KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 5. januar 2011
om afslutning af undersøgelsesproceduren vedrørende de foranstaltninger, som Brasilien har indført i forbindelse med importen af tekstilvarer
(2011/2/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 3286/94 af 22. december 1994 om fastsættelse af fællesskabsprocedurer på området for den fælles handelspolitik med henblik på at sikre udøvelsen af Fællesskabets rettigheder i henhold til internationale handelsregler, navnlig regler fastlagt i Verdenshandelsorganisationens regi (1), særlig artikel 11, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDUREMÆSSIG BAGGRUND
(1)
Den 12. februar 1998 indgav Febeltex, (Fédération Belge du Textile) en klage i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 3286/94.
(2)
Klageren hævdede, at EU's salg af tekstilvarer i Brasilien var udsat for handelshindringer, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3286/94, herunder en importlicensordning med ikke-automatisk udstedelse af licens, og den måde, hvorpå denne ordning fungerer, bl.a. gennem de obligatoriske importbetalingsbetingelser og minimumsimportpriser.
(3)
Kommissionen besluttede derfor efter høring af det rådgivende udvalg, der er nedsat ved forordning (EF) nr. 3286/94, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en undersøgelsesprocedure med henblik på at undersøge de pågældende juridiske og faktuelle spørgsmål. Følgelig blev der indledt en undersøgelsesprocedure den 27. februar 1998 (2).
B. RESULTATER AF UNDERSØGELSESPROCEDUREN
(4)
Den endelige rapport om undersøgelsesproceduren blev rundsendt til EU-medlemsstaterne på mødet i det rådgivende udvalg den 9. november 1998.
(5)
I rapporten konkluderedes det, at den brasilianske importlicensordning med ikke-automatisk udstedelse af licens som anvendt i forbindelse med et krav om minimumspris, synes at stride mod:
a)
artikel 1, 3 og 5 i WTO-aftalen om importlicensprocedurer, eftersom a) anvendelsen ikke var neutral; b) ordningen ikke blev administreret på en rimelig og retfærdig måde; c) den ikke var med til at gennemføre WTO-konforme restriktioner, og derfor ikke var begrænset i anvendelsesområde og varighed til en foranstaltning, som den selv havde gennemført; og d) den havde yderligere handelshindrende og konkurrenceforvridende virkninger på importen. Desuden var listen over de varer, som var underlagt ikke-automatisk udstedelse, ikke offentliggjort, og ansøgninger om licenser med henblik på import under minimumsprisen forblev ubesvaret fra officiel side i flere måneder.
b)
artikel X.1 og X.3 i den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT 1994), da importlicensordningen med ikke-automatisk udstedelse af licens ikke var offentliggjort og ikke blev administreret på en ensrettet, upartisk og rimelig måde.
c)
artikel XI.1 i Gatt (1994), da ordningen med minimumspriser var en restriktion ud over skatter, afgifter og andre gebyrer, som var gjort gældende gennem importlicenser for importen af enhver vare fra en hvilken som helst anden kontrahents område uden WTO-konform dokumentation.
C. UDVIKLINGEN EFTER UNDERSØGELSEN
(6)
Den 17. marts 1999 (3) besluttede Kommissionen at indlede en WTO-tvistbilæggelsesprocedure. Der blev afholdt WTO-høringer den 19. november 1999. Ved den lejlighed indrømmede Brasilien, at man ikke opfyldte en række af WTO-forpligtelserne om meddelelse i forbindelse med importlicensordningen, selv om man benægtede alle påstande om en praksis med hensyn til fastsættelse af en minimumspris både i forbindelse med importlicens og toldværdiansættelse.
(7)
Efter disse høringer gennemgik det brasilianske importlicens- og toldværdiansættelsessystem betydelige ændringer, og EU-erhvervsgrenens adgang til det brasilianske marked for tekstilvarer blev forbedret. Imidlertid er der stadig en række aspekter i det brasilianske importlicens- og toldværdiansættelsessystem, der skal ændres for at kunne sikre, at Brasilien fuldt ud overholder sine forpligtelser i henhold til de relevante WTO-aftaler.
(8)
Kommissionen besluttede derfor ved en afgørelse 2001/429/EF (4) at suspendere ovennævnte undersøgelsesprocedure i en periode på seks måneder, samtidig med at man fulgte virkningen af ændringerne i det brasilianske system.
(9)
I første kvartal af 2002 var der en række kontakter til de brasilianske myndigheder, som fandt sted med det formål at finde en løsning, som begge parter kunne acceptere. Det Europæiske Fællesskab og Brasilien undertegnede den 6. november 2002 et aftalememorandum om en ordning med hensyn til markedsadgang for tekstiler og beklædning, i henhold til hvilket begge parter blev enige om at afstå fra at anvende ikke-toldmæssige hindringer. Desuden beskæftigede aftalememorandummet sig også med problemet i forbindelse med toldværdiansættelse.
(10)
I de mere end syv år, siden aftalememorandummet blev undertegnet, er Kommissionen ikke blev underrettet om særlige problemer eller nye hindringer i forbindelse med markedsadgang for tekstilvarer i Brasilien.
D. KONKLUSION OG HENSTILLING
(11)
På baggrund af ovenstående analyse skønnes det, at undersøgelsesproceduren har ført til en tilfredsstillende løsning på de hindringer, der blev fremført i klagen fra Febeltex. Undersøgelsesproceduren bør derfor afsluttes, jf. artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3286/94.
(12)
Det rådgivende udvalg er blevet hørt om foranstaltningerne i denne afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Undersøgelsesproceduren vedrørende de foranstaltninger, som Brasilien har indført i forbindelse med importen af tekstilvarer, afsluttes hermed.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. januar 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. január 5.)
a textiltermékek behozatalával kapcsolatban Brazília által hozott intézkedésekre vonatkozó vizsgálati eljárás megszüntetéséről
(2011/2/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a nemzetközi kereskedelmi szabályok, különösen a Kereskedelmi Világszervezet égisze alatt kialakított kereskedelmi szabályok alapján a Közösséget megillető jogok gyakorlásának biztosítása érdekében a közös kereskedelmi politika területén követendő közösségi eljárások megállapításáról szóló, 1994. december 22-i 3286/94/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 11. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS HÁTTERE
(1)
1998. január 12-én a Febeltex (Fédération Belge du Textile, belga textilszövetség) panaszt nyújtott be a 3286/94/EK rendelet 4. cikke alapján.
(2)
A panaszos állítása szerint Brazíliában a közösségi textiltermékek értékesítését a 3286/94/EK rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett számos kereskedelmi akadály korlátozza, többek között a nem automatikus importengedélyezési rendszer és annak egyes jellemzői, nevezetesen a behozatallal összefüggő kötelező fizetési feltételek és minimális importárak.
(3)
A Bizottság a 3286/94/EK rendelet által létrehozott tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően úgy döntött, hogy elegendő bizonyíték áll rendelkezésre ahhoz, hogy vizsgálati eljárást indítson azzal a céllal, hogy mérlegelje az érintett jogi és ténykérdéseket. Ennek megfelelően 1998. február 27-én vizsgálati eljárást indított (2).
B. A VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGÁLLAPÍTÁSAI
(4)
Az EU tagállamai az említett tanácsadó bizottság 1998. november 9-i ülésén megkapták a vizsgálati eljárásról készült zárójelentést.
(5)
A jelentés megállapította, hogy a kötelező minimálár alkalmazásával működő brazil nem automatikus importengedélyezési rendszer ellentétesnek tűnik:
a)
az importengedélyezési eljárásokról szóló WTO-megállapodás 1., 3. és 5. cikkével, mivel: a) alkalmazása nem semleges; b) működtetése nem igazságos és méltányos módon történik; c) nem a WTO követelményeivel összeegyeztethető megszorításokat alkalmaz, és így hatálya és időtartama nem korlátozódott a rendszer keretében végrehajtott intézkedésre; valamint d) a behozatal szempontjából további, a kereskedelmet korlátozó és torzító hatásai voltak. Ezenkívül a nem automatikus engedélyezési rendszer hatálya alá tartozó termékek jegyzéke nincs közzétéve, valamint a minimáláras importszállítmányok engedélykérelmei hónapokig hivatalos válasz nélkül maradtak;
b)
az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezmény (GATT 1994) X. cikkének 1. és 3. pontjával, mivel a nem automatikus importengedélyezési rendszer közzététele nem valósult meg, valamint a rendszer működtetése nem egységes, pártatlan és ésszerű módon történt;
c)
a GATT (1994) XI. cikkének 1. pontját, mivel a többi szerződő fél területéről származó termékek behozatalára vonatkozó engedélyezés keretében érvényesülő minimálár a vámoktól, adóktól vagy egyéb díjaktól eltérő korlátozás, amelyet nem támaszt alá semmilyen, a WTO előírásaival összeegyeztethető indok.
C. A VIZSGÁLATI IDŐSZAK UTÁNI FEJLEMÉNYEK
(6)
A Bizottság 1999. március 17-én úgy határozott, hogy vitarendezési eljárást kezdeményez a Kereskedelmi Világszervezetnél (WTO) (3). A WTO-val 1999. november 19-én került sor konzultációkra. Ennek keretében Brazília visszautasított ugyan minden, az importengedélyezés vagy a vámérték-megállapítás terén alkalmazott minimálárra vonatkozó állítást, de elismerte, hogy az importengedélyezési rendszerét illetően több, bejelentéssel kapcsolatos WTO-kötelezettségnek nem felelt meg.
(7)
A konzultációkat követően Brazília jelentős mértékben módosította importengedélyezési és vámérték-megállapítási rendszerét, és a textiltermékek vonatkozásában javult a közösségi iparág brazíliai piacra jutása. Ennek ellenére a brazil importengedélyezési és vámérték-megállapítási rendszer több szempontból továbbra is módosításra szorult, hogy Brazília teljes mértékben megfeleljen a vonatkozó WTO-megállapodások keretében rá háruló kötelezettségeknek.
(8)
A Bizottság ezért 2001/429/EK határozatában (4) úgy döntött, hogy 6 hónapra felfüggeszti a szóban forgó vizsgálati eljárást, és ezalatt nyomon követi a brazil rendszerben bekövetkezett változások hatásait.
(9)
2002 első negyedévében többször is sor került kapcsolatfelvételre a brazil hatóságokkal, hogy sikerüljön kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Az Európai Közösség és Brazília 2002. november 6-án egyetértési megállapodást írt alá a textil- és ruhaipari termékek piacra jutásával kapcsolatos szabályokról, amelynek értelmében a felek megállapodtak abban, hogy tartózkodnak a nem vámjellegű akadályok alkalmazásától. Az egyetértési megállapodás kitért továbbá a vámérték-meghatározással kapcsolatos problémára is.
(10)
Az egyetértési megállapodás aláírása óta eltelt több mint hét év alatt a Bizottság nem értesült a textiltermékek brazil piacra jutásával kapcsolatos konkrét problémáról vagy újabb akadályról.
D. KÖVETKEZTETÉS ÉS AJÁNLÁSOK
(11)
A fenti elemzés alapján megállapítható, hogy a vizsgálati eljárás kielégítő helyzetet eredményezett a Febeltex által benyújtott panaszban szereplő akadályok tekintetében. A vizsgálati eljárást ezért a 3286/94/EK rendelet 11. cikkének (1) bekezdése értelmében meg kell szüntetni.
(12)
Az e határozatban említett intézkedésekről a tanácsadó bizottsággal konzultációt folytattak,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A textiltermékek behozatalára Brazília által előírt intézkedésekkel kapcsolatos vizsgálati eljárást a Bizottság megszünteti.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. január 5-én.