gyártók által kibocsátott megfelelőségi nyilatkozatokból vagy más, az új személygépkocsik nyilvántartásba vett adatainak a 443/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet szerinti nyomon követéséről és bejelentéséről szóló, 2010. november 10-i 1014/2010/EU bizottsági rendelet (2) 3. cikkének (1) bekezdése értelmében ezzel egyenértékű adatokat tartalmazó dokumentumokból kell venni.
(4)
A 2010. évi adatokat a tagállamok többsége a 443/2009/EK rendelet 8. cikkének (2) bekezdésében előírt 2011. február 28-i határidőig továbbította a Bizottságnak. Az összes tagállamra kiterjedő teljes adathalmaz azonban csak április közepére jutott hiánytalanul a Bizottság birtokába, és csak ekkor kezdődhetett meg előzetes ellenőrzése.
(5)
Azokban az esetekben, amikor az előzetes ellenőrzés alapján azt állapította meg, hogy egyes adatok hiányoznak vagy nyilvánvalóan helytelenek, a Bizottság felvette a kapcsolatot az érintett tagállammal, és az érintett tagállam beleegyezésével végrehajtotta a megfelelő módosításokat, illetve kiegészítéseket. Ha egy tagállammal nem sikerült megállapodásra jutni, akkor e tagállam előzetes adatai nem kerültek kiigazításra.
(6)
A Bizottság 2011. június 29-én a 443/2009/EK rendelet 8. cikkének (4) bekezdésével összhangban közzétette az előzetes adatokat, és 89 gyártót értesített a 2010. évi átlagos fajlagos kibocsátására és fajlagos kibocsátási célértékére vonatkozóan elvégzett előzetes számítás eredményeiről. A gyártókat felkérte arra, hogy ellenőrizzék az adatokat, és a rendelet 8. cikke (5) bekezdése első albekezdésének megfelelően az értesítés kézhezvételétől számítva három hónapon belül értesítsék a Bizottságot a bennük észlelt esetleges hibákról.
(7)
A Bizottság az internetes oldalain augusztus 12-én iránymutatást tett közzé a személygépkocsik CO2-kibocsátási adataiban észlelt hibákra vonatkozó értesítések összeállításához. Az iránymutatás meghatározza az értesítés formátumát, és megjelöli azokat az adatokat, amelyeket a gyártóknak meg kell küldeniük a Bizottságnak ahhoz, hogy mód legyen az általuk észlelt hibák figyelembevételére.
(8)
A három hónapos határidőn belül tizenöt gyártó küldött értesítést az általa észlelt hibákról. Egy gyártó a határidő lejárta után küldött hiánytalan értesítést. A tizenöt gyártó közül hétnek az értesítése részletes információkat tartalmazott az észlelt hibákról, és megindokolta a javasolt kiigazításokat. A fennmaradó nyolc gyártó csupán vázlatos értesítést küldött, mely formátumát és tartalmát tekintve csak részben felelt meg a Bizottság ajánlásának. Az észlelt hibákról értesítést küldő gyártók mellett nyolc további gyártó is jelezte a Bizottságnak, hogy hibákat észlelt az adatokban, további információkat vagy alátámasztó adatokat azonban nem szolgáltatott sem a hibák természetéről, sem okaikról.
(9)
Azon 73 gyártó esetében, amelyek nem küldtek értesítést az általuk észlelt hibákról, illetőleg csak jelezték, hogy hibát észleltek, de nem bocsátották rendelkezésre a szükséges alátámasztó adatokat, az átlagos fajlagos kibocsátásokra és a fajlagos kibocsátási célértékekre vonatkozó előzetes adatokat és előzetes számítást kiigazítás nélkül indokolt megerősíteni.
(10)
A Bizottságnak indokolt figyelembe vennie azon gyártók értesítéseit, amelyek az általuk észlelt hibákkal kapcsolatban rendelkezésre bocsátották a szükséges információkat és alátámasztó adatokat, és, amennyiben az helyénvaló, indokolt módosítania az átlagos fajlagos kibocsátásokra és a célértékekre vonatkozó előzetes számításokat.
(11)
A Bizottságnak bejelentett nyilvántartásba vételek száma a nyilvántartásba vételt végző tagállami hatóságok kizárólagos felelősségi körébe tartozik. Mivel a gyártók eladási adatai nem szükségképpen adnak pontos képet az egy adott tagállamban egy adott időszak folyamán nyilvántartásba vett járművek számáról, a nyilvántartásba vételek számában észlelt hibákat nem indokolt figyelembe venni az átlagos fajlagos kibocsátások számításában. Ez azt jelenti, hogy kizárólag a nyilvántartásba vett járművekre vonatkozó adatokban észlelt hibákat indokolt figyelembe venni. Előfordult ugyanakkor, hogy egyes gyártók azt jelezték, hogy bizonyos nyilvántartásba vett járművek másik gyártóhoz tartoznak. A véglegesen megerősített adatokban ezeket a jelzéseket indokolt figyelembe venni.
(12)
A hiánytalan értesítésekből nyilvánvaló, hogy a gyártók képesek voltak megállapítani az adategyüttesek egy részének helytálló voltát, és képesek voltak kiigazításokat javasolni az adategyüttesek azon részeihez, amelyeket tudtak ellenőrizni. Az adategyüttesek 4-15 %-a azonban olyan nyilvántartásba vételekre vonatkozik, amelyek esetében nem azonosítható be a konkrét jármű, és amelyek esetében így a gyártó nem volt képes ellenőrizni sem a CO2-kibocsátások, sem a tömeg értékét. Ennek oka általában az, hogy hiányoznak azok az információk - pontosabban fogalmazva: hiányzik az adott járművek típusának, változatának és kivitelének kódjából álló azonosító kód -, amelyek alapján a gyártó beazonosíthatná a konkrét járművet. Az esetek egy kis számában a nyilvántartásba vett jármű hozzárendelhető volt a gyártóhoz, a CO2-kibocsátásra és a tömegre vonatkozó alapvető adatok azonban nem álltak rendelkezésre.
(13)
A Bizottság megvizsgálta a gyártók által javasolt kiigazításokat és az alátámasztásukra rendelkezésre bocsátott adatokat. Azokban az esetekben, amikor a gyártó a hiányzó érték beírásával vagy a helytelen érték helyesbítésével kiigazította az azon nyilvántartásba vételekre vonatkozó adatokat, amelyeket képes volt ellenőrizni, és a gyártó által megadott érték összeegyeztethető a referencia-adatforrások által jelzett - például a típus-jóváhagyási okmányokból származó - értékekkel, a gyártó által javasolt kiigazítást indokoltnak kell tekinteni. Azokban az esetekben ugyanakkor, amikor a gyártó jelezte, hogy hibát észlelt, de nem javasolt kiigazítást, és azt sem jelezte kielégítő módon, hogy az ellenőrzésre rendelkezésre álló három hónap alatt a hiba kiigazítása nem lehetséges, a hibát akkor sem kell figyelembe venni a végleges számításban, ha esetleg egyébként volna mód ellenőrzésére és kiigazítására.
(14)
Azon nyilvántartásba vételek esetében, amelyeket, bár hozzárendelhetők gyártókhoz, a gyártók nem voltak képesek ellenőrizni, az átlagos CO2-kibocsátás és a fajlagos kibocsátási célérték számításában a nyilvántartásba vételben szereplő CO2-kibocsátás- és tömegértékeket indokolt figyelembe venni. Tekintettel kell ugyanakkor lenni arra a körülményre is, hogy a gyártók nem voltak képesek ellenőrizni ezeket az értékeket, és biztosítani kell, hogy ezen értékek figyelembevétele ne befolyásolja hátrányosan az adott gyártó végleges értékeit. Ennek megfelelően az adott számítás során egy olyan hibahatárt kell alkalmazni, amely megfelelő módon figyelembe veszi az adott gyártónak az észlelt hibákra vonatkozó értesítésben ismertetett és megindokolt különleges helyzetét. Pontosabban fogalmazva: az átlagos fajlagos kibocsátások és az átlagos tömeg értékéhez kell hibahatárt társítani, hiszen ez a két paraméter határozza meg egy adott gyártó esetében a fajlagos kibocsátási célértéktől való távolságot, vagyis azt, hogy az adott gyártó mennyire van közel a fajlagos kibocsátási célértékének teljesítéséhez.
(15)
A hibahatárt a fajlagos kibocsátási célértéktől mért távolságok különbségeként, azaz a fajlagos kibocsátási célérték és az átlagos kibocsátás különbségének az azon nyilvántartásba vételekkel, illetve azok nélkül számított értéke közötti különbségként kell meghatározni, amelyeket a gyártó nem volt képes ellenőrizni. A gyártó célértéktől való távolságát - a különbség előjelétől függetlenül - a hibahatárral mindig csökkenteni kell.
(16)
Az átlagos kibocsátások végleges számításában nem indokolt figyelembe venni azokat a nyilvántartásba vételeket, amelyek kapcsán sem a CO2-kibocsátások vagy a tömeg értéke, sem az azonosító kód nem áll rendelkezésre.
(17)
Mivel most első ízben, a 2010. évi adatok kapcsán kerül sor a 443/2009/EK rendelet szerinti adatellenőrzésre, indokolt kivételesen azokat az értesítéseket is figyelembe venni, amelyek nem tartalmazzák mindazokat az információkat, amelyeket a Bizottság a jelzett hibák teljes mértékű figyelembevételéhez szükségesnek ítél. Az ezen értesítések tárgyát képező számításokban figyelembe veendő hibahatárokat ugyanakkor annak alapján indokolt meghatározni, hogy a Bizottság saját megítélése szerint a szóban forgó gyártók hány nyilvántartásba vételt nem képesek valóban ellenőrizni. A 2010. évi adatok megerősítése kapcsán kivételesen indokolt figyelembe venni azt az értesítést is, amelyet az érintett gyártó röviddel a határidő lejárta után küldött meg a Bizottságnak.
(18)
A 2010-ben nyilvántartásba vett új személygépkocsik átlagos fajlagos CO2-kibocsátásait, a fajlagos kibocsátási célértékeket és az e két érték közötti különbségeket a fentieknek megfelelően meg kell erősíteni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Bizottság a 2010. naptári év vonatkozásában minden személygépkocsi-gyártó és minden gyártói csoportosulás esetében ezúton megerősíti a mellékletben foglalt következő értékeket:
a)
a fajlagos kibocsátási célértéket;
b)
a fajlagos CO2-kibocsátást, az indokolt esetekben a vonatkozó hibahatárral kiigazítva;
c)
az a) és a b) pont szerinti érték különbségét;
d)
az összes új személygépkocsi átlagos fajlagos CO2-kibocsátását;
e)
az Unióban forgalomba hozott összes új személygépkocsi átlagos tömegét.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. december 20-án.