KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 8. februar 2012
om statsstøtte SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09), som Sverige har ydet til Hammar Nordic Plugg AB
(meddelt under nummer C(2012) 546)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/293/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 26. maj 2009, der blev registreret den 16. juni 2009, modtog Kommissionen en klage vedrørende statsstøtte, der angiveligt skulle være ydet til Hammar Nordic Plug AB i forbindelse med Vänersborg kommunes salg af offentlig ejendom under markedsprisen.
(2)
Den 27. oktober 2009 videresendte Kommissionen en ikke-fortrolig version af klagen til de nationale myndigheder. Sverige svarede ved brev af 30. november 2009, der blev registreret samme dag.
(3)
Den 9. marts 2010 anmodede Kommissionen om supplerende oplysninger, og Sverige svarede ved brev af 20. april 2010.
(4)
Den 11. maj 2010 modtog Kommissionen oplysninger fra Chips AB.
(5)
Ved brev af 27. oktober 2010 meddelte Kommissionen Sverige, at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) (i det følgende benævnt »TEUF«) med hensyn til ovennævnte støtte. Kommissionens beslutning om at indlede proceduren (i det følgende benævnt »beslutningen om at indlede proceduren«) blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (3). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den omhandlede støtte.
(6)
Ved brev af 23. november 2010 anmodede Sverige om forlængelse af fristen for at fremsætte bemærkninger til beslutningen om at indlede proceduren.
(7)
Ved brev af 15. og 17. december 2010 fremsatte de svenske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionen. Hammar Nordic Plugg AB fremsendte sine bemærkninger til Kommissionen ved brev af 22. januar 2011.
(8)
Den 1. februar 2011 videresendte Kommissionen Hammar Nordic Plugg AB's bemærkninger til de svenske myndigheder med anmodning om kommentarer.
(9)
Den 1. juni 2011 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Sverige svarede ved brev af 29. juni 2011, ligesom en række yderligere præciseringer blev fremsendt ved e-mail af 12. september og 30. september 2011.
(10)
Den 6. juni 2011 tilsendte Kommissionen Chips AB et spørgeskema, som virksomheden ikke besvarede direkte. Chips AB stillede dog nogle oplysninger til rådighed for de svenske myndigheder, som de lod indgå i de præciseringer, som de fremsendte den 12. september 2011.
(11)
Den 19. oktober 2011 blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og repræsentanter for Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
Den 3. november 2011 fremsendte Hammar Nordic Plugg AB yderligere oplysninger til Kommissionen pr. e-mail. Kommissionen videresendte den 4. november 2011 oplysningerne til de svenske myndigheder, som den 28. november 2011 bekræftede, at de ikke havde bemærkninger hertil.
2. BESKRIVELSE
2.1. Støttemodtagere og interesserede parter
(13)
Støttemodtageren er aktieselskabet Hammar Nordic Plugg AB (i det følgende benævnt »Hammar«), som beskæftiger sig med ejendomsudlejning og forvaltning af fast ejendom. Hammar har hjemsted i Trollhättan i Västra Götaland og ejes 100 % af moderselskabet Hammar Nordic Fastigheter AB, der igen ejes af en privatperson, Anders Hammar (4).
(14)
Vänersborg kommune (i det følgende benævnt »kommunen«) ligger i Västra Götalands län tæt ved grænsen til Norge. Ifølge regionalstøttekortet for Sverige i perioden 2007-2013 ligger Vänersborg ikke i et støtteberettiget område.
(15)
Fastighets AB Vänersborg (i det følgende benævnt »FABV«) er et ejendomsselskab, som ejes af kommunen.
(16)
Topp Livsmedel (i det følgende benævnt »Topp«) tilhørte Chips AB (5), en division i den internationale koncern Orkla ASA (i det følgende benævnt »Orkla«).
(17)
Den ejendom, som er omfattet af støtteforanstaltningen (i det følgende benævnt »anlægget«) omfatter to grunde, et produktionsanlæg, løsøre og immaterielle rettigheder (f.eks. varemærker). Den ligger i Brålanda, et mindre byområde i Vänersborg kommune. Indtil 2007 fremstillede 30 Topp-ansatte dybfrosne grøntsager i anlægget.
2.2. Resumé af foranstaltningen:
(18)
Ved brev af 26. maj 2009 modtog Kommissionen en klage vedrørende statsstøtte, som angiveligt skulle være blevet ydet gennem salg af offentlig ejendom (anlægget) under markedsprisen.
(19)
De faktiske forhold er som følger: I slutningen af 2007 tilkendegav Chips AB at ville indstille produktionen i Topp og satte anlægget til salg.
(20)
Den 13. februar 2008 købte kommunen - gennem FABV - anlægget af Chips AB for 17 mio. SEK(1,7 mio. EUR) (6).
(21)
Samme dag indgik FABV to aftaler med Hammar. Den ene var en lejeaftale, hvorved FABV udlejede hele anlægget til Hammar (7). Den anden aftale gav Hammer forkøbsret til at erhverve anlægget af FABV til en fast pris på 8 mio. SEK(0,8 mio. EUR) på et hvilket som helst tidspunkt i en periode på to år fra 1. marts 2008 til 28. februar 2010. Hammer udnyttede forkøbsretten og erhvervede anlægget af FABV til den faste pris den 11. august 2008.
(22)
Ved en aftale af 1. marts 2008 udlejede Hammar størstedelen af anlægget til lokale virksomheder til en leje (8), som var højere end den, som FABV og Hammar var blevet enige om. Som betingelse for at underskrive lejeaftalen krævede de lokale virksomheder desuden, at de skulle have mulighed for at købe anlægget på et senere tidspunkt, hvis Hammer blev ejer af anlægget. Aftalen om forkøbsret, som blev underskrevet samme dag, gav de lokale virksomheder mulighed for at erhverve anlægget for 40 mio. SEK (4 mio. EUR).
(23)
Den 2. september 2008 indgik Hammar en aftale med de lokale virksomheder om salg af anlægget til den aftalte pris på 40 mio. SEK.
3. BESLUTNING OM AT INDLEDE PROCEDUREN
(24)
Kommissionen havde grund til at antage, at FABV's salg af anlægget til Hammar indeholdt et statsstøtteelement. Derfor indledte Kommissionen den 27. oktober 2010 den formelle undersøgelsesprocedure over for denne transaktion (9).
(25)
De svenske myndigheder og Hammar har fremsat bemærkninger til beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
(26)
De svenske myndigheder er af den opfattelse, at salget af anlægget til Hammar ikke udgør statsstøtte. De hævder, at kommunens eneste formål med at erhverve anlægget gennem FABV var at sikre produktion og beskæftigelse. Eftersom kommunen ikke havde til hensigt selv at drive virksomhed, valgte den den løsning, som Hammar havde foreslået, nemlig en lejeaftale med forkøbsret. De svenske myndigheder bemærker også, at den forkøbsret, som blev indrømmet Hammar, fordrede en kapitaltilførsel på 9 mio. SEK(0,9 mio. EUR) fra kommunens budget til FABV til dækning af det tab, som ville opstå, hvis Hammar udnyttede forkøbsretten.
(27)
Hammar påstår, at FABV købte anlægget af Chips AB til en alt for høj pris, hvilket kan indebære, at Orkla har modtaget statsstøtte. Desuden påstår Hammar, at anlægget blev købt af FABV på markedsvilkår, og at salget hverken påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne eller medførte konkurrencefordrejning.
(28)
Til støtte for sine påstande fremlagde Hammer en efterfølgende vurdering (dateret 20.1.2011) af anlæggets værdi udarbejdet af PricewaterhouseCopers (i det følgende benævnt »PwC-rapporten«). Ifølge PwC-rapporten er usikkerhedsfaktoren ved beregningen af markedsprisen for denne type ejendom så stor, at prisen ved hvert af salgene af anlægget (dvs. da FABV købte det af Chips AB, da det senere blev solgt til Hammar, og endelig da Hammar solgte det til de lokale virksomheder) kan siges at have ligget i nærheden af markedsprisen. Særlig for så vidt angår FABV's salg til Hammar og videresalget til de lokale virksomheder, gives der i rapporten udtryk for den opfattelse, at de priser, der blev betalt, var markedskonforme i betragtning af de finansielle vilkår i de to lejeaftaler (dvs. mellem henholdsvis FABV og Hammar og Hammar og de lokale virksomheder).
(29)
Hammar hævdede under mødet med Kommissionens tjenestegrene den 19. oktober 2011 og i forbindelse med fremsendelsen af supplerende oplysninger til Kommissionen den 3. november 2011, at der på det tidspunkt, hvor kommunen og Hammar aftalte Hammars forkøbsret til at erhverve anlægget for 8 mio. SEK, ikke var indkommet andre bud på anlægget, og at prisen derfor bør betragtes som markedsprisen. Eventuelle beregninger ændrer ikke herved og må betragtes som hypotetiske.
(30)
Den 3. november 2011 tilsendte Hammar Kommissionen en rapport udarbejdet af Copenhagen Economics A/S (10) (i det følgende benævnt »Copenhagen Economics«) om den eventuelle påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne som følge af FABV's køb af anlægget af Chips AB og senere salg til Hammar. Rapporten konkluderer, at førstnævnte transaktion kunne påvirke samhandelen inden for Unionen, eftersom sælgeren, Chips AB - som er det finske datterselskab til den norske Orklakoncern - er en international virksomhed, der konkurrerer internationalt. Til gengæld hævdes det i rapporten, at FABV's salg af anlægget til Hammar slet ikke, eller kun i ubetydeligt omfang, påvirkede samhandelen inden for Unionen, eftersom Hammar kun opererer på lokalt plan og ikke har internationale konkurrenter på de relevante markeder.
4. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
4.1. Forekomst af statsstøtte
(31)
Vurderingen af, om FABV's salg af anlægget til Hammar indeholdt et statsstøttelement, skal ske ud fra artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvori det er fastsat, at »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, [er] uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.«
(32)
Kommissionen bemærker, at støttemodtageren, dvs. Hammar, skal betragtes som en virksomhed, eftersom den udøver økonomisk virksomhed ved at udbyde tjenesteydelser i forbindelse med fast ejendom.
(33)
Transaktionen blev gennemført af kommunen gennem FABV. FABV ejes 100 % af kommunen, som dækker FABV's eventuelle tab over sit normale budget. FABV's bestyrelse består af medlemmer af Vänersborgs kommunalbestyrelse. FABV's beslutninger kan dermed tilskrives staten, og i det omfang, beslutningerne har økonomiske konsekvenser, indebærer de brug af statsmidler. Desuden deltog kommunen klart i transaktionen, idet den forkøbsret, som blev indrømmet Hammar, fordrede en kapitaltilførsel på 9 mio. SEK fra kommunen til FABV til dækning af det tab, som ville opstå, hvis Hammar udnyttede forkøbsretten. På baggrund heraf konkluderer Kommissionen, at salget af anlægget til Hammar involverede statsmidler.
(34)
Eftersom en specifik virksomhed (dvs. Hammar) fik fordel af transaktionen, må foranstaltningen betragtes som selektiv.
(35)
Foranstaltningen fordrejer eller kan fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen inden for Unionen og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (i det følgende benævnt »EØS«) i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Den Europæiske Unions Domstols relevante retspraksis på statsstøtteområdet. I rapporten fra Copenhagen Economics (se betragtning 30) gøres det gældende, at det ejendomsmarked, hvor Hammar opererer, udelukkende er lokalt, hvilket opfattes som et argument for, at den selektive fordel, som salget af anlægget til Hammer medførte, overhovedet ikke, eller kun i ubetydelig omfang, påvirkede samhandelen. Den eventuelle påvirkning af samhandelen afhænger dog ikke af, om denne eller hin støttemodtager opererer internationalt eller udelukkende nationalt, men snarere af, om de varer og tjenesteydelser, som støttemodtageren handler med, er eller kan være genstand for samhandel inden for Unionen (11). Dette kriterium er i dette tilfælde opfyldt, idet fast ejendom og hermed forbundne tjenester er genstand for handel og investeringer inden for Unionen. I den foreliggende sag bekræftes det af, at anlæggets tidligere ejere (Chips AB) er et finskbaseret datterselskab af Orklakoncernen, som opererer internationalt. Det beviser, at der er en grænseoverskridende interesse i det pågældende aktiv (dvs. anlægget), som i øvrigt ikke er en ubebygget grund, men et anlæg, som anvendes til fremstilling af dybfrostvarer.
(36)
Derfor er Kommissionen af den opfattelse, at selv om Hammar udelukkende opererer på lokalt plan, er virksomheden aktiv på et marked, hvor det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen påvirker samhandelen og konkurrencevilkårene inden for Unionen og EØS. De argumenter, som Hammar har fremført, giver derfor ikke Kommissionen anledning til at ændre sin foreløbige vurdering af dette kriterium i beslutningen om at indlede proceduren.
(37)
Det eneste kriterium i definitionen af statsstøtte, som skal overvejes, er derfor, om FABV's salg af anlægget til Hammar gav Hammar en fordel. Det er på grundlag af de foreliggende oplysninger Kommissionens opfattelse, at FABV solgte anlægget til Hammar til en pris, der lå under markedsværdien, hvilket en privat markedsinvestor næppe ville gøre, og dermed gav Hammar en fordel.
(38)
Denne sag vedrører salget af visse offentligt ejede aktiver til en privat virksomhed. En del af aktiverne består af fast ejendom (jord og bygninger), så for at kunne vurdere, om der i sådanne tilfælde er tale om statsstøtte, anvender Kommissionen sin meddelelse om statsstøtteelementer i forbindelse med offentlige myndigheders salg af jord og bygninger (12) (i det følgende benævnt »meddelelsen«). Med hensyn til salget af andre typer aktiver anvender Kommissionen det markedsøkonomiske investorprincip, dvs. den vurderer, om den offentlige sælger optrådte som en privat investor, der opererer i en markedsøkonomi. Eftersom meddelelsen bygger på samme private investorprincip, vil Kommissionen af klarhedshensyn vurdere hele transaktionen på grundlag af denne meddelelse (13).
(39)
I overensstemmelse med meddelelsens punkt II.1 foreligger der ikke statsstøtte til fordel for køber, når salget sker efter »et tilstrækkelig publiceret, offentligt og betingelsesløst udbud, der kan sammenlignes med en auktion, hvor det højeste eller eneste tilbud accepteres«. Det viser sig på grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har indsamlet, at FABV ikke afholdt et udbud i forbindelse med salget af anlægget. Det kan derfor ikke på dette grundlag udelukkes, at der er tale om statsstøtte.
(40)
Hammar hævder, at prisen på 8 mio. SEK afspejler anlæggets markedsværdi, eftersom der ikke blev indgivet andre tilbud på det tidspunkt, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten. Kommissionen bemærker dog, at kommunens salg af anlægget ikke var gennemsigtigt og åbent for andre tilbudsgivere. Kommissionen kan derfor ikke konkludere, at salgsprisen svarede til anlæggets markedsværdi (14). Kommissionen bemærker desuden, at FABV købte anlægget for 17 mio. SEK den 13. februar 2008 og samme dag indgik aftalen om forkøbsret med Hammar til den langt lavere pris på 8 mio. SEK.
(41)
Det fremgår i øvrigt af meddelelsens punkt II.2a, at hvis salget finder sted, uden at der forinden er gennemført et betingelsesløst udbud, »skal der udføres en uafhængig vurdering af en eller flere vurderingssagkyndige, før der indledes forhandlinger om salg, for at fastlægge en markedsværdi på grundlag af almindeligt accepterede markedsindikatorer og vurderingsstandarder«. Kommissionen bemærker, at FABV ikke anmodede om en uafhængig vurdering af anlægget forud for salgsforhandlingerne.
(42)
Selv om der ikke har været gennemført et åbent og betingelsesløst udbud, og der ikke er foretaget en uafhængig vurdering forud for salgsforhandlingerne, kan anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor FABV solgte det til Hammar, fastslås ved hjælp af andre foreliggende oplysninger.
(43)
Da anlægget blev sat til salg i slutningen af 2007, antog Chips AB Colliers International (15) til at udarbejde et pristilbud. Colliers International fastsatte prisen til 27 mio. SEK(2,7 mio. EUR) for selve ejendommen, dvs. eksklusive løsøre og immaterielle aktiver. Som det fremgår af beslutningen om at indlede proceduren, mener Kommissionen, at denne vurdering af markedsprisen er sandsynlig, eftersom i) vurderingen blev foretaget, inden salgsforhandlingerne fandt sted, ii) den blev bestilt af Chips AB i forbindelse med salget af anlægget, dvs. i en situation, hvor Chips AB med rimelighed kunne forventes ikke at have andre interesser end at opnå en præcis vurdering af markedsværdien, iii) vurderingen blev foretaget af en tredjemand, som hverken havde tilknytning til køber eller sælger, og iv) Colliers International har stor erfaring inden for ejendomsmæglerbranchen. Hammer anfægter imidlertid Kommissionens synspunkt om, at denne vurdering var uafhængig, eftersom det var sælgeren, der bestilte den. Hammar mener heller ikke, at Colliers antagelser var realistiske i lyset af anlæggets tilstand på salgstidspunktet (bl.a. antog de, at kun 10 % af lokalerne ville stå tomme).
(44)
En anden mulig indikator for anlæggets markedspris findes i den vurdering, som Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (i det følgende benævnt »Swedbank«) foretog i juni 2008. Denne vurdering blev foretaget på foranledning af de lokale virksomheder, som efterfølgende købte anlægget, og skulle bruges i forbindelse med optagelsen af et lån til køb af anlægget. Swedbank vurderede anlæggets markedsværdi til 30 mio. SEK(3 mio. EUR), og denne vurdering dækker kun visse lokaler, ikke anlæggets samlede areal (17). Swedbank antog, at 35 % af lokalerne ville stå tomme, men resten af antagelserne mindede om dem, som Colliers International anvendte.
(45)
PwC-rapporten indeholder en række vurderinger af anlæggets markedsværdi på forskellige salgstidspunkter. I rapporten konstateres det eksempelvis, at anlæggets værdi, da Chips AB solgte det til FABV, var ca. 9 mio. SEK, og at værdien var ca. 5,5 mio. SEK(0,55 mio. EUR), da Hammar lejede det af FABV samme dag (13.2.2008). PwC-rapporten indeholder en tredje vurdering af anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor Hammar lejede det til de lokale virksomheder (1.3.2008), og her er værdien ansat til ca. 21 mio. SEK(2,1 mio. EUR).
(46)
Kommissionen bemærker for det første, at PwC-rapporten indeholder meget forskellige vurderinger af anlæggets markedsværdi inden for en kort tidsperiode. Eftersom ejendommes markedsværdi har tendens til at være relativt stabil på kort sigt (undtagen under ekstraordinære omstændigheder), tvivler Kommissionen meget på rigtigheden af nogle af vurderingerne i PwC-rapporten, især i lyset af at alle transaktioner fandt sted inden for en meget kort tidsperiode.
(47)
Med hensyn til de to første vurderinger af anlæggets værdi i PwC-rapporten (på henholdsvis 9 mio. SEK og 5,5 mio. SEK) betragter Kommissionen dem som urealistiske sammenlignet med de vurderinger, som Colliers International og Swedbank foretog på samme tidspunkt. For så vidt angår vurderingen på 5,5 mio. SEK bemærker Kommissionen, at PricewaterhouseCoopers (i det følgende benævnt »PwC«) baserer sin vurdering på pengestrømmen fra den leje, som Hammar betalte til FABV for leje af anlægget. PwC erkender dog selv, at denne leje er meget lav sammenlignet med det normale afkast af et tilsvarende industrianlæg. Dette står meget klart, når man sammenligner lejen med den leje, som Hammar forlangte af de lokale virksomheder kun få dage senere, som var syv gange højere (se fodnote 7 og 8). Kommissionen konkluderer på baggrund heraf, at den leje, som Hammar skulle betale, var lavere end markedsprisen. Kommissionen mener derfor ikke, at vurderingen på 5,5 mio. SEK, som bygger på forventede lejeindtægter, der ligger under markedsværdien, afspejler anlæggets reelle markedsværdi. For så vidt angår vurderingen på 9 mio. EUR bygger den på, at alle lokaler vil stå tomme i de to første år af ejerskabet, et tal, som derefter falder til 75 % det tredje år og til 50 % det fjerde år for derefter at lægge sig på 60 % i resten af den periode, som vurderingen dækker. I disse procentsatser er der imidlertid ikke taget højde for, at man på salgstidspunktet vidste, at de lokale virksomheder var parate til at leje anlægget, og at den værdi, som derfor skulle vurderes, var værdien af anlægget med lejere.
(48)
Den tredje vurdering i PwC-rapporten vedrører anlæggets markedsværdi på det tidspunkt, hvor Hammar solgte det til de lokale virksomheder, og her fastsættes den til ca. 21. mio. SEK, selv om arealet af de lokaler, som vurderingen omfatter, er noget mindre end anlæggets samlede areal (se fodnote 17). Denne vurdering er mere eller mindre baseret på den samme metode, som Colliers International og Swedbank anvendte som grundlag for deres vurderinger, og tager udgangspunkt i betingelserne i lejeaftalen mellem Hammar og de lokale virksomheder, dvs. de reelle lejebetingelser, som gjaldt på salgstidspunktet. Det skal også bemærkes, at betingelserne i lejeaftalen antagelig svarede til markedsbetingelserne, navnlig eftersom aftalen blev indgået mellem to private markedsaktører, der formentlig kun havde økonomisk rationelle interesser. Kommissionen betragter således den tredje vurdering af anlæggets markedsværdi i PwC-rapporten for værende sandsynlig.
(49)
Uanset hvilken vurdering af anlæggets markedsværdi man vælger (Colliers Internationals, Swedbanks eller den tredje vurdering i PwC-rapporten), står det klart, at den pris på 8 mio. SEK, som FABV solgte anlægget for til Hammar, lå langt under markedsprisen, og at FABV dermed gav Hammar en fordel.
(50)
Da alle de nødvendige kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er opfyldt, konkluderer Kommissionen, at den pågældende foranstaltning udgør statsstøtte, som desuden er ulovlig, eftersom den blev ydet til støttemodtageren uden Kommissionens forudgående godkendelse.
(51)
Støttemodtagerens fordel svarer til forskellen mellem den pris, som Hammar betalte, dvs. 8 mio. SEK, og anlæggets markedspris.
(52)
Med henblik på at fastlægge anlæggets markedspris vil Kommissionen undersøge de mulige alternativer og foreliggende vurderinger, nemlig: i) de 17 mio. SEK, som FABV konkret betalte til Chips AB den 18. februar 2008, ii) de 40 mio. SEK, som de lokale virksomheder konkret betalte til Hammar, iii) de 27 mio. SEK, som Colliers International vurderede anlægget til før salget, iv) de 30 mio. SEK, som Swedbank vurderede anlægget til i juni 2008, og v) de 21 mio. SEK, som anlægget blev vurderet til i PwC-rapporten.
(53)
Kommissionen mener ikke, at der er fremlagt tilstrækkeligt bevis for, at prisen på 17 mio. SEK, som FABV betalte til Chips AB, da den købte anlægget, afspejler markedsværdien. Kommissionen forklarede allerede i beslutningen om at indlede proceduren, at Chips AB accepterede en pris, der var lavere end den vurderede markedsværdi, for at undgå at skade virksomhedens omdømme som følge af lukningen af anlægget og det tab af arbejdspladser, som ville være en konsekvens heraf. Chips AB ville desuden benytte muligheden for et hurtigt salg til at afvikle Topp-aktiviteterne. En privat markedsaktør, der ikke er begrænset af sådanne forhold (som er særlige for Chips AB), ville have forlangt en højere pris. Kommissionen mener derfor ikke, at det er nødvendigt at forholde sig til Hammars argument (sammenfattet i betragtning 27 i denne afgørelse), som i øvrigt vedrører et forhold, der ikke indgår i den formelle undersøgelse.
(54)
På grundlag af de oplysninger, som Kommissionen har modtaget i løbet af den formelle undersøgelsesprocedure, mener den heller ikke, at det beløb på 40 mio. SEK, som blev aftalt med de lokale virksomheder, er et præcist udtryk for anlæggets markedsværdi, eftersom de lokale virksomheder finansierede beløbet gennem dels et banklån, dels et lån fra Hammar selv. Det forhold, at sælger (der samtidig er kreditor i transaktionen) stod for en stor del af finansieringen og påtog sig den tilhørende kreditrisiko, støtter ikke argumentet om, at den nominelle pris på 40 mio. SEK svarer til anlæggets reelle økonomiske værdi. Den nominelle pris, som blev betalt i forbindelse med denne transaktion, er således ikke et tilstrækkeligt bevis for, at anlægget ville være blevet solgt til denne pris på markedsvilkår, men det er helt klart et yderligere tegn på, at prisen på 8 mio. SEK ikke afspejler anlæggets markedsværdi. De to aftaler om forkøbsret blev indgået inden for en periode på under tre uger, og en så markant prisforskel over en så kort tidsperiode bekræfter, at dette beløb ikke var markedsprisen.
(55)
Med hensyn til Colliers Internationals og Swedbanks vurderinger har Kommissionen i princippet ikke grund til at betvivle, at de er uafhængige og foretaget i henhold til almindeligt anerkendte standarder. Kommissionen erkender dog, at disse vurderinger ikke umiddelbart kan sammenlignes, eftersom nogle af de antagelser, der ligger til grund for vurderingerne, er forskellige. Kommissionen kan på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke være fuldstændig sikker på, at disse vurderinger giver det mest pålidelige billede af anlæggets reelle markedsværdi, eftersom de beror på antagelser og sammenligninger med andre handler på markedet og ikke på transaktioner, der berører selve anlægget.
(56)
Alt i alt mener Kommissionen, at det er rimeligt at anvende markedsværdien i den tredje vurdering i PwC-rapporten. Som anført i betragtning 48 anerkender Kommissionen, at denne vurdering - om end den blev foretaget efter transaktionerne - er baseret på pengestrømsoplysninger fra en lejeaftale, som reelt fandtes (aftalen mellem Hammar og de lokale virksomheder), og dermed er baseret på reelle markedsobservationer. Vurderingen på 21 mio. SEK udgør i den forbindelse en sandsynlig, om end forsigtig vurdering af anlæggets markedsværdi sammenlignet med vurderingerne fra Colliers International og Swedbank. Kommissionen bemærker endvidere, at Hammar den 13. februar 2008 indgik en aftale om forkøbsret til anlægget med mulighed for at købe det for 8 mio. SEK og udnyttede denne forkøbsret den 11. august 2008. Den 1. marts 2008 indgik Hammar en aftale om forkøbsret med lokale virksomheder om salg af anlægget for 40 mio. SEK, og den 2. september 2008 udnyttede virksomhederne denne forkøbsret, og der blev indgået en købsaftale. Den dato, som i PwC-rapporten er anvendt som grundlag for vurderingen på de 21 mio. SEK, er den 1. marts 2008. I betragtning af det korte tidsinterval mellem disse transaktioner er der ingen grund til at tro, at anlæggets markedsværdi ville have ændret sig markant fra de 21 mio. SEK, da Hammar købte anlægget eller indgik aftalen om forkøbsret.
(57)
På grundlag heraf udgør Hammars fordel 13 mio. SEK(1,3 mio. EUR). Fordelen er beregnet som forskellen mellem markedsværdien på 21 mio. SEK og den konkrete pris på 8 mio. SEK, som Hammar betalte for anlægget.
4.2. Støttens forenelighed
(58)
Hverken de svenske myndigheder eller Hammar har fremsat argumenter for, at støtten er forenelig med det indre marked. Det eneste formål, som de svenske myndigheder har anført i forbindelse med foranstaltningen, er kommunens politiske mål om at holde gang i produktionen og dermed sikre beskæftigelsen i Vänersborg og omegn.
(59)
Eftersom kommunen ikke ligger i et støtteberettiget område (se betragtning 14), er den ikke berettiget til regionalstøtte. De forskellige formål med foranstaltningen, som de svenske myndigheder har anført, kunne tages i betragtning i lyset af Kommissionens meddelelse om Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (18). Der er dog ingen tegn på, at betingelserne i disse rammebestemmelser vil være opfyldt i denne sag. Der er navnlig intet, der tyder på, at Hammar var en virksomhed i vanskeligheder på det tidspunkt, hvor den købte anlægget.
(60)
Foreløbig er der under alle omstændigheder ikke blevet fremlagt tilstrækkelige beviser for, at foranstaltningen var nødvendig og forholdsmæssig med henblik på at opfylde formål af fælles interesse. Kommissionen har derfor ikke fundet noget grundlag for at erklære støtten forenelig med det indre marked i lyset af artikel 107, stk. 3, i TEUF.
(61)
Ingen andre undtagelser for at erklære foranstaltningen forenelig med det indre marked forekommer at finde anvendelse. Kommissionen konkluderer derfor, at kommunens salg af anlægget til Hammar udgør ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 1, i TEUF.
4.3. Lejeaftalen og forkøbsretten
(62)
I beslutningen om at indlede proceduren rejste Kommissionen også tvivl om, hvorvidt den lejeaftale, som FABV og Hammar indgik den 13. februar 2008, og prisen i aftalen om Hammars forkøbsret til anlægget, var i overensstemmelse med markedsvilkårene (se punkt 38 i beslutningen om at indlede proceduren).
(63)
Med hensyn til lejeaftalen er Kommissionen af den opfattelse, at den indebærer statsstøtte, eftersom de nødvendige kriterier i artikel 107, stk. 1, i TEUF er opfyldt som redegjort for i afsnit 4.1 ovenfor: i) støttemodtageren, dvs. Hammar, kan betegnes som en virksomhed, ii) de beslutninger, som FABV træffer, kan tilskrives staten, og i det omfang, de har økonomiske konsekvenser, er der tale om anvendelse af statsmidler, iii) foranstaltningen er selektiv, eftersom den tilgodeser en bestemt virksomhed, iv) som forklaret i betragtning 47 og i overensstemmelse med den PwC-rapport, som Hammar selv fremsendte, mener Kommissionen, at den leje, som FABV forlangte af Hammar, lå under markedsprisen og dermed gav Hammar en fordel, og v) selv om Hammar udelukkende opererer på lokalt plan, er virksomheden aktiv på et marked, hvor det ikke kan udelukkes, at foranstaltningen påvirker samhandelen og konkurrencen inden for Unionen og EØS.
(64)
For at kunne afgøre, hvor stor en fordel Hammar har haft, er det nødvendigt at foretage en sammenligning af den leje, som FABV og Hammar indgik aftale om den 13. februar 2008 (0,5 mio. SEK det første år), og den leje, som Hammar og de lokale virksomheder indgik aftale om den 1. marts 2008 (3,5 mio. SEK for det første år). Kommissionen mener, at betingelserne i sidstnævnte aftale svarer til anlæggets markedsværdi på lejemarkedet, eftersom aftalen blev indgået mellem to private virksomheder med økonomisk rationelle interesser. Det skal i den forbindelse også bemærkes, at i PwC-rapporten anvendes sidstnævnte beløb til at beregne anlæggets værdi. Eftersom Hammar kun betalte leje til kommunen mellem den 1. marts 2008 og den 11. august 2008, dvs. indtil den dato, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten (ca. seks måneder), skal den årlige fordel på 3 mio. SEK, svarende til forskellen mellem den leje, som FABV og Hammar indgik aftale om, og den leje, som Hammar og de lokale virksomheder indgik aftale om, divideres med to, hvilket giver et beløb på 1,5 mio. SEK (0,15 mio. EUR).
(65)
Da ingen af undtagelserne for at erklære foranstaltningen forenelig med det indre marked finder anvendelse eller er blevet påberåbt (se afsnit 4.2), konkluderer Kommissionen, at den lejeaftale, som FABV og Hammar indgik den 13. februar 2008, udgør ulovlig statsstøtte, som er uforenelig med det indre marked på grundlag af artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(66)
Med hensyn til prisen i den aftale om forkøbsret, som Hammar indgik med FABV, bemærker Kommissionen, at denne aftale efter alt at dømme ikke kan håndhæves, da aftaler om køb eller salg af fast ejendom på et givet tidspunkt i fremtiden i princippet ikke er bindende efter svensk ret (19). Hammars eventuelle fordel af en sådan forkøbsret er således meget uvis for ikke at sige ikke-eksisterende og kan under alle omstændigheder være blevet opvejet af den betalte leje eller salgsprisen. Det kan således ikke konkluderes, at Hammar opnåede en fordel på grund af købsretten, bortset fra den fordel, som virksomheden opnåede gennem lejeaftalen og det efterfølgende salg af anlægget.
5. TILBAGESØGNING AF STØTTE
(67)
I artikel 14, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelse af EF-traktatens artikel 93 (20) er fastsat følgende: »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren«.
(68)
Eftersom foranstaltningen udgør ulovlig og uforenelig støtte, skal støtten tilbagebetales for at genoprette markedssituationen fra før ydelsen af støtten. Tilbagesøgningen bør finde sted fra det tidspunkt, hvor støttemodtageren opnåede fordelen, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for støttemodtageren, og der bør betales renter, indtil beløbene er tilbagebetalt.
(69)
Det støtteelement i foranstaltningerne, der er uforeneligt med det indre marked, er beregnet til 14,5 mio. SEK og svarer til forskellen mellem anlæggets markedspris (21 mio. SEK) og den pris, som Hammar betalte (8 mio. SEK), dvs. 13 mio. SEK, plus det beløb, som skal tilbagebetales i forbindelse med lejeaftalen (1,5 mio. SEK).
(70)
Der bør betales rente af det tilbagesøgte beløb. For så vidt angår det uforenelige statsstøtteelement på 13 mio. SEK bør renten beregnes fra den dato, hvor Hammar udnyttede forkøbsretten og købte anlægget af FABV, dvs. den 11. august 2008. For så vidt angår det uforenelige statsstøtteelement på 1,5 mio. SEK bør renten beregnes fra den dato, hvor lejen forfaldt, dvs. den 1. marts 2008 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 14,5 mio. SEK, som Sverige i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har ydet til Hammar Nordic Plugg AB gennem salg og udleje af offentlig ejendom i Brålanda, Vänersborg kommune, til under markedsværdi, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Sverige tilbagesøger den i artikel 1 omhandlede støtte fra Hammar Nordic Plugg AB.
2. Det beløb, som skal tilbagesøges, pålægges renter fra den dato, hvor statsstøtten blev stillet til rådighed for Hammar Nordic Plugg AB, og indtil den er tilbagebetalt.
3. Renten tilskrives med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (21).
Artikel 3
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Sverige sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsen af denne afgørelse.
Artikel 4
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Sverige følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
oplysning om det samlede beløb (hovedstol og renter), som støttemodtageren skal tilbagebetale
b)
en detaljeret beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen
c)
dokumentation for, at støttemodtageren har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Sverige holder Kommissionen underrettet om udviklingen i de foranstaltninger, der på nationalt plan træffes til gennemførelse af tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte, indtil denne er fuldt tilbagebetalt. Sverige indsender på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme afgørelsen. Sverige fremlægger ligeledes detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, som støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 8. februar 2012.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2012. február 8.)
a Svédország által a Hammar Nordic Plugg AB javára nyújtott, SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 & ex CP 194/09) állami támogatásról
(az értesítés a C(2012) 546. számú dokumentummal történt)
(Csak a svéd nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2012/293/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdése a) pontjára,
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felkérte az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (1), és ezen észrevételek figyelembevételével,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
A Bizottsághoz 2009. május 26-án kelt és 2009. június 16-án iktatott levél formájában panasz érkezett a Hammar Nordic Plugg AB-nak Vänersborg önkormányzata által köztulajdon piaci ár alatti értékesítése formájában nyújtott állítólagos állami támogatás kapcsán.
(2)
A panasz bizalmas adatokat nem tartalmazó változatát a Bizottság 2009. október 27-én megküldte a nemzeti hatóságoknak. Svédország 2009. november 30-án kelt, ugyanezen a napon iktatott levelében válaszolt.
(3)
2010. március 9-én a Bizottság további felvilágosítást kért, amelyet Svédország 2010. április 20-i levelében adott meg.
(4)
2010. május 11-én a Chips AB információkat nyújtott be a Bizottsághoz.
(5)
2010. október 27-én kelt levelében a Bizottság azon határozatáról tájékoztatta Svédországot, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (2) (a továbbiakban: az EUMSZ) 108. cikkének (2) bekezdése szerint eljárást indít a támogatást illetően. Az eljárás megindítására irányuló bizottsági határozatot (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat) az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3) kihirdették. A Bizottság felszólította az érintett feleket, hogy az intézkedés vonatkozásában nyújtsák be észrevételeiket.
(6)
2010. november 23-i levelében Svédország az eljárás megindításáról szóló határozatra vonatkozó észrevételek benyújtására rendelkezésre álló határidő meghosszabbítását kérte.
(7)
A svéd hatóságok 2010. december 15-i és 17-i levelükben küldték meg észrevételeiket a Bizottságnak. A Hammar Nordic Plugg AB 2011. január 22-i levelében küldte meg észrevételeit a Bizottságnak.
(8)
A Bizottság 2011. február 1-jén észrevételezésre továbbította a Hammar Nordic Plugg AB megjegyzéseit a svéd hatóságoknak.
(9)
2011. június 1-jén a Bizottság további információkat kért. Svédország erre 2011. június 29-i levelében válaszolt, majd 2011. szeptember 12-én és szeptember 30-án e-mailben további felvilágosítással szolgált.
(10)
2011. június 6-án a Bizottság kérdőívet küldött a Chips AB-nek, erre azonban közvetlenül a vállalkozástól nem kapott választ. A Chips AB mindazonáltal benyújtott bizonyos információkat a svéd hatóságokhoz, amelyek ezen információkat is belefoglalták a 2011. szeptember 12-én küldött felvilágosításba.
(11)
2011. október 19-én találkozóra került sor a Bizottság szolgálatai és a Hammar Nordic Plugg AB képviselői között.
(12)
2011. november 3-án a Hammar Nordic Plugg AB e-mailben további információkat nyújtott be a Bizottsághoz. A Bizottság 2011. november 4-én továbbította ezeket az információkat a svéd hatóságok felé, amelyek azonban 2011. november 28-án megerősítették, hogy nincsenek további észrevételeik.
2. AZ ÜGY LEÍRÁSA
2.1. A kedvezményezett és az érintett felek
(13)
A támogatás kedvezményezettje a Hammar Nordic Plugg AB (a továbbiakban: Hammar), amely ingatlankiadással és -kezeléssel foglalkozik. A Hammar, amelynek székhelye a nyugat-götalandi Trollhättan városában található, anyavállalatának, a Hammar Nordic Fastigheter AB-nek 100 %-os tulajdonában van, ez utóbbi tulajdonosa pedig egy magánszemély, Anders Hammar (4).
(14)
Vänersborg önkormányzata (a továbbiakban: az önkormányzat) Nyugat-Götaland megyében található, a norvég határ közelében. Svédország 2007-2013 közötti időszakra vonatkozó regionális támogatási térképe alapján Vänersborg nem támogatási területen található.
(15)
A Fastighets AB Vänersborg (a továbbiakban: FABV) az önkormányzat tulajdonában lévő ingatlankezelő vállalat.
(16)
A Topp Livsmedel (a továbbiakban: Topp) az Orkla ASA (a továbbiakban: Orkla) nemzetközi konszern részét képező Chips AB (5) vállalkozáshoz tartozott.
(17)
Az intézkedés tárgyát képező ingatlan (a továbbiakban: a létesítmény) két telket, egy gyárépületet, tárgyi eszközöket és immateriális javakat (pl. védjegyeket) foglal magában. A létesítmény a Vänersborg önkormányzathoz tartozó egyik kisebb település, Brålanda területén található. 2007-ig a Topp mintegy 30 alkalmazottal mélyhűtött zöldségeket állított elő a létesítményben.
2.2. Az intézkedés összefoglalása
(18)
Egy 2009. május 26-i levélben panasz érkezett a Bizottsághoz egy állítólagos, köztulajdon (a létesítmény) piaci ár alatti értékesítése révén nyújtott állami támogatásra vonatkozóan.
(19)
A tényállás a következő: 2007 végén a Chips AB bejelentette, hogy leállítja a Topp-ban a gyártást, majd megkezdte a létesítmény értékesítését.
(20)
2008. február 13-án az önkormányzat - az FABV-n keresztül - 17 millió SEK-ért (1,7 millió EUR) (6) megvásárolta a létesítményt a Chips AB-tól.
(21)
Ugyanazon a napon, 2008. február 13-án az FABV két megállapodást kötött a Hammarral. Az egyik megállapodás bérleti szerződés volt, amely révén az FABV a teljes létesítményt bérbe adta a Hammarnak (7). A másik megállapodás egy opciót tartalmazott, amely jogot biztosított a Hammar számára, hogy a 2008. március 1. és 2010. február 28. közötti kétéves időszakban 8 millió SEK-es (0,8 millió EUR) áron bármikor megvásárolhassa az FABV-től a létesítményt. A Hammar élt az opcióval és 2008. augusztus 11-én a rögzített áron megvásárolta a létesítményt az FABV-től.
(22)
Egy 2008. március 1-jei megállapodás értelmében a Hammar a létesítmény legnagyobb részét helyi vállalkozásoknak adta bérbe, az FABV és a Hammar közötti megállapodásban szereplőnél magasabb bérleti díj (8) fejében. A bérleti szerződés aláírásának feltételeként a helyi vállalkozások azt a követelményt állították, hogy amennyiben a Hammar lesz a létesítmény tulajdonosa, a jövőben legyen lehetőségük a létesítmény megvásárlására. Az ugyanazon a napon aláírt opciós megállapodás lehetőséget biztosított a helyi vállalkozások számára, hogy 40 millió SEK-ért (4 millió EUR) megvásárolják a létesítményt.
(23)
2008. szeptember 2-án a Hammar szerződést kötött a helyi vállalkozásokkal a létesítmény 40 millió SEK-ért történő értékesítéséről.
3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁRÓL SZÓLÓ HATÁROZAT
(24)
A Bizottság okkal feltételezte, hogy a létesítmény FABV általi, Hammarnak történő eladása állami támogatást tartalmazott. Ezért a Bizottság az említett ügylet tekintetében 2010. október 27-én hivatalos vizsgálati eljárást indított (9).
(25)
A svéd hatóságok és a Hammar benyújtották a hivatalos vizsgálati eljárás megindítására vonatkozó észrevételeiket.
(26)
A svéd hatóságok álláspontja szerint a létesítmény Hammarnak történő értékesítése nem valósít meg állami támogatást. Fenntartják véleményüket, miszerint az önkormányzat a létesítmény FABV-n keresztül történő megvásárlásával kizárólag a gyár és a munkahelyek fennmaradását kívánta biztosítani. Mivel az önkormányzatnak nem állt szándékában, hogy saját maga működtesse az üzemet, a Hammar által javasolt megoldást, azaz a vételi opciót tartalmazó bérleti szerződést választották. A svéd hatóságok azt is megjegyezték, hogy a Hammarnak biztosított opció 9 millió SEK (0,9 millió EUR) összegű, az önkormányzat költségvetéséből az FABV-nek nyújtott tőkeinjekciót is előírt azon veszteség ellentételezésére, amely akkor keletkezik, ha a Hammar él az opcióval.
(27)
A Hammar azt állítja, hogy az FABV túlságosan magas áron vásárolta meg a létesítményt a Chips AB-től, ami azt jelentheti, hogy az Orkla részesült állami támogatásban. Ezenfelül a Hammar azt állítja, hogy a létesítményt piaci feltételek mellett vásárolta az FABV-től, és az adásvétel nem volt hatással a tagállamok közötti kereskedelemre, továbbá nem vezetett versenytorzuláshoz.
(28)
Állításának alátámasztására a Hammar benyújtott egy (2011. január 20-i keltezésű) utólagos számítást, amelyet a PricewaterhouseCoopers készített a létesítmény értékéről (a továbbiakban: PwC-jelentés). A PwC-jelentés értelmében az ingatlanok e típusa esetében a piaci ár kiszámítása során olyan nagy a bizonytalansági tényező, hogy úgy tekinthető, hogy az ár a létesítmény minden egyes adásvétele során (azaz amikor az FABV megvette a Chips AB-tól, majd amikor az FABV eladta a Hammarnak, és végül amikor a Hammar értékesítette a helyi vállalkozásoknak) a piaci ár közelében került meghatározásra. A jelentés mindenekelőtt az FABV által a Hammarnak, majd utóbbi által a helyi vállalkozásoknak történő értékesítés során fizetett árat tekinti piaci árnak, figyelembe véve a két (az FABV és a Hammar, illetve a Hammar és a helyi vállalkozások közötti) bérleti szerződésben rögzített pénzügyi feltételeket.
(29)
A Bizottság szolgálataival tartott 2011. október 19-i találkozón, valamint 2011. november 3-i beadványában, amelyben további információkkal látta el a Bizottságot, a Hammar hangsúlyozta, hogy a létesítményre nem volt más ajánlat az önkormányzat és a Hammar közötti, a 8 millió SEK összegű vételi opciót tartalmazó megállapodás létrejöttének időpontjában, ezért ez az ár bármiféle esetleges - hipotetikusnak tekintendő - számításoktól függetlenül piaci árnak minősül.
(30)
2011. november 3-án a Hammar a Copenhagen Economics A/S (10) (a továbbiakban: Copenhagen Economics) által készített jelentést küldött a Bizottságnak. A jelentés azt vizsgálja, hogyan hathatott a tagállamok közötti kereskedelemre a létesítmény FABV általi megvásárlása a Chips AB-tól, majd a Hammarnak történő értékesítése. A jelentés arra a következtetésre jut, hogy az első adásvétel rendelkezett az Unión belüli kereskedelemre való hatásgyakorlás potenciáljával, mivel az eladó, a Chips AB nemzetközi vállalkozás - a norvég Orkla-konszern finn leányvállalata -, amely részt vesz a nemzetközi versenyben. Ezzel szemben a jelentés megállapítja, hogy a létesítmény FABV általi, Hammarnak történő értékesítése egyáltalán nem, vagy csak jelentéktelen mértékben hatott az Unión belüli kereskedelemre, mivel a Hammar csak helyi szinten folytatja tevékenységét és nem rendelkezik nemzetközi versenytársakkal az érintett piacon.
4. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
4.1. Állami támogatás megléte
(31)
Azt, hogy a létesítmény FABV általi, a Hammarnak történő értékesítése állami támogatásnak minősül-e, az EK-Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése fényében kell értékelni, amely szerint „a közös piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.
(32)
A Bizottság megjegyzi, hogy a támogatás kedvezményezettje, a Hammar vállalkozásnak minősül, mivel a piacon nyújtott ingatlan- és ingatlannal kapcsolatos szolgáltatások révén gazdasági tevékenységet folytat.
(33)
Az ügyletet az önkormányzat bonyolította le, az FABV-n keresztül. Az FABV 100 %-ban az önkormányzat tulajdonában van, esetleges veszteségeit az önkormányzat rendes költségvetéséből fedezik. Az FABV vezetése Vänersborg önkormányzati vezetőiből áll. Az FABV által hozott határozatok így az államnak tulajdoníthatók, és olyan mértékben, amennyiben a határozatok gazdasági következményekkel járnak, állami forrás felhasználásának minősülnek. Ezenfelül az önkormányzat egyértelműen résztvevője volt az ügyletnek, hiszen a Hammarnak biztosított opció 9 millió SEK összegű, az önkormányzat költségvetéséből az FABV-nek nyújtott tőkeinjekciót is előírt azon veszteség ellentételezésére, amely akkor keletkezik, ha a Hammar él az opcióval. Mindezek fényében a Bizottság arra a következtetésre jut, hogy a létesítmény Hammarnak történő eladása állami források felhasználását foglalta magában.
(34)
Mivel az ügylet egy bizonyos vállalkozást (a Hammart) részesített előnyben, az intézkedés szelektív intézkedésnek minősül.
(35)
Az Európai Unió Bírósága állami támogatásra vonatkozó ítélkezési gyakorlatának értelmében az intézkedés torzítja vagy torzíthatja a versenyt és hatással lehet az Unión és az Európai Gazdasági Térségen (a továbbiakban: EGT) belüli kereskedelemre. Annak alátámasztására, hogy a létesítmény Hammarnak történő értékesítéséből eredő szelektív előny nem, vagy csak jelentéktelen mértékben gyakorolt hatást a kereskedelemre, a Copenhagen Economics által készített tanulmány (lásd a (30) preambulumbekezdést) azt állítja, hogy az ingatlanpiac, amelyen a Hammar tevékenykedik, csupán helyi szintű. A kereskedelemre gyakorolt esetleges hatás azonban nem attól függ, hogy a támogatás kedvezményezettje nemzetközi vagy csupán nemzeti szinten tevékeny, sokkal inkább az határozza meg, hogy azok az áruk és szolgáltatások, amelyekkel a támogatás kedvezményezettje kereskedik, az Unión belüli kereskedelem tárgyát képezik vagy képezhetik-e (11). Ez a feltétel ezen intézkedés kapcsán teljesül, mivel az ingatlan- és ingatlannal kapcsolatos szolgáltatások az Unión belüli kereskedelem és beruházások tárgyát képezik. Ezt a tényt a szóban forgó ügyben megerősíti az a körülmény, hogy a létesítmény korábbi tulajdonosa (Chips AB) a nemzetközi szinten tevékeny Orkla-konszern finnországi székhelyű leányvállalata. Ez azt bizonyítja, hogy a szóban forgó eszköz (a létesítmény) vonatkozásában határokon átnyúló érdekek léteznek; ezen felül a létesítmény nem egy beépítetlen telek, hanem egy működő, mélyhűtött élelmiszereket előállító üzem.
(36)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy még ha a Hammar csak helyi szinten tevékenykedik is, egy olyan piacon folytat tevékenységet, amelyen nem zárható ki az Unión és EGT-n belüli kereskedelemre és versenyre gyakorolt hatás. A Hammar által benyújtott érvek ezért nem indokolják, hogy a Bizottság eltérjen az e feltételre vonatkozó, az eljárás megindításáról szóló határozatában megfogalmazott előzetes értékelésétől.
(37)
Ezért az állami támogatás definíciójának egyetlen mérlegelendő kritériuma az, hogy a létesítmény FABV általi értékesítése előnyt biztosított-e a Hammarnak. A rendelkezésre álló információk alapján a Bizottság úgy véli, hogy az FABV a piaci érték alatti áron értékesítette a létesítményt a Hammarnak (amit egy piaci magánbefektető vélhetően nem tett volna), és ezzel előnyhöz juttatta a Hammart.
(38)
Az ügy bizonyos köztulajdonban lévő eszközök magánvállalkozásnak történő értékesítésével kapcsolatos. Az eszközök egy része ingatlan (telek és épületek), amelyek esetében a támogatás meglétének vizsgálata során a Bizottság a hatóságok általi földterület- és épületértékesítés állami támogatási elemeiről szóló közleményére (12) (a továbbiakban: a közlemény) támaszkodik. Ha az értékesítés más eszköztípust érint, a Bizottság a piacgazdasági magánbefektető elvén alapuló tesztet alkalmazza, vagyis azt határozza meg, hogy a közjogi eladó úgy viselkedett-e, mint egy piacgazdasági magánbefektető. Az egyértelműség kedvéért a Bizottság mindazonáltal a szóban forgó ügylet egészét a közlemény alapján ítéli meg, mivel a közlemény szintén ezen az elven alapul (13).
(39)
A közlemény II.1. pontja értelmében mindenekelőtt akkor zárható ki a vevő javára nyújtott állami támogatás automatikus megléte, ha az értékesítésre megfelelően közzétett, nyílt és feltételmentes, árveréshez hasonlítható pályázati eljárást követően kerül sor, amely során a legjobb vagy az egyetlen ajánlatot fogadják el. A Bizottság által összegyűjtött információk alapján úgy tűnik, az FABV a létesítmény értékesítését megelőzően nem hirdetett pályázati eljárást, ezért az állami támogatás megléte nem zárható ki automatikusan.
(40)
A Hammar úgy érvel, hogy a 8 millió SEK összegű ár megfelel a létesítmény piaci értékének, mivel az opcióról való megállapodás időpontjában más ajánlat nem volt. A Bizottság mindazonáltal megállapítja, hogy a létesítmény önkormányzat általi értékesítése nem volt átlátható és más ajánlattevők számára nyitott. Ezért a Bizottság nem tud a tényleges piaci értékre (14) vonatkozó következtetést levonni az eladási árból. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy az FABV 2008. február 13-án 17 millió SEK-ért vette meg a létesítményt, és ugyanaznap beleegyezett, hogy a Hammarnak vételi opciót biztosítson a létesítmény sokkal alacsonyabb áron, 8 millió SEK-ért történő megvételére.
(41)
A közlemény II. 2a. pontja szerint abban az esetben, ha az értékesítés feltételhez nem kötött pályázati eljárás nélkül zajlik, az értékesítési tárgyalások előtt egy vagy több független értékbecslőnek független értékbecslést kell végeznie a piaci érték általánosan elfogadott piaci számadatok és értékbecslési normák alapján történő megállapítása céljából. A Bizottság megállapítja, hogy az FABV nem készíttetett független értékbecslést a létesítményről az értékesítési tárgyalások előtt.
(42)
Annak ellenére, hogy nem került sor nyílt és feltételmentes pályázati eljárásra és az értékesítési tárgyalásokat megelőzően nem készült független értékbecslés a létesítményről, rendelkezésre állnak más információk, amelyek lehetővé teszik, hogy következtessünk a létesítmény azon időpontbeli piaci értékére, amikor az FABV eladta azt a Hammarnak.
(43)
Amikor a létesítményt 2007 végén piacra bocsátották, a Chips AB megbízta a Colliers Internationalt (15), hogy készítsen értékesítési feljegyzést a létesítményről. A Colliers International 27 millió SEK (2,7 millió EUR) összegű eladási árat adott meg az épületekre, a tárgyi eszközök és immateriális javak nélkül. Amint az az eljárás megindításáról szóló határozatban megállapításra került, a Bizottság ezt a piaci ár megfelelő becslésének tekinti, mivel i. a becslésre az értékesítési tárgyalások előtt került sor; ii. a becslést a Chips AB a létesítmény értékesítése kapcsán rendelte meg, vagyis olyan összefüggésben, amikor a Chips AB-nak ésszerűen nem állhatott más érdekében, mint hogy helytálló becslést kapjon a piaci értékről; iii. a vizsgálatot mind az eladótól, mind a vevőtől független harmadik fél végezte; és iv. a Colliers International megbízható tapasztalattal rendelkezik az ingatlanágazatban. A Hammar mindazonáltal vitatja a Bizottság azon álláspontját, hogy az értékbecslés független lett volna, hiszen azt az eladó rendelte meg. A Hammar emellett úgy véli, hogy - tekintettel a létesítmény tranzakciókori helyzetére - a Colliers International feltevései nem voltak realisztikusak (a Colliers International többek között csupán 10 %-os kihasználatlansági szintből indult ki).
(44)
A létesítmény piaci árának egy másik lehetséges mutatója a Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) (a továbbiakban: Swedbank) által 2008 júniusában végzett értékelés. Ez az értékbecslés azon helyi vállalkozások számára készült, amelyek később megvásárolták a létesítményt, a létesítményvásárláshoz történő hitelfelvétel céljából. A Swedbank 30 millió SEK-re (3 millió EUR) becsülte a létesítmény piaci értékét, bár az értékelt ingatlan kisebb volt, mint a létesítmény egésze (17). A Swedbank 35 %-os kihasználatlansági szintből indult ki; a többi feltételezés összehasonlítható volt a Colliers International feltevéseivel.
(45)
A PwC-jelentés az értékesítés időpontjának függvényében számos becslést tartalmaz a létesítmény piaci értékére vonatkozóan. A jelentésben megállapításra kerül például, hogy a létesítmény értéke mintegy 9 millió SEK volt, amikor a Chips AB eladta azt az FABV-nek, míg mintegy 5,5 millió SEK (0,55 millió EUR) volt, amikor a Hammar ugyanaznap (2008. február 13-án) bérbe vette az FABV-től. A PwC-jelentésben szerepel egy harmadik, a létesítmény értékére vonatkozó becslés is: azon időpontban, amikor a Hammar bérbe adta a létesítményt a helyi vállalkozásoknak (2008. március 1-jén) megközelítőleg 21 millió SEK-et (2,1 millió EUR-t) ért.
(46)
A Bizottság mindenekelőtt megjegyzi, hogy a PwC-jelentés rövid időszakon belül különböző piaci értékeket ad meg a létesítményre. Mivel az ingatlanok piaci értéke rövid távon (rendkívüli körülmények kivételével) meglehetősen stabil, a Bizottságnak erős kétségei vannak a PwC-jelentésben szereplő értékelések egy részével kapcsolatban, különösen azt figyelembe véve, hogy valamennyi tranzakcióra igen rövid időszak alatt került sor.
(47)
A létesítmény PwC-jelentésben szereplő első két értékbecslést (9 millió SEK és 5,5 millió SEK) a Bizottság - összehasonlítva a Colliers International és a Swedbank egyidejű értékelésével - irreálisnak találja. Egyrészről a Bizottság megjegyzi, hogy a PricewaterhouseCoopers (a továbbiakban: PwC) 5,5 millió SEK-es értékbecslése azon a pénzforgalmon alapul, amelyet a Hammar bérleti díj formájában fizetett a létesítményért az FABV-nek. A PwC maga is elismeri, hogy ezek a bérleti díjak jóval alacsonyabbak, mint egy hasonló ipari létesítmény rendes hozama. Ez még inkább figyelemre méltóvá válik azokkal a (mintegy hétszer magasabb) bérleti díjakkal összehasonlítva, amelyeket a helyi vállalkozások fizetnek csupán néhány nappal később a Hammarnak (lásd a 7. és 8. lábjegyzetet). Fentiekre figyelemmel a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a Hammar által fizetett bérleti díjak alacsonyabbak voltak a piaci bérleti díjaknál. A Bizottság ezért úgy véli, hogy az 5,5 millió SEK-es értékbecslés, amely a piaci szint alatti bérletidíj-bevételen alapul, nem tükrözi a létesítmény valós piaci értékét. Másrészről a 9 millió SEK-es értékbecslés azon a feltevésen alapul, hogy a létesítmény a tulajdonlás első két évében 100 %-ban üresen áll majd, a kihasználatlansági szint a harmadik évben 75 %-ra, a negyedik évben 50 %-ra csökken, majd az értékbecslés által felölelt időszak fennmaradó részére beáll 60 %-ra. A kihasználatlansági szintre vonatkozó feltevések azonban nem veszik figyelembe, hogy az értékesítés időpontjában ismert volt, hogy a helyi vállalkozások készek voltak a létesítmény bérbevételére, ezért a meghatározandó érték alapja a bérlővel rendelkező létesítmény.
(48)
A PwC-jelentésben szereplő harmadik becslés szerint a létesítmény piaci értéke mintegy 21 millió SEK volt, amikor a Hammar értékesítette azt a helyi vállalkozásoknak, bár a becslésbe bevont helyiségek nem foglalják magukban a létesítmény egészét (lásd a 17. lábjegyzetet). Ez a becslés alapvetően ugyanazon módszerre épül, mint a Colliers International és a Swedbank becslése; a feltevések alapjául főként a Hammar és a helyi vállalkozások közötti (azaz az értékesítés időpontjában érvényes) bérleti szerződés feltételei szolgálnak. Megjegyzendő továbbá, hogy a feltételezések szerint a szerződési feltételek összhangban voltak a piaci gyakorlattal, különösen, mivel a megállapodás két piaci magánszereplő között jött létre, akik vélhetőleg kizárólag gazdasági szempontból ésszerű indokok alapján cselekednek. A Bizottság ezért úgy véli, hogy a létesítmény piaci értékére vonatkozó, a PwC-jelentésben szereplő harmadik becslés helytálló.
(49)
Ezért egyértelmű, hogy - függetlenül attól, hogy a létesítmény piaci értékének melyik becslését (a Colliers International által, a Swedbank által készített vagy a PwC-jelentésben szereplő harmadik becslést) választjuk - a 8 millió SEK-es ár, amelyért az FABV eladta a létesítményt a Hammarnak, a piaci ár alatt volt, ezáltal a Hammar előnyben részesült.
(50)
Tekintve, hogy az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének valamennyi feltétele teljesül, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a vizsgált intézkedés állami támogatást valósít meg, amely ezenfelül jogellenes is, mivel azt a Bizottság előzetes jóváhagyása nélkül nyújtották a kedvezményezettnek.
(51)
A támogatás kedvezményezettjének biztosított előny a Hammar által fizetett ár (8 millió SEK) és a létesítmény piaci ára közötti különbségnek felel meg.
(52)
A Bizottság a létesítmény piaci árát a rendelkezésre álló lehetséges alternatívák és becslések vizsgálata révén állapítja meg. Ezek a következők: i. az FABV által 2008. február 18-án a Chips AB-nak ténylegesen megfizetett 17 millió SEK; ii. a helyi vállalkozások által a Hammarnak ténylegesen megfizetett 40 millió SEK; iii. a Colliers International által az értékesítés előtt készített becslés 27 millió SEK-ről; iv. a Swedbank által 2008 júniusában készített becslés 30 millió SEK-ről; és v. a PwC-jelentésben szereplő 21 millió SEK összegű becslés.
(53)
A Bizottság úgy véli, hogy az FABV által a létesítmény megvásárlásakor a Chips AB-nek fizetett 17 millió SEK nem szolgál a piaci érték meggyőző bizonyítékául. A Bizottság már az eljárás megindításáról szóló határozatában kifejtette, hogy a Chips AB elfogadta a becsült piaci értéknél alacsonyabb árat, mert el akarta kerülni a létesítmény bezárásából és a munkahelyek ebből következő megszűnéséből eredő, a vállalkozás hírnevére ható negatív következményeket. Ezenfelül a Chips AB ki akarta használni a gyors értékesítés lehetőségét, hogy lezárhassa a Topp működését. Az a piaci magánszereplő, amelyre nem érvényesek ezek (a Chips AB-ra specifikus) korlátozások, magasabb árat kért volna. A Bizottság ezért úgy véli, hogy nem szükséges megcáfolni a Hammar érvelését, amelyet e határozat (27) preambulumbekezdése foglal össze, és amely a hivatalos vizsgálatnak részét nem képező körülményre vonatkozik.
(54)
A Bizottság a hivatalos vizsgálati eljárás során összegyűjtött információk alapján azt is megállapította, hogy a helyi vállalkozásokkal megállapodott 40 millió SEK összeg sem tűnik a legjobb mércének a létesítmény piaci árának meghatározásához, mivel a vállalkozások a megállapodásban szereplő összeget részben banki hitelből, részben pedig magától a Hammartól kapott hitelből finanszírozták. Az eladó (aki egyúttal hitelező is az ügyletben) nagyarányú részesedése a finanszírozásból és az ebből következő hitelkockázat nem támasztják alá közvetlenül azt az érvelést, miszerint a 40 millió SEK névleges ár jelenti a létesítmény tényleges gazdasági értékét. Az ezen ügylet során kifizetett névleges ár ezért nem meggyőző bizonyíték a piaci körülmények között fizetendő árra nézve, de további jel arra vonatkozóan, hogy a 8 millió SEK-es ár nem felel meg a létesítmény piaci értékének. A két alternatíva egy három hétnél rövidebb időszak alatt került megállapításra; a rövid időszak alatti igen jelentős árkülönbség megerősíti, hogy ez az összeg nem felel meg a piaci árnak.
(55)
Ami a Colliers International és a Swedbank becsléseit illeti, a Bizottságnak nincs oka kételkedni abban, hogy azok függetlenek és általánosan elfogadott standardok alapján készültek. A Bizottság mindazonáltal úgy véli, hogy a becslések közvetlenül nem hasonlíthatók össze, mivel az értékelések alapjául szolgáló feltevések egy része különböző. A rendelkezésre álló információk alapján a Bizottság nem tudja teljes bizonyossággal megállapítani, hogy ezek a becslések nyújtják-e a legmegbízhatóbb képet a létesítmény valós piaci értékéről, mivel feltevéseken, valamint a piacon történő más tranzakciókkal való összehasonlításokon alapulnak, nem pedig az érintett létesítményre vonatkozó egyéb tranzakciókkal való összehasonlításokon.
(56)
Összességében a Bizottság úgy véli, hogy indokolt a PwC-jelentésben szereplő harmadik becslésből következő piaci értéket alkalmazni. Amint az a (48) preambulumbekezdésben is megállapításra került, a Bizottság úgy véli, hogy a becslés - annak ellenére, hogy elkészítésére az ügylet lebonyolítását követően került sor - egy (a Hammar és a helyi vállalkozások között) valóban létező bérleti szerződésből eredő pénzforgalmon alapul, és így tényszerű piaci megfigyelésekre épít. Erre tekintettel a 21 millió SEK-es becslés a létesítmény piaci értékének hihető - bár a Colliers International és a Swedbank becsléséhez képest óvatos - becslése. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a Hammar 2008. február 13-án kötött opciós megállapodást a létesítmény 8 millió SEK-ért történő megvásárlásáról és 2008. augusztus 11-én élt az opcióval. 2008. március 1-jén a Hammar opciós szerződést kötött a helyi vállalkozásokkal a létesítmény 40 millió SEK-ért történő értékesítéséről, az értékesítési szerződés megkötésére 2008. szeptember 2-án került sor, amikor a vállalkozások éltek az opcióval. A PwC-jelentésben 2008. március 1-jét vették alapul a létesítmény 21 millió SEK-es értékének megbecslésekor. Tekintve, hogy valamennyi tranzakcióra rövid időn belül került sor, nincs ok azt feltételezni, hogy a létesítmény értéke különösen távol eshetett a 21 millió SEK-től, amikor a Hammar megvásárolta azt, vagy amikor az opciós szerződést megkötötte.
(57)
Ennek alapján megállapítható, hogy a Hammarnak biztosított előny 13 millió SEK(1,3 millió EUR). Az előny a 21 millió SEK-es piaci érték és a Hammar által a létesítményért ténylegesen fizetett 8 millió SEK-es ár közötti különbségből adódik.
4.2. A támogatás összeegyeztethetősége
(58)
Sem a svéd hatóságok, sem a Hammar nem nyújtott be bizonyítékokat annak alátámasztására, hogy a támogatás a közös piaccal összeegyeztethető lenne. Az intézkedés svéd hatóságok által megadott egyetlen indoka az önkormányzat azon politikai szándéka volt, hogy fenntartsa az üzem működését és ezzel egyidejűleg biztosítsa a foglalkoztatást Vänersborg körzetében.
(59)
Tekintve, hogy az önkormányzat nem támogatási területen helyezkedik el (lásd a (14) preambulumbekezdést), nem jogosult regionális támogatásra. A támogatás svéd hatóságok által megadott különböző céljai figyelembe vehetők lennének a nehéz helyzetben lévő vállalkozások megmentéséhez és szerkezetátalakításához nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatásról szóló bizottsági közlemény (18) alapján. Semmi nem utal azonban arra, hogy ebben az esetben teljesülnek az iránymutatás feltételei. Különösen pedig semmi nem utal arra, hogy a Hammar nehéz helyzetben lévő vállalkozás lett volna a létesítmény megvásárlásakor.
(60)
Semmi esetre sem volt kellő bizonyíték arra, hogy az intézkedés szükséges és arányos volt valamely közös érdekű cél eléréséhez. Ezért a Bizottság nem talált indokot arra, hogy a támogatást az EUMSZ 107. cikkének (3) bekezdése értelmében a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánítsa.
(61)
Az összeegyeztethetőség egyetlen más oka sem tűnik alkalmazhatónak. Ezért a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a létesítmény önkormányzat általi, Hammarnak történő értékesítése jogtalan és az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a közös piaccal összeegyeztethetetlen állami támogatást valósít meg.
4.3. A bérleti szerződés és az opciós ár
(62)
Az eljárás megindításáról szóló határozatában a Bizottság azt illetően is kételyének adott hangot, hogy mennyiben felelt meg a piaci feltételeknek az FABV és a Hammar között 2008. február 13-án létrejött bérleti szerződés, valamint az az ár, amelyen a Hammar az opció értelmében megvásárolhatta a létesítményt (lásd az eljárás megindításáról szóló határozat (38) preambulumbekezdését).
(63)
A bérleti szerződést illetően a Bizottság megállapítja, hogy az állami támogatást tartalmaz, mivel a 4.1. szakaszban bemutatott okok miatt teljesülnek az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének szükséges feltételei: i. a támogatás kedvezményezettje, a Hammar vállalkozás; ii. az FABV által hozott határozatok az államnak tulajdoníthatók, és amennyiben gazdasági következménnyel járnak, állami forrás felhasználásának minősülnek; iii. az intézkedés szelektív, mivel bizonyos vállalkozást részesít előnyben; iv. a (47) preambulumbekezdésben leírtak és a Hammar által benyújtott PwC-jelentés alapján a Bizottság úgy véli, hogy az FABV által a Hammartól beszedett bérleti díj alacsonyabb a piaci árnál, ezért előnyt biztosít a Hammarnak; és v. még ha a Hammar csak helyi szinten tevékenykedik is, egy olyan piacon folytat tevékenységet, amelyen nem zárható ki az Unión és EGT-n belüli kereskedelemre és versenyre gyakorolt hatás.
(64)
Annak megállapításához, hogy mekkora előnyben részesült a Hammar, össze kell hasonlítani azt a bérleti díjat, amelyről az FABV és a Hammar 2008. február 13-án megállapodott (0,5 millió SEK az első évre), azzal, amelyről 2008. március 1-jén a Hammar és a helyi vállalkozások között jött létre megállapodás (3,5 millió SEK az első évre). A Bizottság úgy véli, hogy e második szerződés feltételei megfelelnek a létesítmény bérbeadása piaci értékének, mivel a szerződés két piaci magánszereplő között jött létre, akik gazdasági szempontból ésszerű indokok alapján cselekszenek. Ugyancsak megjegyzendő ebben az összefüggésben, hogy a PwC-jelentés is az utóbbi összegből indul ki a létesítmény értékének számítása során. Mivel a Hammar csupán 2008. március 1. és 2008. augusztus 11. (azon időpont, amikor a Hammar élt a vételi opcióval) között, vagyis mintegy hat hónapig fizetett bérleti díjat az önkormányzatnak, az FABV és a Hammar, illetve a Hammar és a helyi vállalkozások közötti megállapodásban szereplő bérleti díjak közötti 3 millió SEK-es különbségből számított előny időarányos összege 1,5 millió SEK (0,15 millió EUR).
(65)
Mivel a közös piaccal való összeegyeztethetőség egyik indoka sem alkalmazható, illetve egyikre sem hivatkoztak (lásd a 4.2. szakaszt), a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az FABV és a Hammar közötti, 2008. február 13-i megállapodásban foglalt bérleti díj állami támogatást tartalmaz, amely jogellenes és az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében összeegyeztethetetlen a közös piaccal.
(66)
A Hammarnak biztosított vételi opció árát illetően a Bizottság megállapítja, hogy nem lehet abból kiindulni, hogy az opció megvalósításra kerül, mivel a svéd jog szerint az ingatlan jövőbeli megvásárlására vagy eladására tett kötelezettségvállalás elvben nem bír kötelező erővel (19). A Hammar ezen opcióból eredő tényleges előnye ezért nagymértékben bizonytalan, ha létezik egyáltalán, és mindenesetre megfelelő módon ellentételezésre kerülhetett az eladási árban vagy a fizetett bérleti díjban. Ezért nem állapítható meg teljes bizonyossággal, hogy az opció olyan előnyt biztosított a Hammar számára, amely elkülöníthető a bérleti szerződés és a létesítmény későbbi értékesítése által a Hammarnak biztosított előnytől.
5. A TÁMOGATÁS VISSZAFIZETTETÉSE
(67)
A 659/1999/EK tanácsi rendelet (20) 14. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik: „Amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére”.
(68)
Mivel a szóban forgó intézkedés jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatást valósít meg, annak érdekében, hogy helyreálljon a támogatás nyújtása előtti piaci helyzet, a támogatást vissza kell fizetni. A visszafizettetést attól a pillanattól kezdve kell alkalmazni, amikortól a kedvezményezett előnyben részesült, azaz amikortól a támogatást a kedvezményezett rendelkezésére bocsátották, és a tényleges visszafizetésig tartó időszakra visszafizetési kamatot kell kiszabni.
(69)
Az intézkedésben foglalt, a közös piaccal összeegyeztethetetlen és ezért visszafizetendő támogatási elem 14,5 millió SEK; ez a létesítmény piaci ára (21 millió SEK) és a Hammar által fizetett ár (8 millió SEK) közötti, 13 millió SEK-et kitevő különbségből, valamint a bérleti szerződésből eredő összegből (1,5 millió SEK) tevődik össze.
(70)
A visszafizetési kamatot erre a visszafizetendő összegre kell megfizetni. A 13 millió SEK jogellenes támogatási elem után fizetendő visszafizetési kamat számításának kezdete az a nap, amikor a Hammar élt az opcióval és megvásárolta a létesítményt az FABV-től, azaz 2008. augusztus 11. Az 1,5 millió SEK jogellenes támogatási elem után fizetendő visszafizetési kamat számításának kezdete az a nap, amikortól bérletfizetés történt, vagyis 2008. március 1.,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk.
A 14,5 millió SEK összegű állami támogatás, amelyet Svédország Vänersborg önkormányzat területén, Brålanda településen, köztulajdon piaci ár alatti értékesítése és bérbeadása formájában, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (3) bekezdését megsértve, jogellenesen nyújtott a Hammar Nordic Plugg AB javára, nem összeegyeztethető a közös piaccal.
2. cikk.
(1) Svédország visszafizetteti a Hammar Nordic Plugg AB-val az 1. cikkben említett támogatást.
(2) A visszatérítendő összeg utáni kamatot attól a naptól, hogy az összeegyeztethetetlen támogatást a kedvezményezett Hammar Nordic Plugg AB rendelkezésére bocsátották, a visszafizetés napjáig kell megfizetni.
(3) A kamatot a 794/2004/EK bizottsági rendelet (21) V. fejezetével összhangban kamatos kamatként kell kiszámítani.
3. cikk.
(1) Az 1. cikkben említett támogatás behajtására azonnal és hatékonyan sort kell keríteni.
(2) Svédország biztosítja, hogy e határozat bejelentésétől számított négy hónapon belül végrehajtja ezt a határozatot.
4. cikk.
(1) E határozat közzétételétől számított két hónapon belül Svédország köteles a Bizottság rendelkezésére bocsátani az alábbi adatokat:
a)
a kedvezményezett által visszafizetendő teljes összeg (a támogatás összege és a kamatok);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében meghozott és tervezett intézkedések részletes leírása;
c)
igazoló dokumentumok arra vonatkozóan, hogy a támogatás kedvezményezettjével szemben megindították a visszafizettetési eljárást.
(2) Svédország tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtása érdekében tett intézkedéseiről, amíg az 1. cikkben említett támogatás visszafizetése meg nem történt. A Bizottság kérésére Svédország azonnali tájékoztatást nyújt az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ugyancsak részletes tájékoztatást nyújt a kedvezményezett által már visszafizetett támogatásokról és kamatokról.
5. cikk.
Ennek a határozatnak a Svéd Királyság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2012. február 8-án.