RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 370/2011
af 11. april 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond, hvad angår Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 217,
under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1) som senest ændret i Ouagadougou, Burkina Faso, den 22. juni 2010 (2),
under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), særlig artikel 10, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (4),
efter høring af Den Europæiske Investeringsbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 (5) fastlægger regler for fastsættelse og finansiel gennemførelse af midlerne under den 10. Europæiske Udviklingsfond (»EUF«).
(2)
Ved Lissabontraktaten oprettes Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«). For at tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten er Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6) (»finansforordningen«) blevet ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1081/2010 (7). Det er nødvendigt at ændre forordning (EF) nr. 215/2008 med henblik på at fastsætte stabile lovgivningsrammer til forvaltning af EUF og tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten samt ændringer af finansforordningen.
(3)
I henhold til Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (8) er EU-Udenrigstjenesten en sui generis-tjeneste og bør behandles som en institution for så vidt angår finansforordningen.
(4)
Kommissionens delegationer bliver i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde en del af EU-Udenrigstjenesten som EU-delegationer. Det er nødvendigt at sikre den fortsatte drift af EU-delegationerne og navnlig kontinuiteten og effektiviteten i delegationernes forvaltning af EUF-midlerne. Kommissionen bør derfor bemyndiges til ved subdelegation at give chefer for EU-delegationer, der hører ind under EU-Udenrigstjenesten som en særskilt institution, beføjelse til at forvalte EUF-midler. De anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, bør fortsat være ansvarlige for fastlæggelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, mens EU-delegationscheferne bør have ansvaret for hensigtsmæssig etablering og anvendelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer samt for forvaltning af delegationernes midler og indsats. De bør aflægge rapport herom to gange om året. Der bør fastlægges bestemmelser om tilbagekaldelse af en sådan delegation i overensstemmelse med de regler, der er gældende for Kommissionen.
(5)
For at efterleve princippet om forsvarlig finansiel forvaltning bør EU-delegationscheferne, når de fungerer som Kommissionens anvisningsberettigede ved subdelegation, anvende Kommissionens regler og være underlagt de samme pligter og forpligtelser og den samme ansvarlighed som andre anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation. Til det formål bør de også referere til Kommissionen som deres institution.
(6)
Som led i dechargeproceduren bør EU-Udenrigstjenesten, eftersom den i forbindelse med finansforordningen bør behandles som en institution, fuldt ud være underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144 i forordning (EF) nr. 215/2008. EU-Udenrigstjenesten bør samarbejde fuldt ud med institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og i givet fald tilvejebringe de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer. Kommissionen bør i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 215/2008 være ansvarlig for forvaltning af EUF-midler, herunder EUF-midler, som forvaltes af EU-delegationschefer, der er anvisningsberettigede ved subdelegation. For at gøre det muligt for Kommissionen at varetage sit ansvar bør EU-delegationscheferne fremlægge de nødvendige oplysninger. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) bør samtidig underrettes og bør fremme samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene. Da denne struktur er ny, er det nødvendigt at anvende bestemmelser af høj standard om gennemsigtighed og finansiel ansvarlighed.
(7)
Kommissionens anvisningsberettigede bør være ansvarlig for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.
(8)
For at sikre kohærens og lige behandling af anvisningsberettigede ved subdelegation, som er medarbejdere i EU-Udenrigstjenesten, og Kommissionens anvisningsberettigede, samt for at sikre passende informering af Kommissionen, bør Kommissionens særlige instans vedrørende finansielle uregelmæssigheder også være ansvarlig for at behandle uregelmæssigheder inden for EU-Udenrigstjenesten, hvis Kommissionen har overdraget EU-delegationscheferne gennemførelsesbeføjelser ved subdelegation. For at opretholde forbindelsen mellem ansvar for finansiel forvaltning og disciplinære foranstaltninger bør Kommissionen imidlertid have mulighed for at anmode den højtstående repræsentant om at indlede procedurer, hvis instansen konstaterer uregelmæssigheder vedrørende nævnte beføjelser, som Kommissionen ved subdelegation har overdraget EU-delegationscheferne. I sådanne tilfælde bør den højtstående repræsentant træffe passende foranstaltninger i henhold til personalevedtægten.
(9)
For at sikre effektiv og produktiv intern kontrol bør EU-delegationscheferne være underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.
(10)
For at sikre demokratisk kontrol med forvaltningen af EUF-midlerne bør EU-delegationscheferne afgive en erklæring sammen med en rapport, der indeholder oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer i deres delegation, dels forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation. EU-delegationschefernes rapporter bør vedlægges som bilag til årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.
(11)
Forordning (EF) nr. 215/2008 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 215/2008 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 14, stk. 3, første afsnit, affattes således:
»3. Kommissionen stiller på en hensigtsmæssig måde de oplysninger om modtagerne af midler fra EUF til rådighed, som den ligger inde med, når EUF's midler forvaltes centralt og direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationer i henhold til artikel 17, stk. 2, samt oplysningerne om modtagerne af midler fra de enheder, som opgaver i forbindelse med den finansielle forvaltning er uddelegeret til, når der er tale om andre forvaltningsmetoder.«
2)
I artikel 17 tilføjes følgende stykker:
»Kommissionen kan imidlertid uddelegere sine beføjelser til forvaltning af EUF-midler til EU-delegationscheferne. Den underretter samtidig Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) herom. Når EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation, anvender de Kommissionens regler om forvaltning af EUF-midler og har samme pligter, forpligtelser og ansvar som alle andre, der ved subdelegation fungerer som anvisningsberettigede.
Kommissionen kan trække denne delegation tilbage i overensstemmelse med dens egne regler.
Hvad angår stk. 2, træffer den højtstående repræsentant de nødvendige foranstaltninger til at lette samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene.
Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) kan aftale detaljerede ordninger for at lette EU-delegationernes forvaltning af midler til afholdelse af støtteudgifter i tilknytning til EUF efter artikel 6 i den interne aftale. Disse ordninger indeholder ikke nogen fravigelser fra bestemmelserne i denne forordning.«
3)
Artikel 25, stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Når Kommissionen forvalter EUF-midler centralt, udføres gennemførelsesopgaverne enten direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationerne efter artikel 17, stk. 2, eller indirekte efter stk. 2, 3 og 4 i denne artikel og efter artikel 26-29.«
4)
I artikel 32 tilføjes følgende stykke:
»5. Hvis EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, er de underlagt Kommissionen som den institution, der er ansvarlig for at definere, udøve, kontrollere og vurdere deres forpligtelser og beføjelser som anvisningsberettigede ved subdelegation. Kommissionen underretter samtidig den højtstående repræsentant herom.«
5)
I artikel 38, stk. 2, tilføjes følgende punktum:
»Årsberetningerne fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede stilles også til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.«
6)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 38a
1. Hvor EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, samarbejder de tæt med Kommissionen om korrekt forvaltning af midlerne, navnlig med henblik på at sikre de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, respekt for princippet for forsvarlig økonomisk forvaltning ved forvaltning af midlerne og effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser.
De træffer til det formål de nødvendige foranstaltninger for at forhindre dels enhver situation, som kan få konsekvenser for Kommissionens ansvar for forvaltning af de EUF-midler, de er pålagt ved subdelegation, dels enhver konflikt mellem prioriteter, der kan få indflydelse på de finansielle forvaltningsopgaver, de varetager ved subdelegation.
Opstår der en situation eller en konflikt af en art som omhandlet i andet afsnit, underretter EU-delegationscheferne straks Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens ansvarlige generaldirektører herom. Disse generaldirektører træffer passende foranstaltninger til afhjælpning af situationen.
2. EU-delegationschefer, der befinder sig i en situation som den, der er beskrevet i artikel 37, stk. 4, henviser spørgsmålet til den særlige instans for økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet efter artikel 54, stk. 3. Er der tale om en ulovlig aktivitet, svig eller bestikkelse, der vil kunne skade Unionens interesser, underretter delegationscheferne de myndigheder og instanser, der er fastsat i den gældende lovgivning.
3. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, aflægger rapport til deres anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, således at sidstnævnte kan indføje rapporterne i den årsberetning, der er omhandlet i artikel 38. EU-delegationschefernes rapporter skal indeholde oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegation, dels forvaltningen af opgaver, de varetager ved subdelegation, samt den i artikel 54, stk. 2a, nævnte erklæring. Disse rapporter vedføjes årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som bilag og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet, i givet fald under hensyntagen til, at de kan have fortrolig karakter.
EU-delegationscheferne samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald nødvendige supplerende oplysninger. I den forbindelse kan de blive anmodet om at deltage i møder i de relevante organer og bistå den ansvarlige ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede.
4. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, besvarer enhver anmodning fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, på dennes egen foranledning eller, som led i dechargeproceduren, efter anmodning fra Europa-Parlamentet.
5. Kommissionen sikrer, at subdelegering af beføjelser ikke er til skade for dechargeproceduren i henhold til artikel 142, 143 og 144.«
7)
I artikel 39, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»Kommissionens regnskabsfører bevarer ansvaret for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.«
8)
I artikel 54 foretages følgende ændringer:
a)
Følgende stykke indsættes:
»2a. I tilfælde af bemyndigelse af EU-delegationscheferne ved subdelegation har den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, ansvaret for fastlæggelse af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der anvendes, og for deres effektivitet og produktivitet. EU-delegationscheferne har ansvaret for hensigtsmæssig tilrettelæggelse og anvendelse af disse systemer i overensstemmelse med instrukserne fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, og for forvaltning af de af EU-delegationens midler og opgaver, der henhører under deres ansvar. Før deres tiltrædelse gennemfører de specifikke uddannelseskurser vedrørende de opgaver og beføjelser, som påhviler anvisningsberettigede, og vedrørende forvaltningen af EUF-midler, jf. artikel 37, stk. 3.
EU-delegationscheferne aflægger rapport om varetagelsen af deres ansvar som omhandlet i dette stykkes første afsnit, jf. artikel 38a, stk. 3.
Hvert år fremlægger EU-delegationscheferne for den anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, erklæringen om de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegationer, og om forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation, samt resultaterne heraf, således at den anvisningsberettigede kan udarbejde sin egen erklæring, jf. artikel 38.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»4. Hvis EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, er den særlige instans til behandling af økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet af Kommissionen efter stk. 3 i nærværende artikel, kompetent i sager, der henvises til i stk. 3.
Hvis instansen konstaterer systemrelaterede problemer, sender den en rapport ledsaget af henstillinger til den anvisningsberettigede, den højtstående repræsentant og til den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, hvis førstnævnte ikke er involveret, samt til den interne revisor.
Kommissionen kan på grundlag af instansens udtalelse anmode den højtstående repræsentant om i sin egenskab af ansættelsesmyndighed at træffe foranstaltninger med henblik på at fastslå, om disciplinært eller økonomisk ansvar kan gøres gældende over for anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation, hvis uregelmæssighederne vedrører beføjelser, som Kommissionen har overdraget dem ved subdelegation. I så tilfælde træffer den højtstående repræsentant passende foranstaltninger i henhold til tjenestemandsvedtægten for at håndhæve afgørelser om disciplinære foranstaltninger og/eller kompensationsbetaling som anbefalet af Kommissionen.
Medlemsstaterne bistår i fuldt omfang Unionen ved håndhævelsen af ethvert ansvar, som måtte følge af artikel 22 i ansættelsesvilkårene for midlertidigt ansatte, for hvilke artikel 2, litra e), i ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse.«
9)
I artikel 89 tilføjes følgende stykke:
»Hvad angår intern revision af EU-Udenrigstjenesten, er EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.«
10)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 144a
EU-Udenrigstjenesten er fuldt ud underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144. EU-Udenrigstjenesten samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 11. april 2011.
A TANÁCS 370/2011/EU RENDELETE
(2011. április 11.)
a 10. Európai Fejlesztési Alapra alkalmazandó pénzügyi szabályzatról szóló 215/2008/EK rendeletnek az Európai Külügyi Szolgálat tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 217. cikkére,
tekintettel a 2000. június 23-án Cotonouban aláírt (1) és legutóbb 2010. június 22-én Ouagadougouban, Burkina Fasóban módosított (2), az egyrészről az afrikai, karibi és csendes-óceáni államok, másrészről az Európai Közösség és tagállamai között létrejött partnerségi megállapodásra,
tekintettel a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői között az AKCS-EK partnerségi megállapodással összhangban a 2008-2013 közötti időszakra vonatkozó többéves pénzügyi keret értelmében nyújtandó közösségi támogatás finanszírozásáról és az EK-Szerződés negyedik részének hatálya alá tartozó tengerentúli országok és területek számára nyújtandó pénzügyi támogatás elosztásáról szóló belső megállapodásra (3) (a továbbiakban: belső megállapodás) és különösen annak 10. cikkének (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel a Számvevőszék véleményére (4),
az Európai Beruházási Bankkal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
A 215/2008/EK tanácsi rendelet (5) rögzíti a 10. Európai Fejlesztési Alap (a továbbiakban: EFA) létrehozására és forrásaival kapcsolatos pénzügyi feladatok végrehajtására vonatkozó szabályokat.
(2)
A Lisszaboni Szerződés létrehozza az Európai Külügyi Szolgálatot (a továbbiakban: EKSZ). Az EKSZ létrehozásának figyelembevétele érdekében az Európai Közösségek általános költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25-i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendeletet (6) (a továbbiakban: a költségvetési rendelet) a 1081/2010/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) módosította. Az EFA végrehajtására vonatkozó stabil jogi keret biztosítása, valamint az EKSZ létrehozásának és a költségvetési rendelet módosításának figyelembevétele érdekében szükség van a 215/2008/EK rendelet módosítására.
(3)
Az Európai Külügyi Szolgálat szervezetének és működésének a megállapításáról szóló, 2010. július 26-i 2010/427/EU tanácsi határozat (8) értelmében az EKSZ egyedülálló jellegű szolgálat, amelyet a költségvetési rendelet alkalmazásában intézményként kell kezelni.
(4)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés szerint a bizottsági küldöttségek uniós küldöttségekként az EKSZ részévé válnak. Biztosítani kell az uniós küldöttségek működésének folytonosságát és különösen az EFA-források küldöttségek általi igazgatásának folytonosságát és hatékonyságát. A Bizottságot ezért fel kell hatalmazni, hogy az EFA-források felhasználásával kapcsolatos hatásköröket továbbruházza az uniós küldöttségek vezetőire, akik az EKSZ-hez mint különálló intézményhez tartoznak. A belső igazgatási és ellenőrzési rendszerek meghatározásáért továbbra is a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőnek kell felelnie, azonban a belső igazgatási és ellenőrzési rendszerek megfelelő kialakításáért és működtetéséért, valamint a források kezeléséért és a küldöttségeken belüli műveletekért az uniós küldöttségek vezetőinek kell felelniük. Ezzel kapcsolatban évente kétszer kell jelentést tenniük. Helyénvaló a Bizottságra alkalmazandó szabályokkal összhangban az említett felhatalmazás visszavonásáról is rendelkezni.
(5)
A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének való megfelelés érdekében az uniós küldöttségek vezetőinek - továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként eljárva - alkalmazniuk kell a bizottsági szabályokat, és rájuk is ugyanazon feladatoknak, kötelezettségeknek és elszámoltathatóságnak kell vonatkozniuk, mint az összes többi továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőre. E tekintetben a Bizottságot saját intézményüknek kell tekinteniük.
(6)
A mentesítéssel kapcsolatban - mivel az EKSZ-t a költségvetési rendelet alkalmazásában intézményként kell kezelni - az EKSZ-re teljeskörűen vonatkozniuk kell a 215/2008/EK rendelet 142., 143. és 144. cikkében előírt eljárásoknak. Az EKSZ-nek ezzel összefüggésben teljeskörűen együtt kell működnie a mentesítési eljárásban érintett intézményekkel, és - adott esetben - további szükséges tájékoztatást kell nyújtania, többek között a vonatkozó szervek ülésein való részvétele révén. Az EFA-források felhasználásáért a 215/2008/EK rendelet 2. cikke szerint továbbra is a Bizottságnak kell felelnie, beleértve azokat az EFA-forrásokat is, amelyeket továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként az uniós küldöttségek vezetői használnak fel. Annak érdekében, hogy a Bizottság elláthassa feladatait, az uniós küldöttségek vezetőinek a Bizottság rendelkezésére kell bocsátaniuk a szükséges információkat. Az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét (a továbbiakban: főképviselő) egyidejűleg tájékoztatni kell, és a főképviselőnek elő kell segítenie az uniós küldöttségek és a Bizottság szervezeti egységei közötti együttműködést. Mivel ez a struktúra még újdonságnak számít, magas szintű rendelkezéseket kell alkalmazni az átláthatósággal és a pénzügyi elszámoltathatósággal kapcsolatban.
(7)
Az EFA-források teljes felhasználásáért - ideértve az uniós küldöttségek vezetőinek továbbadott EFA-forrásokra vonatkozó számviteli műveleteket is - továbbra is a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője felel.
(8)
Az EKSZ, illetve a Bizottság alkalmazásában álló, továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselők közötti koherencia és egyenlő bánásmód, valamint a Bizottság megfelelő tájékoztatásának biztosítása érdekében a Bizottság pénzügyi szabálytalanságokat figyelő testületének az EKSZ-en belüli szabálytalanságokért is felelősnek kell lennie, amennyiben a Bizottság végrehajtási hatásköröket ruház tovább az uniós küldöttségek vezetőire. Ennek ellenére a pénzgazdálkodási felelősség és a fegyelmi intézkedések közötti kapcsolat fenntartása érdekében a Bizottságnak jogosultnak kell lennie arra, hogy eljárás indítására kérje fel a főképviselőt, amennyiben a testület szabálytalanságokat tapasztal a Bizottságnak az uniós küldöttségek vezetőire továbbruházott hatásköreit illetően. Ilyen esetben a főképviselőnek a személyzeti szabályzattal összhangban meg kell tennie a szükséges intézkedéseket.
(9)
A hatékony és eredményes belső ellenőrzés érdekében fontos, hogy a Bizottság belső ellenőrének ellenőrzési hatásköre kiterjedjen az uniós küldöttségek vezetőire is a rájuk továbbruházott pénzgazdálkodás vonatkozásában.
(10)
Az EFA-források felhasználása feletti demokratikus ellenőrzés biztosítása érdekében az uniós küldöttségek vezetőinek a küldöttségen belül kialakított belső igazgatási és ellenőrzési rendszerek hatékonyságára és eredményességére, valamint a rájuk átruházott műveletek igazgatására vonatkozó információkat tartalmazó jelentéssel együtt megbízhatósági nyilatkozatot kell benyújtaniuk. Az uniós küldöttségek vezetői jelentését mellékelni kell a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult felelős tisztviselő éves tevékenységi jelentéséhez, és az Európai Parlament és a Tanács rendelkezésére kell bocsátani.
(11)
A 215/2008/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 215/2008/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 14. cikk (3) bekezdésének első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) A Bizottság megfelelő módon rendelkezésre bocsátja az általa kezelt EFA-ból származó források kedvezményezettjeire vonatkozó információkat, amennyiben az EFA-források felhasználása centralizált alapon és közvetlenül a saját szervezeti egységei vagy az uniós küldöttségek útján történik a 17. cikk második bekezdése szerint, más igazgatási módok esetében pedig a finanszírozás kedvezményezettjeire vonatkozó azon információkat, amelyeket a pénzügyi lebonyolítás feladataival megbízott jogalanyoktól kapott.”
2.
A 17. cikk a következő bekezdésekkel egészül ki:
„Az EFA-források felhasználására vonatkozó hatásköreit azonban a Bizottság átruházhatja az uniós küldöttségek vezetőire. Az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét (a továbbiakban: főképviselő) erről egyidejűleg tájékoztatni kell. Amennyiben az uniós küldöttségek vezetői továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként járnak el, az EFA-források felhasználására vonatkozó bizottsági szabályokat alkalmazzák, és ugyanazok a feladatok, kötelezettségek és elszámoltathatóság vonatkozik rájuk, mint a Bizottság összes többi, továbbruházott felhatalmazás útján engedélyezésre jogosult tisztviselőjére.
A Bizottság ezt a felhatalmazást saját szabályai szerint visszavonhatja.
A második bekezdés alkalmazásában a főképviselő meghozza az uniós küldöttségek és a Bizottság szervezeti egységei közötti együttműködéséhez szükséges intézkedéseket.
A Bizottság és az Európai Külügyi Szolgálat (a továbbiakban: EKSZ) részletes szabályokról állapodhatnak meg annak érdekében, hogy megkönnyítsék az uniós küldöttségek számára a belső megállapodás 6. cikke szerint az EFA-hoz kötődő támogatási kiadásokra fenntartott források felhasználását. Ezen szabályok nem tartalmazhatnak ezen rendelet rendelkezéseitől való eltérést.”
3.
A 25. cikk (1) bekezdésében az első albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Amennyiben a Bizottság központosított módon használja fel az EFA-forrásokat, a végrehajtás feladatait vagy a 17. cikk második bekezdésével összhangban saját szervezeti egységei, vagy az uniós küldöttségek útján közvetlenül, vagy e cikk (2), (3) és (4) bekezdésével és a 26-29. cikkel összhangban közvetetten kell elvégezni.”
4.
A 32. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„(5) Amennyiben az uniós küldöttségek vezetői a 17. cikk második bekezdése szerint továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként járnak el, az e minőségben végzendő feladataik és hatásköreik meghatározásáért, gyakorlásáért, ellenőrzéséért és értékeléséért felelős intézmény a Bizottság lesz. A Bizottság erről ezzel egyidejűleg tájékoztatja a főképviselőt.”
5.
A 38. cikk második bekezdése a következő mondattal egészül ki:
„A felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselők éves tevékenységi jelentéseit szintén az Európai Parlament és a Tanács rendelkezésére kell bocsátani.”
6.
A következő cikk kerül beillesztésre:
„38a. cikk
(1) Amennyiben az uniós küldöttségek vezetői a 17. cikk második bekezdésének megfelelően továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként járnak el, a források megfelelő felhasználása vonatkozásában szorosan együttműködnek a Bizottsággal annak érdekében, hogy biztosítsák különösen a pénzügyi műveletek jogszerűségét és szabályszerűségét, a források igazgatása során a hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének tiszteletben tartását, valamint az Unió pénzügyi érdekeinek hatékony védelmét.
Ennek érdekében meghozzák a szükséges intézkedéseket, hogy a rájuk továbbruházott EFA-források felhasználásának vonatkozásában megelőzzenek minden, a Bizottság felelősségét esetlegesen veszélyeztető helyzetet, valamint minden olyan prioritás-ellentétet, amely hatással lehet a rájuk továbbruházott pénzgazdálkodási feladatok végrehajtására.
Amennyiben a második albekezdésben említett típusú helyzet vagy ellentét alakul ki, az uniós küldöttségek vezetői erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottság és az EKSZ illetékes főigazgatóját. A főigazgatók megteszik a megfelelő lépéseket a helyzet orvoslására.
(2) Amennyiben az uniós küldöttségek vezetői a 37. cikk (4) bekezdésében említett helyzetbe kerülnek, az ügyet az 54. cikk (3) bekezdése szerint létrehozott, a pénzügyi szabálytalanságokat figyelő külön testülethez utalják. Bármely, az Unió érdekeit esetlegesen sértő jogellenes tevékenység, csalás vagy korrupció esetén tájékoztatják az alkalmazandó jogszabályok által kijelölt hatóságokat és szerveket.
(3) A 17. cikk második bekezdésének megfelelően továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként eljáró uniós küldöttségek vezetői jelentést tesznek felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőjüknek, hogy ez utóbbi belefoglalhassa jelentésüket a 38. cikkben említett éves tevékenységi jelentésébe. Az uniós küldöttségek vezetői jelentésükben kitérnek a küldöttségen életbe léptetett belső irányítási és ellenőrzési rendszerek hatékonyságára és eredményességére, valamint a rájuk továbbruházott műveletek irányítására, és benyújtják az 54. cikk (2a) bekezdése szerinti megbízhatósági nyilatkozatot. Ezeket a jelentéseket mellékelni kell a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő éves tevékenységi jelentéséhez, és az Európai Parlament és a Tanács rendelkezésére kell bocsátani, figyelembe véve adott esetben azok bizalmas jellegét.
Az uniós küldöttségek vezetői teljes mértékben együttműködnek a mentesítési eljárásban részt vevő intézményekkel, és adott esetben minden további szükséges információt biztosítanak. Ezzel kapcsolatban felkérhetők arra, hogy részt vegyenek az érintett szervek ülésein, és támogassák a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult felelős tisztviselőt.
(4) A 17. cikk második bekezdése szerinti továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként eljáró uniós küldöttségek vezetői válaszolnak a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselők megkereséseire, akár saját kezdeményezésre, akár - a mentesítéssel kapcsolatban - az Európai Parlament kérésére küldik azokat.
(5) A Bizottság biztosítja, hogy a továbbruházási jogkörök ne sérthessék a 142., 143. és 144. cikk szerinti mentesítési eljárást.”
7.
A 39. cikk (1) bekezdése a következő albekezdéssel egészül ki:
„Az EFA-források teljes felhasználásáért - ideértve az uniós küldöttségek vezetőire továbbruházott EFA-forrásokhoz kapcsolódó számviteli műveleteket is - továbbra is a Bizottság számvitelért felelős tisztviselője felel.”
8.
Az 54. cikk a következőképpen módosul:
a)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(2a) A felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő felel az uniós küldöttségek vezetői számára történő továbbadott felhatalmazás esetén a létrehozandó belső igazgatási és ellenőrzési rendszerek meghatározásáért, valamint e rendszerek hatékonyságáért és eredményességéért. Az uniós küldöttségek vezetői felelnek - a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselő utasításainak megfelelően - e rendszerek megfelelő kialakításáért és működtetéséért, valamint a hatáskörükbe tartozó források és az uniós küldöttségen végrehajtott műveletek igazgatásáért. Feladatuk megkezdése előtt a 37. cikk (3) bekezdésével összhangban meghatározott képzéseken kell részt venniük az engedélyezésre jogosult tisztviselők feladataival és felelősségével, valamint az EFA-források felhasználásával kapcsolatban.
Az uniós küldöttségek vezetői az e bekezdés első albekezdése szerinti feladataikról a 38a. cikk (3) bekezdésének megfelelően tesznek jelentést.
Az uniós küldöttségek vezetői minden évben megbízhatósági nyilatkozatot nyújtanak be a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőnek a küldöttségnél életbe léptetett belső igazgatási és ellenőrzési rendszerekről, valamint a rájuk továbbruházott műveletek irányításáról és azok eredményéről, annak érdekében, hogy az engedélyezésre jogosult tisztviselő elkészíthesse a 38. cikkben előírt megbízhatósági nyilatkozatát.”;
b)
a szöveg a következő bekezdéssel egészül ki:
„(4) Amennyiben az uniós küldöttségek vezetői a 17. cikk második bekezdése szerint továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként járnak el, az e cikk (3) bekezdésében említett esetekben a Bizottság által az e cikk (3) bekezdése szerint létrehozott, a pénzügyi szabálytalanságokat figyelő külön testület rendelkezik hatáskörrel.
Amennyiben a testület rendszerbeli problémákat észlel, úgy erről ajánlásokat tartalmazó jelentést küld az engedélyezésre jogosult tisztviselőnek, a főképviselőnek és a felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőnek - amennyiben ez utóbbi nem az érintett személy -, valamint a belső ellenőrnek.
A testület véleménye alapján a Bizottság felkérheti a főképviselőt, hogy kinevező hatóságként eljárva kezdeményezzen eljárást a fegyelmi vagy anyagi felelősség megállapítására a továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselők ellen, amennyiben a szabálytalanságok a rájuk továbbruházott bizottsági hatásköröket érintik. Ilyen esetben a főképviselő megfelelő intézkedéseket hoz a személyzeti szabályzattal összhangban annak érdekében, hogy végrehajtsa a Bizottság ajánlása szerint a fegyelmi és/vagy anyagi felelősség megállapítására indított eljárással kapcsolatos döntéseket.
A tagállamok teljes mértékben támogatják az Uniót az ideiglenes alkalmazottak személyzeti szabályzatának 22. cikke szerint a felelősség végrehajtásában azon ideiglenes alkalmazottak esetében, akikre a Közösségek egyéb alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási feltételek 2. cikkének e) pontja alkalmazandó.”
9.
A 89. cikk a következő bekezdéssel egészül ki:
„Az EKSZ belső ellenőrzésének alkalmazásában a 17. cikk második bekezdésének megfelelően továbbadott felhatalmazás által engedélyezésre jogosult tisztviselőként eljáró uniós küldöttségek vezetői a rájuk átruházott pénzgazdálkodás vonatkozásában a Bizottság belső ellenőrének ellenőrzési hatáskörébe tartoznak.”
10.
A szöveg az alábbi cikkel egészül ki:
„144a. cikk
Az EKSZ-re teljes mértékben alkalmazandók a 142., 143. és 144. cikkben előírt eljárások. Az EKSZ ezzel összefüggésben teljeskörűen együttműködik a mentesítési eljárásban érintett intézményekkel, és - adott esetben - további szükséges tájékoztatást nyújt, többek között a vonatkozó szervek ülésein való részvétele révén.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 2011. április 11-én.