KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1191/2010
af 16. december 2010
om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 1794/2006 om en fælles afgiftsordning for luftfartstjenester
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 550/2004 af 10. marts 2004 om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum (luftfartstjenesteforordningen), særlig artikel 15, stk. 4 (1),
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum (rammeforordningen), særlig artikel 5, stk. 3 (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens forordning (EF) nr. 1794/2006 (3) fastlægger de foranstaltninger, der er nødvendige for udformningen af en afgiftsordning for luftfartstjenester, der er i overensstemmelse med Eurocontrols overflyvningsafgiftsordning. Det er af største betydning for virkeliggørelsen af det fælles europæiske luftrum, at der udformes en fælles afgiftsordning for de luftfartstjenester, der udøves i alle faser af en flyvning. Ordningen bør medvirke til at skabe større gennemskuelighed, hvad angår beregning, pålæggelse og opkrævning af afgifter hos luftrumsbrugerne og dermed fremme luftfartstjenesters omkostningseffektivitet. Den bør ligeledes fremme flyvningernes effektivitet, samtidig med at et optimalt sikkerhedsniveau opretholdes, og en integreret udøvelse af tjenester stimuleres.
(2)
For at sikre at den overordnede målsætning om at gøre luftfartstjenesterne mere omkostningseffektive er virkningsfuld, bør afgiftsordningen bidrage til øget omkostnings- og driftseffektivitet i overensstemmelse med og til støtte for den europæiske masterplan for lufttrafikstyringen.
(3)
Forordning (EF) nr. 1794/2006 skal ajourføres, så den afspejler de finansielle konsekvenser af præstationsordningen på afgiftsordningen, navnlig med hensyn til omkostningerne og mekanismerne til trafikrisikodeling samt incitamentsordningerne som omhandlet i Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (4). Forordning (EF) nr. 1794/2006 bør derfor ændres tilsvarende.
(4)
Der bør træffes passende foranstaltninger med henblik på at sikre en gnidningsfri overgang til den ajourførte afgiftsordning.
(5)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra Udvalget for det Fælles Luftrum -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer af forordning (EF) nr. 1794/2006
I forordning (EF) nr. 1794/2006 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 1 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. Ved denne forordning fastlægges de foranstaltninger, der er nødvendige for udformningen af en fælles afgiftsordning for luftfart, der er i overensstemmelse med Eurocontrols overflyvningsafgiftsordning.«
b)
Stk. 5 og 6 affattes således:
»5. I overensstemmelse med artikel 1, stk. 3, 3. punktum i Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 (5) kan medlemsstaterne beslutte ikke at anvende denne forordning til luftfartstjenester, der udøves i lufthavne med en erhvervsmæssig lufttransport på under 50 000 flybevægelser om året, uanset den maksimale startmasse og antallet af passagersæder.
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om deres beslutning. Kommissionen offentliggør med jævne mellemrum en ajourført liste over de lufthavne, på hvilke medlemsstaterne har besluttet, at nærværende luftfartstjenesteforordning ikke finder anvendelse.
6. Med hensyn til luftfartstjenester, der udøves i lufthavne med en erhvervsmæssig lufttransport på under 150 000 flybevægelser om året, og uden at det berører den højeste tilladte startmasse og antallet af passagersæder, kan medlemsstaterne forud for hver af de i artikel 11, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 549/2004 nævnte referenceperioder, beslutte ikke at:
a)
beregne de fastlagte omkostninger i overensstemmelse med denne forordnings artikel 6
b)
beregne tårn- og indflyvningskontrolafgifter i henhold til denne forordnings artikel 11
c)
fastsætte enhedsrater for tårn- og indflyvningskontroltjenester efter bestemmelserne i denne forordnings artikel 13.
Stk. 1 finder anvendelse, uden at det berører de principper, der henvises til i artikel 14 og 15 i forordning (EF) nr. 550/2004, og med forbehold af artikel 1, stk. 3, tredje punktum i forordning (EU) nr. 691/2010.
De medlemsstater, der beslutter ikke at anvende de i stk. 1 nævnte bestemmelser, foretager en omhyggelig vurdering af, i hvilken udstrækning de i bilag I til nærværende forordning fastsatte betingelser er opfyldt. Vurderingen skal omfatte høringer af repræsentanter for luftrumsbrugerne.
Disse medlemsstater skal indgive en detaljeret rapport til Kommissionen om den i stk. 3 nævnte vurdering. Rapporten skal være støttet af dokumentation samt indeholde resultaterne af høringen med brugerne og en fyldestgørende begrundelse for medlemsstatens konklusioner.
Efter høringen med de berørte medlemsstater kan Kommissionen afgøre, at betingelserne i bilag I til nærværende forordning ikke er opfyldt, og kan senest to måneder efter at have modtaget rapporten anmode medlemsstaten om at foretage en fornyet vurdering ud fra reviderede betingelser.
Når Kommissionen vedtager en sådan afgørelse, fastlægger den hvilken del/hvilke dele, der skal revideres, og den angiver begrundelsen herfor.
Når Kommissionen har anmodet om en revideret vurdering indgiver den berørte medlemsstat en rapport med konklusionerne af den reviderede vurdering senest to måneder efter at have modtaget Kommissionens anmodning.
Den endelige rapport offentliggøres, og er gyldig i hele den pågældende referenceperiode.
2)
I artikel 2 tilføjes følgende litraer:
»h) »fastlagte omkostninger«: de omkostninger, der på forhånd er fastlagt af medlemsstaterne som omhandlet i artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 550/2004
i) »referenceperiode«: referenceperioden for den præstationsordning, der er oprettet ved artikel 11, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 549/2004
j) »flybevægelser inden for erhvervsmæssig lufttransport«: det samlede antal af starter og landinger beregnet som et gennemsnit over de tre år, som går forud for vedtagelsen af de præstationsplaner, der er omhandlet i artikel 12, i forordning (EU) nr. 691/2010
k) »andre indtægter«: ydelser fra offentlige myndigheder eller indtægter fra erhvervsaktiviteter og/eller, for så vidt angår enhedsrater for tårn- og indflyvningskontroltjenester, indtægter fra kontrahenter eller aftaler mellem luftfartstjenesteudøvere og lufthavnsoperatører, som kommer leverandører af luftfartstjenester til gode med hensyn til enhedsraternes størrelse.«
3)
I artikel 3, stk. 1, 2 og 3, foretages følgende ændringer:
»1. Afgiftsordningen er underkastet principperne i artikel 15 i forordning (EF) nr. 550/2004.
2. De fastlagte omkostninger for overflyvningsluftfartstjenester finansieres ved overflyvningsafgifter, som pålægges brugere af luftfartstjenester efter bestemmelserne i kapitel III og/eller andre indtægter.
3. De fastlagte omkostninger for tårn- og indflyvningskontroltjenester finansieres ved tårn- og indflyvningskontrolafgifter, som pålægges brugere af luftfartstjenester efter bestemmelserne i kapitel III og/eller andre indtægter. Disse kan omfatte krydssubsidier, der er ydet i overensstemmelse med EU-lovgivningen.«
4)
I artikel 4, stk. 3 og 4, foretages følgende ændringer:
»3. En overflyvningsafgiftszone strækker sig fra jorden op til og med det øvre luftrum, uden at dette dog er til hinder for, at en medlemsstat kan fastlægge en specifik zone for et komplekst tårn- og indflyvningskontrolområde.
4. Når en afgiftszone strækker sig over flere medlemsstaters luftrum, hvilket kan være en konsekvens af oprettelsen af en fælles afgiftszone i en funktionel luftrumsblok, sikrer de berørte medlemsstaterfor så vidt muligt , at nærværende forordning anvendes på en konsekvent og ensartet måde i det pågældende luftrum.
Når det ikke er muligt at anvende nærværende forordning ensartet på det pågældende luftrum, skal medlemsstaterne give brugerne gennemskuelige oplysninger om sådanne forskelle på anvendelsen, og de skal underrette Kommissionen og Eurocontrol herom.«
5)
I artikel 5, stk. 2 og 3, foretages følgende ændringer:
»2. Medlemsstaterne kan opgive de følgende omkostninger som fastlagte omkostninger i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 550/2004, når disse opstår som et resultat af udøvelsen af luftfartstjenester:
a)
omkostninger, der bæres af de relevante nationale tilsynsmyndigheder
b)
omkostninger, der bæres af de kvalificerede enheder, jf. artikel 3 i forordning (EF) nr. 550/2004
c)
omkostninger, der hidrører fra internationale aftaler.
3. I overensstemmelse med artikel 15a, stk. 3, i forordning (EF) nr. 550/2004, og uden at det berører andre finansieringskilder og i henhold til EU-lovgivningen, kan en del af indtægterne som følge af afgifterne anvendes til at finansiere fælles projekter angående netfunktioner, der er særligt vigtige for en generel forbedring af præstationerne inden for lufttrafikstyring og luftfartstjenester i Europa. I så fald skal medlemsstaterne sikre, at der foreligger en detaljeret og gennemskuelig praksis for bogføring for at sikre, at luftrumsbrugerne ikke pålægges afgifter to gange. Disse fastlagte omkostninger, som finansierer det fælles projektskal angives klart i overensstemmelse med bilag II.«
6)
I artikel 6 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 affattes således:
»1. De fastlagte omkostninger og faktiske omkostninger skal omfatte omkostningerne ved de tjenesteydelser, faciliteter og aktiviteter, der i henhold til nærværende forordnings artikel 5 kan indgå i beregningsgrundlaget, og som er opgivet i overensstemmelse med regnskabskravene i artikel 12 i forordning (EF) nr. 550/2004.
De ikke-tilbagevendende virkninger af indførelsen af internationale regnskabsstandarder kan spredes over en periode på op til 15 år.
Med forbehold af artikel 16 og 18 i forordning (EU) nr. 691/2010 bestemmes de fastlagte omkostninger inden påbegyndelsen af hver referenceperiode som led i de præstationsplaner, der er nævnt i artikel 11 i forordning (EF) nr. 549/2004, og artikel 10, stk. 3, litra b), i forordning (EU) nr. 691/2010 for hvert kalenderår i referenceperioden både i reale og nominelle værdier. Enhedsrater beregnes på grundlag af omkostningerne i nominelle værdier. For hvert år i referenceperioden fremføres forskellen mellem de fastlagte omkostninger udtrykt i nominelle værdier forud for referenceperioden og de fastlagte omkostninger, der justeres på grundlag af den af Kommissionen (Eurostat) fastslåede faktiske inflation, for året senest i år n+2.
Fastlagte omkostninger og faktiske omkostninger opgives i national valuta. Hvis en fælles afgiftszone med en fælles enhedsrate er blevet oprettet for en funktionel luftrumsblok, sørger de berørte medlemsstater for en omregning af nationale omkostninger til euro eller til en af de berørte medlemsstaters nationale valutaer, så at det sikres, at beregningen af den fælles enhedsrate i henhold til nærværende forordnings artikel 13, stk. 1, første afsnit, er gennemskuelig. De pågældende medlemsstater underretter Kommissionen og Eurocontrol herom.«
b)
Stk. 2ændres således:
i)
andet afsnit affattes således:
»Personaleomkostninger omfatter bruttoløn, overtidsbetaling, arbejdsgiverbidrag til socialsikringsordninger samt pensionsomkostninger og andre ydelser. Ved beregningen af pensionsomkostninger kan der anlægges forsigtige skøn ifølge ordningens forvaltning eller den nationale lovgivning. Disse skøn skal fremgå detaljeret af den nationale præstationsplan.«
ii)
Fjerde og femte afsnit affattes således:
»Afskrivningsomkostningerne vedrører de samlede anlægsaktiver, der anvendes til udøvelse af luftfartstjenester. Anlægsaktiver afskrives i henhold til deres forventede levetid efter princippet om lineær afskrivning af omkostningerne ved de aktiver, der afskrives. Afskrivningen kan beregnes på basis af historiske omkostninger eller nuværdikostpriser. Der anvendes samme metodologi under hele afskrivningsperioden, og den skal være i overensstemmelse med de anvendte kapitalomkostninger. Anvendes nuværdikostpriser, angives også de tilsvarende tal på grundlag af historiske omkostninger til sammenligning og vurdering.
Kapitalomkostningerne opgøres som produktet af:
a)
summen af den gennemsnitlige bogførte nettoværdi af de anlægsaktiver og eventuelle opjusteringer af de samlede aktiver som opgivet af den nationale tilsynsmyndighed, der anvendes af luftfartstjenesteudøveren og er i drift eller under opførelse, og den gennemsnitlige nettoværdi af de omsætningsaktiver bortset fra bankkonti med rentetilskrivning, der er nødvendige for udøvelsen af luftfartstjenester, og
b)
det vægtede gennemsnit af gældsrenten og egenkapitalforrentningen. For luftfartstjenesteudøvere uden egenkapital beregnes det vægtede gennemsnit på basis af en forrentning af forskellen mellem de samlede aktiver, jf. litra a), og gælden.
Ekstraordinære poster skal bestå af ikke-tilbagevendende omkostninger i forbindelse med udøvelsen af luftfartstjenester i årets løb.
En eventuel tilpasning, der ligger ud over bestemmelserne i de internationale regnskabsstandarder, angives i den nationale præstationsplan med henblik på Kommissionens gennemgang og i de yderligere oplysninger, der forelægges efter bilag II.«
c)
Stk. 3, første afsnit, affattes således:
»Med henblik på stk. 2, femte afsnit, baseres de faktorer, der skal lægges vægt på, på forholdet mellem finansiering via gæld og finansiering via egenkapital. Gældsrenten er luftfartstjenesteudøverens gennemsnitlige gældsrente. Egenkapitalforrentningen baseres på luftfartstjenesteudøverens faktiske finansielle risiko.«
7)
I artikel 7, stk. 2, tilføjes følgende afsnit:
»Med henblik på anvendelsen af første afsnit, litra b), skal medlemsstaterne inden påbegyndelsen af hver referenceperiode, for hver lufthavn definere, efter hvilke kriterier omkostningerne fordeles mellem tårn- og indflyvningskontroltjenester og overflyvningstjenester, og de underretter Kommissionen herom.«
8)
Artikel 8 affattes således:
»Artikel 8
Gennemsigtighed i omkostningerne og afgiftsordningen
1. Medlemsstaterne tilbyder senest seks måneder inden hver referenceperiode repræsentanterne for luftrumsbrugerne en høring vedrørende fastlagte omkostninger, planlagte investeringer, tjenesteenhedsprognoser, afgiftspolitik og de deraf følgende enhedsrater med bistand fra deres luftfartstjenesteudøvere. Medlemsstaterne stillerpå en gennemskuelig måde oplysninger om nationale omkostninger eller omkostninger til funktionelle luftrumsblokke, som opgjort i henhold til artikel 5, samt deres enhedsrater, til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen og, hvor det er relevant, Eurocontrol.
I referenceperioden tilbyder medlemsstaterne hvert år en høring af repræsentanterne for luftrumsbrugerne vedrørende eventuelle afvigelser fra prognosen, navnlig med hensyn til:
a)
den faktiske trafik og omkostninger set i forhold til den forventede trafik og de fastlagte omkostninger
b)
gennemførelsen af mekanismen til risikodeling, jf. artikel 11a
c)
incitamentsordninger, jf. artikel 12.
Høringen kan tilrettelægges på regionalt plan. Repræsentanterne for luftrumsbrugerne bevarer retten til at anmode om yderligere høring. Brugerne høres ligeledes systematisk efter aktivering af en varslingsmekanisme, som afføder en revision af enhedsraten.
2. De oplysninger, der er nævnt i stk. 1, baseres på de oplysningsskemaer og de nærmere bestemmelser, der er opstillet i bilag II og VI, eller, hvis en medlemsstat på nationalt niveau eller for en funktionel luftrumsblok har besluttet ikke at beregne de fastlagte omkostninger eller tårn- og indflyvningskontrolafgifterne i henhold til artikel 1, stk. 6, skal de oplysninger, der henvises til i stk. 1, være baseret på de oplysningsskemaer og de nærmere bestemmelser, der er anført i bilag III. Den relevante dokumentation stilles til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen, Eurocontrol og de nationale tilsynsmyndigheder tre uger før høringen. Hvad angår den årlige høring, der henvises til i stk. 1, andet afsnit, skal den relevante dokumentation stilles til rådighed for repræsentanterne for luftrumsbrugerne, Kommissionen, Eurocontrol og de nationale tilsynsmyndigheder, hvert år senest den 1. november.«
9)
I artikel 9 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1, litra c), affattes således:
»c)
flyvninger, der udføres udelukkende med det formål at befordre den regerende monark og dennes nærmeste familie, statsoverhoveder, regeringsledere eller ministre; denne undtagelse skal under alle omstændigheder fremgå af den relevante statusindikator i flyveplanen.«
b)
Stk. 4 affattes således:
i)
første afsnit udgår
ii)
i andet afsnit affattes indledningen således:
»Omkostningerne ved flyvninger, der fritages for afgifter, omfatter:«
10)
Artikel 10 og 11 affattes således:
»Artikel 10
Beregning af overflyvningsafgiften
1. Uden at det berører muligheden for i henhold til artikel 3, stk. 2, at finansiere overflyvningstjenester via andre indtægter, beregnes overflyvningsafgiften for en given flyvning i en bestemt overflyvningsafgiftszone som produktet af den enhedsrate, der er fastsat for den pågældende overflyvningsafgiftszone, og antallet af overflyvningstjenesteenheder for denne flyvning.
2. Enhedsraten og antallet af overflyvningstjenesteenheder beregnes i henhold til bilag IV.
Artikel 11
Beregning af tårn- og indflyvningskontrolafgiften
1. Uden at det berører muligheden for i henhold til artikel 3, stk. 3, at finansiere tårn- og indflyvningskontroltjenester via andre indtægter, beregnes tårn- og indflyvningskontrolafgiften for en given flyvning i en bestemt tårn- og indflyvningskontrolafgiftszone som produktet af den enhedsrate, der er fastsat for den pågældende zone, og antallet af tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder for denne flyvning. I forbindelse med afgiftsopkrævningen betragtes ind- og udflyvning som én flyvning. Som enhed tælles enten den ankommende eller den afgående flyvning.
2. Enhedsraten og antallet af tårn- og indflyvningskontroltjenesteenheder beregnes i henhold til bilag V.«
11)
Som artikel 11a indsættes:
»Artikel 11a
Risikodeling
1. Denne artikel fastsætter mekanismerne for trafik- og omkostningsrisikodeling. Den finder anvendelse i overensstemmelse med de principper, der henvises til i artikel 11, i forordning (EU) nr. 691/2010.
2. De følgende omkostninger underlægges ikke trafikrisikodeling og skal opkræves uanset trafikudviklingen:
a)
de fastlagte omkostninger, der opgøres ved anvendelse af artikel 5, stk. 2, med undtagelse af aftaler om lufttrafiktjeneste på tværs af landegrænser
b)
de fastlagte omkostninger i forbindelse med vejrtjenesteudøvere
c)
fremførsler fra et tidligere år eller en tidligere referenceperiode, bonusser og sanktioner fra incitamenter
d)
for høje eller lave opkrævninger som følge af trafikudviklingen, som skal være opkrævet senest i år n+2.
Desuden kan medlemsstaterne fastsætte, at trafikrisikodeling ikke gælder for de fastlagte omkostninger for luftfartstjenesteudøvere, der har fået tilladelse til at udøve luftfartstjenester uden certificering, jf. artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 550/2004.
3. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år ikke ligger mere end 2 % over eller under prognosen fra referenceperiodens begyndelse, fremføres luftfartstjenesteudøverens yderligere indtægter eller tab i henseende til fastlagte omkostninger ikke.
4. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger mere end 2 % over prognosen fra referenceperiodens begyndelse, tilbageføres mindst 70 % af de berørte luftfartstjenesteudøveres yderligere indtægter fra den del, som overstiger forskellen på 2 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, til luftrumsbrugerne senest i år n+2.
Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger mere end 2 % under prognosen fra referenceperiodens begyndelse, bæres højst 70 % af de berørte luftfartstjenesteudøveres indtægtstab fra den del, som overstiger forskellen på 2 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, af luftrumsbrugerne principielt senest i år n+2. Medlemsstaterne kan dog beslutte at sprede fremførslen af et sådant indtægtstab over flere år for at opretholde enhedsratens stabilitet.
5. Fordelingen af trafikrisiko som omhandlet i stk. 4, opgøres i den nationale præstationsplan eller præstationsplanen for den funktionelle luftsrumsblok for den samlede referenceperiode efter den høring, der er omhandlet i artikel 8.
6. Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger under 90 % af prognosen fra referenceperiodens begyndelse, bæres det fulde beløb af de berørte luftfartstjenesteudøveres indtægtstab fra den del, som overstiger forskellen på 10 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, af luftrumsbrugerne, principielt senest i år n+2. Medlemsstaterne kan dog beslutte at sprede fremførslen af et sådant indtægtstab over flere år for at opretholde enhedsratens stabilitet.
Hvis antallet af faktiske tjenesteenheder i et givet år n ligger over 110 % af prognosen fra referenceperiodens begyndelse, tilbageføres det fulde beløb af de berørte luftfartstjenesteudøveres yderligere indtægter fra den del, som overstiger forskellen på 10 % mellem de faktiske tjenesteenheder og prognosen over fastlagte omkostninger, til luftrumsbrugerne i år n+2.
7. Luftfartstjenesteudøvere uden egenkapital eller med en egenkapital, der ikke overstiger 5 % af de samlede passiver pr. 31. december 2011, kan undtages fra trafikrisikodeling i den første referenceperiode, for at det gøres muligt at mindske den andel, som finansieres via gæld. Disse luftfartstjenesteudøvere, der er undtaget fra risikodeling, specificeres i den præstationsplan, som Kommissionen gennemgår, og i de yderligere oplysninger, der forelægges i overensstemmelse med bilag II. Medlemsstaterne beskriver og begrunder de planlagte foranstaltninger med henblik på at mindske den andel, som finansieres via gæld, og en tidsplan for disse.
8. De følgende principper finder anvendelse på omkostningsrisikodeling:
a)
hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er lavere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, bevarer den pågældende luftfartstjenesteudøver, medlemsstat eller kvalificerede enhed retten til den opståede difference
b)
hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er højere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, bæres den opståede difference af den pågældende luftfartstjenesteudøver, medlemsstat eller kvalificerede enhed, medmindre en varslingsmekanisme aktiveres efter artikel 18 i forordning (EU) nr. 691/2010
c)
litra a) og b) gælder ikke nødvendigvis for forskellen mellem faktiske og fastlagte omkostninger, som luftfartstjenesteudøvere, medlemsstater og kvalificerede enheder eventuelt ikke har indflydelse på, som følge af:
i)
uforudsete ændringer af national regulering af pension og pensionsregnskaber
ii)
uforudsete ændringer som følge af national skatteret
iii)
uforudsete og nye omkostningsposter, som ikke optræder i den nationale præstationsplan, men som er påkrævet i henhold til lov
iv)
uforudsete ændringer i omkostninger eller indtægter i medfør af internationale aftaler
v)
væsentlige ændringer i rentesatserne for udlån.
Med forbehold af artikel 6, stk. 1, tredje afsnit, fastsætter den nationale tilsynsmyndighed en liste over ukontrollable omkostningsfaktorer ud fra listen i første afsnit, nr. i)-v), og de skal fremgå af præstationsplanen.
Hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er lavere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, tilbageføres differencen til luftrumsbrugerne med en fremførsel til den følgende referenceperiode.
Hvis de faktiske omkostninger i hele referenceperioden er højere end de fastlagte omkostninger, der er opgjort ved referenceperiodens begyndelse, sendes differencen videre til luftrumsbrugerne med en fremførsel til den følgende periode. Den nationale tilsynsmyndighed skal udtrykkeligt give sit samtykke til fremførslen, efter den har sikret sig, at:
i)
udsvingene mellem de faktiske omkostninger og de fastlagte omkostninger reelt skyldes forhold, som ligger uden for de pågældende luftfartstjenesteudøveres, medlemsstaters eller kvalificerede enheders kontrol
ii)
udsvingene i de omkostninger, der sendes videre til brugerne, identificeres og kategoriseres udtrykkeligt.
Det fremførte beløb udspecificeres efter faktorer og beskrives i de yderligere oplysninger, som forelægges efter bilag VI.«
12)
Artikel 12, stk. 1, 2 og 3 affattes således:
»1. Medlemsstaterne kan på nationalt niveau eller på niveauet for de funktionelle luftrumsblokke på et ikke-diskriminerende og gennemskueligt grundlag oprette eller godkende incitamentordninger, der støtter forbedringer i udøvelsen af luftfartstjenester eller nedbringelsen af luftfartens miljøpåvirkninger, hvilket medfører en anden beregning af afgifterne, jf. stk. 2 og 3. Sådanne incitamentordninger kan være rettet mod luftfartstjenesteudøvere eller mod luftrumsbrugere.
2. I henhold til artikel 11, i forordning (EU) nr. 691/2010 kan medlemsstaterne på nationalt niveau eller på niveauet for de funktionelle luftrumsblokke vedtage økonomiske incitamenter for at tilskynde deres luftfartstjenesteudøvere til at opfylde præstationsmål. Enhedsraten kan tilpasses for at yde en bonus eller sanktion alt efter luftfartstjenesteudøverens faktiske præstationsniveau i forhold til det relevante mål. Sådanne bonusser og sanktioner må kun aktiveres, når præstationsændringerne har en mærkbar virkning for brugere. Det gældende niveau for bonusser og sanktioner skal stå i forhold til de mål, der søges opfyldt, og den opnåede præstation. Ændringerne af præstationsniveauet og det gældende niveau for bonusser og sanktioner fastlægges efter tilbuddet om den høring, der er omhandlet i artikel 8, og fastsættes i henhold til den nationale præstationsplan eller præstationsplanen for den funktionelle luftrumsblok.
3. Hvis en medlemsstat beslutter at indføre en incitamentordning for luftfartstjenestebrugerne, differentierer den efter tilbuddet om den høring, der er nævnt i artikel 8, de afgifter, der pålægges brugerne, således at afgifterne afspejler disse brugeres bestræbelser på bl.a. at:
a)
udnytte luftfartstjenesterne på den mest hensigtsmæssige måde
b)
mindske flyvningens miljøpåvirkninger
c)
reducere de samlede udgifter til luftfartstjenester og øge deres effektivitet; differentieringen sker navnlig ved, at afgifterne sænkes eller moduleres, når der anvendes luftbårent udstyr, der øger kapaciteten, eller for at udligne ulemperne ved at vælge mindre overbelastede ruter
d)
fremskynde indførelsen af ATM-kapacitet inden for rammerne af SESAR.«
13)
I artikel 13 foretages følgende ændringer:
a)
Stk. 1 og 2 affattes således:
»1. Medlemsstaterne sikrer, at der årligt fastsættes enhedsrater for hver enkelt afgiftszone.
Enhedsrater opgives i national valuta. Hvis medlemsstater, som er en del af en funktionel luftrumsblok, beslutter at oprette en fælles afgiftszone med en fælles enhedsrate, opgives denne enhedsrate i euro eller i en af de berørte medlemsstaters nationale valutaer. De pågældende medlemsstater underretter Kommissionen og Eurocontrol om den valuta, der finder anvendelse.
2. I henhold til artikel 11, stk. 4, litra e), i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 18, i forordning (EU) nr. 691/2010, kan enhedsraten ændres i løbet af året, hvis en varslingsmekanisme aktiveres.«
b)
Følgende stk. 4 indsættes:
»4. For referenceperiodens første år beregnes enhedsrater ud fra den præstationsplan, som den berørte medlemsstat eller funktionelle luftrumsblok meddelte pr. 1. november året inden påbegyndelsen af referenceperioden. Hvis præstationsplaner vedtages efter den 1. november året inden påbegyndelsen af referenceperioden, genberegnes enhedsraterne om fornødent ud fra den endeligt vedtagne plan eller de gældende korrigerende foranstaltninger.«
14)
Artikel 14, stk. 1, affattes således:
»1. Medlemsstaterne kan opkræve afgifterne i form af en enkelt afgift pr. flyvning. Hvis afgifter faktureres og opkræves på regionalt plan, kan faktureringsvalutaen være euro, og en administrativ enhedsrate til dækning af fakturerings- og opkrævningsomkostninger kan lægges til den pågældende enhedsrate.«
15)
Artikel 15 udgår.
16)
I artikel 17 affattes indledningen til første afsnit således:
»Luftfartstjenesteudøverne skal lette den nationale tilsynsmyndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på den nationale tilsynsmyndigheds vegne, i dennes inspektioner og undersøgelser, herunder besøg på stedet. De bemyndigede personer gives adgang til at:«
17)
Følgende artikel 17a indsættes:
»Artikel 17a
Evaluering
Kommissionens evaluering af den præstationsordning, der er omhandlet i artikel 24, i forordning (EU) nr. 691/2010, skal omfatte mekanismen til risikodeling, jf. nærværende forordnings artikel 11a, incitamentordninger, jf. nærværende forordnings artikel 12, og deres indflydelse og effektivitet i henseende til at opfylde de fastsatte præstationsmål.«
18)
Bilag I-VI ændres i overensstemmelse med bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Overgangsbestemmelser
Medlemsstater, i hvis lovgivning der allerede før den 8. juli 2010 var fastsat en nedsættelse af enhedsraten, som går videre end de EU-dækkende mål, jf. forordning (EU) nr. 691/2010, kan undtage deres luftfartstjenesteudøvere fra anvendelsen af artikel 11a, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1794/2006. Denne undtagelse finder anvendelse i den periode, hvor enhedsraten som følge af national lovgivning nedsættes, men ikke længere end udgangen af den første referenceperiode i 2014. Medlemsstaterne underretter Kommissionen og Eurocontrol herom.
Medlemsstaterne kan udskyde anvendelsen af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 1794/2006, som ændret ved nærværende forordning, på tårn- og indflyvningskontrolafgifter indtil den 31. december 2014. De underretter Kommissionen herom. I så fald kan de fulde omkostninger ved leveringen af tårn- og indflyvningskontroltjenester opkræves frem til den 31. december 2014.
Artikel 3
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes på omkostninger til luftfartstjenester, afgifter og enhedsrater fra år 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. december 2010.
A BIZOTTSÁG 1191/2010/EU RENDELETE
(2010. december 16.)
a léginavigációs szolgálatok közös díjszámítási rendszerének létrehozásáról szóló 1794/2006/EK rendelet módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a léginavigációs szolgálatoknak az egységes európai égbolt keretében történő ellátásáról szóló, 2004. március 10-i 550/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre („léginavigációs-szolgálati rendelet”) (1) és különösen annak 15. cikke (4) bekezdésére,
tekintettel az egységes európai égbolt létrehozására vonatkozó keret megállapításáról szóló, 2004. március 10-i 549/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletre (keretrendelet) (2) és különösen annak 5. cikke (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1794/2006/EK bizottsági rendelet (3) meghatározza a léginavigációs szolgálatoknak az Eurocontrol Útvonal-használati Díjrendszerével összhangban lévő közös díjszámítási rendszerének kidolgozásához szükséges intézkedéseket. A repülés minden egyes szakasza alatt biztosított léginavigációs szolgálatok közös díjszámítási rendszerének kidolgozása rendkívül fontos az egységes európai égbolt végrehajtása szempontjából. A rendszernek hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a légtérfelhasználóknak felszámított díjak meghatározása, kivetése és beszedése átláthatóbbá, a léginavigációs szolgáltatások nyújtása pedig költséghatékonyabbá váljon. A rendszernek továbbá elő kell segítenie, hogy - a biztonság optimális szintjének fenntartása mellett - a légi közlekedés hatékonyabban szerveződjön, és ösztönöznie kell az integrált szolgáltatásnyújtást.
(2)
Annak biztosítása érdekében, hogy a léginavigációs szolgálatok költséghatékonyságának javítására vonatkozó általános célkitűzés érvényesüljön, a díjszámítási rendszernek - az európai légiforgalmi szolgáltatási főtervvel összhangban és azt támogatva - elő kell segítenie a költséghatékonyságot és a működési hatékonyságot.
(3)
Az 1794/2006/EK rendeletet aktualizálni kell annak érdekében, hogy a teljesítményrendszer pénzügyi következményei megjelenjenek a díjszámítási rendszerben, különösen a költségek és a közlekedési kockázatmegosztási rendszerek valamint a léginavigációs szolgálatok és a hálózati funkciók teljesítményrendszerének megállapításáról, valamint a léginavigációs szolgálatok ellátására vonatkozó közös követelmények megállapításáról szóló 2096/2005/EK rendelet módosításáról szóló, 2010. július 29-i 691/2010/EU bizottsági rendeletben (4) meghatározott ösztönző rendszerek tekintetében. Az 1794/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(4)
Megfelelő rendelkezéseket kell elfogadni az aktualizált díjrendszer ésszerű bevezetésének biztosítására.
(5)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az egységes égbolttal foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1794/2006/EK rendeletet módosításai
Az 1794/2006/EK rendelet az alábbiak szerint módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Ez a rendelet meghatározza a léginavigációs szolgálatoknak az Eurocontrol Útvonal-használati Díjrendszerével összhangban lévő közös díjszámítási rendszerének kidolgozásához szükséges intézkedéseket.”.
b)
Az (5) és (6) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(5) A 691/2010/EU bizottsági rendelet (5) 1. cikke (3) bekezdésének harmadik mondatára figyelemmel a tagállamok dönthetnek úgy, hogy nem alkalmazzák e rendeletet az évente 50 000-nél kevesebb kereskedelmi légiforgalmi műveletet végző repülőtereken biztosított léginavigációs szolgálatok esetében, függetlenül a maximális felszálló tömegtől és a légi jármű üléseinek számától.
A tagállamok e döntésről értesítik a Bizottságot. A Bizottság rendszeres időközönként közzé teszi azon repülőterek aktualizált listáját, amelyek esetén a tagállamok úgy döntöttek, hogy a léginavigációs szolgálatokra nem alkalmazzák e rendeletet.
(6) Az évente 150 000-nél kevesebb kereskedelmi légiforgalmi műveletet végző repülőtereken biztosított léginavigációs szolgálatok esetében, függetlenül a maximális felszálló tömegtől és a légi jármű üléseinek számától a tagállamok az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésének d) pontjában említett egyes referencia-időszakokat megelőzően dönthetnek úgy, hogy nem teszik meg az alábbiakat:
a)
kiszámítják a megállapított költségeket az e rendelet 6. cikkével összhangban;
b)
kiszámítják a repülőtéri díjakat az e rendelet 11. cikkében meghatározott módon;
c)
meghatározzák az e rendelet 13. cikkében említett repülőtéri egységdíjakat.
Az első albekezdés az 550/2004/EK rendelet 14. és 15. cikkében említett alapelvek alkalmazásának sérelme nélkül, és a 691/2010/EU rendelet 1. cikke (3) bekezdésének harmadik mondatára figyelemmel alkalmazandó
A tagállamok, amelyek úgy döntenek, hogy nem alkalmazzák az első albekezdésben felsorolt rendelkezéseket részletes értékelést készítenek arról, hogy milyen mértékben teljesültek az e rendelet I. mellékletében meghatározott feltételek. Ezen értékelés magában foglalja a légtérfelhasználók képviselőivel történő konzultációt.
E tagállamok részletes jelentést küldenek a Bizottságnak a harmadik albekezdésben említett értékelésről. A jelentést bizonyítéknak kell alátámasztani, a jelentésnek magában kell foglalnia a felhasználókkal folytatott konzultáció eredményét és tartalmaznia kell a tagállam következtetéseinek teljes indokolását.
Az érintett tagállammal folytatott konzultációt követően a Bizottság megállapíthatja, hogy az e rendelet I. mellékletében megállapított feltételek nem teljesülnek, és a jelentés kézhezvételétől számított két hónapon belül felkérheti az érintett tagállamot az értékelés felülvizsgált körülmények között történő újra lefolytatására.
Amennyiben a Bizottság ilyen megállapítást tesz, meghatározza, hogy az értékelés mely részeit kell felülvizsgálni és megadja ennek indokait.
Amennyiben a Bizottság felülvizsgált értékelést kért, az érintett tagállam a bizottsági kérés kézhezvételétől számított két hónapon belül benyújtja a felülvizsgált értékelés következtetéseiről szóló jelentést.
A végleges jelentést nyilvánosságra kell hozni és az az érintett referencia-időszak teljes időtartamára érvényes.
2.
A 2. cikk a következő pontokkal egészül ki:
„h) »megállapított költségek«: az 550/2004/EK rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában említett, a tagállam által előre meghatározott költségek.
i) »referencia-időszak«: a teljesítményrendszerre vonatkozó, az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (3) bekezdésének d) pontjában előírt referencia-időszak.
j) »kereskedelmi légiforgalmi műveletek«: a kereskedelmi légi közlekedési felszállásoknak és leszállásoknak a 691/2010/EU rendelet 12. cikkében említett teljesítménytervek elfogadását megelőző három év átlaga alapján számolt összege.
k) »egyéb bevételek«: az állami forrásokból vagy a léginavigációs szolgáltatók kereskedelmi tevékenységéből származó olyan bevételek, és/vagy a repülőtéri egységdíjak esetében a léginavigációs szolgáltatók és a repülőtér-üzemeltetők közötti szerződésekből vagy megállapodásokból származó olyan bevételek, amelyek az egységdíjak szintje tekintetében a léginavigációs szolgáltatók javára szolgálnak.”.
3.
A 3. cikk (1), (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A díjszámítási rendszerre az 550/2004/EK rendelet 15. cikkében megállapított általános elveket kell alkalmazni.
(2) Az útvonali léginavigációs szolgálatok megállapított költségeit a léginavigációs szolgálatok igénybevevőire a III. fejezettel összhangban kivetett útvonaldíjakon keresztül és/vagy egyéb bevételekből kell finanszírozni.
(3) A repülőtéri léginavigációs szolgálatok megállapított költségeit a léginavigációs szolgálatok igénybevevőire a III. fejezetelel összhangban kivetett repülőtéri díjakon keresztül és/vagy egyéb bevételekből kell finanszírozni. Ezek magukban foglalhatják az uniós joggal összhangban nyújtott kereszttámogatásokat.”.
4.
A 4. cikk (3) és (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Egy útvonaldíjkörzet a földön kezdődik és magában foglalja a magas légteret. Összetett közelkörzetek esetén a tagállamok külön körzeteket hozhatnak létre egy díjkörzeten belül.
(4) Ha a díjszámítási körzetek egynél több tagállam légterére terjednek ki, ami egy funkcionális légtérblokkon belüli közös díjszámítási körzet létrehozásának következménye lehet, az érintett tagállamok biztosítják e rendelet minél következetesebb és egységesebb alkalmazását az érintett légtérben.
Amennyiben nem lehetséges e rendelet egységes alkalmazása az érintett légtérben, a tagállamok átlátható módon tájékoztatják a használókat az e rendelet alkalmazásával kapcsolatos különbségekről és értesítik a Bizottságot és az Eurocontrol-t e különbségekről.”.
5.
Az 5. cikk (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(2) A tagállamok a következő költségeket vehetik figyelembe megállapított költségként az 550/2004/EK rendelet 15. cikke (2) bekezdésének a) pontjával összhangban, amennyiben azok a léginavigációs szolgáltatások nyújtásának eredményeként merülnek fel:
a)
az illetékes nemzeti hatóságoknál felmerült költségek;
b)
az 550/2004/EK rendelet 3. cikkében említett minősített szervezeteknél felmerült költségek;
c)
nemzetközi megállapodásokból eredő költségek.
(3) Az 550/2004/EK rendelet 15a. cikke (3) bekezdésével összhangban - az egyéb finanszírozási források sérelme nélkül és az uniós joggal összhangban - a díjakból eredő bevétel egy részét fel lehet használni a hálózattal kapcsolatos funkciók terén indított olyan közös projektek finanszírozására, amelyek a légiforgalmi irányítás és a léginavigációs szolgálatok európai összteljesítményének javítása szempontjából különösen fontosak. Ilyen esetekben a tagállamok biztosítják, hogy átfogó és átlátható elszámolási gyakorlatok létezzenek annak biztosítására, hogy a légtérfelhasználóknak ne kelljen kétszeresen fizetniük. Azokat a megállapított költségeket amelyek a közös projektek finanszírozzák egyértelműen jelezni kell a II. melléklettel összhangban.”.
6.
A 6. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A megállapított költségek és tényleges költségek az e rendelet 5. cikke értelmében támogatható szolgálatokhoz, berendezésekhez és tevékenységekhez kapcsolódó költségeket foglalják magukban és az 550/2004/EK rendelet 12. cikkében szereplő számviteli követelményekkel összhangban határozzák meg azokat.
A nemzetközi számviteli standardok bevezetéséből eredő nem ismétlődő hatásokat legfeljebb 15 éves időtartamra szét lehet osztani.
A 691/2010/EU rendelet 16. és 18. cikkének sérelme nélkül, a megállapított költségeket az egyes referencia-időszakok kezdetét megelőzően - az 549/2004/EK rendelet 11. cikkében és a 691/2010/EU rendelet 10. cikke (3) bekezdésének b) pontjában említett teljesítménytervek részeként - kell rögzíteni, az adott referencia-időszak valamennyi évére vonatkozóan, mind reál-, mind nominális értéken. Az egységdíjakat a nominális értéken kifejezett költségek alapján kell kiszámítani. A referencia-időszak valamennyi évére vonatkozóan a referencia-időszakot megelőzően rögzített, nominális értéken kifejezett megállapított költségek és a Bizottság (Eurostat) által az adott évre vonatkozóan feljegyzett tényleges infláció alapján kiigazított megállapított költségek közötti különbséget legfeljebb az n+2. évre lehet átvinni.
A megállapított költségeket és a tényleges költségeket nemzeti pénznemben kell meghatározni. Ha egy funkcionális légtérblokkon belül egységes egységdíjon alapuló, közös díjszámítási körzet került létrehozásra, az érintett tagállamok biztosítják a nemzeti szintű költségek euróra vagy az érintett tagállamok valamelyikének nemzeti pénznemére történő átváltását annak érdekében, hogy az e rendelet 13. cikke (1) bekezdése első albekezdésének alkalmazásában az egységdíjak kiszámítása átlátható legyen. E tagállamok minderről értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt.”
b)
A (2) bekezdés a következők szerint módosul:
i.
A második albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„A személyi jellegű ráfordítások magukban foglalják a bruttó javadalmazást, a túlóradíjat, a munkáltatói társadalombiztosítási járulékokat, valamint a nyugdíjköltségeket és minden egyéb juttatást. A nyugdíjköltségek kiszámítása prudens feltevésekre támaszkodva, megfelelő módon az adott rendszer irányításának vagy a nemzeti jognak a figyelembevételével történhet. E feltevéseket a nemzeti teljesítménytervekben részletesen fel kell tüntetni.”
ii.
A negyedik és az ötödik albekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„Az amortizációs költségek a léginavigációs szolgálat nyújtása céljából működtetett összes befektetett eszközhöz kapcsolódnak. A befektetett eszközök amortizációját várható működési élettartamuk alapján kell kiszámítani az amortizálandó eszközök bekerülési költségeire alkalmazott lineáris módszerrel. Az amortizáció kiszámításához a bekerülési áras vagy a folyóáras költségelszámolás is alkalmazható. Az alkalmazott módszer az amortizáció ideje alatt nem változhat, és összhangban kell lennie a tőkeköltség kiszámításának módszerével. A folyóáras költségelszámolás alkalmazása esetén - összehasonlítás és értékelés céljából - rendelkezésre kell bocsátani a bekerülési áras költségelszámolással kapott adatokat is.
A tőkeköltség megegyezik a következők szorzatával:
a)
a léginavigációs szolgáltató által használt működő vagy beszerelés alatt lévő befektetett eszközök átlagos nettó könyv szerinti értékének és az összes eszköz nemzeti felülvizsgálati hatóság általi esetleges kiigazításának, és a léginavigációs szolgálatok biztosításához szükséges - a kamatozó számlákat nem tartalmazó - forgóeszközök nettó átlagértékének összege; valamint
b)
a tartozások kamatának és a saját tőke megtérülésének súlyozott átlaga. A saját tőkével nem rendelkező léginavigációs szolgáltatók esetében a súlyozott átlagot az a) pontban említett összes eszköz, illetve a tartozások közötti különbségből eredő hozam alapján kell kiszámítani.
A rendkívüli tételek az ugyanazon év során a léginavigációs szolgálat biztosításával kapcsolatban felmerült nem rendszeres költségeket foglalják magukban.
Minden olyan kiigazítást, amelyre nem a nemzetközi számviteli standardok előírásai nyomán került sor, a Bizottság általi felülvizsgálat céljából fel kell tüntetni a nemzeti teljesítménytervekben, továbbá szerepeltetni kell a II. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között.”
c)
A (3) bekezdés első albekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„A (2) bekezdés ötödik albekezdésének alkalmazásában a súlyozó faktoroknak a tartozásokon vagy saját tőkén keresztül történő finanszírozás arányán kell alapulniuk. A tartozások kamata megegyezik a léginavigációs szolgáltatók tartozásainak átlagos kamatával. A saját tőke megtérülése a léginavigációs szolgáltatónál ténylegesen felmerült pénzügyi kockázaton alapul.”
7.
A 7. cikk (2) bekezdése az alábbi albekezdéssel egészül ki:
„Az első albekezdés b) pontja alkalmazásában a tagállamok minden egyes referencia-időszakot megelőzően minden repülőtér vonatkozásában meghatározzák a költségeknek a repülőtéri és az útvonali szolgálatok közötti elosztásához használt kritériumokat, és ezekről tájékoztatják a Bizottságot.”
8.
A 8. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
A költségek és a díjszámítási mechanizmus átláthatósága
(1) A tagállamok legkésőbb hat hónappal az egyes referencia-időszakok kezdete előtt konzultációt ajánlanak a légtérfelhasználók képviselői részére a megállapított költségekről, a tervezett beruházásokról, a szolgáltatási egységekkel kapcsolatos előrejelzésekről, a díjszámítási politikáról és az abból eredő egységdíjakról, és a léginavigációs szolgáltatók támogatják őket. A tagállamok a nemzeti szintű vagy funkcionális légtérblokkok szintjén az 5. cikknek megfelelően meghatározott költségeiket és egységdíjaikat a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság és adott esetben az Eurocontrol számára átláthatóan rendelkezésre bocsájtják.
A referencia-időszak során a tagállamok minden évben konzultációt javasolnak a légtérfelhasználók képviselői részére az előrejelzésektől való bárminemű eltérésről, különös tekintettel az alábbiakra:
a)
a tényleges forgalom és a tényleges költségek összehasonlítása a az előre jelzett forgalommal és a megállapított költségekkel;
b)
a 11a. cikk szerinti kockázatmegosztási mechanizmus végrehajtása;
c)
a 12. cikk szerinti ösztönző rendszerek.
A konzultációkra regionális szinten is sor kerülhet. A légtérfelhasználók képviselői fenntartják azt a jogukat, hogy további konzultációkat kérjenek. A felhasználókkal szintén rendszeres konzultációra kerül sor minden alkalommal, amikor a riasztási mechanizmusok aktiválása az egységdíj felülvizsgálatát eredményezi.
(2) Az (1) bekezdésben említett információk a II. és VI. mellékletben szereplő jelentéstételi táblázatokon és az ott meghatározott részletes szabályokon kell hogy alapuljanak, illetve abban az esetben, ha egy tagállam nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén úgy döntött, hogy az 1. cikk (6) bekezdésével összhangban nem számítja ki a megállapított költségeket vagy a repülőtéri díjakat és és nem határoz meg repülőtéri egységdíjakat, az (1) bekezdésben említett információknak a III. mellékletben szereplő jelentéstételi táblázatokon és az ott meghatározott részletes szabályokon kell alapulnia. A vonatkozó dokumentációt a konzultációs meghallgatás előtt három héttel a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság, az Eurocontrol és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére kell bocsátani. Az (1) bekezdés második albekezdésében említett évenkénti konzultáció tekintetében a vonatkozó dokumentációt minden évben legkésőbb november 1-jén a légtérfelhasználók képviselői, a Bizottság, az Eurocontrol és a nemzeti felügyeleti hatóságok rendelkezésére kell bocsátani”.
9.
A 9. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) bekezdés c) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„c)
az uralkodó és közvetlen családja, állam- és kormányfők, valamint miniszterek hivatalos út alkalmával történő szállítása során megvalósult repülések; a mentességet minden esetben meg kell indokolni a státusz jelzésének vagy más megjegyzésnek a repülési terven történő feltüntetésével.”
b)
A (4) bekezdés a következőképpen módosul:
i.
az első albekezdést el kell hagyni;
ii.
a második albekezdés bevezető mondatának helyébe a következő szöveg lép
„A mentességet élvező repülések költségei a következőkből tevődnek össze:”.
10.
A 10. és 11. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„10. cikk
Az útvonaldíjak kiszámítása
(1) Annak a 3. cikk (2) bekezdése szerinti lehetőségnek a sérelme nélkül, hogy az útvonali léginavigációs szolgálatok finanszírozása egyéb forrásokból történjen, egy adott repülés útvonaldíja egy adott útvonaldíj-körzetben a következővel egyezik meg: az adott útvonaldíj-körzetre meghatározott egységdíj és az adott repüléshez kapcsolódó útvonali szolgáltatási egységek szorzata.
(2) Az egységdíjat és az útvonali szolgáltatási egységeket a IV. melléklettel összhangban kell kiszámítani.
11. cikk
A repülőtéri díjak kiszámítása
(1) Annak a 3. cikk (3) bekezdése szerinti lehetőségnek a sérelme nélkül, hogy a repülőtéri léginavigációs szolgálatok finanszírozása egyéb forrásokból történjen, egy adott repülés repülőtéri díja egy adott repülőtéri díjszámítási körzetben a következővel egyezik meg: az adott repülőtéri díjszámítási körzetre meghatározott egységdíj és az adott repüléshez kapcsolódó repülőtéri szolgáltatási egységek szorzata. A díj kiszabása szempontjából a megközelítés és a felszállás egyetlen repülésnek számít. A számítás egysége vagy az érkező vagy az induló járat.
(2) Az egységdíjat és a repülőtéri szolgáltatási egységeket az V. melléklettel összhangban kell kiszámítani.”.
11.
A szöveg az alábbi 11a. cikkel egészül ki:
„11a. cikk
Kockázatmegosztás
(1) E cikk megállapítja a forgalomhoz kapcsolódó kockázat megosztásának és a költségekhez kapcsolódó kockázat megosztásának mechanizmusait. E cikk a 691/2010/EU rendelet 11. cikkében szereplő elvek szerint alkalmazandó.
(2) Az alábbi költségeket nem kell a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztásakor figyelembe venni, és e költségek szedendők be a forgalom alakulásától függetlenül:
a)
Az 5. cikk (2) bekezdésével összhangban rögzített megállapított költségek a szolgáltatások határokon átívelő nyújtására vonatkozó megállapodások kivételével;
b)
a meteorológiai szolgáltatók megállapított költségei;
c)
az előző évről vagy referencia-időszakról átvitt, jóváhagyott összegek, és az ösztönző rendszerek keretébe tartozó bónuszok vagy szankciók összege;
d)
a forgalom változásából eredő, túlzott mértékben vagy nem kellő mértékben beszedett díjak, amelyek legkésőbb az n+2. évben szedhetők be.
A tagállamok ezen kívül mentességet engedélyezhetnek a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztása alól azon léginavigációs szolgáltatók megállapított költségei tekintetében, amelyek az 550/2004/EK rendelet 7. cikkének (5) bekezdése alapján engedélyt kaptak arra, hogy tanúsítvány nélkül biztosítsanak léginavigációs szolgálatokat.
(3) Ha egy adott évben a szolgáltatási egységek tényleges száma és a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés közötti eltérés sem pozitív, sem negatív irányban nem haladja meg a 2 %-ot, a léginavigációs szolgáltatónál a megállapított költségek tekintetében felmerült bevételkiesés vagy többletbevétel nem vihető tovább.
(4) Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma több mint 2 %-kal meghaladja a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzést, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 2 %-ot meghaladó különbségből eredő többletbevétel legalább 70 %-át legkésőbb az n+2. évben vissza kell juttatni a légtérfelhasználóknak.
Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma több mint 2 %-kal alacsonyabb, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 2 %-ot meghaladó különbségből eredő bevételkiesés legfeljebb 70 %-át a légtérfelhasználóknak kell állniuk, elvben legkésőbb az n+2. évig. A tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy a bevételkiesés átvitelét - az egységdíj stabilitásának megőrzése érdekében - több évre elosztva valósítják meg.
(5) A 4. bekezdésben említett forgalomhoz kapcsolódó kockázatok hozzárendelését a nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén elfogadandó teljesítménytervekben kell rögzíteni a 8. cikkben említett konzultációt követően a referencia-időszak egészére vonatkozóan.
(6) Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma alacsonyabb, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés 90 %-a, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 10 %-ot meghaladó különbségből eredő bevételkiesést teljes egészében a légtérfelhasználóknak kell állniuk, elvben legkésőbb az n+2. évig. A tagállamok azonban dönthetnek úgy, hogy a bevételkiesés átvitelét - az egységdíj stabilitásának megőrzése érdekében - több évre elosztva valósítják meg.
Ha egy adott n. évben a szolgáltatási egységek tényleges száma meghaladja a referencia-időszak kezdetén megállapított előrejelzés 110 %-át, az érintett léginavigációs szolgáltató(k)nál felmerülő, a szolgáltatási egységek tényleges száma és a megállapított költségekre vonatkozó előrejelzés közötti, 10 %-ot meghaladó különbségből eredő többletbevételt az n+2. évben teljes egészében vissza kell juttatni a légtérfelhasználóknak.
(7) A tartozásokon keresztüli finanszírozás arányának csökkentése érdekében azoknak a léginavigációs szolgáltatók, akik 2011. december 31-én nem rendelkeznek saját tőkével vagy saját tőkéjük nem éri el a kötelezettségek 5 %-át, az első referencia-időszakban mentesek lehetnek a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztásától. Ezeket a forgalomhoz kapcsolódó kockázatok megosztása alól mentesülő léginavigációs szolgáltatókat fel kell tüntetni a Bizottság által felülvizsgálandó teljesítménytervekben, továbbá szerepeltetni kell a II. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között. A tagállamoknak be kell mutatniuk és meg kell indokolniuk a tartozásokon keresztüli finanszírozás arányának csökkentése érdekében tervezett intézkedéseket és azok időbeli megvalósítását.
(8) A költségekhez kapcsolódó kockázatok megosztására a következő elveket kell alkalmazni:
a)
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek alacsonyabbak, mint a referencia-időszak kezdetén előre jelzett megállapított költségek, az ebből származó különbség az érintett léginavigációs szolgáltatónál, tagállamnál vagy minősített szervezetnél marad.
b)
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek magasabbak, mint a referencia-időszak kezdetén megállapított költségek, az ebből származó különbséget - a riasztási mechanizmusok 691/2010/EU rendelet 18. cikke szerinti aktiválásának sérelme nélkül - az érintett léginavigációs szolgáltató, tagállam vagy minősített szervezet állja.
c)
Az a) és b) pontot nem kell alkalmazni arra a tényleges és a megállapított költségek közötti különbségre, amelyet úgy lehet tekinteni, hogy azok a léginavigációs szolgáltatók, a tagállamok és a minősített szervezetek ellenőrzésén kívül esnek, az alábbi okok egyikéből:
i.
a nyugdíjra és a nyugdíjelszámolásra vonatkozó nemzeti jogszabályokban bekövetkezett, előre nem látott változások,
ii.
az adózásra vonatkozó nemzeti jogszabályokban bekövetkezett, előre nem látott változások,
iii.
a nemzeti teljesítménytervekben nem szereplő, azonban jogszabályban előírt új, előre nem látott költségtételek,
iv.
nemzetközi megállapodásokból eredő, költségeket vagy bevételeket érintő, előre nem látott változások,
v.
a kölcsönök kamatait érintő jelentős változások,
A 6. cikk (1) bekezdése harmadik albekezdésének sérelme nélkül, a nemzeti felülvizsgálati hatóságok az első albekezdés i.-v. pontjában felsoroltak alapján összeállítják a nem befolyásolható költségtényezők listáját, és azt csatolják a teljesítménytervhez.
Ha egy referencia-időszak során a tényleges költségek alacsonyabbak, mint a referencia-időszak kezdetén rögzített megállapított költségek, az ebből származó különbséget a következő referencia-időszakra való átvitel formájában vissza kell juttatni a légtérhasználókhoz.
Ha egy referencia-időszak egésze során a tényleges költségek magasabbak, mint a referencia-időszak kezdetén rögzített megállapított költségek, az ebből származó különbséget a következő referencia-időszakra való átvitel formájában a légtérfelhasználókra kell áthárítani. Az illetékes nemzeti felülvizsgálati hatóság kifejezetten hozzájárul az átvitelhez miután megbizonyosodott az alábbiakról:
i.
a tényleges költségek és a megállapított költségek közötti eltérés valóban a léginavigációs szolgáltató, a tagállam vagy az minősített szervezet befolyásán kívül álló fejlemények eredménye,
ii.
a költséget érintő, a felhasználókra terhelendő eltérés pontosan azonosításra és kategóriába sorolásra került.
Az átvitt összeget tényezőkre bontva pontosan meg kell adni és be kell mutatni a VI. melléklettel összhangban benyújtandó további információk között.”.
12.
A 12. cikk (1), (2) és (3) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok nemzeti szinten vagy egy funkcionális légtérblokk szintjén diszkriminációtól mentes és átlátható alapokon nyugvó, a léginavigációs szolgálatok biztosításának javítását vagy a repülés környezeti hatásának csökkentését célzó olyan ösztönző rendszereket hozhatnak létre vagy hagyhatnak jóvá, amelyek a (2) és a (3) bekezdésekben megállapított díjak eltérő módon történő kiszámításához vezetnek. Ezek az ösztönzők vonatkozhatnak a léginavigációs szolgáltatókra vagy a légtérfelhasználókra.
(2) A tagállamok - a 691/2010/EU rendelet 11. cikkével összhangban - nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén pénzügyi ösztönzőket fogadhatnak el, hogy léginavigációs szolgáltatóik számára megkönnyítsék egyes teljesítménycélok elérését. Az egységdíj úgy módosítható, hogy az a léginavigációs szolgáltatók számára a releváns célkitűzések tekintetében általuk elért tényleges teljesítményszinttől függően bónuszt vagy szankciót irányozzon elő. Ezen bónuszok vagy szankciók alkalmazására csak akkor kerülhet sor, ha a teljesítménybeli különbségek a fogyasztók szempontjából lényeges hatást eredményeznek. A bónuszok és szankciók alkalmazható mértékének arányban kell állnia az elérendő célokkal és az elért teljesítménnyel. A teljesítménybeli változások szintjét, illetve az alkalmazandó bónuszok és szankciók mértékét a 8. cikk szerint felajánlott konzultációt követően kell meghatározni, és azt rögzíteni kell a nemzeti szinten vagy a funkcionális légtérblokkok szintjén elfogadandó teljesítménytervekben.
(3) Amennyiben egy tagállam a léginavigációs szolgálatokat igénybe vevő felhasználókra vonatkozó ösztönző rendszer alkalmazásáról határoz, a konzultáció 8. cikk szerinti felajánlását követően modulációt alkalmaz az e felhasználókra kiszabott díjakkal kapcsolatban azon erőfeszítések tükrözése érdekében, amelyeket az említett felhasználók az alábbi területeken tettek:
a)
a léginavigációs szolgálatok igénybevételének optimalizálása;
b)
a repülés környezeti hatásának csökkentése;
c)
a léginavigációs szolgálatok általános költségeinek csökkentése és a szolgálatok hatékonyságának növelése, különösen a kapacitásnövelő légi berendezésekkel kapcsolatos díjak csökkentése vagy modulációja, vagy a kevésbé zsúfolt útvonalak választásából eredő hátrányok kompenzálása révén;
d)
a SESAR-ATM-programból eredő kapacitások igénybevételének felgyorsítása.”.
13.
A 13. cikk a következőképpen módosul:
a)
Az (1) és (2) bekezdés helyébe az alábbi szöveg lép:
„(1) A tagállamok biztosítják az egyes díjszámítási körzetekre vonatkozó egységdíjak évente történő meghatározását.
Az egységdíjakat nemzeti pénznemben kell meghatározni. Ha az egy funkcionális légtérblokkon belüli tagállamok egységes egységdíjon alapuló, közös díjszámítási körzet létrehozásról döntenek, az egységdíjat euróban vagy az érintett tagállamok valamelyikének nemzeti pénznemében kell meghatározni. Az érintett tagállamok értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt az alkalmazandó pénznemről.
(2) Az 549/2004/EK rendelet 11. cikke (4) bekezdése e) pontjának és a 691/2010/EU rendelet 18. cikkének megfelelően az egységdíj év közben is módosítható riasztási mechanizmus aktiválása esetén.”.
b)
A cikk a következő (4) bekezdéssel egészül ki:
„(4) A referencia-időszak első évére vonatkozó egységdíjakat az érintett tagállam vagy funkcionális légtérblokk által a referencia-időszakot megelőző év november 1-jéig eljuttatott teljesítménytervek alapján kell kiszámítani. Ha egy teljesítményterv a referencia-időszak kezdetét megelőző év november 1-jét követően kerül elfogadásra, az egységdíjakat a terv elfogadását követően vagy az alkalmazandó korrekciós intézkedések alapján újra kell számítani.”.
14.
A 14. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A tagállamok a díjakat repülésenként kiszabott egyszeri díjak formájában szedhetik be. Ha a díjak kiszámlázása és beszedése regionális szinten történik, a számlák kiállíthatók euróban, és az adott egységdíj kiegészíthető a számlázási és beszedési költségek fedezésére szolgáló adminisztrációs egységdíjjal.”.
15.
A 15. cikket el kell hagyni.
16.
A 17. cikk első bekezdésének bevezető szövege helyébe a következő szöveg lép:
„A léginavigációs szolgáltatók elősegítik a nemzeti felülvizsgálati hatóság vagy egy az utóbbi nevében eljáró minősített szervezet által végzett vizsgálatokat és ellenőrzéseket, beleértve a helyszíni ellenőrzéseket is. A felhatalmazott személyek a következőkre jogosultak:”.
17.
A szöveg az alábbi 17a. cikkel egészül ki:
„17a. cikk
Felülvizsgálat
A teljesítményterveknek a Bizottság által végzendő - a 691/2010/EU rendelet 24. cikkében említett - felülvizsgálata kiterjed az e rendelet 11a. cikke szerinti kockázat-megosztási mechanizmusra, az e rendelet 12. cikke szerinti ösztönző rendszerekre, és ezek hatásaira és hatékonyságára a kitűzött teljesítménycélok elérése szempontjából.”.
18.
Az I.-VI. melléklet e rendelet mellékletének megfelelően módosul.
2. cikk
Átmeneti rendelkezések
Azok a tagállamok, amelyekben léteznek olyan, már 2010. július 8-át megelőzően is hatályos nemzeti jogszabályok, amelyek az egységdíjaknak a 691/2010/EU rendelettel összhangban meghatározott, európai uniós szintű célértéknél nagyobb mértékű csökkentésétől rendelkeznek, léginavigációs szolgáltatóik számára mentességet engedélyezhetnek az 1794/2006/EK rendelet 11a. cikke (3) bekezdésének alkalmazása alól. E mentesség azon időszak során alkalmazható, amely tekintetében a nemzeti jogszabályok az egységdíjak csökkentéséről rendelkeznek, ám legfeljebb az első, 2014-ben befejeződő referencia-időszak végéig. A tagállamok értesítik a Bizottságot és az Eurocontrolt az ilyen mentességekről.
A tagállamok úgy dönthetnek, hogy nem alkalmazzák az e rendelettel módosított 1794/2006/EK rendelet rendelkezéseit a repülőtéri díjak tekintetében 2014. december 31-ig. Erről értesítik a Bizottságot. Amennyiben a tagállamok mentesítik a repülőtéri díjakat azon rendelet rendelkezései alól, a repülőtéri léginavigációs szolgálatok biztosításának teljes költségét 2014. december 31-ig lehet beszedni.
3. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet Az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet a léginavigációs szolgálatok ellátására megállapított 2012. évi költségek, díjak és egységdíjak tekintetében kell először alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2010. december 16-án.