KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 24. maj 2011
om Grækenlands delvise privatiseringsforanstaltning C 15/10 (ex NN 21/10) vedrørende Casino Mont Parnès
(meddelt under nummer K(2011) 3505)
(Kun den græske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/647/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser, og under henvisning til disse bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 23. juni 2002 indbragte Egnatia AE, der som følge af en fusion siden er blevet overtaget af Athinaiki Techniki, og som er medlem af Casino Attikis-konsortiet (i det følgende benævnt »CA« eller »klageren«), en klage for Europa-Kommissionen med påstand om, at EU-reglerne om det indre marked var blevet overtrådt ved en diskriminerende og ugennemsigtig udbudsprocedure, som de græske myndigheder skulle have fulgt ved salget af 49 % af kapitalen i Elliniko Kazino Parnithas AE (i det følgende benævnt »Casino Mont Parnès«) til den tilbudsgiver, hvis bud blev antaget, nemlig Hyatt Regency-konsortiet (i det følgende benævnt »HR« eller »den påståede støttemodtager«) (2).
(2)
Ved brev af 3. oktober 2002 sendte Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Det Indre Marked (i det følgende benævnte »GD Indre Marked«) en kopi af sagen til Generaldirektoratet for Konkurrence (i det følgende benævnt »GD Konkurrence«) med henblik på en sideløbende analyse af sagen i henhold til EU's statsstøtteregler.
(3)
Ved e-mail af 9. december 2002 gav klagerens retlige repræsentant Kommissionens relevante tjenestegrene nogle supplerende redegørelser om sagen.
(4)
Ved brev af 24. januar 2003 orienterede Kommissionen de græske myndigheder om klagen over statsstøtte og opfordrede Grækenland til at præcisere de spørgsmål, den havde fremlagt. De græske myndigheder svarede den 4. marts 2003.
(5)
Den 27. januar 2003 mødtes repræsentanter for Kommissionen med klagerens retlige repræsentant.
(6)
Den 12. februar 2003 og den 22. august 2003 fremlagde den påståede støttemodtagers retlige repræsentant nogle støttedokumenter for Kommissionens tjenestegrene.
(7)
Ved brev af 31. marts 2003 og 16. maj 2003 sendte klageren nogle supplerende oplysninger til GD Konkurrence.
(8)
Den 10. april 2003 mødtes repræsentanter for Kommissionen med den påståede støttemodtagers retlige repræsentant.
(9)
I perioden mellem den 15. juli og den 16. september 2003 havde Kommissionen flere drøftelser med klageren om den separate vurdering af statsstøttespørgsmålet og gjorde klageren opmærksom på sin afgørelsespraksis, ifølge hvilken afhændelse af et offentligt aktiv i forbindelse med en udbudsprocedure ikke udgør statsstøtte, såfremt proceduren er blevet gennemført på gennemsigtig og ikke-diskriminerende vis. Derfor underrettede Kommissionen klageren om, at den ikke ville tage stilling, før GD Indre Marked havde afsluttet sin undersøgelse af proceduren for tildeling af den offentlige kontrakt.
(10)
Ved brev af 22. januar og 4. august 2004 afsluttede GD Indre Marked undersøgelsen, idet den fandt, at der ikke var sket fejl i proceduren for tildeling af kontrakten. Ved brev af 2. juni 2004 meddelte GD Konkurrence klageren, at den havde afsluttet klagen om statsstøtte i henhold til artikel 20, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (3).
(11)
Den 18. februar 2005 anlagde klageren søgsmål om ophævelse af Kommissionens afgørelse om at afslutte sagen ved Retten i Første Instans (nu »Retten«).
(12)
Ved kendelse af 26. september 2006 afviste Retten i Første Instans søgsmålet, fordi den fandt, at brevet ikke udgjorde en retsakt, som kunne anfægtes i henhold til artikel 230 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) (nu artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF)) (4).
(13)
Den 18. december 2006 kærede klageren kendelsen fra Retten i Første Instans til Domstolen.
(14)
Ved dom af 17. juli 2008 (5) ophævede Domstolen kendelsen, da den fandt, at den anfægtede retsakt udgjorde en retsakt, der kunne anfægtes, idet den ikke var i overensstemmelse med Kommissionen forpligtelser i henhold til procedureforordningen, og henviste sagen til fornyet behandling i Retten i Første Instans.
(15)
Ved brev af 26. september 2008 trak GD Konkurrence brevet af 2. juni 2004 om afslutningen af undersøgelsen tilbage og genåbnede sagen.
(16)
Ved kendelse af 29. juni 2009 fandt Retten i Første Instans, at eftersom brevet var blevet trukket tilbage, var det ikke længere fornødent at træffe en afgørelse (6). Den 7. september 2009 kærede klageren kendelsen fra Retten i Første Instans med den begrundelse, at Retten burde have anset tilbagetrækningen af brevet for at være ulovlig og have annulleret den.
(17)
Ved e-mail af 11. september 2009 gav klageren Kommissionen visse supplerende oplysninger.
(18)
Den 14. oktober 2009 mødtes repræsentanter for Kommissionen med klagerens retlige repræsentanter. Efter dette møde gav klageren Kommissionen nogle supplerende oplysninger i forbindelse med flere drøftelser.
(19)
Ved brev af 21. oktober 2009 anmodede Kommissionen Grækenland om supplerende oplysninger. Ved brev af 13. november 2009 bad Grækenland om længere tid til at besvare henvendelsen, hvilket blev imødekommet af Kommissionen ved e-mail af 18. november 2009. Grækenland svarede Kommissionen den 11. og den 14. januar 2010.
(20)
Ved dom af 6. maj 2010 imødekom Domstolen en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til EF-traktatens artikel 234 (nu artikel 267 i TEUF) fra Simvouliotis Epikreatias (»statsrådet«), navnlig vedrørende anvendelsen af EU-reglerne om offentlige indkøb på den pågældende udbudsprocedure. Domstolen konkluderede bl.a., at en kontrakt som den, der skulle tildeles ved den pågældende udbudsprocedure, samlet set ikke henhørte under direktiverne om offentlige indkøb (7). Retten bemærkede endvidere, at denne konklusion ikke udelukkede, at en sådan kontrakt skulle overholde traktatens grundlæggende regler og generelle principper, navnlig reglerne og principperne om etableringsfrihed og frie kapitalbevægelser.
(21)
Ved brev af 6. juli 2010 meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF vedrørende foranstaltningen (i det følgende benævnt »beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren«).
(22)
Kommissionens beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at sende deres bemærkninger til foranstaltningen.
(23)
Efter indledningen af undersøgelsesproceduren modtog Kommissionen bemærkninger fra to interesserede parter, nemlig repræsentanterne for den påståede støttemodtager (Athens Resort Casino Holdings (9), på vegne af HR) (10) og fra repræsentanter for klageren (Club Hotel Casino Loutraki, på vegne af CA) (11). Grækenland fremsatte sine bemærkninger ved brev af 6. august 2010. De interesserede parters bemærkninger blev ved brev af 29. oktober 2010 sendt til Grækenland, der svarede ved brev af 25. november 2010.
(24)
Den 16. december 2010 (12) konkluderede Domstolen, at Retten (tidligere Retten i Første Instans) fejlagtigt havde afgjort, at der ikke var nogen sag at behandle i forbindelse med den oprindelige anfægtelse af Kommissionens »administrative afslutning« af sagen.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
(25)
I oktober 2001 indledte de græske myndigheder en procedure for tildeling af en offentlig kontrakt med henblik på at afhænde 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès (13). Der var to konkurrerende tilbudsgivere, nemlig Kazino Attikis (Casino Attikis eller CA) og et konsortium ved navn Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency-konsortiet eller HR), der begge blev udvalgt til at deltage i anden udbudsrunde (14) på de betingelser, der gælder efter de relevante nationale bestemmelser. Efter nogle procedurer, som blev påstået ugyldige, blev kontrakten tildelt HR. I punkt 26-29 i det følgende beskrives de begivenheder, der førte til denne tildeling ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over.
(26)
I henhold til de gældende nationale bestemmelser skulle den vindende tilbudsgiver udpeges ved bud (stigende prisauktion), idet den oprindelige salgspris var fastsat til 80 mio. EUR. Udbudskomitéen skulle åbne de kuverter, som tilbudsgiverne havde indsendt med hver tilbudsgivers finansielle bud, og skulle derefter offentliggøre hvert enkelt bud. Den tilbudsgiver, der havde afgivet det laveste bud, skulle så have ret til at afgive et nyt bud i en lukket kuvert i næste udbudsrunde. Et sådant nyt bud skulle mindst være lige så højt som det oprindeligt højeste bud plus 1 % (15). Den efterfølgende afgivelse af bud skulle fortsætte i det uendelige i separate runder, indtil en af tilbudsgiverne trak sig, hvorefter den sidste tilbudsgiver skulle udpeges som den foreløbigt højest bydende. Udbudskomitéen skulle så forelægge den protokol, hvori navnet på den foreløbigt højest bydende blev offentliggjort, for bestyrelsen for den græske myndighed for udvikling af turisme (ETA).
(27)
I første runde afgav de to tilbudsgivere deres bud samtidigt i lukkede kuverter den 31. maj 2002 på ETA's hovedkontor. CA's bud lød på 91 183 652 EUR, mens HR's bud lød på 80 075 000 EUR. Kuverten fra sidstnævnte indeholdt imidlertid, ud over buddet, en erklæring, der anfægtede lovligheden af CA-konsortiets deltagelse i udbudsproceduren. CA gjorde indsigelse mod denne erklæring og hævdede, at fremsættelsen af forbehold gjorde, at HR's finansielle bud ikke kunne antages. CA's indvending blev afvist af udbudskomitéen, der fandt, at HR's erklæring ikke berørte gyldigheden af dets bud.
(28)
I anden runde afgav HR i en lukket kuvert sit bud på 92 105 888 EUR, igen ledsaget af den samme skriftlige erklæring. Efter afslutningen af anden runde indsendte CA en kuvert med det finansielle bud for tredje runde og fremlagde også en separat erklæring for ETA's bestyrelse om, at vilkårene for udbuddet var overtrådt, for så vidt angår udbudsprocedurens gyldighedskrav. Udbudskomitéen afviste denne erklæring med den begrundelse, at den kun ville kunne antages, hvis den blev fremsat i form af en indvending, som henhører under klagekomitéens kompetence. CA's retlige repræsentant anmodede dernæst komitéen om udsættelse i fem minutter, for at CA kunne tage stilling til, hvad der så skulle ske. Udsættelsen blev bevilget, og CA fjernede både den skriftlige erklæring og kuverten med buddet fra komitéens bord. Da CA kom tilbage inden for de fem minutter, blev det tilkendegivet, at man ikke agtede at rejse indsigelse, og buddet blev afgivet. Derefter rejste HR en indsigelse og krævede, at tredje budrunde skulle erklæres ugyldig med den begrundelse, at CA havde afgivet et bud, som det havde trukket tilbage og derefter afgivet på ny. HR's indvending blev accepteret af klagekomitéen, og CA's bud (16) blev udelukket fra proceduren.
(29)
Efter at have udelukket CA's bud i tredje runde sendte udbudskomitéen (17) ETA's bestyrelse en kopi af protokollen for sit ottende møde, på hvilket den havde udpeget HR som den første foreløbigt højest bydende (med et bud på 92 105 888 EUR) og CA som den anden foreløbigt højeste bydende. Udbudskomitéen synes ikke at have åbnet CA's bud i tredje runde og returnerede ikke den lukkede kuvert til CA, men overlod den til ETA til opbevaring i dets pengeskab (18). ETA's bestyrelse indkaldte til en ekstraordinær generalforsamling. Derefter blev ETA's administrerende direktør og den retlige repræsentant for Kantor Capital, der er økonomisk rådgiver med ansvar for sagsbehandlingen, den 5. juni 2002 bemyndiget til at bede HR om at forhøje sit bud. HR forhøjede derefter det foreslåede beløb til 110 mio. EUR. Den 12. juni 2002 fremlagde CA et brev for ETA's bestyrelse med et bud på 162 mio. EUR, men det blev efterfølgende afvist, fordi det blev afgivet, efter at udbudsproceduren var afsluttet. Endelig blev HR's bud yderligere forhøjet til 120 mio. EUR (19).
3. BESLUTNING OM AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(30)
Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure, fordi den ikke var i stand til at bortvejre sin tvivl om, hvorvidt andelen på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès blev solgt af den græske stat til den højest bydende ved en salgsprocedure, der opfyldte kravene til åbenhed, gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling. Kommissionen var navnlig ikke sikker på, om der ved salget fandt ulovlig fortrinsbehandling sted til fordel for køberen, og om der således var betalt en markedspris eller ej. Kommissionen fandt, at udelukkelsen af CA fra udbudsproceduren og CA's bud på 162 mio. EUR, der blev afgivet efter udbudsproceduren, kunne tyde på, at salget havde fundet sted under den reelle værdi og derfor på, at der var blevet ydet støtte i form af mistede statsmidler.
4. BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND
(31)
Grækenland fremsatte sine bemærkninger ved brev af 6. august 2010. Grækenland bestrider eksistensen af statsstøtte med den begrundelse, at udbudsproceduren vedrørende salget af landets andel af kapitalen i Casino Mont Parnès blev afviklet i overensstemmelse med gældende lovgivning, og at andelen på 49 % i kasinoet blev solgt til markedspris.
(32)
De græske myndigheder fremhæver først og fremmest, at udvælgelsen af deltagerne i udbudsproceduren og hele udbudsproceduren var fuldstændig lovlig og blev afviklet i overensstemmelse med reglerne for indkaldelse af bud (20), der er omfattet af gældende lovgivning, og at begge tilbudsgivere i udbudsproceduren havde accepteret disse indkaldelser af bud uden forbehold.
(33)
De græske myndigheder forklarer ligeledes, at den erklæring fra HR, der var indeholdt i kuverten med HR's finansielle bud i både første og anden runde af udbudsproceduren, ikke anfægtede gyldigheden af dets finansielle bud, men kun selve CA's deltagelse i udbudsproceduren, og klagekomitéen anså derfor med rette HR's finansielle bud for at være lovlige.
(34)
De græske myndigheder præciserer endvidere, at CA's bud i tredje runde af udbudsproceduren, som ifølge klageren beløb sig til 107 mio. EUR, blev udelukket, fordi kuverten var blevet fjernet, så udbudskomitéens ikke længere havde den i syne. Under disse omstændigheder kunne komitéen ikke være sikker på, at buddet ikke var blevet ændret. Under alle omstændigheder ville den fornyede indgivelse af buddet indebære en anden indgivelse i samme runde, hvilket var imod reglerne.
(35)
De græske myndigheder forklarer, at HR's bud i anden runde på 92 105 888 EUR i forhold til det oprindelige bud på 91 183 652 EUR, som CA afgav i første runde, var i overensstemmelse med udbudsreglerne, eftersom hvert nyt bud ifølge udbudsbetingelserne skulle forhøjes med 1 % og ikke 10 %, sådan som det blev antaget i Kommissionen beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren. Derfor var udbudsreglerne overholdt i den henseende.
(36)
De græske myndigheder anfører endvidere, at CA's sidste bud på 162 mio. EUR - det beløb, som CA hævdede, at det var rede til at betale - var ugyldigt, fordi det blev afgivet efter og uden for udbudsproceduren. Hvis man havde accepteret dette bud, ville det have været ensbetydende med, at man havde overtrådt legalitetsprincippet, da formålet med en offentlig udbudsprocedure ikke kun er at tilgodese statens interesse, men også almenvellets interesse, dvs. at sikre den højest mulige pris under overholdelse af legalitetsprincippet (dvs. de retsregler, der er fastsat i bestemmelserne om indkaldelse af bud og udbudsmateriale og anden gældende lovgivning).
(37)
De græske myndigheder forklarede endvidere, at de ikke blot annullerede udbudsproceduren og indledte en ny, fordi dette ville have betydet, at man skulle afvikle hele proceduren på ny for fjerde gang inden for otte år, hvilket ville have skadet Grækenlands internationale omdømme uden at give nogen sikkerhed for, at en fornyet afvikling af udbudsproceduren ville have sikret en pris på 162 mio. EUR. I den forbindelse sætter Grækenland endog spørgsmålstegn ved troværdigheden af buddet på 162 mio. EUR, da CA var klar over, at en accept af dets bud blot ville have ført til annullation af proceduren og iværksættelse af en ny.
(38)
De græske myndigheder bekræfter derudover (21), at den pris, der oprindeligt blev betalt (120 mio. EUR), var rimelig, da den lå 25,5 % over den ekspertvurdering på 95,4 mio. EUR, der var blevet foretaget af den uafhængige vurderingsmand forud for udbudsproceduren og opbevaret forseglet indtil procedurens afslutning. De anfører, at der blev anmodet om denne vurdering - selv om den ikke var nødvendig på grund af udbudsproceduren - for at sikre Grækenlands interesser i endnu højere grad (22).
(39)
Med hensyn til klagerens påstande om, at de oprindelige betingelser i indkaldelsen af bud blev forbedret ved den senere lov nr. 3139/2003, der stadfæstede privatiseringen, forklarer de græske myndigheder, at udbudsbekendtgørelserne ikke blev ændret hverken ved lov nr. 3139/2003 eller på anden måde. Ifølge Grækenland regulerer loven ganske enkelt forskellige tilladelser, der er knyttet til investeringen i og driften af kasinoet, og omfatter foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne efter privatiseringen. Denne lov fritog ikke HR for forpligtelsen til at investere 44 mio. EUR i Casino Mont Parnès, og kontraktklausulen om, at 70 % af prisen skulle leveres tilbage til HR i tilfælde af, at der blev udstedt en driftstilladelse til et andet kasino inden 2012, var allerede en udtrykkelig bestemmelse i indkaldelserne af bud.
(40)
De græske myndigheder bemærker derfor, at salgsprisen udgør markedsværdien af andelen på 49 % i kapitalen i Casino Mont Parnès.
(41)
Til støtte for deres påstand om, at der ikke havde fundet uregelmæssigheder sted i udbudsproceduren, henviser de græske myndigheder til flere afgørelser fra nationale retter, der analyserede lovligheden af udbudsproceduren efter national ret. Hidtil har de nationale retter ikke konstateret nogen uregelmæssigheder i udbudsproceduren og har derfor afvist de forskellige begæringer fra CA om spørgsmålet (23). Blandt de nationale retters afgørelser, der bekræfter, at udbudsproceduren var forløbet korrekt, henviser de græske myndigheder navnlig til følgende:
a) Sager ved civilretterne
(42)
I dom 8118/2002 (24) afviste Athens ret i første instans en anmodning fra CA og traf følgende afgørelse:
-
Udbudskomitéen og klagekomitéen fandt med rette, at HR's bud i første og anden runde var i overensstemmelse med indkaldelserne af bud. Den erklæring fra HR, som var vedlagt dets bud, anfægtede ikke den betingelsesløse karakter af dets bud.
-
CA indgav et bud kl. 15.30, dvs. ved begyndelsen af tredje runde, som fastsat af udbudskomitéen ved afslutningen af anden runde. Buddet blev trukket tilbage af CA's repræsentant af egen fri vilje og drift, selv om formanden for udbudskomitéen forsøgte at få ham til at afholde sig herfra. Hvis formanden for udbudskomitéen udtrykkeligt havde advaret CA's repræsentant mod at trække buddet tilbage, ville dette have resulteret i forskelsbehandling til fordel for CA på bekostning af HR.
-
Klagekomitéen anså med rette CA's andet bud i tredje runde for at være antageligt. Hver tilbudsgiver kunne kun afgive ét bud i hver runde. Hvis CA's andet bud i tredje runde var blevet anset for antageligt, ville dette endvidere have ført til en overtrædelse af gennemsigtighedsprincippet. CA's repræsentant tog CA's første lukkede kuvert tilbage, forlod det sted, hvor udbuddet fandt sted, og fremlagde ved sin tilbagekomst en lukket kuvert, der ikke med sikkerhed kunne siges at være den samme som den første kuvert (25).
b) Sager ved forvaltningsretterne
(43)
Ifølge de græske myndigheder verserer der for øjeblikket en sag ved statsrådet (den øverste forvaltningsret) vedrørende en anden begæring fra CA med påstand om, at udbudsproceduren var ulovlig (26). Den endelige dom er endnu ikke afsagt, men de græske myndigheder bemærker, at den refererende dommer har foreslået, at CA's begæring afvises som uantagelig af kompetencemæssige grunde og som ubegrundet i substansmæssig henseende (27).
c) Straffesager
(44)
Som følge af en sag, som CA i 2002 anlagde mod medlemmer af udbudskomitéen, klagekomitéen, ETA, det konsulentfirma, der foretog vurderingen (American Appraisal Hellas Ltd), og den finansielle rådgiver (Kantor) vedrørende deres adfærd under udbudsproceduren, udstedte rådet af appelretsdommere, som fik sagen forelagt til pådømmelse, en frifindelseskendelse (28) og fastslog nærmere bestemt,
-
at hverken klagekomitéens første eller anden afgørelse var ulovlig, og at der ikke var fundet noget fyldestgørende bevis på, at dens medlemmer havde begået fejl. Ved at afvise CA's indvending i første og anden runde og ved til gengæld at acceptere HR's indvending i tredje runde, overtrådte medlemmerne af klagekomitéen ikke vilkårene i indkaldelserne af bud og behandlede ikke de to tilbudsgivere forskelligt
-
at udbudskomitéens afgørelser ikke var ulovlige, og at medlemmerne af udbudskomitéen ikke behandlede de to tilbudsgivere forskelligt; endvidere var udbudskomitéen ifølge vilkårene i indkaldelserne af bud forpligtet til at tage klageudvalgets afgørelser til følge
-
at ETA's repræsentant ikke overtrådte de relevante nationale bestemmelser ved at anmode den første foreløbigt højest bydende (HR) om at forhøje sit finansielle bud; ETA's repræsentant havde ikke tilladelse til at indlede forhandlinger og havde ikke beføjelse til at annullere eller aflyse udbudsproceduren.
(45)
Ovennævnte frifindelseskendelse blev endvidere indbragt for de nationale domstole (29), og for ganske nylig afsagde Athens appelret en dom, der frifandt alle de tiltalte (dom 466/2011). Dommens fulde tekst er endnu ikke til rådighed.
(46)
På baggrund af alle ovenstående bemærkninger fastholder de græske myndigheder, at den vurderede foranstaltning ikke involverede statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF.
5. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(47)
Ved brev af 4. august 2010 meldte repræsentanter for den påståede støttemodtager (dvs. Athens Resort Casino Holdings på HR's vegne) sig som interesseret part i Kommissionens behandling af sagen. Den påståede støttemodtager fremsatte de samme bemærkninger som Grækenland, der er sammenfattet i afsnit 4.
(48)
Endvidere anfører den påståede støttemodtager, at den pris, der reelt blev betalt for andelen i kasinoet, var på 120 mio. EUR, dvs. 10 mio. EUR højere end tidligere oplyst (30). Prisen var derfor endnu højere end den faglige vurdering på 95,4 mio. EUR, der var blevet foretaget (men ikke offentliggjort), inden udbudsproceduren blev iværksat.
(49)
Den påståede støttemodtager anfører endvidere, at ETA ikke blot ikke var forpligtet til, men heller ikke havde nogen ret til at rette en opfordring til den foreløbigt anden højest bydende, fordi det ville have indebåret, at man havde indledt nye budrunder i strid med betingelserne i indkaldelserne af bud. Den påståede støttemodtager hævder, at der ikke var nogen fare for, at CA's bud på 162 mio. EUR uden for udbudsproceduren ville blive taget alvorligt, og at det kun blev afgivet for at udløse annullation af udbudsproceduren. Den påståede støttemodtager bekræfter, at man givet ville have anfægtet enhver beslutning om at acceptere dette bud, hvorved man ville have risikeret, at hele proceduren var blevet annulleret. Den påståede støttemodtager peger i den forbindelse også på udtalelsen fra det juridiske statsråd, der bekræftede, at CA's bud ikke kunne tages i betragtning eller accepteres (31).
(50)
For så vidt angår konkurrencefordrejning og følgerne for samhandelen, sætter den påståede støttemodtager også spørgsmålstegn ved Kommissionens antagelse i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren om, at hasardspil er en verdensomspændende forretning, og at de virksomheder, der er aktive på dette område, udøver en økonomisk aktivitet på et internationalt marked. Den påståede støttemodtager hævder, at Mont Parnès ikke opererer internationalt, men kun lokalt og derfor ikke konkurrerer med kasinoer i udlandet.
(51)
Ved brev af 29. september 2010 meldte Club Hotel Casino Loutraki AE sig (på CA's vegne) (32) som interesseret part i Kommissionens behandling af sagen. I dette brev anfører Club Hotel Casino Loutraki AE, at der med hensyn til beregningen af den påståede støtte også bør tages hensyn til forskellen mellem buddene og den stadfæstende lovs indvirkning på køberens forpligtelser i henhold til betingelserne i den offentlige udbudsprocedure.
6. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
6.1. Eksistensen af statsstøtte i forbindelse med afhændelsen af aktier ved kommercielt salg
(52)
Det hedder i artikel 107, stk. 1, i TEUF, at bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(53)
I overensstemmelse med EU-Domstolens faste retspraksis (33) og Kommissionens regler og beslutningspraksis vedrørende statsstøtte i forbindelse med privatisering (34) er der, når en medlemsstat køber eller sælger virksomheder, ikke tale om en fordel, hvis medlemsstatens adfærd er forenelig med en privat markedsøkonomisk investors adfærd.
(54)
Navnlig når salget af aktier finder sted på børsen, antages det generelt, at det sker på markedsbetingelser, og at det ikke indebærer nogen fordel. Når afhændelsen finder sted ved et kommercielt salg, kan det antages, at det ikke indebærer nogen fordel, hvis følgende betingelser er opfyldt: for det første skal aktieposten sælges ved et åbent og gennemsigtigt udbud, der gennemføres på konkurrencemæssige vilkår og ikke medfører forskelsbehandling; for det andet må der ikke være knyttet betingelser dertil, som ikke er normal praksis i tilsvarende transaktioner mellem private parter, og som vil kunne reducere salgsprisen; for det tredje skal virksomheden sælges til den højestbydende, og for det fjerde skal tilbudsgiverne have tilstrækkelig tid og tilstrækkelige oplysninger til, at de kan foretage en passende vurdering af de aktiver, som deres tilbud vedrører.
(55)
Med andre ord, når privatiseringen gennemføres ved et kommercielt salg, er kriteriet for, om en transaktion vedrørende statslige aktiver indebærer en fordel, om en markedsøkonomisk aktør ville have opført sig på samme måde i en tilsvarende situation, dvs. om virksomheden ville være blevet solgt til samme pris. Betragtninger, der ikke er af økonomisk art, såsom industripolitiske forhold, hensyn til beskæftigelsen eller målsætninger for regionaludviklingen, og som en markedsøkonomisk investor ikke ville gøre sig, vil ikke kunne godtages som begrundelse for at acceptere en lavere pris, men derimod være en indikator for, at der foreligger støtte. Kommissionen har gentagne gange redegjort for dette princip, som er blevet stadfæstet konsekvent af Retten og Domstolen (35).
(56)
Hvis ikke alle ovennævnte betingelser er opfyldt, mener Kommissionen derfor, at det offentlige salg skal undersøges nærmere, for at det kan fastslås, om det omfatter statsstøtte og derfor skal anmeldes. Ved at overholde disse krav er det muligt at sikre, at staten opnår den højeste pris for sine aktiver, dvs. markedsprisen, og at der derfor ikke er tale om nogen fordel.
6.2. Salget af 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès
(57)
Da Kommissionen indledte undersøgelsesproceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF, var den i tvivl om, hvorvidt salget af Casino Mont Parnès fandt sted efter en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende udbudsprocedure. Ud fra de oplysninger, der var til rådighed på dette tidspunkt, fandt Kommissionen, at det var meget vanskeligt at afgøre, om der var tale om ulovlig forskelsbehandling, og om der blev betalt en markedspris eller ej. Kommissionen var usikker på, om uregelmæssigheder i udbudsproceduren kunne have resulteret i statsstøtte.
(58)
Kommissionen foretog dernæst en vurdering af de relevante kendsgerninger som led i den formelle undersøgelse. Denne vurdering byggede på det bevismateriale, der var til rådighed om foranstaltningen.
(59)
I de forskellige faser af proceduren har Kommissionen modtaget oplysninger om de mange retssager på nationalt plan, ifølge hvilke den oprindelige udbudsprocedure bør stå ved magt. Kommissionen bemærker, at de forskellige retsafgørelser på nationalt plan indtil videre ikke synes at understøtte bemærkningerne fra sagsøger om uregelmæssigheder og forskelsbehandling i udbudsproceduren (jf. også punkt 41-46 ovenfor). De nationale retter synes snarere hidtil at have bekræftet, at udbudsproceduren var lovlig og ikke-diskriminerende på grundlag af nationale regler.
(60)
Selv om Kommissionens vurdering ikke afhænger af de nationale retters afgørelser, kan den tage disse afgørelser i betragtning som en faktor i sin analyse. Kommissionen bemærker dog, at den aktuelle vurdering ikke på nogen måde har til formål at fortolke den nationale lovgivning, hvilket udelukkende henhører under medlemsstatens kompetence.
(61)
I den forbindelse finder Kommissionen, at udbudsprocedurens lovlighed ifølge national ret som beskrevet og begrundet i den omfattende og indgående undersøgelse, som de forskellige nationale retter har foretaget indtil nu, giver et vigtigt fingerpeg om, at udbudsproceduren er korrekt og ikke-diskriminerende. Kommissionen kan i sin vurdering i henhold til EU's statsstøtteregler blandt andre faktorer tage hensyn til denne klare bekræftelse af, at udbudsproceduren var åben, betingelsesløs og ikke-diskriminerende efter de nationale regler
(62)
Med hensyn til det spørgsmål, der blev rejst i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, om at en af tilbudsgiverne syntes at have overtrådt reglen i indkaldelsen af bud vedrørende den mindste forhøjelse i forhold til det foregående bud, bemærker Kommissionen, at dette spørgsmål er blevet løst, eftersom den krævede forhøjelse var på 1 % og ikke 10 %, sådan som Kommissionen havde fået oplyst. Derfor finder Kommissionen, at reglerne i udbudsproceduren var overholdt i denne henseende.
(63)
Med hensyn til den påståede forskelsbehandling af de forskellige indvendinger, der blev rejst under udbudsproceduren, bemærker Kommissionen også, at de græske myndigheder har givet en acceptabel redegørelse for udelukkelsen af CA's bud fra udbudsproceduren på baggrund af de gældende regler, der forbyder en anden afgivelse af bud i samme budrunde.
(64)
Med hensyn til den påståede ulige behandling af de forskellige bud, der blev afgivet efter udbudsproceduren, finder Kommissionen, at den forskel i behandling, der er mellem at forhandle prisen opad med den tilbudsgiver, hvis tilbud blev antaget, og at nægte at tage klagerens bud på 162 mio. EUR i betragtning, kan accepteres som lovlig praksis i en udbudsprocedure på grund af den tvivl, der hersker om sidstnævntes lovlighed. Kommissionen finder endvidere ikke klagerens uantagelige bud på 162 mio. EUR troværdigt, fordi det først blev afgivet efter udbudsproceduren og i strid med procedurereglerne.
(65)
Med hensyn til antydningen af, at hele proceduren kunne være blevet annulleret, har de græske myndigheder anført, at dette ville have betydet, at proceduren skulle afvikles på ny, hvorved man kunne have risikeret en yderligere nedsættelse af prisen.
(66)
De græske myndigheder kunne også have anført, at kommissoriet i den offentlige indkøbskontrakt ikke blev ændret ved lov 3139/2003 eller på nogen anden måde.
(67)
Med hensyn til den opnåede pris bemærker Kommissionen, at den pris, der i sidste ende blev betalt, nemlig 120 mio. EUR (36), selv om den fortsat lå under det uantagelige bud på 162 mio. EUR, som klageren påstår at have været rede til at afgive efter at være blevet udelukket fra udbudsproceduren, dog er højere end både det højeste bud på 107 mio. EUR, som klageren tilsyneladende har afgivet, og endnu højere (25,5 %) end den ekspertvurdering af andelen på 95,4 mio. EUR, der blev foretaget forud for udbudsproceduren.
6.3. Konklusion
(68)
Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure reagerede de græske myndigheder på de foreløbige betænkeligheder, som Kommissionen havde givet udtryk for i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, på tilfredsstillende vis. Kommissionen har navnlig ikke fundet beviser, der giver anledning til at konkludere, at den påståede støttemodtager fik fortrinsbehandling, som førte til ydelse af nogen form for fordel. Ved at sælge sin andel i kasinoet til den højest bydende i en åben, betingelsesløs og ikke-diskriminerende udbudsprocedure antages Grækenland at have opnået den højeste pris på markedet og ikke at have mistet statsmidler. Kommissionen kan derfor acceptere, at en markedsøkonomisk aktør ville have solgt den pågældende andel i kasinoet til en tilsvarende pris. Derfor finder Kommissionen, at den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès ikke medfører nogen fordel og derfor ikke udgør statsstøtte.
7. KONKLUSION
(69)
Kommissionen finder, at den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès ikke udgør statsstøtte -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès udgør ikke statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. maj 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. május 24.)
a Görögország által a Mont Parnès kaszinó tekintetében végrehajtott C 15/10 (korábbi NN 21/10) számú részleges privatizációs intézkedésről
(az értesítés a C(2011) 3505. számú dokumentummal történt)
(Csak a görög nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/647/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére és tekintettel az észrevételeikre (1),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2002. június 23-i levelében az Egnatia AE, amelyet egy összefonódást követően az Athinaiki Techniki felvásárolt, és amely a Casino Attikis konzorcium tagja (a továbiakban: CA, illetve a panaszos) panaszt nyújtott be az Európai Bizottsághoz, amely szerint a görög hatóságok állítólagosan megsértették az EU belső piaci szabályait, mivel az Elliniko Kazino Parnithas AE (a továbbiakban: Mont Parnès kaszinó) tőkéje 49 %-ának a sikeres ajánlattevő, a Hyatt Regency konzorcium (a továbbikaban: HR, illetve az állítólagos kedvezményezett) (2) számára történő értékesítése állítólagosan nem átlátható és hátrányos megkülönböztetést tartalmazó pályázati eljárás során történt.
(2)
2002. október 3-i levelében az Európai Bizottság Belső Piaci Főigazgatósága átadta az ügyirat másolatát a Versenypolitikai Főigazgatóságnak az ügy EU állami támogatásra vonatkozó szabályainak szempontjából történő párhuzamos vizsgálata céljából.
(3)
2002. december 9-i e-mailjében a panaszos jogi képviselője a Bizottság illetékes szervezeti egységei számára az ügyre vonatkozó további magyarázatokkal szolgált.
(4)
2003. január 24-i levelében a Bizottság közölte a görög hatóságokkal az állami támogatásokra vonatkozó panaszt és felkérte Görögországot, hogy tisztázza az abban felvetett kérdéseket. A görög hatóságok erre a levélre 2003. március 4-én válaszoltak.
(5)
2003. január 27-én a Bizottság munkatársai megbeszélést tartottak a panaszos jogi képviselőjével.
(6)
2003. február 12-én és 2003. augusztus 22-én az állítólagos kedvezményezett jogi képviselője az álláspontjukat alátámasztó dokumentumokat nyújtott be a Bizottság szolgálatainak.
(7)
2003. március 31-i és 2003. május 16-i leveleiben a panaszos kiegészítő információkat nyújtott be a Versenypolitikai Főigazgatóságnak.
(8)
2003. április 10-én a Bizottság munkatársai megbeszélést tartottak az állítólagos kedvezményezett képviselőjével.
(9)
A 2003. július 15. és 2003. szeptember 16. közötti időszakban a Bizottság több ízben tárgyalt a panaszossal az állami támogatásra vonatkozó kérdések elkülönülten történő értékelésével kapcsolatban, és felhívta a panaszos figyelmét döntéshozatali gyakorlatára, mely szerint valamely állami tulajdonban lévő eszköz pályázati eljárás keretében történő értékesítése nem minősül állami támogatásnak, ha az eljárást átlátható és megkülönböztetéstől mentes módon hajtották végre. A Bizottság ezért tájékoztatta a panaszost, hogy addig nem foglal állást, amíg a Belső Piaci Főigazgatóság nem fejezete be a közbeszerzési szerződés odaítélésére vonatkozó eljárás vizsgálatát.
(10)
2004. január 22-i és 2004. augusztus 4-i leveleivel a Belső Piaci Főigazgatóság lezárta a vizsgálatot, tekintettel arra, hogy nem követtek el hibát a szerződés odaítélésére irányuló eljárásban. 2004. június 2-i levelében a Versenypolitikai Főigazgatóság tájékoztatta a panaszost arról, hogy az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendelet (3) 20. cikke (2) bekezdése értelmében lezárta az állami támogatásra vonatkozó panaszt.
(11)
2005. február 18-án a panaszos keresetet nyújtott be az Elsőfokú Bírósághoz (most Törvényszék) a Bizottság ügy lezárására irányuló határozatának megsemmisítése iránt.
(12)
2006. szeptember 26-i végzésében az Elsőfokú Bíróság nem elfogadható volta miatt elutasította a keresetet, mivel úgy ítélte meg, hogy a levél nem képezett az Európai Közösséget létrehozó szerződés 230. cikke (jelenleg az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSz) 263. cikke) (4) szerinti megtámadható jogi aktust.
(13)
2006. december 18-án a panaszos fellebbezést nyújtott be a Bírósághoz az Elsőfokú Bíróság végzése ellen.
(14)
2008. július 17-i ítéletében (5) a Bíróság hatályon kívül helyezte a végzést; megállapította, hogy a vitatott jogi aktus ténylegesen megtámadható volt, mert nem felelt meg a Bizottság Eljárási Szabályzat alapján fennálló kötelezettségeinek, és visszautalta az ügyet az Elsőfokú Bírósághoz.
(15)
2008. szeptember 26-i levelében a Versenypolitikai Főigazgatóság visszavonta a vizsgálatot lezáró 2004. június 2-i levelet és újra megnyitotta az ügyet.
(16)
2009. június 29-i végzésében az Elsőfokú Bíróság megállapította, hogy mivel a levelet visszavonták, többé már nem volt szükség határozat kiadására (6). A panaszos 2009. szeptember 7-én megfellebbezte az Elsőfokú Bíróság végzését arra hivatkozva, hogy a Bíróságnak a levél visszavonását jogellenesnek kellett volna minősítenie és meg kellett volna semmisítenie azt.
(17)
2009. szeptember 11-én e-mailben a panaszos további információkat szolgáltatott a Bizottságnak.
(18)
2009. október 14-én a Bizottság munkatársai megbeszélést folytattak a panaszos képviselőivel. E megbeszélést követően a panaszos többszöri levélváltásban további információkat szolgáltatott a Bizottságnak.
(19)
2009. október 21-i levelében a Bizottság további információkat kért Görögországtól. 2009. november 13-i levelében Görögország több időt kért a válaszoláshoz, amelyet a Bizottság 2009. november 18-i e-mailjében adott meg. 2010. január 11-én és 14-én Görögország válaszolt a Bizottságnak.
(20)
2010. május 6-i ítéletében a Bíróság válaszolt a Simvoulio tis Epikreatias („Állami Tanács”) EK-Szerződés 234. cikke (most EUMSZ 267. cikke) szerinti előzetes döntéshozatal iránt benyújtott kérelmére, különösen az EU közbeszerzési szabályainak a szóban forgó pályázati eljárásban történő alkalmazására vonatkozóan. A Bíróság többek között megállapította, hogy egészében véve a szóban forgó pályázat keretében odaítélendő szerződéshez hasonló szerződések nem tartoznak a közbeszerzési szerződésekre vonatkozó irányelvek hatálya alá (7). A Bíróság továbbá megjegyezte, hogy e következtetés nem zárja ki azt a tényt, hogy az ilyen szerződések esetén is be kell tartani a Szerződés által előírt alapvető szabályokat és általános alapelveket, különösen a letelepedés szabadságára és a tőke szabad mozgására vonatkozókat.
(21)
2010. július 6-i levelében a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról a határozatáról, hogy az intézkedés tekintetében megindítja az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdésében meghatározott eljárást (a „nyitóhatározat”).
(22)
A Bizottságnak az eljárás megindítására irányuló határozata az Európai Unió Hivatalos Lapjában (8) került közzétételre. A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az intézkedéssel kapcsolatos észrevételeik megtételére.
(23)
Az eljárás megindítását követően a Bizottság két érdekelt féltől kapott észrevételt, mégpedig az állítólagos kedvezményezett képviselőitől (az Athens Resort Casino Holdings (9)-tól a HR nevében) (10), valamint a panaszos képviselőitől (Club Hotel Casino Loutraki-tól, a CA nevében) (11). 2010. augusztus 6-i levelében Görögország benyújtotta észrevételeit. Mindkét érdekelt fél észrevételei 2010. október 29-i levélben megküldésre kerültek Görögországnak, amely 2010. november 25-i levelében reagált azokra.
(24)
A Bíróság 2010. december 16-i ítéletében (12) úgy rendelkezett, hogy a Törvényszék (korábbi Elsőfokú Bíróság) tévesen állapította meg, hogy nincs megtárgyalandó ügy a Bizottságnak az ügyet „adminisztratívan lezáró” határozata ellen eredetileg benyújtott fellebbezés esetében.
2. AZ INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
(25)
2001 októberében a görög hatóságok eljárást kezdeményeztek a Mont Parnès kaszinó tőkéje 49 %-ának értékesítésére vonatkozó közbeszerzési szerződés odaítélésére (13). Két egymással versenyző pályázó jelentkezett, mégpedig a „Kazino Attikis” (Casino Attikis vagy CA) és a Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki elnevezésű konzorcium (a Hyatt Regency konzorcium vagy HR), mindkettő kiválasztásra került a pályázati eljárás második szakaszában való részvételre (14), a vonatkozó nemzeti jogszabályok rendelkezései szerint. Az állítólagosan érvénytelen eljárást követően a szerződést a HR-nek ítélték oda. Az alábbi (26)-(29) bekezdések írják le a szerződés odaítéléséhez vezető eseményeket a Bizottság számára rendelkezésre álló információk alapján.
(26)
Az alkalmazandó nemzeti rendelkezések szerint a nyertes pályázót árverést (emelkedő licitálással) követően hirdetik ki, amelyben a kikiáltási árat 80 millió euróban határozták meg. A Pályázat Bíráló Bizottság a pályázók által benyújtott borítékokat, amelyek az egyes pályázók pénzügyi ajánlatát tartalmazzák, felnyitja, és egymás után bejelenti az egyes ajánlatokat. Az a pályázó, amely az alacsonyabb ajánlatot tette, jogosult a következő fordulóban új ajánlatát lezárt borítékban benyújtani. Az ilyen új ajánlatnak legalább egyenlőnek kell lennie az eredetileg magasabb ajánlat 1 %-kal növelt összegével (15). Az ezt követő licitálás így folytatódik külön fordulókban meg nem határozott ideig, amíg az egyik pályázó visszalép, amely esetben az utolsó ajánlattevőt hirdetik ki az ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett pályázónak. Az ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett pályázót megnevező jegyzőkönyvet a Pályázat Bíráló Bizottság benyújtja a Görög Idegenforgalom Fejlesztési Hatóság (ETA) Igazgatótanácsának.
(27)
Az első forduló során a két pályázó ajánlatait egyidejűleg, 2002. május 31-én, az ETA székhelyén, lezárt borítékban nyújtotta be. A CA ajánlata 91 183 652 EUR, míg a HR ajánlata 80 075 000 EUR volt. Ez utóbbi borítékja azonban az ajánlatán kívül tartalmazott a CA konzorcium pályázati eljárásban való részvételének jogszerűségét vitató nyilatkozatot is. A CA kifogást emelt a nyilatkozat ellen, azon a jogcímen, hogy a fenntartások megfogalmazása a HR pénzügyi ajánlatát elfogadhatatlanná tette. A CA kifogását a Kifogásokat Elbíráló Bizottság elutasította, mert úgy vélte, hogy a HR nyilatkozata nem volt kihatással ajánlatának érvényességére.
(28)
A második fordulóban a HR lezárt borítékban benyújtotta 92 105 888 EUR összegű ajánlatát, amelyet ismét ugyanaz az írásbeli nyilatkozat kísért. A második forduló lezárulása után a CA jogi képviselője benyújtott egy borítékot a harmadik fordulóra szóló pénzügyi ajánlattal, továbbá benyújtott egy külön nyilatkozatot is az ETA Igazgatótanácsának arról, hogy a pályázat feltételeit a pályázat érvényességi követelményeinek tekintetében megsértették. A Pályázat Bíráló Bizottság elutasította a beadványt arra hivatkozva, hogy az csak akkor lenne elfogadható, ha a Kifogásokat Elbíráló Bizottság hatáskörébe tartozó kifogás formájában nyújtották volna be. A CA jogi képviselője ezt követően a határidő öt perces meghosszabbítását kérte a Bizottságtól, hogy eldöntsék következő lépéseiket. A meghosszabbítást megadták és a CA képviselői elvették a Bizottság asztaláról mind az írásbeli nyilatkozatot, mind az ajánlatukat tartalmazó borítékot. Amikor öt percen belül visszatértek, kijelentették, hogy nem szándékoznak kifogást emelni és benyújtották ajánlatukat. Ezt követően a HR kifogást nyújtott be és kérte, hogy a harmadik ajánlattételi fordulót nyilvánítsák elfogadhatatlannak arra hivatkozva, hogy a CA benyújtott egy ajánlatot, amelyet visszavont, majd újra benyújtott. A HR kifogásának a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyt adott és a CA ajánlatát (16) kizárták az eljárásból.
(29)
A CA harmadik fordulós ajánlatának kizárását követően a Pályázat Bíráló Bizottság továbbította (17) az ETA Igazgatótanácsához a nyolcadik ülése jegyzőkönyvének másolatát, amely ülésen a HR-t nevezte meg első ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőnek (92 105 888 EUR összegű ajánlattal) és a CA-t második ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőnek. Úgy tűnik, a Pályázat Bíráló Bizottság nem bontotta fel a CA harmadik fordulós ajánlatát és nem juttatta vissza a lezárt borítékot ez utóbbinak, hanem átadta azt az ETA-nak széfben való őrzésre (18). Az ETA Igazgatótanácsa rendkívüli közgyűlést hívott össze. Ezt követően 2002. június 5-én az ETA ügyvezető igazgatója és a Kantor Capital - amely szervezet az eljárás során gazdasági tanácsadó szerepet töltött be - jogi képviselője felhatalmazást kaptak arra, hogy felkérjék a HR-t ajánlatának megemelésére. A HR ezt követően az ajánlatát 110 millió EUR összegre emelte. 2002. június 12-én a CA egy 162 millió EUR összegű ajánlatot tartalmazó levelet nyújtott be az ETA Igazgatótanácsának, amelyet azonban elutasítottak, mert az ajánlatot a pályázati eljárás lezárását követően tették. Végül is a HR ajánlatát még tovább emelték, amely végül 120 millió EUR összegre nőtt (19).
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁST MEGINDÍTÓ HATÁROZAT
(30)
A Bizottság megindította a hivatalos vizsgálatot, mert nem tudta eloszlatni azon kétségeit, vajon a Mont Parnès kaszinó tőkéjének 49 %-os részesedését a görög állam olyan értékesítési eljárás keretében adta-e el a legmagasabb ajánlatot tevő ajánlattevőnek, amely eleget tett a nyíltság, átláthatóság és megkülönböztetés-mentesség követelményeinek. A Bizottság különösen abban nem volt biztos, hogy az értékesítési eljárás során nem biztosítottak-e jogellenesen kedvezményes elbánást a vevőnek, és ennélfogva az a piaci árat fizette-e a részesedésért. A Bizottság úgy vélte, hogy a CA pályázatból való kizárása, valamint a CA által a pályázati eljárást követően tett 162 millió EUR összegű ajánlat kizárása annak bizonyítéka lehet, hogy az értékesítés értéken alul történt, ennélfogva támogatás állhat fenn az állami forrásokról való lemondás formájában.
4. GÖRÖGORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
(31)
2010. augusztus 6-i levelében Görögország benyújtotta észrevételeit. Görögország arra hivatkozva vitatja az állami támogatás fennállását, hogy a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt részesedésének értékesítésére irányuló pályázati eljárást a hatályos jogszabályoknak megfelelően folytatták le, és a kaszinóban meglévő 49 %-os részesedést piaci áron értékesítették.
(32)
A görög hatóságok mindenekelőtt azt hangsúlyozzák, hogy a pályázatban a résztvevők kiválasztása és a teljes pályázati eljárás jogszerű volt, azt az ajánlati felhívásokra (20) vonatkozó szabályoknak megfelelően folytatták le, amelyre a hatályos jogszabályok az irányadók, valamint, hogy ezeket az ajánlati felhívásokat mindkét pályázó fenntartás nélkül elfogadta.
(33)
A görög hatóságok kifejtik azt is, hogy a HR pénzügyi ajánlatát tartalmazó borítékban az ajánlattételi eljárás első és második fordulójában egyaránt megtalálható nyilatkozat a HR részéről nem érintette a pénzügyi ajánlatainak érvényességét, hanem kizárólag magára a CA pályázati eljárásban való részvételére vonatkozott, és ily módon a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen minősítette a HR pénzügyi ajánlatait jogszerűnek.
(34)
A görög hatóságok továbbá részletesen kifejtik, hogy a CA által a pályázati eljárás harmadik fordulójában benyújtott ajánlat - amelyről a panaszos azt állítja, hogy 107 millió EUR összegű volt -, azért került kizárásra, mert a borítékot elvitték a Pályázat Bíráló Bizottság látóköréből. Ilyen körülmények között a Bizottság nem lehetett biztos abban, hogy az ajánlatot nem változtatták-e meg. Mindenesetre az ajánlat újra benyújtása ugyanazon fordulón belül második benyújtást jelentene, amely a szabályokkal ellentétes volt.
(35)
A görög hatóságok kifejtik, hogy a HR által a második fordulóban, a CA első fordulóban tett kiinduló 91 183 652 EUR összegű ajánlatának túllicitálása érdekében tett 92 105 888 EUR összegű ajánlata összhangban volt a pályázat szabályaival, mivel az ajánlattételi felhívások feltételei szerint minden új ajánlatot legalább 1 %-kal kell megemelni és nem 10 %-kal, ahogy a Bizottság nyitóhatározatában feltételezte. Ezért a pályázat szabályait e tekintetben betartották.
(36)
A görög hatóságok érvként hozzák fel azt is, hogy a CA legutolsó, 162 millió EUR összegű ajánlata - amely összegről a CA azt állítja, hogy hajlandó volt megfizetni - érvénytelen, mert azt a pályázati eljárást követően, azon kívül tették meg. Ha elfogadták volna ezt az ajánlatot, az a jogszerűség alapelvének megsértését jelentette volna, tekintve, hogy egy nyilvános ajánlattételi eljárás célja nem csupán az Állam pénzügyi érdekeinek szolgálata, hanem egyben a szélesebb értelemben vett közérdek szolgálata is, azaz a lehető legmagasabb ár elérése a jogszerűség alapelvének betartása mellett (t.i. az ajánlattételi felhívásokról, ajánlattételi dokumentációkról szóló szabályokban rögzített jogi rendelkezések, valamint egyéb hatályos jogszabályok).
(37)
A görög hatóságok továbbá kifejtik, hogy nem törölték egyszerűen a pályázatot és nem indítottak újat, mert ha így tettek volna, az azt jelentette volna, hogy a teljes eljárást nyolc éven belül a negyedik alkalommal folytatták volna le, ami rontotta volna Görögország nemzetközi hírnevét, és nem lett volna bizonyos, hogy a pályázati eljárás újra lefolytatásának köszönhetően a 162 millió EUR összegű árat elérték volna. Ebben a tekintetben Görögország megkérdőjelezi a 162 millió EUR összegű ajánlat komolyságát is, mivel a CA tisztában volt azzal, hogy annak elfogadása az eljárás törlését és egy új eljárás megindítását váltotta volna ki.
(38)
A görög hatóságok továbbá megerősítik (21), hogy a végül megfizetett ár (120 millió EUR) méltányos volt, mivel a független értékbecslő által a pályázati eljárást megelőzően készített és az eljárás végéig lezárt borítékban tartott 95,4 millió EUR értéknél 25,5 %-kal magasabb volt. A görög hatóságok leszögezik, hogy ennek az értékbecslésnek az elkészítését - amely a pályázati eljárás szempontjából nem volt szükséges - azért kérték, hogy még nagyobb mértékben védjék Görögország érdekeit (22).
(39)
Ami a panaszos azon állításait illeti, hogy az ajánlattételi felhívások eredeti feltételeit a privatizációt megerősítő 3139/2003. számú törvénnyel később javították, a görög hatóságok kifejtik, hogy az ajánlattételi felhívás hirdetményét nem módosították sem a 3139/2003. számú törvénnyel, sem más módon. Görögország álláspontja szerint ez a törvény csak a befektetéshez és a kaszinó üzemeltetéséhez kapcsolódó különböző engedélyeket szabályozza, továbbá a dolgozók privatizáció utáni védelmét szolgáló intézkedéseket foglal magában. A HR nem mentesül e törvény alapján 44 millió EUR összeg Mont Parnès kaszinóba való befektetésének kötelezettsége alól, és a szerződésben található azon szerződéses záradék, mely szerint 2012. évet megelőzően üzemeltetési engedély más kaszinónak történő megadása esetén az ár 70 %-a visszatérítendő a HR-nek, már konkrét rendelkezésként szerepelt az ajánlattételi felhívásokban is.
(40)
A görög hatóságok ezért megállapítják, hogy az eladási ár a Mont Parnès kaszinó tőkéjében való 49 %-os részesedés piaci értékét képviseli.
(41)
Azon állításuk alátámasztására, hogy a pályázati eljárás során nem történt szabálytalanság, a görög hatóságok hivatkoznak a nemzeti bíróságok által hozott számos döntésre, amelyek a pályázati eljárás nemzeti törvények szerint jogszerűségét vizsgálták. A nemzeti bíróságok a mai napig nem állapítottak meg szabálytalanságot a pályázattal kapcsolatban, és ezért elutasították a CA által a témában benyújtott különböző keresetleveleket (23). A nemzeti bíróságoknak a pályázat lebonyolításának helyességét megerősítő megállapításai közül a görög hatóságok különösen az alábbiakra hivatkoznak:
a) Peres ügyek a polgári jogi bíróságok előtt:
(42)
Az Athéni Elsőfokú Bíróság 8118/2002. számú ítéletében (24) elutasította a CA keresetét és úgy határozott, hogy:
-
A Pályázat Bíráló Bizottság és a Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen állapította meg, hogy a HR első és második fordulós ajánlatai az ajánlattételi felhívásnak megfeleltek. A HR nyilatkozata, amelyet az ajánlatához csatolt, nem befolyásolta ajánlatainak feltétel nélküli jellegét.
-
A CA a harmadik forduló kezdetén, a Pályázat Bíráló Bizottság által a második forduló végén megállapított feltételek szerint, 15.30-kor nyújtotta be ajánlatát. Az ajánlatot a CA képviselője saját akaratából és indítványából visszavette, annak ellenére, hogy a Pályázat Bíráló Bizottság elnöke megpróbálta ettől eltéríteni. Ha a Pályázat Bíráló Bizottság elnöke kifejezetten figyelmeztette volna a CA képviselőjét az ajánlat visszavételével kapcsolatban, az a CA javára a HR ellenében hátrányos megkülönböztetést tartalmazó elbánást eredményezett volna.
-
A Kifogásokat Elbíráló Bizottság helyesen minősítette a CA harmadik fordulóban benyújtott második ajánlatát elfogadhatatlannak. Minden ajánlattevő csak egy ajánlatot terjeszthetett elő minden fordulóban. Ezenkívül, ha a CA harmadik fordulós második ajánlatát elfogadhatónak minősítették volna, az az átláthatóság alapelvének megsértését eredményezte volna. A CA képviselője visszavette a CA első lezárt borítékját, elhagyta az ajánlattétel helyszínét, és visszatérésekor bemutatott egy lezárt borítékot, amellyel kapcsolatban nem lehetett ellenőrizni, hogy azonos volt-e az első borítékkal (25).
b) Peres ügyek a közigazgatási bíróságok előtt:
(43)
A görög hatóságok szerint egy ügy jelenleg van az Állami Tanács (Legfelső Közigazgatási Bíróság) előtt a CA egy másik keresetére vonatkozóan, amelyben a CA azt állítja, hogy a pályázati eljárás jogellenes volt (26). A jogerős ítélet jelenleg függőben van; ugyanakkor a görög hatóságok megjegyzik, hogy az Előadó Bíró arra tett javaslatot, hogy a CA keresete kerüljön elutasításra a joghatóság alapján nem elfogadható és lényegi szempontból megalapozatlan volta miatt (27).
c) Büntetőjogi peres ügyek
(44)
A CA által 2002-ben a Pályázat Bíráló Bizottság tagjai, a Kifogásokat Elbíráló Bizottság, az ETA, az értékbecslő szakértő (American Appraisal Hellas Ltd), valamint a pénzügyi tanácsadó (Kantor) ellen, azok pályázati eljárás során tanúsított magatartását illetően benyújtott keresetet követően a Fellebbviteli Bírósági Bírák Tanácsa, amelyhez az ügyet ítélkezés céljából utalták, felmentő végzést (28) adott ki és megállapította többek között az alábbiakat:
-
A Kifogásokat Elbíráló Bizottság sem első, sem második határozata nem volt jogellenes, és nem állapítottak meg semmilyen megfelelő bizonyítékot arra, hogy tagjai részéről bármilyen kötelességszegés vagy mulasztás történt volna. A Kifogásokat Elbíráló Bizottság tagjai a CA első és második fordulóban benyújtott kifogásainak elutasításával és másrészről a HR harmadik fordulóban benyújtott kifogásának elfogadásával nem sértették meg az ajánlati felhívás feltételeit és nem kezelték a két ajánlattevőt eltérően.
-
A Pályázat Bíráló Bizottság határozatai nem voltak jogellenesek és a Pályázat Bíráló Bizottság tagjai nem kezelték a két ajánlattevőt eltérően, továbbá a Pályázat Bíráló Bizottság az ajánlati felhívás feltételei szerint köteles volt a Kifogásokat Elbíráló Bizottság megállapításaihoz tartania magát.
-
Az ETA képviselője nem sértette meg a vonatkozó nemzeti rendelkezéseket azzal, hogy felkérte az első ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőt (HR) pénzügyi ajánlatának megemelésére; az ETA képviselője nem rendelkezett felhatalmazással tárgyalások megkezdésére és nem rendelkezett hatáskörrel a pályázati eljárás megsemmisítésére és visszavonására.
(45)
A fent említett felmentő végzést a nemzeti bíróságok előtt ismét megtámadták (29) és a közelmúltban az Athéni Fellebbviteli Bíróság valamennyi megvádolt személyt felmentő ítéletet hozott (466/2011. számú ítélet). Ennek az ítéletnek a teljes szövege még nem áll rendelkezésre.
(46)
Következésképpen, az összes fenti észrevétel figyelembevételével a görög hatóságok fenntartják, hogy a szóban forgó intézkedés az EUMSZ 107. cikkének értelmében állami támogatásnak tekintendő.
5. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(47)
2010. augusztus 4-i levelükben az állítólagos kedvezményezett képviselői (t.i. a HR részéről az Athens Resort Casino Holdings) a Bizottság eljárásában érdekelt félként szólaltak fel. Az állítólagos kedvezményezett Görögországéval megegyező észrevételeket nyújtott be, amelyek összefoglalása a 4. pontban található.
(48)
Az állítólagos kedvezményezett továbbá kifejti, hogy a kaszinóban való részesedésért ténylegesen kifizetett ár 120 millió EUR volt, amely a korábban kialkudott árat 10 millió EUR összeggel meghaladja (30). Ennél még nagyobb mértékben magasabb volt a pályázati eljárás megindítását megelőzően készített (de nyilvánosságra nem hozott) 95,4 millió EUR összegű szakmai értékbecslésnél.
(49)
Az állítólagos kedvezményezett a továbbiakban érvként hozza fel azt is, hogy az ETA nem volt köteles, de nem is állt jogában a második ideiglenesen legmagasabb ajánlatot tett ajánlattevőt ajánlattételre felhívni, mert ez új licitálási fordulók megkezdését jelentette volna, ami sértette volna az ajánlati felhívás feltételeit. Továbbá előadja, hogy a CA által a pályázati eljáráson kívül tett 162 millió EUR összegű ajánlat esetén nem állt fenn annak kockázata, hogy az ajánlatot komolyan veszik, és azt kizárólag a pályázati eljárás érvénytelenítésének elérése érdekében nyújtották be. Megerősíti, hogy bizonyosan vitatta volna az ezt az ajánlatot elfogadó bármilyen döntést, megkockáztatva a teljes eljárás érvénytelenítését is. Ebben a tekintetben rámutat az Állami Jogi Tanács véleményére is, amely megerősítette, hogy a CA ajánlatát nem lehetett figyelembe venni, sem elfogadni (31).
(50)
Az állítólagos kedvezményezett megkérdőjelezi a Bizottságnak a nyitóhatározatban a verseny torzításával és a kereskedelemre gyakorolt hatásával kapcsolatban tett azon feltételezését is, hogy a szerencsejáték világszerte gyakorolt üzleti tevékenység és az ezen a területen működő vállalatok nemzetközi piacon folytatják gazdasági tevékenységüket. Az állítólagos kedvezményezett előadja, hogy a Mont Parnès nem folytat nemzetközi tevékenységet, hanem kizárólag helyi szinten működik, ezért nem áll versenyben külföldi kaszinókkal.
(51)
2010. szeptember 29-i levelében a Club Hotel Casino Loutraki (a CA részéről) (32) a Bizottság eljárásában érdekelt félként szólalt fel. Ebben a levélben úgy érvel, hogy az állítólagos támogatás számszerűsítésénél figyelembe kell venni az ajánlatok közötti különbséget, valamint a ratifikáló törvénynek a vevő közbeszerzési eljárás feltételei alapján fennálló kötelezettségeire gyakorolt hatását.
6. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
6.1. Állami támogatás fennállása részvények kereskedelmi értékesítés révén történő elidegenítése esetében
(52)
Az EUMSz. 107. cikke (1) bekezdése szerint ha a Szerződések másként nem rendelkeznek, a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(53)
Az EU Bíróságának állandó ítélkezési gyakorlatával (33), valamint a Bizottság privatizációval kapcsolatos állami támogatásra vonatkozó szabályaival és gyakorlatával (34) összhangban, amikor egy tagállam vállalkozások részvényeit vásárolja meg vagy értékesíti, nem áll fenn jogtalan előny, ha a tagállam magatartása megfelel egy piacgazdasági magánbefektető magatartásának.
(54)
Különösen, amikor a részvények értékesítése a tőzsdén történik, általában feltételezik, hogy az értékesítés piaci feltételek mellett, mindennemű előny nyújtása nélkül megy végbe. Amikor az elidegenítés kereskedelmi értékesítés révén történik, feltételezhető, hogy nem áll fenn előny nyújtása az alábbi feltételek teljesülése esetében: először is, a részvénytulajdont minden ajánlattevő számára nyitott, átlátható és megkülönböztetéstől mentes, versenyen alapuló pályázati eljárással értékesítik; másodszor, a pályázathoz nem fűznek a magánfelek között végbemenő, hasonló tranzakciók esetében nem szokásos feltételeket, vagy olyan feltételeket, amelyek potenciálisan csökkenthetik az eladási árat; harmadszor, a részvénytulajdont a legmagasabb ajánlatot benyújtó ajánlattevőnek adják el; és negyedszer, elegendő időt és információt kell biztosítani az ajánlattevőknek, hogy az ajánlatuk alapját képező eszközök megfelelő értékbecslését elvégezhessék.
(55)
Más szavakkal, amikor a privatizációra kereskedelmi értékesítés formájában kerül sor, annak értékelésekor, hogy az állami eszközökre irányuló tranzakció során fennáll-e jogtalan előny, összehasonlítási alapul azt kell vizsgálni, hogy egy hasonló helyzetben lévő piacgazdasági szereplő ugyanolyan módon viselkedett volna-e, azaz ugyanazon az áron adta volna-e el a vállalatot. Nem gazdasági megfontolások, mint például iparpolitikai okok, foglalkoztatással kapcsolatos megfontolások, vagy regionális fejlesztési célkitűzések - amelyeket egy piacgazdasági szereplő nem mérlegelne - nem vehetők figyelembe az alacsonyabb ár elfogadásának indokaként, éppen ellenkezőleg, mindezek jogtalan előny fennállására utalnak. A Bizottság ezt az alapelvet számtalanszor kifejtette, és a Bíróság következetesen megerősítette (35).
(56)
Ezért, ha a fenti követelmények bármelyike nem teljesül, a Bizottság megfontolja az árverés esetleges támogatási vonzatainak vizsgálatát, és ezért az ilyen értékesítést be kell jelenteni. E követelmények betartásával biztosítható, hogy az állam a legmagasabb árat, azaz a piaci árat kapja eszközeiért, ennélfogva ne álljon fenn jogtalan előny az eljárás során.
6.2. A Mont Parnès kaszinó tőkéje 49 %-os részesedésének értékesítése
(57)
Amikor az EUMSZ szerződés 108. cikke (2) bekezdésének értelmében megindította az eljárást, a Bizottságnak kétségei voltak a felől, hogy a Mont Parnès kaszinó értékesítése nyílt, átlátható és megkülönböztetéstől mentes pályázati eljárás keretében történt-e. Az eljárás azon szakaszában rendelkezésre álló információk szerint a Bizottság úgy vélte, hogy jelentős nehézségbe ütközik annak megállapítása, hogy biztosítottak-e jogellenesen kedvezményes elbánást, valamint, hogy a piaci árat fizették-e a részesedésért. A Bizottság attól tartott, hogy a pályázati eljárás során elkövetett szabálytalanságok esetleg állami támogatást eredményezhettek.
(58)
A Bizottság ezt követően a hivatalos vizsgálat keretében elvégezte a releváns tények értékelését. Az értékelés az intézkedés tekintetében rendelkezésre álló bizonyítékokon alapul.
(59)
Az eljárás különböző szakaszai során a Bizottság tájékoztatást kapott számos nemzeti szintű jogi eljárásról, amelyek igazolták az eredeti pályázati eljárás helyességét. A Bizottság megjegyzi, hogy úgy tűnik, a mai napig a különböző nemzeti szintű bírósági határozatok nem támasztják alá a panaszos által a pályázati eljárás során elkövetett szabálytalanságokra és egyenlőtlen bánásmódra tett észrevételeket (lásd még a fenti (41)-(46) bekezdéseket). Inkább úgy tűnik, a nemzeti bíróságok ez idáig a nemzeti szabályok alapján megerősítették a pályázati eljárás jogszerűségét és megkülönböztetéstől mentes jellegét.
(60)
Bár a Bizottság értékelése nem függ a nemzeti bíróságok megállapításaitól, elemzésében egy tényezőként figyelembe veheti azokat. A Bizottság ugyanakkor megjegyzi, hogy a jelenlegi értékelésnek semmilyen módon nem szándéka a nemzeti törvények értelmezése, ami kizárólag a tagállam hatáskörébe tartozik.
(61)
Ebben az összefüggésben a Bizottság úgy vélekedik, hogy a pályázati eljárás különböző nemzeti bíróságok által ez idáig elvégzett széleskörű, mélyreható vizsgálódás során leírt és indokolt, nemzeti jog alapján megállapított jogszerűsége jelentős jelzés a pályázati eljárás helyes és megkülönböztetéstől mentes jellegére vonatkozóan. A pályázat érvényességének nemzeti szabályok alapján történt kétségtelen igazolását a Bizottság egyéb tényezők mellett figyelembe veheti annak értékelése során, hogy a pályázati eljárás az EU állami támogatásokra vonatkozó szabályai alapján nyílt, feltételekhez nem kötött és megkülönböztetéstől mentes volt-e.
(62)
Ami a nyitóhatározatban felmerült kérdést illeti, mely szerint az egyik ajánlat állítólag megszegte az ajánlati felhívásban a korábbi ajánlathoz képest teendő minimális emelésre vonatkozó követelményt, a Bizottság megjegyzi, hogy ez a kérdés megoldódott, mivel az előírt emelés 1 % volt, és nem 10 %, mint ahogy a Bizottságnak korábban értésére adták. Ezért a Bizottság úgy vélekedik, hogy ebben a tekintetben a pályázati eljárás szabályait betartották.
(63)
Ami a pályázati eljárás során tett különböző észrevételek állítólagos eltérő kezelését illeti, a Bizottság megjegyzi azt is, hogy a görög hatóságok elfogadható magyarázatot adtak a CA ajánlatának a pályázati eljárásból való kizárására, az ugyanazon ajánlattételi fordulóban a második ajánlat benyújtásának tilalmára alkalmazandó szabályokra figyelemmel.
(64)
Ami a különböző ajánlatok pályázati eljárást követően tett állítólagos egyenlőtlen kezelését illeti, a Bizottság úgy vélekedik, hogy a sikeres ajánlattevővel az ár megemelésére irányuló tárgyalás, valamint a panaszos 162 millió EUR összegű ajánlata mérlegelésének elutasítása ez utóbbi jogszerűségére vonatkozó kétségekre tekintettel pályázati eljárásban megengedhető gyakorlatként elfogadható. A Bizottság továbbá nem tud hitelt adni a panaszos 162 millió EUR összegű elfogadhatatlan ajánlatának, mert azt csak a pályázati eljárást követően, a pályázat eljárási szabályainak megszegésével nyújtották be.
(65)
Ami azt a felvetést illeti, hogy az egész eljárást megszüntethették volna, a görög hatóságok nyilatkoztak arról, hogy ez az eljárás újbóli lefolytatását jelentette volna, amely magában hordozta az elérendő ár további csökkenésének kockázatát.
(66)
A görög hatóságok kifejtették azt is, hogy a közbeszerzési szerződés feladatmeghatározását sem a 3139/2003. számú törvénnyel, sem más módon nem módosították.
(67)
Az elért árat illetően a Bizottság megjegyzi, hogy a kaszinóért végül fizetett 120 millió EUR összeg (36), bár még mindig kevesebb a panaszos elfogadhatatlan 162 millió EUR összegű ajánlatánál, amelyről a panaszos azt állítja, hogy az eljárásból való kizárását követően hajlandó lett volna megfizetni, ugyanakkor magasabb mind a 107 millió EUR összegű legmagasabb ajánlatnál, amelyet úgy tűnik, a panaszos tett, mind még ennél is nagyobb arányban (25,5 %-kal) a részesedésre vonatkozóan az eljárást megelőzően szakértő által végzett értékbecslés által megállapított 95,4 millió EUR értéknél.
6.3. Következtetés
(68)
A hivatalos vizsgálat megindítását követően a görög hatóságok kielégítő módon megválaszolták a Bizottság által a nyitóhatározatban felvetett előzetes kétségeket. A Bizottság különösen nem talált bizonyítékot, amely arra engedne következtetni, hogy az állítólagos kedvezményezett kedvezményes elbánásban részesült, amely bármely előny nyújtásához vezetett volna. A kaszinóban birtokolt részesedésének a legmagasabb ajánlatot benyújtott ajánlattevőnek nyílt, feltételekhez nem kötött és megkülönböztetéstől mentes ajánlattételi eljárás keretében történő értékesítésével feltételezhető, hogy Görögország a legmagasabb piaci árat érte el, és nem mondott le állami forrásokról. A Bizottság ezért el tudja fogadni, hogy hasonló körülmények között egy piacgazdasági szereplő is hasonló áron értékesítette volna a Kaszinóban birtokolt adott részesedést. Következésképpen, a Bizottság úgy vélekedik, hogy a Görög Állam Mont Parnès kaszinóban birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem jár semmilyen előny nyújtásával, és ennélfogva nem minősül állami támogatásnak.
7. KÖVETKEZTETÉS
(69)
A Bizottság megállapítja, hogy a Görög Állam által a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem minősül támogatásnak,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Görög Állam által a Mont Parnès kaszinó tőkéjében birtokolt 49 %-os részesedésének értékesítése nem minősül az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
2. cikk
E határozatnak a Görög Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. május 24-én.