EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 651/2012
af 4. juli 2012
om udstedelse af euromønter
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 133,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets konklusioner af 23. november 1998 og af 5. november 2002 om euromønter til samlerbrug, Kommissionens henstilling 2009/23/EF af 19. december 2008 om fælles retningslinjer for de nationale sider og udstedelsen af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (3), der blev godkendt ved Rådets konklusioner af 10. februar 2009, og Kommissionens henstilling 2010/191/EU af 22. marts 2010 om omfanget og virkningerne af eurosedlers og -mønters status som lovligt betalingsmiddel (4) anbefaler praksis med hensyn til udstedelse af euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb, herunder erindringseuromønter, konsultation forud for destruktion af brugbare euromønter, der er sat i omløb, og brugen af eurosamlermønter.
(2)
Der eksisterer ingen bindende bestemmelser om udstedelsen af euromønter, hvilket kan medføre, at medlemsstaterne anlægger forskellig praksis, og at der ikke findes tilstrækkeligt integrerede rammer for den fælles valuta. Af hensyn til gennemsigtigheden og retssikkerheden er det derfor nødvendigt at indføre bindende regler for udstedelsen af euromønter.
(3)
I henhold til Rådets forordning (EF) nr. 974/98 af 3. maj 1998 om indførelse af euroen (5) har mønter denomineret i euro og cent, som opfylder den pålydende værdi og de tekniske specifikationer, som Rådet har fastsat, status som lovligt betalingsmiddel i alle medlemsstater, der har euroen som valuta. Euromønternes pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i Rådets forordning (EF) nr. 975/98 af 3. maj 1998 om pålydende værdi og tekniske specifikationer for euromønter, som er bestemt til at sættes i omløb (6).
(4)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også kunne udstede 2-euroerindringsmønter til minde om et bestemt tema, idet der dog bør være øvre grænser for sådanne møntudstedelser pr. år og pr. udstedende medlemsstat. Det er nødvendigt at fastsætte visse mængdebegrænsninger for euroerindringsmønter for at sikre, at disse mønter fortsat kun udgør en lille procentdel af det samlede antal 2-euromønter, der er i omløb. Sådanne mængdebegrænsninger bør dog give mulighed for udstedelse af et tilstrækkelig stort antal mønter til at sikre en effektiv cirkulation af euroerindringsmønter.
(5)
Medlemsstater, der har euroen som valuta, bør også have mulighed for at udstede eurosamlermønter, der ikke er bestemt til at sættes i omløb, og som klart kan skelnes fra mønter, der er sat i omløb. Eurosamlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i udstedelsesmedlemsstaten og bør ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
(6)
Det er hensigtsmæssigt, at udstedelsen af eurosamlermønter medregnes i den mængde af mønter, der søges godkendt af Den Europæiske Centralbank, dog på et samlet grundlag snarere end for hver enkelt udstedelse.
(7)
Den nuværende brug af forskellige pålydende værdier på euromønter og eurosedler skal regelmæssigt og omhyggeligt undersøges af de kompetente institutioner i forhold til kriterierne om omkostninger og offentlig accept. Kommissionen bør især gennemføre en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter.
(8)
For at forhindre at en medlemsstat destruerer brugbare euromønter, der er sat i omløb, når en anden medlemsstat kan have behov for sådanne mønter, bør medlemsstaterne konsultere hinanden, før sådanne mønter destrueres -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Definitioner
I denne forordning anvendes følgende definitioner:
1) »mønter, der er sat i omløb«: euromønter, der udstedes til at sættes i omløb, og hvis pålydende værdi og tekniske specifikationer er fastsat i forordning (EF) nr. 975/98
2) »erindringsmønter«: mønter, der er sat i omløb, som udstedes til minde om et bestemt tema, som angivet i artikel 1h i forordning (EF) nr. 975/98
3) »samlermønter«: euromønter til samlerbrug, der ikke udstedes med henblik på at blive sat i omløb.
Artikel 2
Typer af euromønter
1. Medlemsstaterne kan udstede to typer euromønter: mønter, der er sat i omløb, og samlermønter.
2. Kommissionen gennemfører en konsekvensanalyse vedrørende den fortsatte udstedelse af 1- og 2-centmønter. Konsekvensanalysen indeholder en cost-benefit-analyse, som tager højde for de reelle produktionsomkostninger for disse mønter i forhold til værdien af og fordelene ved disse mønter.
Artikel 3
Udstedelse af mønter, der er sat i omløb
1. Mønter, der er sat i omløb, udstedes og sættes i omløb til deres pålydende værdi.
2. En mindre andel på højst 5 % af den sammenlagte totale nettoværdi og -mængde af mønter, der er sat i omløb, som udstedes af en medlemsstat, idet der kun medregnes år med positiv nettoudstedelse, kan bringes i omsætning til en værdi, der ligger over deres pålydende værdi, hvis dette er begrundet i møntens særlige kvalitet, en særlig emballage eller andre supplerende tjenesteydelser, der ydes.
Artikel 4
Udstedelse af erindringsmønter
1. Hver medlemsstat, der har euroen som valuta, må kun udstede to erindringsmønter om året, bortset fra, når:
a)
erindringsmønter udstedes kollektivt af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, eller
b)
en erindringsmønt udstedes i anledning af, at hvervet som statsoverhoved midlertidigt er ledigt eller besættes foreløbigt.
2. Det samlede antal erindringsmønter, der sættes i omløb ved hver udstedelse, må ikke overstige det højeste af følgende to lofter:
a)
0,1 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af alle medlemsstater, der har euroen som valuta, frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten; dette loft kan hæves til 2,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, hvis udstedelsen sker til minde om et almindeligt anerkendt tema af stor symbolværdi; i så fald afholder den udstedende medlemsstat sig fra at anvende det forhøjede loft til at udstede andre erindringsmønter i løbet af de efterfølgende fire år og begrunder valget af det hævede loft, eller
b)
5,0 % af det sammenlagte totale nettoantal 2-euromønter, der er sat i omløb af den pågældende medlemsstat frem til begyndelsen af det år, der går forud for udstedelsesåret for erindringsmønten.
3. Afgørelsen om kollektivt at udstede erindringsmønter med et fælles design i alle medlemsstater, der har euroen som valuta, træffes af Rådet. De medlemsstater, der ikke har euroen som valuta, har ikke stemmeret i forbindelse med vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 5
Udstedelse af samlermønter
1. Samlermønter bør kun have status som lovligt betalingsmiddel i den udstedende medlemsstat.
Den udstedende medlemsstats identitet skal fremstå klart og let genkendeligt på mønten.
2. For nemt at kunne skelne dem fra mønter, der er sat i omløb, skal samlermønter opfylde alle følgende kriterier:
a)
de skal have en anden pålydende værdi end mønter, der er sat i omløb
b)
deres billeder må ikke ligne den fælles side af mønter, der er sat i omløb, og hvis deres billeder ligner en national side af mønter, der er sat i omløb, skal de som helhed fortsat let kunne skelnes herfra
c)
deres farve, diameter og vægt skal for så vidt angår to af disse tre kendetegn afvige væsentligt fra mønter, der er sat i omløb; forskellen betragtes som væsentlig, hvis værdierne, inklusive tolerancer, ligger uden for de tolerancegrænser, der er fastsat for mønter, der er sat i omløb, og
d)
de må ikke have en sinusformet rand eller form som en »spansk blomst«.
3. Samlermønter kan bringes i omsætning til eller over pålydende værdi.
4. Udstedelser af samlermønter medregnes på et samlet grundlag i den mængde af udstedte mønter, der skal godkendes af Den Europæiske Centralbank.
5. Medlemsstaterne træffer alle de nødvendige foranstaltninger for at søge at hindre brugen af samlermønter som betalingsmiddel.
Artikel 6
Konsultation forud for destruktion af mønter, der er sat i omløb
Forud for destruktionen af mønter, der er sat i omløb, som ikke er euromønter, der er uegnede til at være i omløb, jf. artikel 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1210/2010 af 15. december 2010 om autentificering af euromønter og håndtering af euromønter, der er uegnede til at være i omløb (7), konsulterer medlemsstaterne hinanden via det relevante underudvalg under Det Økonomiske og Finansielle Udvalg og underretter møntdirektørerne i de medlemsstater, der har euroen som valuta.
Artikel 7
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 4. juli 2012.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 651/2012/EU RENDELETE
(2012. július 4.)
az euroérmék kibocsátásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 133. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A gyűjtésre szánt euroérmékről szóló 1998. november 23-i és 2002. november 5-i tanácsi következtetések, továbbá a pénzforgalomba szánt euroérmék nemzeti előlapjára és kibocsátására vonatkozó közös iránymutatásokról szóló, a 2009. február 10-i tanácsi következtetésekkel jóváhagyott, 2008. december 19-i 2009/23/EK bizottsági ajánlás (3), valamint az eurobankjegyek és az euroérmék törvényes fizetőeszközi minőségének hatályáról és joghatásairól szóló, 2010. március 22-i 2010/191/EU bizottsági ajánlás (4) gyakorlatokat ajánl a pénzforgalmi euroérmék (ideértve az euro emlékérméket is) kibocsátására, a pénzforgalomra alkalmas euroérmék megsemmisítésére és a gyűjtőknek szánt euroérmék felhasználására vonatkozóan.
(2)
Az euroérmék kibocsátására vonatkozó kötelező szabályok hiányában a tagállamok egymástól eltérő gyakorlatokat alakíthatnak ki, és így nem jön létre a közös valuta kellőképpen integrált kerete. Az átláthatóság és a jogbiztonság érdekében tehát kötelező szabályokat kell bevezetni az euroérmék kibocsátására vonatkozóan.
(3)
Az euro bevezetéséről szóló, 1998. május 3-i 974/98/EK tanácsi rendelet (5) értelmében az euróban és centben denominált és a Tanács által meghatározott címletű és technikai jellemzőkkel rendelkező érméket az említett rendeletben meghatározott összes tagállamban, amelynek pénzneme az euro, törvényes fizetőeszköznek kell tekinteni. Az euroérmék címleteit és technikai jellemzőit a forgalomba hozatalra szánt euroérmék címleteiről és technikai jellemzőiről szóló, 1998. május 3-i 975/98/EK tanácsi rendelet (6) határozza meg.
(4)
Azon tagállamok, amelyek pénzneme az euro, kéteurós emlékérméket is kibocsáthatnak különleges alkalmak megünneplése céljából, az éves szinten és tagállamonként korlátozott számú kibocsátás figyelembevételével. Indokolt bizonyos mennyiségi korlátot megállapítani az euro emlékérmék tekintetében annak biztosításához, hogy ezek az érmék a forgalomban levő kéteurós érmék teljes számának továbbra is csak kis hányadát adják. Ezeknek a mennyiségi korlátoknak azonban elegendő emlékérme kibocsátását kell lehetővé tenniük ahhoz, hogy ezen euro emlékérmék forgalma hatékony legyen.
(5)
Azon tagállamok számára, amelyek pénzneme az euro, lehetővé kell tenni olyan, gyűjtőknek szánt euroérmék kibocsátását is, amelyeket nem forgalomba hozatalra szánnak, és amelyeknek egyértelműen megkülönböztethetőnek kell lenniük a pénzforgalmi érméktől. A gyűjtőknek szánt euroérmék csak a kibocsátásuk szerinti tagállamban minősülhetnek törvényes fizetőeszköznek, pénzforgalomba-kerülési céllal nem bocsáthatók ki.
(6)
Helyénvaló, hogy a gyűjtőknek szánt euroérmék kibocsátásait az Európai Központi Bank által jóváhagyandó mennyiségekben tartsák nyilván, de nem kibocsátásonként, hanem összesítve.
(7)
A jelenlegi elképzeléseknek megfelelően az illetékes hatóságoknak a költségek és a széles körű elfogadás kritériumai alapján rendszeres időközönként és gondosan meg kell vizsgálniuk az euroérmék és -bankjegyek különböző címleteinek használatát. A Bizottság mindenekelőtt hatásvizsgálatot végez az egy és két eurocentes érmék további kibocsátását illetően.
(8)
Annak elkerülése érdekében, hogy valamely tagállamban pénzforgalomra alkalmas euroérméket semmisítsenek meg, miközben egy másik tagállamban szükség lenne ilyen érmékre, az ilyen érmék megsemmisítését megelőzően a tagállamok egyeztetnek egymással,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „pénzforgalmi érme”: olyan, forgalomba hozatalra szánt euroérme, amelynek címletét és technikai jellemzőit a 975/98/EK rendelet határozza meg;
2. „emlékérme”: olyan pénzforgalmi euroérme, amelyet a 975/98/EK rendelet 1h. cikke szerinti alkalomról való megemlékezésre szántak;
3. „gyűjtőknek szánt érme”: olyan, gyűjtésre szánt euroérme, amelyet nem forgalomba hozatalra szántak.
2. cikk
Az euroérme típusai
(1) A tagállamok kétféle euroérmét bocsáthatnak ki: pénzforgalmi érmét és gyűjtőknek szánt érmét.
(2) A Bizottság hatásvizsgálatot végez az egy és két eurocentes érmék további kibocsátását illetően. E hatásvizsgálat az ezen érmék tényleges előállítási költségeit figyelembe vevő, és azt az érmék értékével és hasznával összevető költség-haszon elemzést is magában foglal.
3. cikk
Pénzforgalmi érmék kibocsátása
(1) A pénzforgalmi érméket címletértéken kell kibocsátani és forgalomba hozni.
(2) A tagállam által kibocsátott pénzforgalmi érmék kis, a teljes kumulált nettó érték és mennyiség 5 %-át nem meghaladó hányada - csakis azokat az éveket figyelembe véve, amelyekben a nettó kibocsátás pozitív volt - a címletértéken felül is kibocsátható, ha ezt az érme különleges minősége, az egyedi kiszerelés vagy bármely más járulékos szolgáltatás indokolja.
4. cikk
Emlékérmék kibocsátása
(1) Azon tagállamok mindegyike, amelyek pénzneme az euro, évente legfeljebb két emlékérmét bocsáthat ki, kivéve az alábbi eseteket:
a)
az emlékérméket az összes tagállam, amelyek pénzneme az euro, közösen bocsátja ki; vagy
b)
az emlékérme kibocsátását az államfői tisztség ideiglenes megüresedése vagy átmeneti betöltése indokolja.
(2) Az egyes kibocsátások alkalmával forgalomba hozott emlékérmék teljes száma nem haladhatja meg az alábbi két felső határ közül a magasabbikat:
a)
az emlékérme kibocsátásának évét megelőző év kezdetéig az összes tagállam által, amelynek pénzneme az euro, forgalomba hozott kéteurós érmék teljes kumulált nettó számának a 0,1 %-a; ez a felső határ az összes tagállam által, amelynek pénzneme az euro, forgalomba hozott kéteurós érmék teljes kumulált nettó számának 2,0 %-ára növelhető, ha a megemlékezés tárgya széles körben elismert, szimbolikus alkalom; ebben az esetben a következő négy évben a kibocsátó tagállam nem bocsát ki a megnövelt felső határt kihasználva másik emlékérmét, és megindokolja a magasabb felső határ választását; vagy
b)
az emlékérme kibocsátásának évét megelőző év kezdetéig az érintett tagállam által forgalomba hozott kéteurós érmék teljes kumulált nettó számának az 5,0 %-a.
(3) Az összes tagállam által, amelyek pénzneme az euro, közösen kibocsátott, közös tervezésű emlékérmék kibocsátásairól a Tanács határoz. Azon tagállamok szavazati jogát, amelyek pénzneme nem az euro, az említett határozat elfogadásakor fel kell függeszteni.
5. cikk
Gyűjtőknek szánt érmék kibocsátása
(1) A gyűjtőknek szánt érmék csak a kibocsátásuk szerinti tagállamban minősülnek törvényes fizetőeszköznek.
A kibocsátó tagállamnak egyértelműen és könnyen felismerhetőnek kell lennie az érmén.
(2) Annak érdekében, hogy könnyen megkülönböztethetők legyenek a pénzforgalmi érméktől, a gyűjtőknek szánt érméknek teljesíteniük kell az alábbi feltételek mindegyikét:
a)
címletértéküknek különböznie kell a pénzforgalmi érmék címletértékétől;
b)
rajzolatuk nem hasonlíthat a pénzforgalmi érmék közös oldalához, és ha a rajzolatuk hasonlít bármely pénzforgalmi érme nemzeti oldalához, a megjelenésüknek összességében így is könnyen megkülönböztethetőnek kell lennie;
c)
színük, átmérőjük és súlyuk közül legalább kettő tekintetében jelentősen el kell térniük a pénzforgalmi érméktől; az eltérés jelentősnek tekintendő, ha annak mértéke a tűréshatárokkal együtt a pénzforgalmi érmékre meghatározott tűréshatárokon kívülre esik; és
d)
peremük nem lehet finoman recézett vagy „spanyol virág” alakú.
(3) A gyűjtőknek szánt érmék címletértéken vagy afelett is kibocsáthatók.
(4) A gyűjtőknek szánt érmék kibocsátásait az Európai Központi Bank által jóváhagyandó mennyiségekben kell nyilvántartani, összesített alapon.
(5) A tagállamok minden megfelelő intézkedést meghoznak annak visszaszorítására, hogy a gyűjtőknek szánt érméket fizetőeszközként használják.
6. cikk
A pénzforgalmi érmék megsemmisítését megelőző egyeztetés
Az olyan pénzforgalmi érmék megsemmisítését megelőzően, amelyek az euroérmék hitelesítéséről és a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék kezeléséről szóló, 2010. december 15-i 1210/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) 2. cikkének b) pontja értelmében nem a pénzforgalom céljára alkalmatlan euroérmék, a tagállamok a Gazdasági és Pénzügyi Bizottság illetékes albizottságán keresztül egyeztetnek egymással, és tájékoztatják azon tagállamok pénzverdéinek igazgatóit, amelyek pénzneme az euro.
7. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2012. július 4-én.