KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 23. juni 2010
om Frankrigs fiskale støtte til »Fonds de prévention des aléas pêche« (fonden til forebyggelse af risici i fiskeriet) og til fiskerivirksomheder (statsstøtte C 24/08 (ex NN 38/07))
(meddelt under nummer K(2010) 3938)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2010/569/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit (1),
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (2), særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (3) i overensstemmelse med nævnte artikler og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
(1)
I forbindelse med undersøgelsen af den støtte, der var blevet ydet til »Fonds de prévention des aléas pêche« (fond til forebyggelse af risici i fiskeriet, i det følgende benævnt »FPAP«), der mundede ud i Kommissionens beslutning 2008/936/EF (4), fik Kommissionen kendskab til en særlig skatteordning til fordel for FPAP og dens medlemmer.
(2)
Denne skatteordning var ikke blevet undersøgt som led i den procedure, der mundede ud i beslutningen af 20. maj 2008, da det drejede sig om et nyt forhold, som Kommissionen ikke havde kendskab til ved indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure (5).
(3)
Da Kommissionen fandt, at den var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, der var tale om et tilfælde af ulovlig støtte, besluttede den at indlede en foreløbig undersøgelse af denne fiskale støtte (6). Ved afslutningen af denne undersøgelse indledte den, ligeledes ved beslutning af 20. maj 2008, den formelle undersøgelsesprocedure med hensyn til den pågældende støtte (7).
(4)
Kommissionen opfordrede de berørte parter til at fremsætte deres bemærkninger vedrørende støtten senest én måned efter datoen for offentliggørelsen. Kommissionen modtog ingen bemærkninger fra tredjeparter.
(5)
Frankrig indsendte sine bemærkninger vedrørende indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure ved skrivelse af 8. september 2008.
(6)
Som led i proceduren i forbindelse med tilbagesøgning af den støtte, der var genstand for beslutning 2008/936/EF, meddelte Frankrig ved skrivelse af 29. november 2008, at FPAP var blevet opløst den 27. februar 2008, og at det beløb, som FPAP havde modtaget fra staten, var blevet tilbagebetalt.
2. BESKRIVELSE AF STØTTEN
(7)
For en nærmere beskrivelse af FPAP's funktionsmåde og aktiviteter henviser Kommissionen til beslutning 2008/936/EF.
(8)
Den særlige skatteordning til fordel for FPAP og dens medlemmer er beskrevet i to skrivelser, som det franske budgetministerium fremsendte til Kommissionen efter offentliggørelsen af meddelelsen om indledning af den procedure, der mundede ud i beslutning 2008/936/EF (8).
(9)
Den første skrivelse, af 5. februar 2004, blev affattet som led i oprettelsen af FPAP, hvis vedtægter blev vedtaget på den stiftende generalforsamling den 10. februar 2004. I denne skrivelse er angivet følgende:
»-
fonden er oprettet som en brancheorganisation og skal ikke betale selskabsskat af indtægterne fra de bidrag, der indbetales af fiskerivirksomhederne, og fra afkastet af fondens investeringer
-
fiskerivirksomhederne kan trække deres bidrag fra i deres skattepligtige indkomst i indbetalingsåret. Som en undtagelse kan de første bidrag, der indbetales senest den 30. marts 2004, trækkes fra i den skattepligtige indkomst i 2003.«
(10)
Skrivelsen indeholder også oplysninger om, hvor store beløb der kunne trækkes fra: fiskerivirksomhedernes årlige medlemsbidrag, som kunne trækkes fra i den skattepligtige indkomst, lå på mellem 1 000 og 1 500 EUR.
(11)
Den anden skrivelse, af 28. november 2004, handler om medlemmernes ret til at trække de indbetalte bidrag fra i deres indkomster. Den blev affattet i forbindelse med en ændring af garantiaftalen mellem FPAP og dens medlemmer, som indebar, at indbetalte bidrag, som ikke var blevet anvendt, kunne tilbagebetales til medlemmerne.
(12)
Skrivelsen indeholder følgende passage:
»-
de bidrag, som medlemmerne indbetaler i medfør af denne nye aftale, er fradragsberettigede i indbetalingsåret op til en grænse på 10 000 EUR pr. år og pr. medlem, idet denne øvre grænse forhøjes med 25 % af den del af fortjenesten, der ligger mellem 40 000 og 80 000 EUR
-
bidrag, der overskrider førnævnte grænser, og som indbetales til et af fondens garantiprojekter, kan i deres helhed trækkes fra i medlemmernes skattepligtige indkomst i indbetalingsåret.«
(13)
I henhold til denne skrivelse skulle »der gøres status over dette forsøg« ultimo 2006, og det skulle undersøges, om der vil være behov »eventuelle ændringer«. Det drejer sig med andre ord ikke om en skatteordning af permanent karakter.
(14)
Selv om det af denne skrivelse af 28. november 2004 fremgår, at bidragene var fradragsberettigede i indbetalingsåret, er der intet, der sår tvivl om retten til at trække bidrag indbetalt i begyndelsen af 2004 (indtil slutningen af marts) fra i indkomsterne i 2003 i overensstemmelse med skrivelsen af 5. februar 2004.
(15)
Det fremgår af begge ovennævnte skrivelser, at den skatteordning, som finansministeriet indrømmede FPAP og dens medlemmer, omfattede to dele, nemlig:
-
FPAP's skattefritagelse
-
FPAP-medlemmernes mulighed for at trække deres bidrag til fonden fra i deres skattepligtige indkomst.
3. BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF DEN OFFICIELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(16)
Kommissionen mente, at ligesom i støttesag C 9/06 burde bedømmelsen af, om den skatteordning, som de franske myndigheder havde indrømmet FPAP og dens medlemmer, udgjorde statsstøtte, tage udgangspunkt i de fordele, den medførte for FPAP selv og for de deltagende fiskerivirksomheder.
3.1. Forekomst af statsstøtte
3.1.1. Statsstøtte til fordel for FPAP
(17)
Som beskrevet i beslutning 2008/936/EF var FPAP at betragte som en virksomhed i den betydning, der anvendes i EU's konkurrencelovgivning. Den omstændighed, at FPAP ikke arbejdede med gevinst for øje eller var en brancheorganisation, havde ingen betydning i denne sammenhæng.
(18)
Følgelig fandt Kommissionen, at den skatteordning, som de franske myndigheder havde indrømmet FPAP, gav fonden en dobbelt fordel sammenlignet med andre private investorer på terminsmarkederne for olieprodukter:
-
for det første medførte den i betragtning 9 beskrevne skattefritagelse for FPAP en mindskelse af de omkostninger, der normalt belaster budgettet for virksomheder, der er aktive på dette område
-
for det andet udgjorde skattefordelen for FPAP's medlemmer, uanset dens karakter, en tilskyndelse for disse medlemmer til at bidrage til FPAP's indtægter; den gav således FPAP mulighed for at øge sin likviditet, mens andre virksomheder på samme område ikke havde adgang til en sådan mekanisme.
(19)
Efter afslutningen af den foreløbige undersøgelse fandt Kommissionen, at den i betragtning 17 nævnte fordel var blevet indrømmet af staten, og at den indebar et tab af statsmidler.
(20)
Endelig blev FPAP, takket være de skattemæssige foranstaltninger, der er omhandlet i betragtning 17, tilgodeset af en økonomisk fordel i forhold til andre virksomheder på terminsmarkederne, det være sig i Frankrig eller andre medlemsstater.
(21)
I sin beslutning om indledning af den officielle undersøgelsesprocedure anførte Kommissionen således, at den formodede, at retsgrundlaget for FPAP's skattefritagelse var artikel 206, stk. 1a, i skatte- og afgiftsloven (code général des impôts) (9), som på visse betingelser giver mulighed for at skattefritage faglige organisationer. I så fald er det også tænkeligt, at FPAP var omfattet af den fritagelse for erhvervsskat, der ifølge samme lovs artikel 1447 gælder for de organisationer, der er omfattet af fritagelsen i henhold til førnævnte artikel 206, stk. 1a.
3.1.2. Statsstøtte til fordel for fiskerivirksomheder
(22)
Den økonomiske fordel, der er omhandlet i betragtning 17, gjorde det muligt for de fiskerivirksomheder, der var medlemmer af fonden, at købe brændstof til en præferencepris takket være FPAP's virksomhed på terminsmarkederne for olieprodukter.
(23)
Fiskerivirksomhedernes mulighed for at trække deres bidrag til FPAP fra i deres skattepligtige indkomst bevirkede, at de omkostninger, der normalt belaster deres budget, blev mindsket. Det var budgetministeriet, der besluttede at indrømme dem denne fradragsmulighed, og den må derfor tilskrives staten.
(24)
De virksomheder, som kunne udnytte den i betragtning 22 nævnte fradragsmulighed, modtog en økonomisk fordel i forhold til andre fiskerivirksomheder i EU. Denne økonomiske fordel påvirkede samtidig samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencevilkårene. Den udgjorde derfor statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
(25)
Med henvisning til oplysningerne i FPAP's detaljerede vejledning (Mode d'emploi détaillé du Fonds de prévention des aléas pêche), der blev indsendt i forbindelse med den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte C 9/06, konstaterede Kommissionen, at når bidragene til FPAP, som blev fastsat på basis af en erklæring om det forventede brændstofforbrug i det kommende år, blev beregnet på et højere grundlag end det reelle forbrug, havde rederen stadig ret til at trække hele beløbet fra i skat. Dette system kan have tilskyndet rederne til at overvurdere deres brændstofbehov for at sikre sig retten til et skattefradrag.
(26)
På grundlag af samme dokument konstaterede Kommissionen desuden, at visse medlemmer, som slet ikke beskæftigede sig med fiskeri, men som »var rede til at yde organisationen moralsk støtte«, også havde mulighed for at trække deres bidrag til FPAP fra i skat, skønt deres bidrag ikke medgik til dækning af en garantirisiko.
3.2. Forenelighed med det indre marked
(27)
Hvad dette spørgsmål angik, henviste Kommissionen til sin analyse i beslutning 2008/936/EF. Kommissionen fandt nemlig, at det drejede sig om driftsstøtte til FPAP og fiskerivirksomheder, og at der ikke fandtes nogen bestemmelse i EUF-traktaten eller i noget dokument vedtaget af Kommissionen på statsstøtteområdet, der gjorde det muligt at betragte denne støtte som forenelig med det indre marked.
(28)
Kommissionen meddelte derfor Frankrig, at den nærede alvorlig tvivl med hensyn til disse foranstaltningers forenelighed med det indre marked.
4. FRANKRIGS BEMÆRKNINGER
4.1. Skatteforanstaltning til fordel for fiskerivirksomheder
(29)
Frankrig er af den opfattelse, at skatteforanstaltningerne til fordel for fiskerivirksomheder ikke udgjorde statsstøtte, eftersom de bidrag, som fiskerivirksomhederne indbetalte til FPAP, var en del af disse virksomheders indirekte omkostninger. I henhold til artikel 39 i skatte- og afgiftsloven er sådanne omkostninger fradragsberettigede. Fradraget for disse bidrag skete således som led i anvendelsen af en generel foranstaltning og udgjorde derfor ikke statsstøtte.
(30)
Frankrig medgiver, at de i betragtning 7 nævnte skrivelser ikke indeholdt oplysninger om systemet for tilbagebetaling af bidragene. Frankrig har imidlertid præciseret, at dette ikke betød, at tilbagebetalingen ikke havde skattemæssige følger. I henhold til de almindelige principper for bestemmelse af den skattepligtige indkomst udgjorde tilbagebetalingen af disse bidrag til fiskerivirksomhederne i FPAP nemlig en indtægt, hvoraf virksomhederne skulle betale indkomstskat. Frankrig har ligeledes præciseret, at hvis prisen på brændstof oversteg den tærskel, der var fastsat i garantiaftalen, udgjorde den kompensation, som FPAP's medlemsvirksomheder modtog, en fortjeneste, af hvilken der skulle betales indkomstskat. Medlemsvirksomhederne havde derfor ingen interesse i at overvurdere deres behov for dækning, da det ville føre til ekstra beskatning.
(31)
På den anden side har Frankrig angivet, at en støtteforanstaltnings selektive karakter kan retfærdiggøres med henvisning til systemets karakter og forvaltning. Der kan derfor eksistere legitime begrundelser for en anderledes behandling og dermed de fordele, der følger af en sådan behandling. Frankrig har imidlertid ikke afgivet oplysninger, der i denne sag kan retfærdiggøre, at fiskerivirksomheder blev behandlet anderledes end andre virksomheder.
4.2. Skatteforanstaltning til fordel for FPAP
(32)
Frankrig mener, at FPAP's skattefritagelse var berettiget, idet FPAP ikke udøvede virksomhed med gevinst for øje, og fordi den fungerede som en brancheorganisation.
(33)
Frankrig har påpeget, at dette er foreneligt med EU-retten. Selve formålet med selskabsskatten er nemlig at beskatte virksomhed, der udøves med gevinst for øje. Frankrig erindrer om, at Kommissionen i overensstemmelse med dette princip selv har fastslået, nemlig i sin meddelelse om anvendelsen af statsstøttereglerne på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomhederne (10) (i det følgende benævnt »meddelelsen om direkte beskatning«), at skattesystemets karakter kan berettige, at virksomheder, som ikke arbejder med gevinst for øje, fritages for indkomstskat.
5. VURDERING
(34)
Vurderingen i beslutningen om indledning af proceduren bør revideres og udvides i lyset af de oplysninger, som Frankrig indgav den 8. september og 29. november 2008 (se betragtning 5 og 6).
(35)
Analysen foretages med udgangspunkt i det dobbelte formål, som FPAP tjente, nemlig på den ene side at købe finansielle optioner på terminsmarkederne for olie og olieprodukter og på den anden side at betale de deltagende fiskerivirksomheder et beløb svarende til forskellen mellem den gennemsnitlige månedlige referencepris og »den gennemsnitlige dækkede pris« eller prisen på 30 eurocent pr. liter afhængigt af tidsperioden.
5.1. Skatteforanstaltning til fordel for fiskerivirksomheder
(36)
Den pågældende skatteforanstaltning gav fiskerivirksomheder mulighed for at trække deres bidrag til FPAP fra i deres skattepligtige indkomst.
(37)
Frankrig mener ikke, at denne fradragsmulighed udgør statsstøtte, da disse bidrag falder ind under kategorien af virksomheders indirekte omkostninger, som er fradragsberettigede i henhold til de franske skatteregler. Ifølge Frankrig drejer det sig derfor om anvendelse af en generel skatteregel, hvorfor fradragsmuligheden ikke er at betragte som statsstøtte.
(38)
Kommissionen konstaterer, at indirekte omkostninger rent faktisk er fradragsberettigede i henhold til artikel 39 i skatte- og afgiftsloven. Det drejer sig om en generel foranstaltning, som gælder for alle virksomheder, uanset aktivitetsområde. Fradragsmuligheden falder derfor ind under kategorien af skatteforanstaltninger, som gælder for alle erhvervsdrivende, jf. punkt 13 i meddelelsen om direkte beskatning. En sådan foranstaltning, som anvendes på samme måde på alle virksomheder og al produktion, udgør ikke statsstøtte.
(39)
Frankrig påpeger, at retten til at fradrage omkostninger som indirekte omkostninger afhænger af formålet med omkostningerne. Hvis omkostningerne er opstået i virksomhedens interesse, er de i princippet fradragsberettigede. Bidrag, der indbetales til erhvervsorganisationer (brancheorganisationer, handelskamre osv.), er pr. definition omkostninger opstået i virksomhedens interesse og er altid fradragsberettigede. Eftersom FPAP er en brancheorganisation, er de bidrag, der indbetales til organisationen, fradragsberettigede.
(40)
I beslutning 2008/936/EF anførte Kommissionen desuden følgende i betragtning 20: »FPAP er således tænkt som et gensidigt forsikringsselskab, der tilbyder medlemmerne visse ydelser til gengæld for deres bidrag.«
(41)
Forsikringsgebyrer udgør en del af de omkostninger, som virksomhederne påtager sig for at gardere sig mod forskellige risici. En sådan risiko kan f.eks. være risikoen for svingninger i olieprisen. Disse omkostninger hænger direkte sammen med udøvelsen af virksomhedens aktiviteter og bidrager ikke til at øge virksomhedens aktiver. De kan ligeledes trækkes fra i den skattepligtige indkomst som indirekte omkostninger. Bidragene til FPAP til dækning af risikoen for svingninger i olieprisen kan derfor betragtes som fradragsberettigede i henhold til artikel 39 i den franske skatte- og afgiftslov. Under disse omstændigheder drejer det sig reelt om gennemførelse af en generel foranstaltning. Denne fradragsmulighed udgør derfor ikke statsstøtte.
5.2. Skatteforanstaltning til fordel for FPAP
(42)
Kommissionen noterer sig, at FPAP blev opløst den 27. februar 2008. De skattemæssige foranstaltninger til fordel for FPAP ophørte derfor samme dato.
(43)
Kommissionen noterer sig også, at efter opløsningen af FPAP indstillede den definitivt al økonomisk virksomhed. FPAP's aktiviteter og aktiver blev ikke overført til et andet foretagende. Desuden blev de midler, som FPAP var i besiddelse af på opløsningstidspunktet, overført til staten via OFIMER, der er et statsfinansieret offentligt organ.
(44)
Af disse årsager finder Kommissionen, at selv hvis det antages, at de skattemæssige foranstaltninger til fordel for FPAP indebar en fordel for FPAP og fordrejede konkurrencevilkårene, ophørte denne situation på det tidspunkt, hvor FPAP indstillede sin virksomhed, og foranstaltningerne til fordel for FPAP blev afskaffet. Under disse omstændigheder vil det ikke give mening for Kommissionen at vedtage en afgørelse om forekomsten af sådanne skattemæssige støtteforanstaltninger og om deres eventuelle forenelighed med det indre marked.
(45)
Den formelle undersøgelsesprocedure i relation til FPAP, der blev indledt i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, tjener derfor ikke længere noget formål.
6. KONKLUSION
(46)
På grundlag af analysen i afsnit 5.1 konstaterer Kommissionen, at de skattefordele, der blev indrømmet medlemmerne af FPAP, ikke udgør statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
(47)
På grundlag af betragtningerne i afsnit 5.2 finder Kommissionen, at proceduren indledt mod FPAP ikke tjener noget formål -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
De skatteforanstaltninger, som Frankrig har truffet til fordel for fiskerivirksomheder, udgør ikke statsstøtte i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 1.
Artikel 2
Den formelle undersøgelsesprocedure, der blev indledt i henhold til EUF-traktatens artikel 108, stk. 2, over for skattemæssige foranstaltninger til fordel for FPAP, afsluttes hermed.
Artikel 3
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. juni 2010.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2010. június 23.)
a Franciaország által a Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott adótámogatásokról (C 24/08 (korábbi NN 38/07) sz. állami támogatás)
(az értesítés a C(2010) 3938. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2010/569/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére (1),
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló szerződésre (2) és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érdekelt feleket az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte észrevételeik megtételére (3),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
A Fonds de prévention des aléas pêche nevű alapnak (a továbbiakban: FPAP) nyújtott támogatások vizsgálata keretében - ennek nyomán született a 2008/936/EK bizottsági határozat (4) - a Bizottság arról értesült, hogy külön adózási rendszer vonatkozik az FPAP-ra és tagjaira.
(2)
A 2008. május 20-i határozat meghozatalához vezető eljárás során nem került sor az említett adózási rendszer vizsgálatára, mivel olyan új elemről volt szó, amelyről a hivatalos vizsgálati eljárás megindításakor (5) a Bizottságnak nem volt tudomása.
(3)
Ám a Bizottság, mivel jogellenes támogatások létezésére valló, kellően egyértelmű bizonyítékokkal rendelkezett, úgy döntött, hogy előzetes vizsgálat alá veszi ezeket az adótámogatásokat (6). Az elemzés nyomán a Bizottság egy szintén 2008. május 20-án elfogadott határozattal (7) hivatalos vizsgálati eljárást indított az említett támogatásokkal szemben.
(4)
A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a közzétételtől számított egy hónapon belül nyújtsák be észrevételeiket. Semmilyen, érdekelt harmadik féltől származó észrevétel nem érkezett be.
(5)
Franciaország 2008. szeptember 8-i levelében benyújtotta a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó észrevételeit.
(6)
Ezenkívül a 2008/936/EK határozat tárgyát képező támogatások visszavételére irányuló eljárás keretében Franciaország azt az információt közölte 2008. november 29-i levelében, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott, és az államtól kapott előlegek fennmaradó része visszatérítésre került.
2. A TÁMOGATÁSOK LEÍRÁSA
(7)
A Bizottság az FPAP működésének és tevékenységének részletes leírása iránt érdeklődők figyelmébe ajánlja a 2008/936/EK határozatot.
(8)
Az FPAP és annak tagjai javára létrehozott különös adózási rendszer leírása két, az államháztartásért felelős francia minisztériumtól származó levélben szerepel; e leveleket a 2008/936/EK határozat elfogadásához vezető vizsgálati eljárás megindításáról szóló értesítés közzététele nyomán juttatták el a Bizottsághoz (8).
(9)
Az első, 2004. február 5-i keltezésű levél az FPAP létrehozásával függ össze, az FPAP alapító okiratának tervezetét ugyanis a 2004. február 10-én összehívott alapító gyűlésen hagyták jóvá. A levélben a következő olvasható:
„-
a szakmai érdekképviseleti szervezetként létrehozásra kerülő alap a halászati vállalkozások által befizetett tagdíj és a likviditások befektetéséből származó pénzjövedelem tekintetében mentesülni fog a társasági adó alól,
-
a befizetett tagdíjak a halászati vállalkozások adóköteles eredményéből levonhatók lesznek a tagdíjbefizetés évében. Kivételesen megengedhető lesz, hogy a legkésőbb 2004. március 30-ig befizetett első tagdíjakat a 2003. évi eredményből levonják.”
(10)
A levél arra nézve is tartalmaz utalást, hogy milyen összegű levonásokról lehet szó: eszerint a halászati tagvállalkozásoknak az adóköteles jövedelemből levonható éves tagdíja 1 000 és 15 000 EUR között alakul.
(11)
A második, 2004. november 28-án kelt levél elsősorban a befizetett tagdíjnak a bevételből történő levonását tárgyalja. Ennek hátterében az FPAP és annak tagjai között létrejött garanciaszerződés módosítása áll, amely lehetővé tenné, hogy a befizetett, de fel nem használt tagdíjakat a tagok részére visszafizessék.
(12)
A levélben a következő szerepel:
„-
a módosult szerződés alapján befizetett tagdíjak befizetésük évében levonhatók, évente és tagonként 10 000 EUR erejéig, amely összeghatárhoz hozzáadódik a 40 000 és 80 000 EUR közötti sávba eső nyereséghányad 25 %-a,
-
a fenti összeghatáron túli olyan tagdíjbefizetések, amelyekre egy, az alap által szervezett garanciaprojekt címén kerül sor, teljes egészükben levonhatók a tagok adóköteles jövedelméből a befizetés évében.”
(13)
A levél hozzáteszi, hogy 2006 végén meg kell vonni „e kísérlet mérlegét”, és „meg kell vizsgálni, hogy milyen kiigazításokra lehet szükség”. Vagyis az adózási rendszert nem állandó jelleggel vezették be.
(14)
Ezenkívül, noha a 2004. november 28-i levél értelmében a tagdíjak befizetésük évében vonhatók le az adóköteles jövedelemből, semmi nem utal arra, hogy a 2004 elején (március végéig) befizetett tagdíjaknak a 2003. évi jövedelemből való levonása - amelyet a 2004. február 5-i levél említ - kérdésessé vált volna.
(15)
A fent említett két levélből az következik, hogy a pénzügyminisztérium által az FPAP és annak tagjai javára létrehozott adózási rendszernek két vetülete van:
-
egyfelől az FPAP mentesül a társasági adó alól,
-
másfelől az FPAP tagjai levonhatják adóköteles jövedelmükből az alapba befizetett hozzájárulásaikat.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI
(16)
A Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP és annak tagjai javára bevezetett adózási rendszert - ahogy a C-9/06 ügy esetében is - az állami támogatásokra vonatkozó rendszer szempontjából annak fényében kell elemezni, hogy milyen előnyökkel járt egyfelől magára az FPAP-ra nézve, másfelől a halászati tagvállalkozásokra nézve.
3.1. Az állami támogatás megléte
3.1.1. Állami támogatás az FPAP javára
(17)
Miként a 2008/936/EK határozatban kifejtésre került, az FPAP-t a közösségi versenyjog szerint vállalkozásnak kell tekinteni. Ebből a szempontból közömbös, hogy az FPAP nem haszonszerzési céllal, illetve érdekképviseleti szervezetként működött.
(18)
Következésképpen a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a francia hatóságok által az FPAP javára bevezetett adózási rendszer kettős előnnyel járt az FPAP számára a kőolajtermékek határidős piacán tevékenykedő többi magánbefektetőhöz képest:
-
egyfelől a (9) preambulumbekezdésben említett társaságiadó-mentesség révén az FPAP mentesül azon közterhek egy részének a befizetése alól, amelyek az ezen a területen tevékenykedő vállalkozások költségvetését egyébként terhelik,
-
másfelől az FPAP tagságának biztosított adókedvezmény, bármilyen természetű is, az FPAP bevételeihez való hozzájárulásra ösztönöz; ezáltal az FPAP növelheti likviditását, míg az ugyanezen a területen tevékenykedő többi vállalkozás nem részesül ilyen mechanizmusban.
(19)
Előzetes vizsgálata nyomán a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a (17) preambulumbekezdés szerinti előnyt az állam nyújtotta, és hogy ez állami bevételekről való lemondással járt együtt.
(20)
Végezetül az FPAP - a (17) preambulumbekezdésben említett adóügyi intézkedések révén - pénzügyi előnyhöz jutott a határidős piacokon tevékenykedő többi társasághoz képest, Franciaországban és a többi tagállamban egyaránt.
(21)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló határozatban a Bizottság azt is kijelentette, hogy abból a feltételezésből indult ki, miszerint a Code général des impôts (9) (általános adótörvénykönyv) 206. cikke (1a) bekezdése szolgált az FPAP nyereségadó-mentességének jogalapjául, annak rendelkezései alapján ugyanis a szakmai érdekképviseletek bizonyos feltételekkel adómentességet élvezhetnek. E körülmények között elképzelhető, hogy az FPAP az iparűzési adó alól is mentesült ugyanezen törvénykönyv 1447. cikke alapján, az abban előírt mentesség hatálya ugyanis az említett törvénykönyv 206. cikke (1a) bekezdése szerinti mentesség hatálya alá tartozó szervezetekre terjed ki.
3.1.2. Állami támogatás a halászati vállalkozások javára
(22)
A (17) preambulumbekezdésben említett pénzügyi előny révén a halászati tagvállalkozások kedvezményes áron szerezhettek be üzemanyagot, az FPAP által a kőolajtermékek határidős piacain folytatott tevékenységnek köszönhetően.
(23)
Az FPAP részére befizetett tagdíjnak a jövedelemből való levonhatósága révén csökkent a halászati vállalkozások költségvetését terhelő közteher. A tagdíj levonásának lehetőségéről az államháztartásért felelős minisztérium döntött; ezért ez a lehetőség az államnak tudható be.
(24)
A (22) preambulumbekezdés szerinti levonás lehetőségével élő vállalkozások pénzügyi előnyben részesültek az Európai Unió többi halászati vállalkozásához képest. Ugyanígy kimutatható, hogy ez a pénzügyi előny érintette a tagállamok közötti kereskedelmet, és a versenyt torzította, vagy azzal fenyegetett. Ezért az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(25)
Másfelől - tekintettel a szintén a C-9/06. sz. támogatás hivatalos vizsgálati eljárása keretében rendelkezésre bocsátott Mode d’emploi détaillé du Fonds de prévention des aléas pêche (Részletes útmutató az FPAP-hoz) című dokumentumban foglalt információkra - a Bizottság megállapította, hogy amennyiben a következő évi becsült üzemanyag-fogyasztás függvényében, bevallás alapján megállapított FPAP-tagdíj kiszámítása a ténylegesnél nagyobb fogyasztás alapján történt, a hajózási vállalkozó az adólevonás teljes összegére jogosult maradt. Ez a rendszer tehát a hajózási vállalkozásokat vélhetően arra ösztönözte, hogy saját igényeiket túlbecsüljék, pusztán azért, hogy adólevonásban részesülhessenek.
(26)
Ugyanezen dokumentum alapján a Bizottság azt is megállapította, hogy egyes olyan tagvállalkozások, amelyeknek a tevékenysége nem függött össze a halászattal, de amelyek „készek voltak a szervezet eszmei támogatására”, szintén adólevonásban részesülhettek az FPAP-ba befizetett hozzájárulásaik után, még akkor is, ha e hozzájárulások semmilyen garanciakockázathoz nem voltak hozzárendelve.
3.2. A közös piaccal való összeegyeztethetőség
(27)
A Bizottság e kérdésben a 2008/936/EK határozatban kifejtett elemzésre hagyatkozott. A Bizottság úgy vélte, hogy jelen esetben az FPAP-nak és a halászati vállalkozásoknak nyújtott működési támogatásokról van szó, és hogy sem az EUMSz., sem az állami támogatásokat érintő bizottsági jogi aktusok nem tartalmaznak olyan rendelkezést, amely e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetőségére engedne következtetni.
(28)
Következésképpen a Bizottság értesítette Franciaországot, hogy komoly kételyei vannak e támogatásoknak a belső piaccal való összeegyeztethetősége felől.
4. FRANCIAORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
4.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(29)
Franciaország úgy véli, hogy a halászati vállalkozások javára bevezetett adóügyi intézkedések nem állami támogatások, mivel a halászati vállalkozások FPAP-tagdíjbefizetései a tevékenységük gyakorlásával összefüggő általános kiadások körébe tartoznak. Márpedig a Code général des impôts 39. cikke értelmében e terhek levonhatók az adóköteles jövedelemből. E tagdíjak levonása tehát egy általános intézkedés végrehajtását jelenti, s ilyen módon nem tekintendő állami támogatásnak.
(30)
Franciaország elismeri, hogy a (7) preambulumbekezdésben említett levelek semmilyen információt nem tartalmaztak a tagdíj-visszatérítések rendszeréről. Franciaország szerint azonban mindebből nem következik, hogy e visszatérítés adókövetkezmény nélküli volt. Az adóköteles eredmény megállapításának közjogi alapelvei értelmében ugyanis az FPAP halászati tagvállalkozásai részére visszatérített tagdíjbefizetések vállalkozási nyereségadó alapjául szolgáló jövedelemnek minősülnek. Franciaország azt is megjegyzi, hogy a garanciaszerződés szerinti küszöbérték feletti üzemanyagár esetén az FPAP tagvállalkozásainak nyújtott ellentételezés nyereségadó-köteles jövedelemnek minősült. Ezért a tagvállalkozásoknak nem állt érdekében túlbecsülni fedezeti szükségleteiket, hiszen ez további adófizetési kötelezettséggel járt volna.
(31)
Franciaország továbbá rámutat arra, hogy egy támogatási intézkedés célzott volta indokolható a rendszer természetével és szellemével. Vagyis létezhetnek jogos indokok a megkülönböztetett bánásmódra, és így adott esetben az ebből eredő kedvezmények nyújtására. Franciaország azonban semmilyen érvet nem hoz fel, amely jelen esetben indokolhatná a halászati vállalkozások megkülönböztetett elbánásban való részesítését.
4.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(32)
Franciaország álláspontja szerint az FPAP társaságiadó-mentességét az indokolta, hogy nem haszonszerzési céllal, szakmai érdekképviseleti szervezetként működött.
(33)
Franciaország megjegyzi, hogy ez összhangban van az európai uniós joggal. A társasági adó ugyanis éppen a haszonszerzési céllal folytatott tevékenységek megadóztatására irányul. Franciaország emlékeztet arra, hogy ugyanezen elv alapján maga a Bizottság is - az állami támogatási szabályoknak a vállalkozások közvetlen adóztatásával kapcsolatos intézkedésekre történő alkalmazásáról szóló közleményében (10) (a továbbiakban: a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény) - arra a megállapításra jutott, hogy az adórendszer természetével indokolható a nem haszonszerzési céllal működő vállalkozások mentesítése a nyereségadó alól.
5. ÉRTÉKELÉS
(34)
Az eljárás megindításáról szóló határozatban kifejtett értékelést felül kell vizsgálni és ki kell egészíteni a Franciaország által 2008. szeptember 8-án és 2008. november 29-én tett észrevételekre (lásd az (5) és (6) preambulumbekezdést) való figyelemmel.
(35)
Az elemzés az FPAP azon kettős célja szempontjából történik, hogy egyfelől pénzügyi opciókat szerezzen a kőolaj és származtatott termékei határidős piacain, másfelől pedig a halászati tagvállalkozásoknak kifizesse a havi átlagos referenciaár és a „maximális fedezeti ár”, illetve - időszaktól függően - a literenkénti 30 eurocentes ár közötti különbséget.
5.1. A halászati vállalkozásokra vonatkozó adóintézkedés
(36)
Az adóintézkedés abból áll, hogy a halászati vállalkozások levonhatják adóköteles jövedelmükből az FPAP-tagdíjbefizetéseik összegét.
(37)
Franciaország szerint ez a levonás nem állami támogatás, mivel e tagdíjbefizetések a vállalkozások általános működési költségeinek körébe tartoznak, a francia adórendszer pedig e költségeknek az adóköteles jövedelemből való levonását írja elő. Eszerint tehát egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó, s ilyen módon a levonás nem tekintendő állami támogatásnak.
(38)
A Bizottság megállapítja, hogy az általános költségek a Code général des impôts 39. cikke értelmében valóban levonhatók a vállalkozások eredményéből. Olyan, általános intézkedésről van tehát szó, amely minden vállalkozásra alkalmazandó, annak tevékenységi körétől függetlenül. A levonás lehetősége tehát az adóintézkedések azon kategóriájába tartozik, amellyel minden gazdasági szereplő élhet, és amelyet a közvetlen adóztatással kapcsolatos közlemény 13. pontja említ. Ezen gondolatmenet szerint tehát az ilyen intézkedés, mivel valamennyi vállalkozásra és valamennyi termékre egyaránt vonatkozik, nem minősül állami támogatásnak.
(39)
Franciaország kifejtette, hogy a kiadásoknak általános költségként való levonhatósága a kiadások céljától függ. Ha a kiadások a társaság érdekében merültek fel, elvben levonhatók. A szakmai szervezetek (érdekképviseleti szervezetek, kereskedelmi kamarák stb.) részére befizetett tagdíjak per definitionem a vállalkozás érdekében felmerülő költségek, így azok minden esetben levonhatók az adóköteles eredményből. Mivel az FPAP szakmai érdekképviseleti szervezet, a tagdíjnak az adóból való levonása ezt a logikát követi.
(40)
Ezenkívül a Bizottság a 2008/936/EK határozat (20) preambulumbekezdésében megállapítja hogy az „FPAP tehát kölcsönbiztosítási szervezetként alakult meg, a tagdíj fejében számos szolgáltatást kínálva a tagoknak”.
(41)
Márpedig a biztosítási díj olyan költség, amelyet egy vállalkozás azért visel, hogy különféle kockázatok ellen védelmet szerezzen. A kőolaj árfolyamának ingadozása is ilyen kockázat lehet. A szóban forgó költség közvetlenül kapcsolódik a szakmai tevékenység folytatásához, és nem járul hozzá a vállalkozás eszközállományának növekedéséhez; így az általános költség jogcímén szintén levonható az adóköteles jövedelemből. Úgy tekinthető tehát, hogy az FPAP részére befizetett, a kőolajárfolyam-ingadozás kockázatához hozzárendelt tagdíjak Franciaországban a Code général des impôts 39. cikke értelmében levonhatók a vállalkozások eredményéből. Eszerint tehát valóban egy általános intézkedés végrehajtásáról van szó. Az adóból való levonás lehetősége tehát ez esetben nem minősül állami támogatásnak.
5.2. Az FPAP-ra vonatkozó adóintézkedés
(42)
A Bizottság megállapítja, hogy az FPAP 2008. február 27-én feloszlott. Ugyanekkor hatályukat vesztették az FPAP javára bevezetett adózási rendelkezések is.
(43)
A Bizottság azt is megállapítja, hogy a felszámolási eljárás nyomán az FPAP végleg beszüntetett minden gazdasági tevékenységet. Az FPAP tevékenységei és eszközei nem kerültek át más vállalkozáshoz. Ezenkívül a feloszlás pillanatában esetlegesen az FPAP birtokában lévő vagyon az OFIMER államilag finanszírozott szervezeten keresztül visszakerült az államhoz.
(44)
Mindezek alapján a Bizottság úgy véli, hogy még abban az esetben is, ha az FPAP javára bevezetett adóügyi intézkedések előnyhöz juttatták az FPAP-t és torzították a versenyt, a feltételezett torzulás véget ért akkor, amikor az FPAP beszüntette tevékenységeit és a részére nyújtott kedvezmények megszűntek. E körülmények között minden gyakorlati hatást nélkülözne, ha a Bizottság határozatban foglalna állást arról, hogy volt-e adókedvezmény, és adott esetben az összeegyeztethető volt-e a belső piaccal.
(45)
Következésképpen az EUMSz. 108. cikk (2) bekezdése értelmében megindított hivatalos vizsgálat tárgytalanná vált.
6. KÖVETKEZTETÉS
(46)
Az 5.1. szakaszban kifejtett elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP tagjainak nyújtott adókedvezmények nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
(47)
Az 5.2. szakaszban kifejtett megfontolások alapján a Bizottság megállapítja, hogy az FPAP-vel szemben indult eljárás tárgytalan,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által a halászati vállalkozások javára hozott adóintézkedések nem minősülnek állami támogatásnak az EUMSz. 107. cikkének (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
Az FPAP javára hozott adóintézkedésekkel szemben az EUMSz. 108. cikkének (2) bekezdése alapján indult hivatalos vizsgálati eljárás lezárult.
3. cikk
Ennek a határozatnak Franciaország a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2010. június 23-án.