KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 248/2010
af 24. marts 2010
om ændring af forordning (EF) nr. 1484/95 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af repræsentative priser for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og forordning (EF) nr. 504/2007 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med tillægsimporttold for mælk og mejeriprodukter
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 143, litra b), sammenholdt med artikel 4,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 614/2009 af 7. juli 2009 om den fælles handelsordning for ægalbumin og mælkealbumin (2), særlig artikel 3, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1484/95 (3) og artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 504/2007 (4) skal importøren, når en sendings cif-importpris er højere end den gældende repræsentative pris, stille en sikkerhed som nævnt i artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (5) svarende til den tillægstold, vedkommende skulle have betalt, hvis beregningen af den var blevet foretaget på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt.
(2)
I tilsvarende tilfælde skal importøren i henhold til artikel 38, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 af 30. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006, for så vidt angår handel med tredjelande inden for sukkersektoren (6), stille en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
(3)
For at harmonisere beregningsmetoderne i de forskellige sektorer bør metoden i artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 504/2007 rettes ind efter metoden i artikel 38, stk. 3, i forordning (EF) nr. 951/2006.
(4)
I artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 fastsættes den frist, importøren har til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter cif-importprisens rigtighed. I praksis har det vist sig, at proceduren for import og salg af produkter i henhold til ordningen er blevet meget mere opdelt. Hvor der førhen normalt kun var en erhvervsdrivende, der tog sig af opkøb i tredjelandet, overgang til fri omsætning og salg i EU, er der i dag flere erhvervsdrivende involveret i de forskellige forløb, hvilket ofte gør det umuligt at overholde disse frister. Fristerne bør derfor forlænges.
(5)
Forordning (EF) nr. 1484/95 og (EF) nr. 504/2007 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 3, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.«
Artikel 2
Artikel 4, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 (7), svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. maj 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
A BIZOTTSÁG 248/2010/EU RENDELETE
(2010. március 24.)
a baromfihús- és tojáságazatra, valamint az ovalbuminra vonatkozó kiegészítő importvámrendszer végrehajtására és az irányadó árak meghatározásáról szóló 1484/95/EK rendelet, valamint a tej- és tejtermékágazatban kivetett kiegészítő importvámokkal kapcsolatos rendelkezések alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 504/2007/EK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1) és különösen annak 143. cikke b) pontjára, figyelemmel 4. cikkére is,
tekintettel az ovalbuminra és laktalbuminra vonatkozó közös kereskedelmi rendszerről szóló, 2009. július 7-i 614/2009/EK tanácsi rendeletre (2) és különösen annak 3. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1484/95/EK bizottsági rendelet (3) 3. cikkének (3) bekezdése, valamint az 504/2007/EK bizottsági rendelet (4) 4. cikkének (3) bekezdése előírja, hogy amennyiben egy szállítmány CIF-importára magasabb, mint az alkalmazandó irányadó ár, az importőrnek be kell nyújtania a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (5) 248. cikkének (1) bekezdésében említett biztosítékot, amelynek összege megegyezik annak a kiegészítő vámnak az összegével, amelyet akkor kellett volna fizetnie, ha a kiegészítő vámot az adott termékre vonatkozó irányadó ár alapján számították volna ki.
(2)
Azonban hasonló esetre a cukorágazatban harmadik országokkal folytatott kereskedelem tekintetében a 318/2006/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 2006. június 30-i 951/2006/EK bizottsági rendelet (6) 38. cikkének (3) bekezdése azt írja elő, hogy az importőrnek be kell nyújtania a 2454/93/EGK rendelet 248. cikkének (1) bekezdésében említett biztosítékot, mely megfelel a kérdéses termékre alkalmazandó reprezentatív ár alapján számított kiegészítő behozatali vám és a kérdéses szállítmány CIF-importára alapján számított kiegészítő behozatali vám összege közötti különbségnek.
(3)
A különböző ágazatokban alkalmazandó számítási módszerek összehangolása érdekében helyénvaló az 1484/95/EK rendelet 3. cikkének (3) bekezdésében, valamint az 504/2007/EK rendelet 4. cikkének (3) bekezdésében előírt módszert a 951/2006/EK rendelet 38. cikkének (3) bekezdésében előírt módszerrel összehangolni.
(4)
Az 1484/95/EK rendelet 3. cikkének (4) bekezdése és az 504/2007/EK rendelet 4. cikkének (4) bekezdése meghatározza azokat a határidőket, ameddig az importőrnek bizonyítania kell, hogy a szállítmány értékesítése olyan feltételek mellett történt, amelyek alátámasztják a CIF-importár valódiságát. Úgy tűnik, hogy a gyakorlatban sokkal jobban elkülönül az áruknak a rendszer szerinti behozatali és értékesítési folyamata. Míg előzőleg általában egyetlen gazdasági szereplő foglalkozott a harmadik országban történő beszerzéssel, valamint a Közösségen belüli szabad forgalomba bocsátással és értékesítéssel, addig ma számos szereplő érintett a különböző műveletekben, ami gyakran lehetetlenné teszi az említett határidők betartását. Ezért helyénvaló meghosszabbítani ezeket a határidőket.
(5)
Következésképpen az 1484/95/EK és az 504/2007/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell.
(6)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a mezőgazdasági piacok közös szervezésével foglalkozó irányítóbizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1484/95/EK rendelet 3. cikkének (3) és (4) bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
„(3) A (2) bekezdésben említett esetben az importőrnek be kell nyújtania a 2454/93/EGK rendelet 248. cikkének (1) bekezdésében említett biztosítékot, mely megfelel a szóban forgó termékre alkalmazandó reprezentatív ár alapján számított kiegészítő behozatali vám és a szóban forgó szállítmány CIF-importára alapján számított kiegészítő behozatali vám összege közötti különbségnek.
(4) Az importőrnek a szóban forgó termék értékesítésétől számítva két hónap áll rendelkezésére - a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának keltétől számított kilenc hónapos határidőn belül - annak bizonyítására, hogy a szállítmányt olyan feltételek mellett értékesítették, amelyek alátámasztják a (2) bekezdésben említett árak valódiságát. E határidők valamelyikének be nem tartása a benyújtott biztosíték elvesztését vonja maga után. A kilenc hónapos határidőt az importőr megfelelően indokolt kérésére az illetékes hatóság legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja.
A letétbe helyezett biztosíték felszabadítása olyan mértékben történik meg, amilyen mértékben a vámhatóságok elfogadják az értékesítés feltételeinek bizonyítását. Ellenkező esetben a biztosítékot a kiegészítő vám ellentételezéseként visszatartják.”
2. cikk
Az 504/2007/EK rendelet 4. cikkének (3) és (4) bekezdése helyébe az alábbi szöveg lép:
„(3) A (2) bekezdésben említett esetben az importőrnek be kell nyújtania a 2454/93/EGK bizottsági rendelet (7) 248. cikkének (1) bekezdésében említett biztosítékot, mely megfelel a szóban forgó termékre alkalmazandó reprezentatív ár alapján számított kiegészítő behozatali vám és a szóban forgó szállítmány CIF-importára alapján számított kiegészítő behozatali vám összege közötti különbségnek.
(4) Az importőrnek a szóban forgó termék értékesítésétől számítva két hónap áll rendelkezésére - a szabad forgalomba bocsátáshoz benyújtott vámáru-nyilatkozat elfogadásának keltétől számított kilenc hónapos határidőn belül - annak bizonyítására, hogy a szállítmányt olyan feltételek mellett értékesítették, amelyek alátámasztják a (2) bekezdésben említett árak valódiságát. E határidők valamelyikének be nem tartása a benyújtott biztosíték elvesztését vonja maga után. A kilenc hónapos határidőt az importőr megfelelően indokolt kérésére az illetékes hatóság legfeljebb három hónappal meghosszabbíthatja.
A letétbe helyezett biztosíték felszabadítása olyan mértékben történik meg, amilyen mértékben a vámhatóságok elfogadják az értékesítés feltételeinek bizonyítását. Ellenkező esetben a biztosítékot a kiegészítő vám ellentételezéseként visszatartják.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
A rendeletet 2010. május 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. március 24-én.