RÅDETS AFGØRELSE 2011/168/FUSP
af 21. marts 2011
om Den Internationale Straffedomstol og om ophævelse af fælles holdning 2003/444/FUSP
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I sin optræden på den internationale scene søger Unionen at fremme principperne om demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten i henhold til artikel 21 i traktaten. Unionen bestræber sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med bl.a. internationale organisationer, som er enige i disse principper.
(2)
Et af Unionens mål er at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
(3)
Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) trådte i kraft den 1. juli 2002.
(4)
Alle medlemsstater har ratificeret Romstatutten.
(5)
Principperne i Romstatutten samt de principper, der styrer Den International Straffedomstols (i det følgende benævnt »ICC«) funktionsmåde, er i fuld overensstemmelse med Unionens principper og mål. De grove forbrydelser, der hører under ICCs kompetence, berører det internationale samfund som helhed og Unionen og dens medlemsstater.
(6)
Unionen og dens medlemsstater er besluttet på at hindre, at gerningsmændene til disse forbrydelser forbliver ustraffet ved at træffe foranstaltninger på nationalt plan og ved at udvide det internationale samarbejde for at sikre, at de reelt retsforfølges.
(7)
Unionen og ICC undertegnede den 10. april 2006 en aftale om samarbejde og bistand, som trådte i kraft den 1. maj 2006 (1).
(8)
De principper og regler for international strafferet, der er fastlagt i Romstatutten, bør tages i betragtning i andre internationale retsinstrumenter.
(9)
Unionen er overbevist om, at generel tiltrædelse til Romstatutten er afgørende, for at ICC skal være fuldt effektiv, og mener i den forbindelse, at initiativer med henblik på større accept af Romstatutten bør fremmes, for så vidt de er i overensstemmelse med Romstatuttens ånd og bogstav.
(10)
Det er særdeles vigtigt, at Romstatuttens integritet og ICCs uafhængighed bevares.
(11)
Rådet har i sine konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol udarbejdet et sæt principper, der er knyttet til konklusionerne, og som kan tjene som retningslinjer for medlemsstaterne, når de overvejer nødvendigheden af og omfanget af mulige aftaler eller ordninger som reaktion på forslag vedrørende betingelserne for at overgive personer til ICC.
(12)
Den 25. maj 2010 vedtog Rådet konklusioner om revisionskonferencen vedrørende Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »revisionskonferencen«), som blev afholdt i Kampala, Uganda, fra den 31. maj til den 11. juni 2010.
(13)
Revisionskonferencen vedtog ændringer til Romstatutten i overensstemmelse med dennes artikel 5, stk. 2, for at definere aggression og opstille betingelser for, at ICC kan udøve jurisdiktion med hensyn til aggression, vedtog ændringer til Romstatutten med henblik på at udvide ICCs jurisdiktion til at omfatte tre yderligere krigsforbrydelser begået i væbnede konflikter af en ikke-international karakter og besluttede foreløbigt at bevare Romstatuttens artikel 124. Disse ændringer skal ratificeres eller accepteres og træde i kraft i henhold til Romstatuttens artikel 121, stk. 5. ICC skal udøve jurisdiktion over aggression under anvendelse af en afgørelse, der skal træffes efter den 1. januar 2017 af samme flertal af deltagerstater, som kræves for vedtagelse af en ændring af Romstatutten.
(14)
Unionen gav på revisionskonferencen tilsagn om at gennemgå og ajourføre sine instrumenter til støtte for ICC samt fortsat at fremme Romstatuttens universalitet og bevare dens integritet.
(15)
Gennemførelsen af Romstatutten kræver praktiske foranstaltninger, som Unionen og dens medlemsstater bør støtte fuldt ud.
(16)
Den handlingsplan, der blandt andet blev udtrykt ønske om i en beslutning om ikrafttrædelse af Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol, som Europa-Parlamentet vedtog den 28. februar 2002 som opfølgning af Rådets fælles holdning 2001/443/FUSP af 11. juni 2001 vedrørende Den Internationale Straffedomstol (2), blev vedtaget den 4. februar 2004 og bør tilpasses efter behov.
(17)
På baggrund af ovenstående bør fælles holdning 2003/444/FUSP af 16. juni 2003 om Den Internationale Straffedomstol (3) ophæves og erstattes af denne afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »ICC«) er, med henblik på at forebygge og begrænse begåelsen af grove forbrydelser, der hører under dens kompetence, et vigtigt redskab til at fremme overholdelsen af den humanitære folkeret og menneskerettighederne og dermed bidrage til frihed, sikkerhed, retfærdighed og retsstatsprincippet samt til at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
2. Formålet med denne afgørelse er at fremskynde verdenssamfundets støtte til Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) ved at fremme den bredest mulige deltagelse i den, bevare Romstatuttens integritet, støtte ICCs uafhængighed og dens effektive funktion, støtte samarbejdet med ICC og støtte gennemførelsen af komplementaritetsprincippet.
Artikel 2
1. Unionen og dens medlemsstater skal for at fremme den bredest mulige deltagelse i Romstatutten gøre alt for at bidrag til denne proces ved at rejse spørgsmålet om den videst mulige ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse af Romstatutten og om Romstatuttens gennemførelse i forhandlinger, herunder forhandlinger om aftaler, eller politisk dialog med tredjelande, grupper af stater eller relevante regionale organisationer, når som helst dette er hensigtsmæssigt.
2. Unionen og dens medlemsstater bidrager også med andre midler til en verdensomspændende deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten, bl.a. ved at vedtage initiativer til at fremme udbredelsen af værdier, principper og bestemmelser i Romstatutten og dertil knyttede instrumenter. Til opfølgning af målene i denne afgørelse samarbejder Unionen i det nødvendige omfang med andre interesserede stater, internationale institutioner, ikke-statslige organisationer og andre repræsentanter for civilsamfundet.
3. Medlemsstaterne deler deres erfaringer med gennemførelsen af Romstatutten med alle interesserede stater og yder i givet fald andre former for støtte med henblik på gennemførelsen. Medlemsstater skal bidrage efter anmodning med teknisk og eventuelt med finansiel støtte til det lovgivningsarbejde, der er nødvendigt for tredjelandes deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten. Unionen kan på anmodning også bidrage med en sådan assistance. De stater, der overvejer at deltage i Romstatutten eller samarbejde med ICC, opfordres til at underrette Unionen om de vanskeligheder, de måtte komme ud for i den forbindelse.
4. Unionen og dens medlemsstater koordinerer ved gennemførelsen af denne artikel deres politiske og tekniske støtte til ICC i forholdet til forskellige stater eller grupper af stater.
Artikel 3
Unionen og dens medlemsstater skal for at støtte ICCs uaf hængighed, særligt:
a)
tilskynde deltagerstaterne til omgående at overføre deres obligatoriske bidrag fuldt ud i henhold til de beslutninger, som er truffet af Forsamlingen af Deltagerstater
b)
bestræbe sig på, at aftalen om Den Internationale Straffedomstols privilegier og immuniteter bliver tiltrådt eller ratificeret snarest muligt af medlemsstaterne, og tilskynde andre stater til at tiltræde eller ratificere den, samt
c)
bestræbe sig på i det nødvendige omfang at støtte udviklingen af uddannelse af og bistand til dommere, anklagere, andre embedsmænd og advokater i deres arbejde i relation til ICC.
Artikel 4
1. Unionen og dens medlemsstater følger nøje udviklingen med hensyn til samarbejdet med ICC i overensstemmelse med Romstatutten.
2. Unionen overvåger løbende gennemførelsen af aftalen mellem Den Internationale Straffedomstol og Unionen om samarbejde og bistand.
3. Unionen og dens medlemsstater overvejer indgåelse, hvor dette er relevant, af ad hoc-ordninger og -aftaler med henblik på at muliggøre ICCs effektive funktion og tilskynder tredjeparter hertil.
4. Unionen og dens medlemsstater skal fortsat i det nødvendige omfang gøre tredjelande opmærksomme på Rådets konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol og de vejledende EU-principper i tilknytning hertil for så vidt angår forslag til aftaler og ordninger vedrørende betingelser for overgivelser af personer til ICC.
Artikel 5
Unionen og dens medlemsstater tager om nødvendigt initiativer eller træffer foranstaltninger med henblik på at sikre komplementaritetsprincippets gennemførelse på nationalt plan.
Artikel 6
Rådet og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik koordinerer om nødvendigt Unionens og medlemsstaternes foranstaltninger med henblik på gennemførelse af artikel 2-5.
Artikel 7
Medlemsstaterne samarbejder om at sikre, at Forsamlingen af Deltagerstater fungerer efter hensigten i alle henseender.
Artikel 8
Unionen sikrer overensstemmelse og sammenhæng mellem sine instrumenter og politikker på alle områder af dens eksterne og interne optræden, når det gælder de groveste internationale forbrydelser som nævnt i Romstatutten.
Artikel 9
Rådet tager om nødvendigt denne afgørelse op til revision.
Artikel 10
Fælles holdning 2003/444/FUSP ophæves hermed og erstattes af denne afgørelse. Henvisninger til den ophævede fælles holdning 2003/444/FUSP betragtes som henvisninger til denne afgørelse.
Artikel 11
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 2011.
A TANÁCS 2011/168/KKBP HATÁROZATA
(2011. március 21.)
a Nemzetközi Büntetőbíróságról és a 2003/444/KKBP közös álláspont hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unióról szóló szerződésre és különösen annak 29. cikkére,
mivel:
(1)
A Szerződés 21. cikkében előírtaknak megfelelően az Unió nemzetközi szintű fellépése során arra törekszik, hogy előbbre vigye a következő alapelvek érvényesülését: a demokrácia, a jogállamiság, az emberi jogok és alapvető szabadságok egyetemes és oszthatatlan volta, az emberi méltóság tiszteletben tartása, valamint az egyenlőség és a szolidaritás elvei, továbbá az Egyesült Nemzetek Alapokmányában foglalt elvek és a nemzetközi jog tiszteletben tartása. Az Unió arra törekszik, hogy kapcsolatokat alakítson ki és partnerségre lépjen többek között olyan nemzetközi szervezetekkel, amelyek osztoznak vele a fenti elvekben.
(2)
Az Unió egyik célkitűzése, hogy az Egyesült Nemzetek Alapokmányának céljaival és elveivel összhangban megőrizze a békét, megelőzze a konfliktusok kialakulását és erősítse a nemzetközi biztonságot.
(3)
A Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútuma (a továbbiakban: Római Statútum) 2002. július 1-jén lépett hatályba.
(4)
A Római Statútumot valamennyi tagállam megerősítette.
(5)
A Római Statútum alapelvei, valamint a Nemzetközi Büntetőbíróság (a továbbiakban: Büntetőbíróság) működését szabályozó elvek tökéletes összhangban vannak az Unió alapelveivel és célkitűzéseivel. A Büntetőbíróság joghatóságába tartozó súlyos bűncselekmények aggodalommal töltik el a nemzetközi közösség egészét, csakúgy, mint az Uniót és annak tagállamait.
(6)
Az Uniónak és tagállamainak eltökélt szándéka, hogy nemzeti szintű intézkedések meghozatalával és a nemzetközi együttműködés erősítésével véget vessen az e bűncselekményeket elkövető személyek büntetlenségének a tényleges büntetőeljárás alá vonásuk érdekében.
(7)
Az Unió és a Büntetőbíróság 2006. április 10-én együttműködési és segítségnyújtási megállapodást írt alá, amely 2006. május 1-jén lépett hatályba (1).
(8)
A Római Statútumban megfogalmazott nemzetközi büntetőjogi elveket és szabályokat más nemzetközi jogforrásokban is figyelembe kell venni.
(9)
Az Uniónak meggyőződése, hogy a Római Statútumhoz való általános csatlakozás alapvetően fontos ahhoz, hogy a Büntetőbíróság minden tekintetben hatékonyan működjön, ezért úgy véli, hogy támogatni kell a Római Statútum elfogadását előmozdító kezdeményezéseket, feltéve, hogy azok összhangban vannak a Római Statútum szövegével és szellemével.
(10)
A legfontosabb, hogy a Római Statútum integritása és a Büntetőbíróság függetlensége ne sérüljön.
(11)
A Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2002. szeptember 30-i következtetéseinek mellékletében a Tanács olyan elveket alakított ki, amelyek iránymutatásként szolgálnak a tagállamok számára azon megállapodások és egyezségek szükségességének és hatályának mérlegelésekor, amelyeket adott esetben a személyeknek a Büntetőbíróság részére történő átadása feltételeivel kapcsolatos javaslatokra válaszul hoznak létre.
(12)
A Tanács 2010. május 25-én következtetéseket fogadott el a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának felülvizsgálati konferenciájáról (a továbbiakban: felülvizsgálati konferencia), amelyet 2010. május 31. és június 11. között az ugandai Kampalában rendeztek meg.
(13)
A felülvizsgálati konferencián módosították a Római Statútumot, egyrészt - annak 5. cikke (2) bekezdésével összhangban - az agresszió bűncselekményének meghatározása, valamint azon feltételek megállapítása érdekében, amelyek mellett a Büntetőbíróság e bűncselekmény tekintetében joghatóságot gyakorolhat; másrészt a Büntetőbíróság joghatóságának további három olyan háborús bűncselekményre való kiterjesztése érdekében, amelyeket nem nemzetközi jellegű fegyveres konfliktus során követnek el; a konferencia résztvevői emellett arról döntöttek, hogy a Római Statútum 124. cikkét egyelőre nem helyezik hatályon kívül. E módosításokat még meg kell erősíteni, illetve el kell fogadni; azok a Római Statútum 121. cikkének (5) bekezdésével összhangban léphetnek hatályba. A Büntetőbíróság joghatóságot fog gyakorolni az agresszió bűncselekménye tekintetében, amennyiben 2017. január 1. után a részes államok legalább akkora többsége, mint amekkora a Római Statútum módosításának elfogadásához szükséges, ilyen irányú határozatot hoz.
(14)
Az Unió a Római Statútum felülvizsgálatával foglalkozó konferencián vállalta, hogy felülvizsgálja és naprakésszé teszi a Büntetőbíróság támogatását célzó eszközeit, és hogy a továbbiakban is előmozdítja a Római Statútum egyetemességét és megőrzi sérthetetlenségét.
(15)
A Római Statútum végrehajtásához olyan gyakorlati intézkedésekre van szükség, amelyeket az Uniónak és tagállamainak maradéktalanul támogatniuk kell.
(16)
2004. február 4-én elfogadták azt a cselekvési tervet, amelynek szükségességét többek között az Európai Parlament által 2002. február 28-án jóváhagyott, a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútumának hatályba lépéséről szóló állásfoglalás is megállapította, és amelynek célja a Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2001. június 11-i 2001/443/KKBP tanácsi közös álláspont (2) nyomon követése; e cselekvési tervet szükség szerint ki kell igazítani.
(17)
A fentiekre figyelemmel a 2003. június 16-i Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló 2003/444/KKBP közös álláspontot (3) hatályon kívül kell helyezni, és annak helyébe e határozatnak kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Nemzetközi Büntetőbíróság (a továbbiakban: Büntetőbíróság), amelynek célja a joghatóságába tartozó súlyos bűncselekmények elkövetésének megelőzése és visszaszorítása, alapvető fontosságú szerepet tölt be a nemzetközi humanitárius jog és az emberi jogok tiszteletben tartásának előmozdításában, és így - az Egyesült Nemzetek Alapokmányának céljaival és elveivel összhangban - hozzájárul a szabadság, a biztonság és az igazságosság, valamint a jogállamiság megteremtéséhez és fenntartásához, a béke megőrzéséhez, a konfliktusok megelőzéséhez és a nemzetközi biztonság erősítéséhez.
(2) E határozat célja a Nemzetközi Büntetőbíróság Római Statútuma (a továbbiakban: Római Statútum) egyetemes támogatottságának - az abban való lehető legszélesebb körű részvétel előmozdításának révén történő - növelése, a Római Statútum sérthetetlenségének megőrzése, a Büntetőbíróság függetlenségének, valamint hatékony és eredményes működésének támogatása, a Büntetőbírósággal folytatott együttműködés előmozdítása, valamint a kiegészítő jelleg elve alkalmazásának ösztönzése.
2. cikk
(1) A Római Statútumban való lehető legszélesebb körű részvétel célkitűzésének eléréséhez való hozzájárulásként az Unió és tagállamai minden erőfeszítést megtesznek e folyamat előmozdításáért, oly módon, hogy a harmadik államokkal, államcsoportokkal, illetve az érintett regionális szervezetekkel folytatott - többek között megállapodásokra irányuló - tárgyalások, illetőleg politikai párbeszédek során adott esetben felvetik a Római Statútum lehető legszélesebb körű megerősítésének, elfogadásának, jóváhagyásának, a Római Statútumhoz való csatlakozásnak, valamint a Statútum végrehajtásának kérdését.
(2) Az Unió és tagállamai egyéb módon is támogatják a Római Statútumhoz való csatlakozás és annak alkalmazása általánossá tételét, így például olyan kezdeményezések elfogadásával, amelyek célja a Római Statútumban és az ahhoz kapcsolódó eszközökben megfogalmazott értékek, elvek és rendelkezések terjesztésének előmozdítása. E határozat célkitűzéseinek megvalósítása érdekében az Unió szükség szerint együttműködik más érdekelt államokkal, nemzetközi intézményekkel, nem kormányzati szervezetekkel és a civil társadalom egyéb képviselőivel.
(3) A tagállamok minden érdekelt állammal megosztják a Római Statútum végrehajtásával kapcsolatos kérdésekben szerzett tapasztalataikat, és adott esetben más formában is támogatják e célkitűzést. A tagállamok kötelesek kérés esetén technikai, és - adott esetben - pénzügyi támogatást nyújtani az ahhoz szükséges jogalkotási munkához, hogy harmadik államok is részes felévé válhassanak a Római Statútumnak és alkalmazhassák azt. A Római Statútumhoz részes félként való csatlakozást, illetve a Büntetőbírósággal való együttműködést mérlegelő államokat bátorítani kell arra, hogy tájékoztassák az Uniót az e törekvéseik során tapasztalt nehézségekről.
(4) E cikk végrehajtása során az Unió és tagállamai összehangolják a különböző államok vagy államcsoportok tekintetében a Büntetőbíróságnak nyújtott politikai és technikai támogatásukat.
3. cikk
A Büntetőbíróság függetlenségének elősegítéséhez az Unió és tagállamai különösen az alábbiakkal járulnak hozzá:
a)
bátorítják a részes államokat, hogy a részes államok közgyűlése által hozott határozatokkal összhangban haladéktalanul juttassák el a Büntetőbíróság részére a rájuk nézve megállapított hozzájárulás teljes összegét;
b)
minden erőfeszítést megtesznek annak érdekében, hogy a tagállamok a Nemzetközi Büntetőbíróság kiváltságairól és mentességeiről szóló megállapodáshoz mihamarabb csatlakozzanak és megerősítsék azt, és előmozdítják, hogy ezt más államok is megtegyék; továbbá
c)
adott esetben igyekeznek elősegíteni a Büntetőbírósághoz kapcsolódó munkát végző bírák, ügyészek, tisztviselők és jogi tanácsadók képzésének és támogatásának biztosítását.
4. cikk
(1) Az Unió és tagállamai - a Római Statútummal összhangban - szorosan nyomon követik a Büntetőbírósággal való együttműködés alakulását.
(2) Az Unió figyelemmel kíséri az Unió és a Büntetőbíróság közötti együttműködési és segítségnyújtási megállapodás végrehajtását.
(3) Az Unió és tagállamai adott esetben mérlegelik annak lehetőségét, hogy a Büntetőbíróság hatékony működésének lehetővé tétele céljából ad hoc megállapodásokat és egyezségeket kössenek, és erre a harmadik feleket is ösztönzik.
(4) Adott esetben továbbra is felhívják a harmadik államok figyelmét a Nemzetközi Büntetőbíróságról szóló, 2002. szeptember 30-i tanácsi következtetésekre, valamint a következtetések mellékletében foglalt azon uniós elvekre, amelyek a személyeknek a Büntetőbíróság részére történő átadásának feltételeivel kapcsolatos megállapodásokra vagy egyezségekre vonatkozó javaslatok tekintetében irányadók.
5. cikk
Az Unió és tagállamai adott esetben kezdeményezéseket tesznek, illetve intézkedéseket hoznak annak érdekében, hogy biztosítsák a kiegészítő jelleg elvének nemzeti szintű alkalmazását.
6. cikk
A Tanács és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselője adott esetben összehangolja az Unió és a tagállamai által a 2-5. cikk végrehajtása érdekében hozott intézkedéseket.
7. cikk
A tagállamok minden tekintetben együttműködnek egymással annak érdekében, hogy biztosítsák a részes államok közgyűlésének zökkenőmentes működését.
8. cikk
Az Unió a Római Statútumban említett legsúlyosabb nemzetközi bűncselekményekkel kapcsolatos külső és belső fellépése valamennyi területén biztosítja az eszközei és politikái közötti egységességet és összhangot.
9. cikk
A Tanács adott esetben felülvizsgálja e határozatot.
10. cikk
A 2003/444/KKBP közös álláspont hatályát veszti, és helyébe e határozat lép. A hatályon kívül helyezett 2003/444/KKBP közös álláspontra való hivatkozásokat erre a határozatra való hivatkozásként kell értelmezni.
11. cikk
Ez a határozat elfogadásának napján lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 21-én.