KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 744/2011
af 28. juli 2011
om registrering af en betegnelse i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser (Karlovarské oplatky (BGB)]
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20. marts 2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (1), særlig artikel 7, stk. 5, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I medfør af artikel 6, stk. 2, og i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i forordning (EF) nr. 510/2006 blev Tjekkiets ansøgning af 20. oktober 2004 om registrering af betegnelsen »Karlovarské oplatky« offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2).
(2)
Østrig og Tyskland gjorde indsigelse mod registreringen i medfør af artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006. Det blev fundet, at indsigelserne kunne antages i henhold til artikel 7, stk. 3, første afsnit, litra a), b), c) og d), i nævnte forordning.
(3)
Ved breve af 21. januar 2008 anmodede Kommissionen de pågældende medlemsstater om at finde en indbyrdes løsning efter deres egne interne procedurer.
(4)
Da der hverken kunne opnås enighed mellem Østrig og Tjekkiet eller mellem Tjekkiet og Tyskland inden for den fastsatte frist, bør Kommissionen træffe afgørelse efter den procedure, der er nævnt i artikel 15, stk. 2, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(5)
Hvad angår den påståede manglende overholdelse af artikel 2 med hensyn til afgrænsningen af det geografiske område og produktionen i det, anvendelsen af kildevandet og dets egenskaber og det grafiske motiv på vaflerne har de ansvarlige nationale myndigheder bekræftet, at disse elementer er korrekte, og at der derudover ikke er påvist nogen indlysende fejl. De tjekkiske myndigheder har desuden dokumenteret, at betegnelsen »Karlovarské oplatky« anvendes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 510/2006 og blev foreslået af den anførte producentsammenslutning.
(6)
Det blev fastslået, at »Karlsbader Oblaten« og »Karlovarské oplatky« er oversættelser af det samme udtryk på henholdsvis tysk og tjekkisk. Af indsigelserne fra Tyskland fremgik det, at varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, var blevet registreret før ansøgningen om registrering af betegnelsen »Karlovarské oplatky« som beskyttet geografisk betegnelse. Ifølge den fremlagte dokumentation var der også et eksempel på, at en betegnelse kan have opnået hævdvunden status som varemærke. Det blev desuden dokumenteret, at de tyske forbrugere forbinder betegnelsen »Karlsbader Oblaten« med en bestemt vaffeltype. I forbindelse med indsigelserne blev det dog ikke dokumenteret, at forbrugerne til forskel fra det beskrivende udtryk »Karlsbader Oblaten« synes, at der er en stærk forbindelse mellem vaflerne og alle eller nogle af varemærkerne, eller at forbrugerne vil kunne blive vildledt med hensyn til et produkts virkelige oprindelse, hvis det bliver markedsført med betegnelsen »Karlovarské oplatky«. Derfor kan Kommissionen ikke konkludere, at registreringen af betegnelsen »Karlovarské oplatky« vil være i strid med artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(7)
Da en fremtrædende del af betegnelserne »Karlsbader Oblaten« og »Karlovarské oplatky« er enslydende, er det på sin plads at konkludere, at de er delvis enslydende med henblik på anvendelsen af artikel 7, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 510/2006. Da betegnelserne er oversættelser af hinanden, og på grund af de fonetiske og visuelle lighedspunkter mellem produkterne og deres fælles oprindelse, vil ansøgningen om beskyttelse efter artikel 13 i forordning (EF) nr. 510/2006, særlig stk. 1, litra b), desuden kunne medføre, at en kompetent domstol træffer afgørelse om, at betegnelsen »Karlovarské oplatky«, hvis den registreres, er beskyttet mod, at »Karlsbader Oblaten« anvendes om de pågældende vafler. Det fremgår derfor af den foreliggende dokumentation, at den fortsatte anvendelse af betegnelsen »Karlsbader Oblaten« vil kunne blive skadet af registreringen af »Karlovarské oplatky«, jf. artikel 7, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 510/2006.
(8)
Det blev fundet, at indsigelserne kunne antages, bl.a. fordi registreringen af den foreslåede betegnelse vil skade en delvis enslydende betegnelse, nemlig »Karlsbader Oblaten«, for så vidt som denne betegnelse anvendes i forbindelse med et produkt og ikke er beskyttet i henhold til varemærkelovgivningen. Det dokumenteres endvidere, at betegnelsen »Karlsbader Oblaten« stammer fra producenter i den by, som tidligere blev kaldt Karlsbad, og at produktionen af vaflerne med denne betegnelse har eksisteret i lang tid. Desuden dokumenteres det, at anvendelsen af betegnelsen »Karlsbader Oblaten« henviser til et autentisk og traditionelt produkt, der har samme oprindelse som »Karlovarské oplatky«, men at det generelt ikke har været hensigten at udnytte sidstnævnte betegnelses omdømme. Af billighedshensyn og på grund af den traditionelle brug bør den maksimale overgangsperiode, der er omhandlet i artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 510/2006, derfor fastsættes.
(9)
Varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, og som før ansøgningen om registrering af »Karlovarské oplatky« var beskyttet, i kraft af at de var registreret eller havde vundet hævd, kan, da betingelserne i artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006 ikke er opfyldt, ikke erklæres ugyldige, og den fortsatte anvendelse af dem kan heller ikke forhindres ved registreringen af »Karlovarské oplatky« som beskyttet geografisk betegnelse, såfremt de generelle krav i varemærkelovgivningen i øvrigt overholdes.
(10)
Med hensyn til, om der er tale om en artsbetegnelse, henvises der i dokumentationsmaterialet i forbindelse med indsigelserne til den påståede generelle anvendelse af udtrykket »Karlsbader Oblaten« i Tyskland og Østrig og ikke til den generelle anvendelse af »Karlovarské oplatky«. I indsigelserne dokumenteres det ganske vist, at der i flere tilfælde anvendes generelle beskrivende udtryk, herunder det tyske »Karlsbader Oblaten«, men det dokumenteres ikke, at betegnelsen »Karlovarské oplatky« anvendes til at beskrive en kategori af produkter, som ikke har oprindelse i regionen Karlovy Vary. Betegnelsen »Karlovarské oplatky« blev beskyttet som geografisk angivelse i 1967 i Tjekkiet. I indsigelsen tages der ikke hensyn til situationen i Tjekkiet. På grundlag af de foreliggende oplysninger kan betegnelsen »Karlovarské oplatky« derfor ikke betragtes som en artsbetegnelse, og artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006 er ikke overtrådt.
(11)
På baggrund af ovenstående bør betegnelsen »Karlovarské oplatky« opføres i registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, idet udtrykket »Karlsbader Oblaten« i en overgangsperiode på fem år dog fortsat vil kunne anvendes under omstændigheder, der uden denne overgangsperiode ville være i strid med beskyttelsen efter artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 510/2006.
(12)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Beskyttede Geografiske Betegnelser og Beskyttede Oprindelsesbetegnelser -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Betegnelsen i bilaget til denne forordning registreres.
Artikel 2
1. Udtrykket »Karlsbader Oblaten« kan anvendes som betegnelse for vafler, der ikke opfylder specifikationen for »Karlovarské oplatky«, i en periode på fem år fra denne forordnings ikrafttrædelse.
2. Varemærker, der indeholder udtrykket »Karlsbader Oblaten«, der var beskyttet, i kraft af at de var registreret eller havde vundet hævd før den 20. oktober 2004, erklæres ikke ugyldige, og den fortsatte anvendelse af dem forhindres heller ikke ved registreringen af »Karlovarské oplatky« som beskyttet geografisk betegnelse, såfremt de generelle krav i varemærkelovgivningen i øvrigt overholdes.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2011.
A BIZOTTSÁG 744/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. július 28.)
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Karlovarské oplatky [OFJ])
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 7. cikke (5) bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
Az 510/2006/EK rendelet 6. cikke (2) bekezdésével összhangban és 17. cikkének (2) bekezdése alapján a Bizottság az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétette (2) a Cseh Köztársaság 2004. október 20-i kérelmét a „Karlovarské oplatky” elnevezés bejegyzésére.
(2)
Ausztria és Németország az 510/2006/EK rendelet 7. cikkének (1) bekezdése alapján kifogással élt a bejegyzés ellen. E kifogások az említett rendelet 7. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a), b), c) és d) pontja alapján elfogadhatónak bizonyultak.
(3)
2008. január 21-én kelt levelében a Bizottság felkérte az érintett tagállamokat, hogy belső eljárásaikkal összhangban igyekezzenek megállapodásra jutni egymás között.
(4)
Mivel a kijelölt határidőn belül sem Ausztria és a Cseh Köztársaság, sem Németország és a Cseh Köztársaság között nem jött létre megállapodás, a Bizottságnak az 510/2006/EK rendelet 15. cikkének (2) bekezdésében előírt eljárás szerint határozatot kell hoznia.
(5)
A földrajzi terület határvonalát és az azon belüli termelést, a gyógyforrásvíz felhasználását és jellemzőit, valamint az ostyán szereplő rajzolatot illetően a megfelelést kétségbe vonó állítással szemben az illetékes nemzeti hatóságok megerősítették, hogy a termék mindezen vonatkozásokban megfelel a rendelet 2. cikkének, továbbá nem derítettek fényt nyilvánvaló tévedésre. A nemzeti hatóságok továbbá bizonyítékot szolgáltattak arról, hogy a „Karlovarské oplatky” elnevezés az 510/2006/EK rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti értelemben volt használatos, és maga a termelői csoport tett rá javaslatot.
(6)
Megállapítást nyert, hogy a német nyelvű „Karlsbader Oblaten” elnevezés a cseh nyelvű „Karlovarské oplatky” elnevezés fordítása, és viszont. A Németország által benyújtott kifogás szerint a „Karlsbader Oblaten” kifejezést tartalmazó védjegyeket még azelőtt lajstromozták, hogy a „Karlovarské oplatky” kifejezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként való bejegyzését kérelmezték volna. A kifogásban szerepel arra nézve is bizonyíték, hogy volt olyan eset, amelyben egy elnevezés használat révén nyerte el a védjegy jogállását. Ezenkívül bizonyítást nyert, hogy a németországi fogyasztók szemében a „Karlsbader Oblaten” elnevezés bizonyos fajta ostyához kapcsolódik. A kifogások azonban nem szolgálnak bizonyítékkal sem arról, hogy a fogyasztók az ostyákat szoros kapcsolatba hozzák a védjegyek mindegyikével vagy valamelyikével, különbséget téve a „Karlsbader Oblaten” leíró kifejezéssel, sem pedig arról, hogy a „Karlovarské oplatky” megnevezés alkalmas a fogyasztók megtévesztésére az ilyen néven forgalmazott termékek tényleges azonossága tekintetében. Ezért a Bizottság nem vonhatja le azt a következtetést, hogy a „Karlovarské oplatky” elnevezés bejegyzése ellentétes az 510/2006/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdésével.
(7)
Mivel a „Karlsbader Oblaten” és a „Karlovarské oplatky” kifejezés fő része azonos, ésszerű azt a következtetést levonni, hogy a két elnevezés az 510/2006/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdése c) pontjának alkalmazásában részben azonos. Tekintettel arra, hogy a termékmegnevezések egymás fordításai, kiejtésük és írásképük hasonló, eredetük pedig közös, az 510/2006/EK rendelet 13. cikke és különösen (1) bekezdésének b) pontja szerinti oltalom alkalmazása következtében a „Karlovarské oplatky” elnevezésről - annak bejegyzése esetén - egy illetékes bíróság megállapíthatná, hogy az oltalmat élvez a „Karlsbader Oblaten” elnevezésnek a szóban forgó ostyával kapcsolatban történő használatával szemben. A bizonyítékok tehát azt mutatják, hogy a „Karlovarské oplatky” elnevezés bejegyzése az 510/2006/EK rendelet 7. cikke (3) bekezdésének c) pontja értelmében veszélyeztetné a „Karlsbader Oblaten” elnevezés létét.
(8)
A kifogások elfogadhatónak nyilvánítását többek között az indokolta, hogy a kérelem tárgyát képező elnevezés bejegyzése létében veszélyeztetne egy részben azonos elnevezést, mégpedig a „Karlsbader Oblaten” elnevezést, mivel az termékek jelölésére használatos és a védjegyszabályozás szerint nem élvez oltalmat. Bizonyítást nyert továbbá, hogy a „Karlsbader Oblaten” elnevezés a valaha Karlsbad néven ismert város termelőitől ered, és hogy a későbbiekben is jelentős ideig gyártották az ezt az elnevezést viselő ostyát. Ezenkívül az is bizonyítást nyert, hogy a „Karlsbader Oblaten” elnevezés használata a „Karlovarské oplatky” termékkel azonos eredetű, eredeti és hagyományos termékre utalt, ám általában nem ez utóbbi elnevezés hírnevének kihasználására irányult. Mindezen okokból, valamint a méltányosság érdekében és a hagyományos használatra való figyelemmel indokolt az 510/2006/EK rendelet 13. cikkének (3) bekezdése szerinti lehető leghosszabb átmeneti időszakot előírni.
(9)
A „Karlsbader Oblaten” kifejezést tartalmazó azon védjegyek, amelyeket a „Karlovarské oplatky” bejegyzésének kérelmezése előtt lajstromozással oltalom alá helyeztek vagy használat révén megszereztek, a „Karlovarské oplatky” oltalom alatt álló földrajzi jelzés bejegyzése alapján nem érvényteleníthetők, és használatuk ezen az alapon nem akadályozható meg - feltéve, hogy egyébként teljesülnek a védjegyekre vonatkozó szabályozásban foglalt általános követelmények -, mivel az 510/2006/EK rendelet 14. cikkének (1) bekezdése szerinti feltételek nem teljesülnek.
(10)
Az elnevezés szokásos voltát illetően a kifogásban szolgáltatott bizonyítékok a „Karlsbader Oblaten” kifejezés állítólagos németországi és ausztriai szokásos használatára vonatkoznak, nem pedig a „Karlovarské oplatky” kifejezésére. Noha a felhozott kifogások bizonyítják, hogy használatban vannak általános leíró kifejezések, köztük a „Karlsbader Oblaten” német nyelvű kifejezés is, nincs bizonyíték arra nézve, hogy a „Karlovarské oplatky” elnevezést nem Karlovy Vary térségéből származó termékek bizonyos csoportjának jelölésére használják. A „Karlovarské oplatky” elnevezés földrajzi jelzésként 1967-ben oltalmat kapott a Cseh Köztársaságban. A kifogás nem veszi figyelembe a Cseh Köztársaságban fennálló helyzetet. A benyújtott információk alapján tehát a „Karlovarské oplatky” kifejezés nem tekinthető szokásos elnevezésnek, így nem sérül az 510/2006/EK rendelet 3. cikkének (1) bekezdése.
(11)
A fentiekre való figyelemmel a „Karlovarské oplatky” elnevezést helyénvaló az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába ötéves átmeneti időszak kikötésével bejegyezni; az átmeneti időszak alatt a „Karlsbader Oblaten” elnevezés tovább használható, mégpedig olyan körülmények között is, amelyek ezen átmeneti időszak hiányában ellentétesek lehetnének az 510/2006/EK rendelet 13. cikkének (1) bekezdésében előírt oltalommal.
(12)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az oltalom alatt álló földrajzi jelzésekkel és az oltalom alatt álló eredetmegjelölésekkel foglalkozó állandó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezés bejegyzésre kerül.
2. cikk
(1) A „Karlsbader Oblaten” kifejezés az e rendelet hatálybalépésétől számított öt évig használható olyan ostya jelölésére, amely nem felel meg a „Karlovarské oplatky” termékleírásában foglaltaknak.
(2) A „Karlsbader Oblaten” kifejezést tartalmazó azon védjegyek, amelyeket 2004. október 20. előtt lajstromozással oltalom alá helyeztek vagy használat révén megszereztek, a „Karlovarské oplatky” oltalom alatt álló földrajzi jelzés bejegyzése alapján nem érvényteleníthetők, és használatuk ezen az alapon nem akadályozható meg, feltéve, hogy egyébként teljesülnek a védjegyekre vonatkozó szabályozásban foglalt általános követelmények.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. július 28-án.