RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 282/2011
af 15. marts 2011
om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF om det fælles merværdiafgiftssystem
(omarbejdning)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1), særlig artikel 397,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 1777/2005 af 17. oktober 2005 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 77/388/EØF om det fælles merværdiafgiftssystem (2) skal ændres væsentligt. Det er af klarheds- og rationalitetshensyn ønskeligt, at de pågældende bestemmelser omarbejdes.
(2)
Direktiv 2006/112/EF fastsætter regler for merværdiafgift (moms), som i visse tilfælde fortolkes af medlemsstaterne. Vedtagelsen af fælles gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2006/112/EF bør sikre, at anvendelsen af momssystemet stemmer bedre overens med målsætningen for det indre marked i de tilfælde, hvor der forekommer eller risikerer at forekomme forskelle i gennemførelsen, der er uforenelige med et velfungerende indre marked. Disse gennemførelsesforanstaltninger er først juridisk bindende fra datoen for denne forordnings ikrafttræden og berører ikke gyldigheden af den lovgivning og den fortolkning, som medlemsstaterne hidtil har vedtaget.
(3)
Ændringer, der følger af vedtagelsen af Rådets direktiv 2008/8/EF af 12. februar 2008 om ændring af direktiv 2006/112/EF med hensyn til leveringsstedet for tjenesteydelser (3), bør indarbejdes i nærværende forordning.
(4)
Formålet med denne forordning er at sikre en ensartet anvendelse af det nuværende momssystem ved at fastsætte bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2006/112/EF, navnlig i henseende til afgiftspligtige personer, levering af varer og ydelser og stedet for afgiftspligtige transaktioner. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. artikel 5, stk. 4, i traktaten om Den Europæiske Union går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål. Ensartet anvendelse sikres bedst ved en forordning, idet den er bindende og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
(5)
Gennemførelsesbestemmelserne indeholder specifikke regler med henblik på at løse afgrænsede spørgsmål vedrørende anvendelsen og sikre en ensartet behandling i hele Unionen af netop disse specifikke forhold. De kan derfor ikke anvendes på andre tilfælde og skal anvendes restriktivt under hensyn til deres affattelse.
(6)
Det bør i de tilfælde, hvor en ikke-afgiftspligtig person flytter bopæl og overfører et nyt transportmiddel, eller hvor et nyt transportmiddel tilbageføres til den medlemsstat, hvorfra det oprindelig blev leveret momsfrit til den ikke-afgiftspligtige, der tilbagefører det, præciseres, at der ikke er tale om erhvervelse inden for Fællesskabet af et nyt transportmiddel.
(7)
I forbindelse med levering af visse ydelser er det tilstrækkeligt, at leverandøren godtgør, at den afgiftspligtige eller ikke-afgiftspligtige kunde til disse ydelser er etableret uden for Fællesskabet, for at leveringen af disse ydelser falder uden for momsens anvendelsesområde.
(8)
Det bør præciseres, at hvis en afgiftspligtig person, som leverer ydelser til eller modtager ydelser fra en anden medlemsstat, hvoraf momsen alene betales af kunden, tildeles et momsregistreringsnummer, berører dette ikke den afgiftspligtige persons ret til ikke at få sin erhvervelse af varer inden for Fællesskabet pålagt afgifter. Hvis den afgiftspligtige person imidlertid meddeler sit momsregistreringsnummer til leverandøren i forbindelse med en erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, anses den pågældende under alle omstændigheder for at have valgt at være afgiftspligtig for disse transaktioner.
(9)
Integreringen af det indre marked indebærer et voksende behov for samarbejde over grænserne mellem erhvervsvirksomheder, der er etableret i forskellige medlemsstater, og udvikling af europæiske økonomiske firmagrupper stiftet i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 om indførelse af europæiske økonomiske firmagrupper (EØFG) (4). Det bør derfor præciseres, at sådanne firmagrupper er afgiftspligtige personer, når de leverer varer eller ydelser mod vederlag.
(10)
Det er nødvendigt med en klar definition af restaurant- og cateringydelser og forskellen mellem disse to typer ydelser, og det bør fastlægges, hvordan de skal behandles.
(11)
For at skabe større klarhed bør transaktionerne, der betragtes om elektronisk leverede ydelser, opføres på en liste, som dog ikke er endelig og udtømmende.
(12)
Det bør fastslås, at en transaktion, der blot består i samling af de forskellige dele af en maskine, der er leveret af kunden, bør betragtes som levering af ydelser, og desuden bør leveringsstedet fastlægges, når den leveres til en ikke-afgiftspligtig person.
(13)
Salg af en option som et finansielt instrument bør behandles som levering af ydelser adskilt fra de underliggende transaktioner, hvortil optionen knytter sig.
(14)
For at sikre ensartet anvendelse af reglerne om stedet for afgiftspligtige transaktioner bør visse begreber præciseres, som f.eks. hvor hjemstedet for den økonomiske virksomhed, det faste forretningssted, bopælen eller det sædvanlige opholdssted er etableret. Samtidig med, at der tages hensyn til Domstolens retspraksis, bør den praktiske gennemførelse af disse begreber lettes ved at anvende så klare og objektive kriterier som muligt.
(15)
Der bør fastsættes regler for at sikre en ensartet behandling af leverancer af varer, når en leverandør har overskredet tærsklen for fjernsalg af leverancer til en anden medlemsstat.
(16)
Det bør præciseres, at det er den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, der er afgørende for, hvilken del af personbefordringen, der har fundet sted i Fællesskabet, og ikke den strækning, som passagererne i transportmidlet har tilbagelagt.
(17)
Med hensyn til erhvervelse af varer inden for Fællesskabet bør erhvervelsesmedlemsstaten bevare retten til at lægge afgift på erhvervelsen uanset den momsmæssige behandling af transaktionen i afgangsmedlemsstaten.
(18)
Korrekt anvendelse af reglerne om stedet for levering af ydelser afhænger primært af kundens status som afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig person og af, i hvilken egenskab kunden handler. For at fastslå kundens status som afgiftspligtig person, bør det fastlægges, hvilken dokumentation leverandøren skal have fra kunden.
(19)
Det bør præciseres, at når ydelser leveret til en afgiftspligtig person er til privat brug, herunder for kundens personale, kan den afgiftspligtige person ikke betragtes som handlende i sin egenskab af afgiftspligtig person. Med henblik på at fastslå, om kunden handler i sin egenskab af afgiftspligtig person eller ej, er det tilstrækkeligt for leverandøren at få meddelt kundens momsregistreringsnummer for at fastlægge denne egenskab, undtagen hvis leverandøren besidder oplysninger om det modsatte. Det bør ligeledes sikres, at en enkelt ydelse, som ikke blot er erhvervet til forretningsbrug, men også til privat brug, kun beskattes et sted.
(20)
For præcist at fastlægge kundens etableringssted, skal leverandøren af ydelserne kontrollere de oplysninger, som kunden har givet.
(21)
Med forbehold af den generelle regel om leveringsstedet for ydelser til en afgiftspligtig person bør der, hvis ydelser leveres til en kunde, som er etableret mere end et sted, være regler for at hjælpe leverandøren med at fastlægge kundens faste forretningssted, hvortil ydelsen leveres, under hensyntagen til omstændighederne. Hvis leverandøren af ydelserne ikke er i stand til at fastlægge dette sted, bør der være regler, der præciserer leverandørens forpligtelser. Disse regler bør ikke gribe ind i eller ændre kundens forpligtelser.
(22)
Det bør ligeledes præciseres, på hvilket tidspunkt leverandøren af ydelserne skal fastslå, hvilken status eller egenskab eller hvilket etableringssted kunden har, uanset om denne er en afgiftspligtig person eller ikke-afgiftspligtig person.
(23)
Med forbehold af en generel anvendelse af princippet om misbrug på bestemmelserne i denne forordning er det ikke desto mindre passende at minde specielt om princippets anvendelse i forbindelse med visse af denne forordnings bestemmelser.
(24)
Visse særlige ydelser såsom overdragelse af tv-spredningsrettigheder til fodboldkampe, oversættelse af tekster, ydelser i form af krav om tilbagebetaling af moms, og formidlerydelser, der leveres til en ikke-afgiftspligtig person, omfatter grænseoverskridende transaktioner eller endog økonomiske aktører, der er etableret uden for Fællesskabet. Leveringsstedet for disse ydelser bør fastlægges klart med henblik på at skabe større retssikkerhed.
(25)
Det bør præciseres, at ydelser, der leveres af en formidler, som handler i andres navn og på andres vegne, og som medvirker ved indkvartering i hotelsektoren, ikke er omfattet af den specifikke regel om levering af ydelser vedrørende fast ejendom.
(26)
Når forskellige ydelser, der leveres i forbindelse med en begravelse, indgår i en enkelt ydelse, bør reglen om leveringssted også fastlægges.
(27)
For at sikre en ensartet behandling af kulturelle, kunstneriske, sportslige, videnskabelige, uddannelsesmæssige og underholdningsmæssige ydelser og andre tilsvarende arrangementer, bør adgangen til sådanne arrangementer og ydelser, der knytter sig til denne adgang, defineres.
(28)
Det bør præciseres, hvordan restaurant- og cateringydelser om bord på et transportmiddel skal behandles, når passagertransporten foregår på flere landes område.
(29)
Eftersom de specifikke regler for leje af transportmidler afhænger af, hvor længe transportmidlet besiddes eller anvendes, bør det ikke blot fastlægges, hvilke fartøjer og køretøjer der kan betragtes som et »transportmiddel«, men også præciseres, hvordan sådanne ydelser behandles, hvis der er tale om flere på hinanden følgende lejekontrakter. Stedet, hvor transportmidlet faktisk stilles til kundens rådighed, bør også fastlægges.
(30)
Under særlige omstændigheder bør et kredit- eller debetkortgebyr, som betales i forbindelse med en transaktion, ikke nedbringe det afgiftspligtige beløb vedrørende transaktionen.
(31)
Det bør præciseres, at den nedsatte sats kan omfatte telte, campingvogne og beboelsesvogne, der opstilles på campingpladser, og som benyttes til indkvartering.
(32)
Faglig uddannelse eller omskoling bør, uanset varigheden af et kursus, omfatte undervisning med direkte tilknytning til et erhverv eller en profession samt enhver undervisning med henblik på erhvervelse eller ajourføring af viden med erhvervsmæssigt sigte.
(33)
»Platinum nobles« bør ikke betragtes som værende omfattet af fritagelserne for valuta, pengesedler og mønter.
(34)
Det bør præciseres, at den fritagelse, der gælder for levering af ydelser i forbindelse med import af varer, såfremt ydelsens værdi indgår i afgiftsgrundlaget, omfatter transportydelser ved flytning.
(35)
Varer, der af køber transporteres til et sted uden for Fællesskabet, og som er bestemt til udstyr, brændstof eller forsyninger til transportmidler, som ikke-fysiske personer, såsom offentligretlige organer og sammenslutninger, anvender til ikke-erhvervsmæssige formål, bør ikke kunne omfattes af fritagelserne for udførselstransaktioner.
(36)
For at sikre ensartede administrative fremgangsmåder ved beregning af mindstebeløbet for fritagelse ved udførsel af varer, der medtages i rejsendes personlige bagage, bør bestemmelserne om denne beregning harmoniseres.
(37)
Det bør præciseres, at den fritagelse, der gælder for visse transaktioner, der sidestilles med udførsel, også gælder for ydelser, der er omfattet af den særlige ordning for elektronisk leverede ydelser.
(38)
Organer, der oprettes i henhold rammebestemmelserne for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC), bør kun betragtes som et internationalt organ med henblik på momsfritagelse, hvis de opfylder visse betingelser. Det bør derfor fastsættes, hvilke betingelser de skal opfylde for at kunne blive momsfritaget.
(39)
Varer og ydelser, der leveres som led i diplomatiske og konsulære forbindelser eller til anerkendte internationale organer eller til visse væbnede styrker, er fritaget for moms inden for visse grænser og på visse betingelser. Der bør udformes en fritagelsesattest, således at afgiftspligtige personer, der foretager sådanne leverancer fra en anden medlemsstat, kan dokumentere, at betingelserne for denne momsfritagelse er opfyldt, og at de fastsatte grænser er overholdt.
(40)
Fradragsretten bør også kunne udøves for elektroniske importdokumenter, forudsat at de opfylder de samme krav som papirbaserede dokumenter.
(41)
Hvis en leverandør af varer eller ydelser har fast forretningssted inden for den medlemsstats område, hvor afgiften er skyldig, bør det præciseres, under hvilke omstændigheder dette forretningssted er betalingspligtigt.
(42)
Det bør præciseres, at en afgiftspligtig person, der har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed inden for den medlemsstats område, hvor afgiften er skyldig, skal betragtes som en afgiftspligtig person, der er etableret i denne medlemsstat for så vidt angår pligten til at betale afgiften, selv når dette hjemsted ikke deltager i leverancen af varer eller ydelser.
(43)
Det bør præciseres, at enhver afgiftspligtig person skal meddele sit momsregistreringsnummer, så snart denne er i besiddelse af det, for visse afgiftspligtige transaktioner, så det bliver muligt at foretage en mere korrekt opkrævning af afgiften.
(44)
Vægte for investeringsguld, som er endeligt godkendt af guldmarkedet, bør fastlægges, og der bør vedtages en fælles dato for fastlæggelse af guldmønters værdi med henblik på at sikre ligebehandling af de økonomiske aktører.
(45)
Særordningen for afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i Fællesskabet, og som leverer ydelser ad elektronisk vej til ikke-afgiftspligtige personer, der er etableret eller har bopæl i Fællesskabet, er omfattet af visse betingelser. I tilfælde, hvor disse betingelser ikke længere er opfyldt, bør konsekvenserne heraf klart fremgå.
(46)
Vedtagelsen af direktiv 2008/8/EF har medført visse ændringer. Da ændringerne dels vedrører beskatning af langtidsudlejning af transportmidler med virkning fra den 1. januar 2013, og dels beskatning af elektronisk leverede ydelser med virkning fra den 1. januar 2015, bør det præciseres, at de tilsvarende bestemmelser i denne forordning alene finder anvendelse fra disse datoer -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND
Artikel 1
Ved denne forordning træffes foranstaltninger til gennemførelse af visse bestemmelser i afsnit I-V og VII-XII i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL II
ANVENDELSESOMRÅDE
(AFSNIT I I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 2
Følgende betragtes ikke som erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, jf. artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF:
a)
en ikke-afgiftspligtig persons overførsel af et nyt transportmiddel som led i flytning af bopæl, forudsat at det på leveringstidspunktet ikke var muligt at anvende fritagelsen i artikel 138, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112/EF
b)
en ikke-afgiftspligtig persons tilbageførsel af et nyt transportmiddel til den medlemsstat, hvorfra det oprindelig blev leveret til denne i henhold til fritagelsen i artikel 138, stk. 2, litra a), i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 3
Følgende ydelser er ikke afgiftspligtige, hvis leverandøren godtgør, at det leveringssted, der er fastsat i overensstemmelse med kapitel V, afdeling 4, underafdeling 3 og 4, i denne forordning, er beliggende uden for Fællesskabet, jf. dog artikel 59a, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF:
a)
fra den 1. januar 2013, den ydelse, der er omhandlet i artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF
b)
fra den 1. januar 2015, de ydelser, der er anført i artikel 58 i direktiv 2006/112/EF
c)
de ydelser, der er anført i artikel 59 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 4
En afgiftspligtig person, der i henhold til artikel 3 i direktiv 2006/112/EF har ret til ikke at blive pålagt afgifter ved erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, beholder denne rettighed, når vedkommende i henhold til artikel 214, stk. 1, litra d) eller e), i nævnte direktiv tildeles et momsregistreringsnummer for de modtagne ydelser, som vedkommende skal betale moms af, eller for de ydelser, som vedkommende selv har leveret inden for en anden medlemsstats område, og for hvilke alene modtageren er betalingspligtig for momsen.
Hvis denne afgiftspligtige person meddeler dette momsregistreringsnummer til en leverandør i forbindelse med erhvervelse af varer inden for Fællesskabet, anses vedkommende dog for at have udnyttet valgmuligheden i artikel 3, stk. 3, i nævnte direktiv.
KAPITEL III
AFGIFTSPLIGTIGE PERSONER
(AFSNIT III I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 5
En europæisk økonomisk firmagruppe, der er stiftet i henhold til forordning (EØF) nr. 2137/85, og som leverer varer eller ydelser mod vederlag til sine medlemmer eller tredjemænd, er en afgiftspligtig person i henhold til artikel 9, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL IV
AFGIFTSPLIGTIGE TRANSAKTIONER
(ARTIKEL 24-29 I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 6
1. Ved restaurant- og cateringydelser forstås levering af fødevarer eller drikkevarer, også tilberedte, eller begge dele til human konsum, tillige med levering af de støtteydelser, der kræves, for at varerne umiddelbart kan konsumeres. Levering af fødevarer eller drikkevarer eller begge dele er kun en enkelt del af et hele, som overvejende består af ydelser. Ved restaurantydelser forstås levering af sådanne ydelser hos leverandøren, og ved cateringydelser forstås levering af sådanne ydelser andre steder end hos leverandøren.
2. Levering af fødevarer eller drikkevarer, eller begge dele, også tilberedte, uanset om transport er inkluderet, men uden andre støtteydelser, betragtes ikke som restaurant- og cateringydelser som omhandlet i stk. 1.
Artikel 7
1. »Elektronisk leverede ydelser« som omhandlet i direktiv 2006/112/EF omfatter ydelser, der leveres via internettet eller et elektronisk net, og hvis egenart gør leveringen deraf hovedsagelig automatiseret, og som kun involverer minimal menneskelig indgriben og ikke har nogen levedygtighed uden informationsteknologi.
2. Stk. 1 omfatter navnlig følgende:
a)
levering af digitaliserede produkter i almindelighed, herunder software og ændringer eller opgradering af software
b)
ydelser, som placerer eller støtter en virksomhed eller person på et elektronisk net, såsom et netsted eller en netside
c)
ydelser, der automatisk genereres fra en computer via internettet eller et elektronisk net som svar på et specifikt datainput fra aftageren
d)
overdragelse mod vederlag af retten til at sælge en vare eller en ydelse via et netsted, der fungerer som online markedsplads, hvor de potentielle købere afgiver tilbud automatisk, og hvor parterne underrettes om gennemførelsen af et salg via en e-mail, der automatisk genereres fra en computer
e)
internetservicepakker, hvor telekommunikationskomponenten er en sekundær og underordnet del (dvs. pakker, der går ud over den blotte internetadgang, og som omfatter andre elementer, som f.eks. sider, der giver adgang til nyheder, meteorologiske oplysninger og turistoplysninger, spil, webhosting, adgang til onlinedebatter osv.)
f)
de i bilag I anførte ydelser.
3. Stk. 1 omfatter navnlig ikke følgende:
a)
radio- og tv-spredningstjenester
b)
teletjenester
c)
varer, der bestilles og behandles elektronisk
d)
cd-rom’er, disketter og lignende materielle medier
e)
tryksager såsom bøger, nyhedsbreve, aviser og tidsskrifter
f)
cd’er og audiokassetter
g)
videokassetter og dvdspil på cder
h)
spil på cd-rom
i)
ydelser leveret af fagfolk såsom advokater og finanskonsulenter, der rådgiver kunderne via e-mail
j)
undervisningsydelser, når undervisningen forestås af en lærer via internettet eller et elektronisk net (dvs. via fjernadgang)
k)
fysiske offlinereparationsydelser vedrørende edb-udstyr
l)
offlinedatalagringsydelser
m)
annoncering, f.eks. i aviser, på plakater og på tv
n)
servicetelefontjenester
o)
undervisningsydelser, der udelukkende omfatter korrespondancekurser, f.eks. brevkurser
p)
konventionelle auktionsydelser, der forudsætter direkte menneskelig indgriben, uanset hvordan buddene afgives
q)
telefonydelser med en videokomponent, også kendt som videotelefoni
r)
adgang til internettet og World Wide Web
s)
telefoni via internettet.
Artikel 8
Når en afgiftspligtig person blot samler de forskellige dele af en maskine, som alle er leveret til denne af kunden, er denne transaktion en ydelse, jf. artikel 24, stk. 1, i direktiv 2006/112/EØF.
Artikel 9
Salg af en option, der er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 135, stk. 1, litra f), i direktiv 2006/112/EF, er en ydelse, jf. artikel 24, stk. 1, i nævnte direktiv. En sådan ydelse er adskilt fra de underliggende transaktioner, som ydelserne knytter sig til.
KAPITEL V
STEDET FOR AFGIFTSPLIGTIGE TRANSAKTIONER
AFDELING 1
Begreber
Artikel 10
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF forstås ved det sted, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed, det sted, hvor virksomheden har sit hovedkontor.
2. Når det sted, der er omhandlet i stk. 1, skal fastlægges, tages der hensyn til, hvor væsentlige beslutninger vedrørende den almindelige drift af virksomheden træffes, hvor virksomheden har sit vedtægtsmæssige hjemsted, og hvor virksomhedens ledelse mødes.
Hvis disse kriterier ikke gør det muligt at fastlægge hjemstedet for den økonomiske virksomhed med sikkerhed, er det sted, hvor vigtige beslutninger vedrørende den almindelige drift af virksomheden træffes, det afgørende kriterium.
3. En postadresse alene kan ikke betragtes som hjemstedet for en afgiftspligtig persons økonomiske virksomhed.
Artikel 11
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF forstås ved »fast forretningssted« et forretningssted bortset fra det i artikel 10 i denne forordning nævnte hjemsted for den økonomiske virksomhed, der kendetegnes ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan modtage og anvende de ydelser, som dette forretningssted får leveret, til egne formål.
2. Med henblik på anvendelsen af følgende artikler forstås ved »fast forretningssted« et forretningssted bortset fra det i artikel 10 i denne forordning nævnte hjemsted for den økonomiske virksomhed, der kendetegnes ved en tilstrækkelig permanent karakter og passende struktur med hensyn til de menneskelige og tekniske midler, således at det kan præstere de ydelser, som det leverer:
a)
artikel 45 i direktiv 2006/112/EF
b)
fra den 1. januar 2013, artikel 56, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2006/112/EF
c)
indtil den 31. december 2014, artikel 58 i direktiv 2006/112/EF
d)
artikel 192a i direktiv 2006/112/EF.
3. Et momsregistreringsnummer er ikke i sig selv tilstrækkeligt til, at en afgiftspligtig person kan betragtes som havende et fast forretningssted.
Artikel 12
Med henblik på anvendelsen af direktiv 2006/112/EF forstås ved »bopæl« den adresse, der for en fysisk person er indført i folkeregistret eller et andet lignende register, uanset om vedkommende er afgiftspligtig eller ej, eller den adresse, som den pågældende har opgivet til de berørte skattemyndigheder, medmindre der er bevis for, at denne adresse ikke afspejler de virkelige omstændigheder.
Artikel 13
Ved »sædvanligt opholdssted« som omhandlet i direktiv 2006/112/EF forstås det sted, hvor en fysisk person, uanset om vedkommende er afgiftspligtig eller ej, normalt bor som følge af personlig og erhvervsmæssig tilknytning.
Hvis den erhvervsmæssige tilknytning er forbeholdt et andet land end det land, hvor vedkommende har den personlige tilknytning, eller hvis der ikke er nogen erhvervsmæssig tilknytning, er det den personlige tilknytning hidrørende fra snævre bånd mellem den pågældende og det sted, hvor vedkommende bor, der lægges til grund for fastlæggelsen af det sædvanlige opholdssted.
AFDELING 2
Leveringsstedet for varer
(Artikel 31-39 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 14
Når den tærskel, der anvendes af en medlemsstat i overensstemmelse med artikel 34 i direktiv 2006/112/EF, overskrides i løbet af et kalenderår, ændrer artikel 33 i nævnte direktiv ikke stedet for levering af andre varer end punktafgiftspligtige varer, som er foretaget i løbet af samme kalenderår, inden medlemsstatens tærskel for det løbende kalenderår blev overskredet, forudsat at nedenstående betingelser er opfyldt:
a)
leverandøren har ikke udnyttet valgmuligheden i artikel 34, stk. 4, i nævnte direktiv
b)
værdien af de leverede varer har ikke overskredet tærsklen i det foregående kalenderår.
Derimod ændrer artikel 33 i direktiv 2006/112/EF stedet for følgende leverancer i den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse eller transport:
a)
den leverance af varer, hvorved medlemsstatens tærskel blev overskredet i løbet af samme kalenderår
b)
alle efterfølgende leverancer af varer foretaget i denne medlemsstat i samme kalenderår
c)
leverancer af varer foretaget i denne medlemsstat i kalenderåret efter det kalenderår, hvori den i litra a) omhandlede overskridelse fandt sted.
Artikel 15
Den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, er bestemmende for, hvilken del af personbefordringen, der har fundet sted i Fællesskabet, jf. artikel 37 i direktiv 2006/112/EF, og ikke den strækning, som hver passager har tilbagelagt.
AFDELING 3
Stedet for erhvervelse af varer inden for Fællesskabet
(Artikel 40, 41 og 42 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 16
Den medlemsstat, hvortil varerne ankommer efter forsendelse eller transport, og hvor der er foretaget en erhvervelse af varer inden for Fællesskabet i henhold til artikel 20 i direktiv 2006/112/EF, udøver sin kompetence til at pålægge moms, uanset den momsbehandling af transaktionen, der er foretaget i den medlemsstat, hvor forsendelsen eller transporten af varerne er påbegyndt.
En eventuel anmodning fra vareleverandøren om tilpasning af den moms, denne har faktureret og angivet i den medlemsstat, hvor forsendelsen eller transporten af varerne er påbegyndt, behandles i denne medlemsstat i henhold til dens egne regler.
AFDELING 4
Leveringsstedet for ydelser
(Artikel 43-59 i direktiv 2006/112/EF)
Underafdeling 1
Kundens status
Artikel 17
1. Hvis leveringsstedet for ydelser afhænger af, hvorvidt kunden er en afgiftspligtig eller ikke-afgiftspligtig person, fastlægges kundens status på grundlag af artikel 9-13 og artikel 43 i direktiv 2006/112/EF.
2. En ikke-afgiftspligtig juridisk person, der er momsregistreret, eller som skal momsregistreres i henhold til artikel 214, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF fordi vedkommendes erhvervelser af varer inden for Fællesskabet er momspligtige eller fordi vedkommende har benyttet muligheden for at være momspligtig af disse transaktioner, er en afgiftspligtig person, jf. artikel 43 i nævnte direktiv.
Artikel 18
1. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan vedkommende tage kundens status som afgiftspligtig person for givet, når kunden er etableret i Fællesskabet:
a)
hvis kunden har meddelt leverandøren sit personlige momsregistreringsnummer, og leverandøren har fået bekræftet gyldigheden af dette registreringsnummer og af det dertil knyttede navn og den dertil knyttede adresse i overensstemmelse med artikel 31 i Rådets forordning nr. 904/2010 af 7. oktober 2010 om administrativt samarbejde og bekæmpelse af svig vedrørende merværdiafgift (5)
b)
hvis kunden endnu ikke har modtaget et personligt momsregistreringsnummer, men meddeler leverandøren, at vedkommende har ansøgt om at få et, såfremt leverandøren får enhver anden dokumentation, som viser, at kunden er en afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der skal momsregistreres, og i rimeligt omfang verificerer de oplysninger, kunden har meddelt, efter de normale kommercielle sikkerhedsprocedurer herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
2. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan denne tage det for givet, at en kunde, der er etableret i Fællesskabet, har status som ikke-afgiftspligtig, når leverandøren kan dokumentere, at kunden ikke har meddelt denne sit personlige momsregistreringsnummer.
3. Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, kan denne tage det for givet, at en kunde, der er etableret uden for Fællesskabet, har status som afgiftspligtig:
a)
hvis leverandøren fra kunden får en attest, der er udstedt af kundens skattemyndigheder til bekræftelse af, at kunden udøver økonomiske aktiviteter, der berettiger denne til at få momsen refunderet, jf. Rådets direktiv 86/560/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret på Fællesskabets område (6)
b)
hvis leverandøren, hvis kunden ikke er i besiddelse af denne attest, er i besiddelse af det momsregistreringsnummer eller et lignende nummer, som kunden har fået tildelt af etableringslandet, og som anvendes til identifikation af virksomheder, eller enhver anden dokumentation, som viser, at kunden er afgiftspligtig, og hvis leverandøren i rimeligt omfang verificerer de oplysninger, kunden har meddelt, efter de normale kommercielle sikkerhedsprocedurer, herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Underafdeling 2
Kundens egenskab
Artikel 19
Med henblik på anvendelsen af reglerne om leveringsstedet for ydelser i artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF kan en afgiftspligtig person eller en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der betragtes som afgiftspligtig, som modtager ydelser, der udelukkende er til privat brug, herunder til sit personales private brug, anses for at være en ikke-afgiftspligtig person.
Medmindre leverandøren har fået andet oplyst, f.eks. om de leverede ydelsers art, kan denne tage det for givet, at ydelserne er bestemt til kundens økonomiske aktiviteter, såfremt kunden i denne forbindelse har meddelt sit personlige momsregistreringsnummer.
Når en given ydelse er bestemt både til privat brug, herunder til kundens personales private brug, og til økonomiske aktiviteter, er leveringen af denne ydelse udelukkende omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF, forudsat at der ikke er tale om misbrug.
Underafdeling 3
Kundens etableringssted
Artikel 20
Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, som betragtes som afgiftspligtig, og denne afgiftspligtige person kun er etableret i ét land eller i mangel af et hjemsted for den økonomiske virksomhed eller fast forretningssted har sin bopæl og sit sædvanlige opholdssted i kun ét land, er denne ydelse afgiftspligtig i dette land
Leverandøren fastsætter dette sted på grundlag af oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer, herunder vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Disse oplysninger kan omfatte det momsregistreringsnummer, som er udstedt af den medlemsstat, hvor kunden er etableret.
Artikel 21
Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, som betragtes som en afgiftspligtig person, og den afgiftspligtige person er etableret i mere end et land, er denne ydelse afgiftspligtig i det land, hvor den afgiftspligtige person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
Leveres ydelsen imidlertid til den afgiftspligtige persons faste forretningssted, som er beliggende et andet sted end der, hvor kunden har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed, er denne ydelse afgiftspligtig der, hvor dette faste forretningssted, der modtager denne ydelse og benytter den til eget formål, befinder sig.
Har den afgiftspligtige person ikke noget hjemsted for den økonomiske virksomhed eller et fast forretningssted er ydelsen afgiftspligtig der, hvor den afgiftspligtige person har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted.
Artikel 22
1. For at fastlægge kundens faste forretningssted, som ydelsen leveres til, undersøger leverandøren den leverede ydelses art og anvendelse.
Hvis arten og anvendelsen af ydelsen ikke gør det muligt for leverandøren at identificere det faste forretningssted, som ydelsen leveres til, tager denne ved fastlæggelsen af dette faste forretningssted navnlig hensyn til om leveringskontrakten, ordresedlen og det momsregistreringsnummer, der er tildelt af kundens medlemsstat, og som er meddelt af kunden, angiver det faste forretningssted som modtager af ydelsen, og om det faste forretningssted er den enhed, der betaler for ydelsen.
Hvis det ikke er muligt at fastlægge kundens faste forretningssted, som ydelsen leveres til, i henhold til dette stykkes første og andet afsnit, eller hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF til en afgiftspligtig person i henhold til en kontrakt, som dækker en eller flere ydelser, der forbruges på en ikke nærmere bestemt måde og i et ikke nærmere defineret omfang, har leverandøren ret til at betragte ydelsernes leveringssted som det sted, hvor kunden har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed.
2. Anvendelsen af denne artikel berører ikke kundens forpligtelser.
Artikel 23
1. Hvis der fra den 1. januar 2013 leveres ydelser, jf. artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF, som er afgiftspligtige, der hvor kunden er etableret, eller i mangel af et sådant etableringssted, der, hvor kunden har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, fastsætter leverandøren dette sted på grundlag af faktuelle oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer som f.eks. vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
2. Hvis der leveres ydelser, jf. artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF, som er afgiftspligtige der, hvor kunden er etableret, eller i mangel af et sådant sted der, hvor kunden har sin bopæl eller sit sædvanlige opholdssted, fastsætter leverandøren dette sted på grundlag af faktuelle oplysninger fra kunden, som leverandøren verificerer efter normale kommercielle sikkerhedsprocedurer som f.eks. vedrørende kontrol af identitet eller betaling.
Artikel 24
1. Hvis der fra den 1. januar 2013 leveres ydelser, der er omfattet af artikel 56, stk. 2, første afsnit, i direktiv 2006/112/EF til en ikke-afgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har sin bopæl i et land og sit sædvanlige opholdssted i et andet, tages der ved fastlæggelse af leveringsstedet for disse ydelser størst hensyn til det sted, som bedst kan sikre beskatning på det faktiske forbrugssted.
2. Hvis der leveres ydelser omfattet af artikel 58 og 59 i direktiv 2006/112/EF til en ikke-afgiftspligtig person, der er etableret i mere end et land, eller som har sin bopæl i et land og sit sædvanlige opholdssted i et andet, tages der ved fastlæggelse af leveringsstedet for disse ydelser størst hensyn til det sted, som bedst kan sikre beskatning på det faktiske forbrugssted.
Underafdeling 4
Almindelig bestemmelse om fastlæggelse af kundens status, egenskab og etableringssted
Artikel 25
I forbindelse med anvendelse af reglerne om leveringsstedet for ydelser tages der kun hensyn til de omstændigheder, der gælder, når den afgiftsudløsende begivenhed indtræder. Senere ændringer vedrørende brugen af den ydelse, der er modtaget, har ingen indvirkning på fastlæggelsen af leveringsstedet, forudsat at der ikke er tale om misbrug.
Underafdeling 5
Ydelser omfattet af de almindelige bestemmelser
Artikel 26
En transaktion, hvorved et organ overdrager tv-spredningsrettigheder til fodboldkampe til afgiftspligtige personer, er omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 27
Ydelser i form af ansøgning om eller modtagelse af tilbagebetaling af moms i henhold til Rådets direktiv 2008/9/EF af 12. februar 2008 om detaljerede regler for tilbagebetaling af moms i henhold til direktiv 2006/112/EF til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i tilbagebetalingsmedlemsstaten, men i en anden medlemsstat (7) er omfattet af artikel 44 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 28
Hvis der er tale om en enkelt ydelse, er ydelser leveret som led i tilrettelæggelsen af en begravelse omfattet af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 29
Med forbehold af denne forordnings artikel 41 er levering af oversættelsesydelser omfattet af artikel 44 og 45 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 6
Ydelser leveret af en formidler
Artikel 30
Ydelser, der leveres af en formidler, jf. artikel 46 i direktiv 2006/112/EF, omfatter ydelser, der leveres af en formidler, som handler i modtageren af den formidlede ydelses navn og på dennes vegne, og ydelser, der leveres af formidlere, der handler i leverandøren af den formidlede ydelses navn og på dennes vegne.
Artikel 31
Ydelser, der leveres af en formidler, som handler i andres navn og på andres vegne, og som består af formidling af indkvartering i hotelsektoren eller i sektorer med en tilsvarende funktion, er omfattet af:
a)
artikel 44 i direktiv 2006/112/EF, hvis de leveres til en afgiftspligtig person, der handler som sådan, eller til en ikke-afgiftspligtig juridisk person, der betragtes som en afgiftspligtig person
b)
artikel 46 i direktiv 2006/112/EF, hvis de leveres til en ikke-afgiftspligtig person.
Underafdeling 7
Ydelser inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning og lignende
Artikel 32
1. Ydelser, der har til formål at give adgang til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning eller lignende arrangementer, jf. artikel 53 i direktiv 2006/112/EF, omfatter ydelser, hvis væsentlige kendetegn består i mod betaling af en billet eller et gebyr, herunder i form af et abonnement, et periodekort eller et regelmæssigt kontingent, at give adgang til et arrangement.
2. Stk. 1 finder især anvendelse på:
a)
adgang til forestillinger, teaterforestillinger, cirkusforestillinger, messer, forlystelsesparker, koncerter, udstillinger samt andre lignende kulturelle arrangementer
b)
adgang til sportsarrangementer som kampe eller konkurrencer
c)
adgang til uddannelsesmæssige og videnskabelige arrangementer som f.eks. konferencer og seminarer.
3. Brug af anlæg som f.eks. gymnastiksale eller andet mod betaling af et kontingent er ikke omfattet af stk. 1.
Artikel 33
De i artikel 53 i direktiv 2006/112/EF omhandlede tilknyttede ydelser omfatter ydelser, der har direkte forbindelse med adgangen til arrangementer inden for kultur, kunst, sport, videnskab, undervisning, underholdning eller lignende, som leveres separat til den person, der deltager i et arrangement, mod en nærmere fastsat modydelse.
Disse tilknyttede ydelser omfatter bl.a. brug af omklædningsrum og sanitære installationer, men omfatter ikke ydelser, der leveres af formidlere i forbindelse med billetsalg.
Underafdeling 8
Ydelser i tilknytning til transport samt vurdering af og arbejde på løsøre
Artikel 34
Bortset fra ved samling af varer, der bliver en del af fast ejendom, fastsættes stedet for levering af ydelser til en ikke-afgiftspligtig person, som kun består i, at en afgiftspligtig person samler de forskellige dele af en maskine, som alle er leveret til denne af kunden, i overensstemmelse med artikel 54 i direktiv 2006/112/EF.
Underafdeling 9
Levering af restaurant- og cateringydelser om bord på et transportmiddel
Artikel 35
Den del af en personbefordring, der har fundet sted inden for Fællesskabet, jf. artikel 57 i direktiv 2006/112/EF, bestemmes af den strækning, som transportmidlet har tilbagelagt, og ikke af den strækning, som hver passager har tilbagelagt.
Artikel 36
Leveres der restaurant- og cateringydelser under den del af en personbefordring, der har fundet sted inden for Fællesskabet, er levering af disse ydelser omfattet af artikel 57 i direktiv 2006/112/EF.
Leveres der restaurant- og cateringydelser uden for en sådan del af personbefordringen, men på en medlemsstats eller et tredjelands eller -territoriums område, er levering af disse ydelser omfattet af artikel 55 i nævnte direktiv.
Artikel 37
Leveringsstedet for en restaurant- og cateringydelse, der leveres i Fællesskabet delvis under, delvis uden for den del af en personbefordring, som har fundet sted inden for Fællesskabet, men på en medlemsstats område, fastlægges udelukkende efter de gældende regler for fastlæggelse af leveringsstedet ved påbegyndelsen af leveringen af en sådan restaurant- og cateringydelse.
Underafdeling 10
Udlejning af transportmidler
Artikel 38
1. Ved »transportmidler« som omhandlet i artikel 56 og artikel 59, stk. 1, litra g), i direktiv 2006/112/EF forstås fartøjer og køretøjer, også motoriserede, og andre former for udstyr og anordninger, der er beregnet til at befordre personer eller gods fra et sted til et andet, som kan trækkes eller skubbes af fartøjer og køretøjer, og som normalt er konstrueret til og faktisk egnet til transport.
2. Transportmidler nævnt i stk. 1 omfatter navnlig følgende fartøjer og køretøjer:
a)
landkøretøjer, som f.eks. biler, motorcykler, cykler, trehjulede cykler og campingvogne
b)
påhængsvogne og sættevogne
c)
jernbanevogne
d)
fartøjer
e)
luftfartøjer
f)
køretøjer, der er specielt konstrueret til befordring af syge eller tilskadekomne personer
g)
traktorer og andre landbrugskøretøjer
h)
mekanisk eller eldrevne invalidekøretøjer.
3. Transportmidler nævnt i stk. 1 omfatter ikke permanent stationære køretøjer og containere.
Artikel 39
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 56 i direktiv 2006/112/EF fastlægges varigheden af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes, på grundlag af den kontrakt, parterne har indgået.
Kontrakten tjener som en formodning, som kan afkræftes af ethvert faktisk eller retligt forhold med henblik på at fastlægge den faktiske varighed af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes.
Hvis den periode for korttidsudlejning, som defineret i artikel 56 i direktiv 2006/112/EF, som er angivet i kontrakten, overskrides som følge af force majeure, har dette ingen indvirkning på fastlæggelsen af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes.
2. Hvis udlejning af et og samme transportmiddel er omfattet af flere på hinanden følgende kontrakter mellem de samme parter, er den periode, der skal tages i betragtning, varigheden af den sammenhængende periode, hvor transportmidlet besiddes eller anvendes i henhold til samtlige kontrakter.
Med henblik på første afsnit betragtes en kontrakt og forlængelserne af denne som på hinanden følgende kontrakter.
Varigheden af den eller de korttidslejekontrakter, der er indgået før den kontrakt, der anses for at være en langtidskontrakt, anfægtes ikke, medmindre der er tale om misbrug.
3. Medmindre der er tale om misbrug, betragtes på hinanden følgende lejekontrakter mellem de samme parter, men for forskellige transportmidler, ikke som på hinanden følgende kontrakter som omhandlet i stk. 2.
Artikel 40
Det sted, hvor transportmidlet faktisk stilles til kundens rådighed, jf. artikel 56, stk. 1, i direktiv 2006/112/EF, er det sted, hvor kunden eller en tredjepart, der handler på dennes vegne, får overdraget fysisk besiddelse af det.
Underafdeling 11
Levering af ydelser til ikke-afgiftspligtige personer uden for fællesskabet
Artikel 41
Levering af oversættelsesydelser til en ikke-afgiftspligtig person uden for Fællesskabet er omfattet af artikel 59, stk. 1, litra c), i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL VI
AFGIFTSPLIGTIGT BELØB
(AFSNIT VII I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 42
Hvis en leverandør af varer eller ydelser som en forudsætning for at acceptere betaling via kredit- eller debetkort kræver, at kunden betaler et beløb til leverandøren eller en anden virksomhed, og den samlede pris, der skal betales af kunden, ikke er påvirket af betalingsmåden, udgør dette beløb også en del af det afgiftspligtige beløb for leveringen af varerne eller ydelserne i henhold til artikel 73-80 i direktiv 2006/112/EF.
KAPITEL VII
SATSER
Artikel 43
Ved »ferieindkvartering« som omhandlet i punkt 12 i bilag III til direktiv 2006/112/EF forstås også udlejning af telte, campingvogne eller beboelsesvogne, der er anbragt på campingpladser og anvendes til indkvartering.
KAPITEL VIII
FRITAGELSER
AFDELING 1
Fritagelse i forbindelse med visse former for virksomhed i almen interesse
(Artikel 132, 133 og 134 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 44
Ydelser i form af faglig uddannelse eller omskoling, der præsteres i henhold til artikel 132, stk. 1, litra i), i direktiv 2006/112/EF, omfatter undervisning med direkte tilknytning til et erhverv eller en profession samt enhver undervisning med henblik på erhvervelse eller ajourføring af viden med erhvervsmæssigt sigte. Varigheden af den faglige uddannelse eller omskoling er uden relevans i den forbindelse.
AFDELING 2
Fritagelse i forbindelse med andre aktiviteter
(Artikel 135, 136 og 137 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 45
Fritagelsen i artikel 135, stk. 1, litra e), i direktiv 2006/112/EF finder ikke anvendelse på »platinum nobles«.
AFDELING 3
Fritagelse ved import
(Artikel 143, 144 og 145 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 46
Fritagelsen i artikel 144 i direktiv 2006/112/EF, gælder for transportydelser i forbindelse med import af løsøregenstande, der finder sted som led i en flytning.
AFDELING 4
Fritagelse ved udførsel
(Artikel 146 og 147 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 47
Udtrykket »transportmiddel til privat brug« i artikel 146, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF omfatter transportmidler, som ikke-fysiske personer såsom offentligretlige organer i henhold til artikel 13 i nævnte direktiv og sammenslutninger anvender til ikke-erhvervsmæssige formål.
Artikel 48
Ved fastlæggelsen af, om den tærskel, som en medlemsstat fastsætter i henhold til artikel 147, stk. 1, første afsnit, litra c), i direktiv 2006/112/EF som en betingelse for fritagelse ved levering af varer, der medtages i rejsendes personlige bagage, er overskredet, baseres beregningen på fakturaværdien. Den samlede værdi af flere varer kan kun anvendes, hvis samtlige varer er anført på samme faktura udstedt af samme afgiftspligtige person, der leverer varerne til samme kunde.
AFDELING 5
Fritagelse i forbindelse med visse transaktioner, der sidestilles med udførsel
(Artikel 151 og 152 i direktiv 2006/112/EF)
Artikel 49
Den fritagelse, der er omhandlet i artikel 151 i direktiv 2006/112/EF, gælder ligeledes for elektroniske ydelser, hvis disse leveres af en afgiftspligtig person, som er omfattet af særordningen for elektronisk leverede ydelser, jf. artikel 357-369 i nævnte direktiv.
Artikel 50
1. For at kunne blive anerkendt som et internationalt organ med henblik på anvendelsen af artikel 143, stk. 1, litra g), og artikel 151, stk. 1, første afsnit, litra b), i direktiv 2006/112/EF, skal et organ, der oprettes som et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC), jf. Rådets forordning (EF) nr. 723/2009 af 25. juni 2009 om rammebestemmelserne for et konsortium for en europæisk forskningsinfrastruktur (ERIC) (8), opfylde følgende betingelser:
a)
det skal have status som juridisk person og fuld rets- og handleevne
b)
det skal oprettes i henhold til og være omfattet af EU-retten
c)
dets medlemmer skal omfatte medlemsstaterne og i givet fald tredjelande og mellemstatslige organisationer, dog ikke private organer
d)
det skal have specifikke og legitime mål, som hovedsagelig er af ikke-økonomisk karakter, og som medlemmerne stræber efter i fællesskab.
2. Et ERIC, der er omhandlet i stk. 1, er omfattet af den fritagelse, der er omhandlet i artikel 143, stk. 1, litra g), og artikel 151, stk. 1, første afsnit, litra b), i direktiv 2006/112/EF, når det af værtsmedlemsstaten anerkendes som et internationalt organ.
De rammer og betingelser, der gælder for nævnte fritagelse, fastlægges efter aftale mellem medlemmerne af ERIC’et i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 723/2009. I tilfælde af, at varerne ikke forsendes eller transporteres til steder uden for den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, og hvis der er tale om ydelser, kan fritagelsen indrømmes i form af tilbagebetaling af momsen, jf. artikel 151, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF.
Artikel 51
1. Hvis modtageren af en vare eller ydelse er etableret i Fællesskabet, men ikke i den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, anvendes attesten for moms- og/eller punktafgiftsfritagelse, som findes i denne forordnings bilag II, som bekræftelse af, at transaktionen er berettiget til en sådan fritagelse i henhold til artikel 151 i direktiv 2006/112/EF, jf. dog vejledningen i bilaget til attesten.
Ved anvendelsen af denne attest kan den medlemsstat, hvor modtageren af varerne eller ydelserne er etableret, beslutte, om den vil benytte en fælles moms- og punktafgiftsattest, eller om den vil benytte to separate attester.
2. Den attest, der er nævnt i stk. 1, stemples af værtsmedlemsstatens myndigheder. Er varerne eller ydelserne imidlertid beregnet til officiel brug, kan medlemsstaterne dispensere modtageren fra kravet om stempling af attesten på de betingelser, som de selv fastsætter. Denne dispensation kan trækkes tilbage i tilfælde af misbrug.
Medlemsstaterne informerer Kommissionen om, hvilket kontaktpunkt der er udpeget til at identificere de tjenester, der har ansvaret for at stemple attesten, og i hvilket omfang der dispenseres fra stemplingskravet. Kommissionen videresender disse oplysninger til de øvrige medlemsstater.
3. Hvis der anvendes en direkte fritagelse i den medlemsstat, hvor leveringen finder sted, skal leverandøren afkræve modtageren af varerne eller ydelserne den attest, der er omhandlet i denne artikels stk. 1, og opbevare den som dokumentation. Hvis fritagelsen indrømmes i form af tilbagebetaling af momsen, jf. artikel 151, stk. 2, i direktiv 2006/112/EF, vedlægges attesten den ansøgning om tilbagebetaling, som sendes til den relevante medlemsstat.
KAPITEL IX
FRADRAG
(AFSNIT X I DIREKTIV 2006/112/EF)
Artikel 52
Når importmedlemsstaten har indført et elektronisk system til opfyldelse af toldformaliteter, omfatter udtrykket »dokument vedrørende indførslen« i artikel 178, litra e), i direktiv 2006/112/EF, elektroniske udgaver af sådanne dokumenter, forudsat at det er muligt at efterprøve udøvelsen af fradragsretten.
KAPITEL X
AFGIFTSPLIGTIGE PERSONERS OG VISSE IKKE-AFGIFTSPLIGTIGE PERSONERS FORPLIGTELSER
(AFSNIT XI I DIREKTIV 2006/112/EF)
AFDELING 1
Personer, der er betalingspligtige over for statskassen
(Artikel 192a -205 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 53
1. Ved anvendelsen af artikel 192a i direktiv 2006/112/EF tages der kun hensyn til den afgiftspligtige persons faste forretningssted, når forretningsstedet har en tilstrækkelig permanent karakter, og det med hensyn til de menneskelige og tekniske midler har den fornødne struktur til at kunne foretage den levering af varer eller ydelser, som det medvirker ved.
2. Har en afgiftspligtig person et fast forretningssted i den medlemsstat, hvor momsen er skyldig, anses dette forretningssted ikke for at have medvirket ved leveringen af varer eller ydelser, jf. artikel 192a, litra b), i direktiv 2006/112/EF, medmindre denne afgiftspligtige person anvender de tekniske eller menneskelige midler, der tilhører dette faste forretningssted, før eller under udførelsen af den momspligtige levering af disse varer eller ydelser i den pågældende medlemsstat, til transaktioner, der indgår i denne levering.
I de tilfælde, hvor de midler, der tilhører det faste forretningssted, kun anvendes til administrative støtteopgaver, som f.eks. bogføring, fakturering og inddrivelse af gældsfordringer, anses de ikke for at være anvendt ved udførelsen af leveringen af varer eller ydelser.
Hvis der udstedes en faktura under det momsregistreringsnummer, som er udstedt af den medlemsstat, hvor det faste forretningssted er etableret, anses det faste forretningssted imidlertid for at have medvirket ved leveringen af varer og ydelser i den pågældende medlemsstat, medmindre det modsatte kan bevises.
Artikel 54
Hvis en afgiftspligtig person har etableret hjemstedet for sin økonomiske virksomhed i den medlemsstat, hvor momsen er skyldig, finder artikel 192a i direktiv 2006/112/EF ikke anvendelse, uanset om dette hjemsted medvirker ved den levering af varer og ydelser, som den afgiftspligtige person foretager i den pågældende medlemsstat.
AFDELING 2
Diverse bestemmelser
(Artikel 272-273 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 55
For de transaktioner, der er omhandlet i artikel 262 i direktiv 2006/112/EF, skal afgiftspligtige personer, som har fået et momsregistreringsnummer i henhold til artikel 214 i nævnte direktiv, og ikke-afgiftspligtige juridiske personer, der er momsregistreret, når de handler i denne egenskab, straks meddele deres momsregistreringsnummer til deres leverandører af varer og tjenester.
De i artikel 3, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112/EF omhandlede afgiftspligtige personer, der har ret til ikke at blive pålagt afgifter for deres erhvervelser inden for Fællesskabet i medfør af artikel 4, stk. 1, i nærværende forordning, skal ikke meddele deres momsregistreringsnummer til deres leverandører af varer, hvis de er momsregistreret i overensstemmelse med artikel 214, stk. 1, litra d) og e), i nævnte direktiv.
KAPITEL XI
SÆRORDNINGER
AFDELING 1
Særordning for investeringsguld
(Artikel 344-356 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 56
I artikel 344, stk. 1, nr. 1, i direktiv 2006/112/EF omfatter henvisningen til »en vægt, der er godkendt af guldmarkederne« som minimum de enheder og vægte, hvormed der handles, jf. bilag III til denne forordning.
Artikel 57
Med henblik på udarbejdelsen af den liste over guldmønter, der er omhandlet i artikel 345 i direktiv 2006/112/EF, vedrører henvisningen til »pris« og »markedsværdi« i artikel 344, stk. 1, nr. 2, i nævnte direktiv prisen og markedsværdien den 1. april hvert år. Hvis den 1. april ikke falder på en dag, hvor disse værdier fastsættes, benyttes værdierne for den næstfølgende dag, hvor de fastsættes.
AFDELING 2
Særordning for ikke-etablerede afgiftspligtige personer, der leverer elektroniske ydelser til ikke-afgiftspligtige personer
(Artikel 357-369 i Direktiv 2006/112/EF)
Artikel 58
Hvis en ikke-etableret afgiftspligtig person, der benytter særordningen for elektronisk leverede ydelser i artikel 357-369 i direktiv 2006/112/EF, i løbet af et kalenderkvartal opfylder mindst et af kriterierne for udelukkelse i artikel 363 i nævnte direktiv, skal identifikationsmedlemsstaten udelukke denne fra særordningen. I så fald kan denne ikke-etablerede afgiftspligtige person efterfølgende på et hvilket som helst tidspunkt i løbet af kvartalet udelukkes fra særordningen.
For så vidt angår elektronisk leverede ydelser, der er leveret før udelukkelsen, men i løbet af det kalenderkvartal, hvor udelukkelsen finder sted, indsender den ikke-etablerede afgiftspligtige person en momsangivelse for hele kvartalet i overensstemmelse med artikel 364 i direktiv 2006/112/EF. Kravet om indsendelse af denne angivelse har ingen virkning på et eventuelt krav om momsregistrering i henhold til de almindelige regler i en medlemsstat.
Artikel 59
Enhver indberetningsperiode (kalenderkvartal) som omhandlet i artikel 364 i direktiv 2006/112/EF er en selvstændig indberetningsperiode.
Artikel 60
Når en momsangivelse er indsendt i overensstemmelse med artikel 364 i direktiv 2006/112/EF, kan alle efterfølgende ændringer af tallene deri kun foretages gennem en ændring af angivelsen og ikke ved en tilpasning af en efterfølgende angivelse.
Artikel 61
Beløb i momsangivelser, der indgives under særordningen for elektronisk leverede ydelser i artikel 357-369 i direktiv 2006/112/EF, må ikke afrundes til den nærmeste hele valutaenhed. Det nøjagtige momsbeløb skal angives og betales.
Artikel 62
Identifikationsmedlemsstaten, der har modtaget et beløb, som er større end det, der følger af momsangivelsen i henhold til artikel 364 i direktiv 2006/112/EF for elektronisk leverede ydelser, tilbagebetaler det for meget betalte beløb direkte til den pågældende afgiftspligtige person.
Når identifikationsmedlemsstaten har modtaget et beløb, som svarer til en momsangivelse, der senere viser sig at være ukorrekt, og den pågældende medlemsstat allerede har fordelt det mellem forbrugsmedlemsstaterne, tilbagebetaler disse medlemsstater direkte det for meget udbetalte beløb til den ikke-etablerede afgiftspligtige person og underretter identifikationsmedlemsstaten om den tilpasning, der er foretaget.
Artikel 63
Momsbeløb, der betales i henhold til artikel 367 i direktiv 2006/112/EF, er specifikke for den pågældende momsangivelse, som er indgivet i henhold til nævnte direktivs artikel 364. Alle efterfølgende ændringer af de betalte beløb kan kun foretages med henvisning til den pågældende angivelse og må ikke tildeles en anden angivelse eller ske ved tilpasning af en efterfølgende angivelse.
KAPITEL XII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 64
Forordning (EF) nr. 1777/2005 ophæves.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag IV.
Artikel 65
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2011.
Dog gælder følgende:
-
artikel 3, litra a), artikel 11, stk. 2, litra b), artikel 23, stk. 1, og artikel 24, stk. 1, anvendes fra den 1. januar 2013
-
artikel 3, litra b), anvendes fra den 1. januar 2015
-
artikel 11, stk. 2, litra c), anvendes indtil den 31. december 2014.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. marts 2011.
A TANÁCS 282/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2011. március 15.)
a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 2006/112/EK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról
(átdolgozás)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 397. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló 77/388/EGK irányelv végrehajtási intézkedéseinek megállapításáról szóló, 2005. október 17-i 1777/2005/EK tanácsi rendeletet (2) jelentősen módosítani kell. Az áttekinthetőség és az ésszerűség érdekében kívánatos, hogy a kérdéses rendelkezések átdolgozásra kerüljenek.
(2)
A 2006/112/EK irányelv a hozzáadottérték-adóval (héa) kapcsolatos szabályokat állapít meg, amelyeket bizonyos esetekben a tagállamok értelmeznek. A 2006/112/EK irányelv végrehajtására vonatkozó közös rendelkezések elfogadásával biztosítani kell, hogy a héa rendszerének alkalmazása jobban szolgálja a belső piac célkitűzését olyan esetekben, amikor a belső piac megfelelő működésével össze nem egyeztethető alkalmazásbeli eltérések fordulnak elő, illetve ennek a veszélye fennáll. Ezek a végrehajtási intézkedések kizárólag az e rendelet hatálybalépését követően válnak jogilag kötelezővé, és nem érintik a tagállamok által e rendelet hatálybalépését megelőzően elfogadott jogszabályok és értelmezések érvényességét.
(3)
A 2006/112/EK irányelvnek a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye tekintetében történő módosításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/8/EK tanácsi irányelv (3) elfogadásából eredő változásokat figyelembe kell venni ebben a rendeletben.
(4)
E rendelet célja a 2006/112/EK irányelvre vonatkozó végrehajtási rendelkezések megállapításával a jelenlegi héa-rendszer egységes alkalmazásának biztosítása, különös tekintettel az adóalanyokra, a termékértékesítésre és a szolgáltatásnyújtásra, illetve az adóztatandó ügyletek teljesítési helyére. Az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkének (4) bekezdésében foglalt arányosság elvével összhangban, ez a rendelet nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket. Mivel e rendelet kötelező és valamennyi tagállamban közvetlenül alkalmazandó, az egységes alkalmazást a rendelet biztosítja a legjobban.
(5)
Ezek a végrehajtási intézkedések egyedi rendelkezéseket tartalmaznak bizonyos alkalmazási kérdésekre vonatkozóan, amelyek célja, hogy - kizárólag ezekben az egyedi esetekben - az Unió egészében egységes bánásmódot biztosítsanak. Más esetekre ezért nem lehet azokat kiterjeszteni, és - megfogalmazásuk figyelembevételével - azokat megszorítóan kell alkalmazni.
(6)
Ha egy nem adóalany megváltoztatja a lakóhelyét, és ennek keretében egy új közlekedési eszközt is az új lakóhelyre visz, vagy egy új közlekedési eszköz visszakerül abba a tagállamba, amelyben eredetileg az eszközt az azt visszajuttató nem adóalany részére héa-mentesen értékesítették, egyértelművé kell tenni, hogy ez nem tekintendő új közlekedési eszköz Közösségen belüli beszerzésének.
(7)
Bizonyos szolgáltatások esetében, ahhoz, hogy a szolgáltatásnyújtás ne legyen héa köteles, elegendő, ha a szolgáltatásnyújtó igazolja, hogy ezen szolgáltatások igénybevevője - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - a Közösségen kívül telepedett le, vagy rendelkezik lakóhellyel, szokásos tartózkodási hellyel.
(8)
Egyértelművé kell tenni, hogy amennyiben olyan adóalany részére állapítanak meg héa-azonosító számot, aki (amely) egy másik tagállamba irányuló olyan szolgáltatásnyújtást teljesít vagy másik tagállamból eredő olyan szolgáltatásnyújtást vesz igénybe, amely esetében a héa megfizetésére kizárólag az igénybevevő kötelezett, az nem befolyásolja az említett adóalany Közösségen belüli termékbeszerzéseinek nem adóztatáshoz való jogát. Ha azonban az adóalany valamely Közösségen belüli termékbeszerzés keretében közli a héa-azonosító számát az értékesítővel, mindenképpen úgy kell tekinteni, hogy az ügylettípusok megadóztatását választotta.
(9)
A belső piac integrációjának előrehaladása fokozta az olyan gazdasági szereplők közötti, határokon átnyúló együttműködés szükségességét, amely szereplők különböző tagállamokban telepedtek le, valamint erősítette az európai gazdasági egyesülésről szóló, 1985. július 25-i 2137/85/EGK tanácsi rendeletnek (4) megfelelően létrehozott európai gazdasági egyesülések (EGE) fejlődését. Következésképpen egyértelműsíteni kell, hogy az EGE-k adóalanynak minősülnek, amikor ellenérték fejében értékesítenek termékeket vagy nyújtanak szolgáltatásokat.
(10)
Szükséges egyértelműen meghatározni az éttermi és a vendéglátó-ipari szolgáltatásokat, a kettő megkülönböztetését és ezen szolgáltatások megfelelő kezelését.
(11)
Az egyértelműség növelése érdekében fel kell sorolni az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásnak minősülő ügyleteket, de a felsorolás nem végleges és nem kimerítő jellegű.
(12)
Egyrészt szükséges megállapítani, hogy szolgáltatásnyújtásnak kell tekinteni azt az ügyletet, amely kizárólag abból áll, hogy az igénybevevő által rendelkezésre bocsátott gépalkatrészeket összeszerelik, másrészt meg kell határozni ezen szolgáltatásnyújtás teljesítési helyét, amennyiben a szolgáltatást nem adóalany részére nyújtják.
(13)
Egy opció pénzügyi eszközként történő értékesítését az opció alapjául szolgáló ügylettől különálló szolgáltatásnyújtásnak kell tekinteni.
(14)
Az adóztatandó ügyletek teljesítési helyének megállapítására vonatkozó szabályok egységes alkalmazásának biztosítása érdekében egyértelműsíteni kell az olyan fogalmakat, mint gazdasági tevékenység székhelye, állandó telephely, lakóhely és szokásos tartózkodási hely. A Bíróság ítélkezési gyakorlatát figyelembe véve, a lehető legegyértelműbb és legobjektívebb kritériumok alkalmazásával elő kell segíteni e fogalmak gyakorlati alkalmazását.
(15)
Szabályokat kell megállapítani a termékértékesítés egységes elbírálásának biztosítása érdekében arra az esetre, ha egy értékesítő túllépte a másik tagállamba irányuló távértékesítések tekintetében megállapított értékhatárt.
(16)
Egyértelművé kell tenni, hogy a személyszállítás Közösségen belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem az azt igénybevevő utas utazása határozza meg.
(17)
Közösségen belüli termékbeszerzés esetén a beszerzés tagállamának adóztatási jogát nem érinti, hogy a feladás, illetve a fuvarozás megkezdésének helye szerinti tagállamban az ügyletre milyen héa elbírálást alkalmaztak
(18)
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó szabályok helyes alkalmazása elsősorban attól függ, hogy az igénybevevő jogállása szerint adóalanynak minősül vagy nem adóalany, valamint hogy milyen minőségben jár el. Az igénybevevő adóalanyi jogállásának megállapításához meg kell határozni, hogy a szolgáltatásnyújtónak mit kell igazolásként beszereznie az igénybevevőtől.
(19)
Egyértelművé kell tenni, hogy amennyiben a szolgáltatásokat adóalany igénybevevőnek - beleértve az adóalany személyzete általi igénybevételt is - magáncélra nyújtják, akkor az adott adóalany nem minősülhet adóalanyként eljáró személynek. Ha az igénybevevő közli a héa-azonosító számát a szolgáltatásnyújtóval, ez elegendő annak megállapításához, hogy adóalanyként jár el, kivéve, ha a szolgáltatásnyújtónak ennek ellenkezőjéről van tudomása. Biztosítani kell továbbá, hogy a gazdasági tevékenység céljára igénybe vett, de magáncélra is felhasznált egyetlen szolgáltatás csak egy helyen adózzon.
(20)
A szolgáltatás igénybevevője letelepedési helyének pontos azonosításához a szolgáltatásnyújtónak ellenőriznie kell az igénybevevő által megadott információkat.
(21)
Az adóalany részére nyújtott szolgáltatás teljesítési helyére vonatkozó általános szabály sérelme nélkül, az olyan igénybevevőnek nyújtott szolgáltatás esetében, amely több helyen telepedett le, megfelelő szabályokat kell megállapítani, amelyek segítik a szolgáltatásnyújtót abban, hogy - a körülmények figyelembevételével - azonosíthassa az igénybevevő azon állandó telephelyét, amely részére a szolgáltatást nyújtották. Ha a szolgáltatásnyújtó nem tudja megállapítani a szolgáltatás teljesítési helyét, meg kell állapítani továbbá olyan szabályokat is, amelyek segítségével meghatározhatók a szolgáltatásnyújtó kötelezettségei. Ezen szabályok nem érinthetik és nem változtathatják meg az igénybevevő kötelezettségeit.
(22)
Meg kell határozni azt az időpontot is, amikor a szolgáltatásnyújtónak meg kell állapítania az adóalany vagy nem adóalany igénybevevő jogállását, minőségét és illetőségét.
(23)
A joggal való visszaélés tilalma elvének az e rendelet rendelkezéseire való általános alkalmazása sérelme nélkül indokolt emlékeztetni arra, hogy az említett elvet e rendelet egyes rendelkezéseire alkalmazni kell.
(24)
Egyes meghatározott szolgáltatások - például labdarúgó-mérkőzések televíziós közvetítési jogának átruházása, szövegek fordítása, a héa visszatérítés igénylésével kapcsolatos szolgáltatások és a nem adóalany részére nyújtott közvetítői szolgáltatások - határokon átnyúló, vagy olyan gazdasági szereplők részvételével járó ügyleteket jelentenek, amelyek a Közösségen kívül telepedtek le. E szolgáltatásnyújtások teljesítési helyét a nagyobb jogbiztonság érdekében egyértelműen meg kell határozni.
(25)
Egyértelművé kell tenni, hogy a más nevében és javára eljáró, a szállodaiparban történő szállásnyújtásban közreműködő közvetítők által nyújtott szolgáltatások nem tartoznak az ingatlanokhoz kapcsolódó szolgáltatásnyújtásra vonatkozó különös szabály hatálya alá.
(26)
Amennyiben temetés keretében végzett különböző szolgáltatások egy és ugyanazon szolgáltatásnyújtás részét képezik, a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyének meghatározására vonatkozó szabályt ugyancsak helyénvaló megállapítani.
(27)
A kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási, valamint az egyéb hasonló szolgáltatások egységes megítélésének biztosítása érdekében meg kell határozni az ilyen eseményekre történő belépéshez kötődő, valamint az e belépéshez kapcsolódó járulékos szolgáltatásokat.
(28)
Egyértelművé kell tenni a közlekedési eszközökön nyújtott éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások elbírálását, amennyiben a személyszállítás több ország területét érinti.
(29)
Mivel a közlekedési eszköz bérbeadására vonatkozó különös szabályok annak birtoklásának vagy használatának időtartamától függenek, nem csak azt kell meghatározni, hogy mely járművek minősülnek közlekedési eszköznek, hanem tisztázni kell az ilyen szolgáltatásnyújtás elbírálását, ha azt egymást követő szerződésekben szabályozzák. Szükséges meghatározni továbbá a helyet, ahol a közlekedési eszközt ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják.
(30)
Meghatározott feltételek mellett a hitelkártyával vagy bankkártyával történő fizetés kezelési költségével nem lehet csökkenteni az adott ügylet adóalapját.
(31)
Egyértelművé kell tenni, hogy a kedvezményes adómérték alkalmazható a kempingekben felállított és szállás céljára szolgáló sátrak, lakókocsik és mobil házak bérbeadására.
(32)
A szakképzésnek és átképzésnek magában kell foglalnia a közvetlenül egy ágazathoz vagy szakmához kapcsolódó oktatást is, valamint a szakmai célú ismeretek megszerzését vagy naprakésszé tételét szolgáló oktatást, függetlenül a képzés időtartamától.
(33)
Az úgynevezett „színplatinát”(Platinum nobles) ki kell zárni a valutára, bankjegyekre és érmékre vonatkozó adómentességek hatálya alól.
(34)
Egyértelművé kell tenni, hogy a termékimporttal kapcsolatos olyan szolgáltatásnyújtások adómentessége, amelyek értéke a termékek adóalapjának részét képezi, kiterjed a lakóhely megváltoztatása során teljesített fuvarozási szolgáltatásokra.
(35)
A beszerző által a Közösségen kívülre fuvarozott, és - nem természetes személyek, például közjogi szervezetek és egyesülések által nem gazdasági tevékenység céljára használt - közlekedési eszközök felszerelésére vagy üzemanyaggal való ellátására szolgáló termékeket nem indokolt az exportügyletek után járó adómentességben részesíteni.
(36)
Annak érdekében, hogy biztosítani lehessen az utasok személyi poggyászában szállított termékekre alkalmazandó minimális adómentes exportérték kiszámításának egységes adminisztratív gyakorlatát, össze kell hangolni az említett számításra vonatkozó rendelkezéseket.
(37)
Egyértelművé kell tenni, hogy az egyes, exportnak minősülő ügyletekre vonatkozó adómentesség hatálya kiterjed az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alá tartozó szolgáltatásokra.
(38)
Az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorcium (ERIC) keretében létrehozandó szerv csak akkor minősül a héa-mentesség szempontjából nemzetközi szervezetnek, ha bizonyos feltételeknek megfelel. Ezért meg kell határozni az ezen adómentesség igénybevételéhez szükséges feltételeket.
(39)
A diplomáciai és konzuli kapcsolatok keretében, vagy elismert nemzetközi szervezetek, vagy bizonyos fegyveres erők számára végzett termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás bizonyos korlátok között és feltételek mellett héa-mentes. Annak érdekében, hogy a más tagállamból ilyen termékértékesítést vagy szolgáltatásnyújtást végző adóalany megállapíthassa, hogy az adómentesség feltételei teljesülnek és annak korlátait betartják, adómentességi igazolást kell rendszeresíteni.
(40)
Az elektronikus importokmányok - amennyiben ugyanazoknak a követelményeknek megfelelnek, mint a papíralapú dokumentumok - szintén elfogadhatók az adólevonási jog gyakorolása céljából.
(41)
Amennyiben a termékértékesítő vagy szolgáltatásnyújtó állandó telephellyel rendelkezik az adó megfizetésének helye szerinti tagállam területén, úgy pontosan meg kell határozni azokat a körülményeket, amelyek esetén ez a telephely az adófizetésre kötelezett.
(42)
Egyértelművé kell tenni, hogy azt az adóalanyt, aki (amely) gazdasági tevékenységének székhelye a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén található, az adófizetésre kötelezett személy meghatározása szempontjából e tagállamban letelepedett adóalanynak kell tekinteni még abban az esetben is, ha az említett székhely nem vesz részt a termékértékesítésben vagy a szolgáltatásnyújtásban.
(43)
Egyértelművé kell tenni, hogy az igazságosabb adóbeszedés érdekében bizonyos adóztatandó ügyletek esetében minden adóalanynak, amint rendelkezésére áll, közölnie kell a héa-azonosító számát.
(44)
A gazdasági szereplőkkel szembeni egyenlő bánásmód biztosítása érdekében meg kell határozni a befektetési célú aranynak a nemesfémpiacokon általánosan elfogadott súlyait, valamint az aranyérmék értékének megállapítására vonatkozó egységes időpontot.
(45)
Meghatározott feltételekhez van kötve a Közösség területén nem letelepedett azon adóalanyokra vonatkozó különleges szabályok alkalmazása, akik (amelyek) elektronikus úton nyújtanak szolgáltatásokat a Közösség területén letelepedett vagy ott lakóhellyel rendelkező nem adóalanyoknak. Egyértelművé kell tenni különösen azt, hogy milyen következményekkel jár, ha ezek a feltételek már nem teljesülnek.
(46)
Bizonyos változtatások a 2008/8/EK irányelvből fakadnak. Egyértelművé kell tenni, hogy mivel ezek a változtatások egyrészről a közlekedési eszközök hosszú távú bérbeadásának 2013. január 1-jétől hatályos adóztatási szabályait, másrészről az elektronikus úton nyújtott szolgáltatások 2015. január 1-jétől hatályos adóztatási szabályait érintik, e rendelet megfelelő rendelkezéseit kizárólag az említett időpontoktól kezdődően kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGYI HATÁLY
1. cikk
Ez a rendelet a 2006/112/EK irányelv I-V. és VII-XII. címe egyes rendelkezéseinek végrehajtására vonatkozó intézkedéseket állapít meg.
II. FEJEZET
HATÁLY
(A 2006/112/EK IRÁNYELV I. CÍME)
2. cikk
Nem minősül a 2006/112/EK irányelv 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti Közösségen belüli termékbeszerzésnek:
a)
lakóhely megváltoztatása keretében új közlekedési eszköz nem adóalany általi átvitele az új lakóhelyre, feltéve, hogy a 2006/112/EK irányelv 138. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt adómentesség az értékesítés időpontjában nem volt alkalmazható;
b)
új közlekedési eszköz nem adóalany általi visszajuttatása abba a tagállamba, ahol eredetileg azt a 2006/112/EK irányelv 138. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint adómentesen értékesítették a részére.
3. cikk
A 2006/112/EK irányelv 59a. cikke első bekezdése b) pontjának sérelme nélkül, az alábbi szolgáltatások nyújtása nem héa köteles, amennyiben a szolgáltatásnyújtó igazolja, hogy a teljesítésnek az e rendelet V. fejezete 4. szakasza 3. és 4. alszakaszának megfelelően meghatározott helye a Közösségen kívül található:
a)
2013. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdésének első albekezdésében említett szolgáltatások;
b)
2015. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 58. cikkében felsorolt szolgáltatások;
c)
a 2006/112/EK irányelv 59. cikkében felsorolt szolgáltatások.
4. cikk
Az az adóalany, akinek (amelynek) a 2006/112/EK irányelv 3. cikkével összhangban a Közösségen belüli termékbeszerzései nem adókötelesek, továbbra is jogosult arra, hogy ezek után ne adózzon, még akkor is, ha a szóban forgó irányelv 214. cikke (1) bekezdésének d) vagy e) pontja alapján az adóalany héa-azonosító számot kapott az általa igénybe vett olyan szolgáltatások tekintetében, amelyek után ő az adófizetésre kötelezett, vagy az általa másik tagállam területén nyújtott olyan szolgáltatások tekintetében, amelyek esetében a héa megfizetésére kizárólag a szolgáltatás igénybevevője kötelezett.
Ha azonban ez az adóalany ezen héa-azonosító számot valamely Közösségen belüli termékbeszerzés tekintetében közli az értékesítővel, akkor úgy kell tekinteni, hogy élt az említett irányelv 3. cikkének (3) bekezdésében meghatározott választási lehetőséggel.
III. FEJEZET
ADÓALANYOK
(A 2006/112/EK IRÁNYELV III. CÍME)
5. cikk
A 2137/85/EGK rendelettel összhangban létrehozott európai gazdasági egyesülés (EGE), amely ellenértékért termékeket értékesít vagy szolgáltatásokat nyújt saját tagjainak vagy harmadik feleknek, a 2006/112/EK irányelv 9. cikke (1) bekezdésének értelmében adóalanynak minősül.
IV. FEJEZET
AZ ADÓZTATANDÓ ÜGYLETEK
(A 2006/112/EK IRÁNYELV 24-29. CIKKE)
6. cikk
(1) Az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások olyan szolgáltatások, amelyek kész- vagy félkész ételek és/vagy italok emberi fogyasztásra szánt értékesítéséből állnak, és amelyeket az azonnali fogyasztást lehetővé tevő megfelelő kiegészítő szolgáltatások kísérnek. Az ételek és/vagy italok értékesítése csak az egyik összetevője a teljesítésnek, amelyben a szolgáltatások vannak túlsúlyban. Az éttermi szolgáltatás az említett szolgáltatásoknak a szolgáltatásnyújtó létesítményeiben történő nyújtása, a vendéglátó-ipari szolgáltatás pedig az említett szolgáltatásoknak a szolgáltatásnyújtó létesítményein kívül történő nyújtása.
(2) Nem tekintendő az (1) bekezdés szerinti éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatásnak a kész- vagy félkész ételek és/vagy italok, olyan értékesítése - függetlenül attól, hogy az magában foglalja-e a fuvarozást vagy sem - amelyet nem kísér semmilyen más kiegészítő szolgáltatás.
7. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelvben meghatározott, elektronikus úton nyújtott szolgáltatások magukban foglalják az interneten vagy más elektronikus hálózaton keresztül nyújtott szolgáltatásokat, amelyek jellegüknél fogva jelentős mértékben automatizáltak, minimális emberi közreműködést igényelnek, és amelyek nyújtására információs technológia hiányában nincs lehetőség.
(2) Az (1) bekezdés hatálya alá tartoznak különösen az alábbiak:
a)
digitális termékek - különösen a szoftverek, módosításaik és frissítéseik - értékesítése általában;
b)
vállalkozások vagy magánszemélyek elektronikus hálózaton való jelenlétének biztosításából vagy támogatásából álló szolgáltatások, például webhely vagy weboldal;
c)
a szolgáltatás igénybevevője által bevitt adatokra adott válaszként a számítógép által, interneten vagy más elektronikus hálózaton keresztül automatikusan előállított szolgáltatások;
d)
online piacként működő weboldalon termék vagy szolgáltatás ellenérték fejében történő értékesítésének engedélyezése, amikor a lehetséges megrendelők automatizált eljárással jelentetik meg ajánlatukat, és a számítógép által automatikusan előállított elektronikus üzenetben kapnak értesítést az értékesítés megtörténtéről;
e)
internetes szolgáltatói csomagok, amelyekben a távközlési vonatkozás kiegészítő és másodlagos (azaz a csomagok többet biztosítanak az egyszerű internet-hozzáférésnél, és más elemeket is tartalmaznak, például a hírekhez, időjárás-jelentéshez, idegenforgalmi tájékoztatáshoz való hozzáférést nyújtó oldalakat; játékokat; weboldaltárhely szolgáltatást; csevegőoldalakat stb.);
f)
az I. mellékletben felsorolt szolgáltatások.
(3) Az (1) bekezdés hatálya nem terjed ki különösen az alábbiakra:
a)
rádióműsor- és televízióműsor-terjesztési szolgáltatások;
b)
távközlési szolgáltatások;
c)
termékértékesítések, amennyiben csak a megrendelés és a megrendelés feldolgozása történik elektronikus úton;
d)
CD-ROM, floppy és hasonló adathordozók értékesítése;
e)
nyomtatott anyagok, könyvek, hírlevelek, újságok vagy folyóiratok értékesítése;
f)
CD és audiokazetta értékesítése;
g)
videokazetta és DVD értékesítése;
h)
CD-ROM-on levő játékok értékesítése;
i)
szakértők, például ügyvédek és pénzügyi tanácsadók által nyújtott szolgáltatások, akik ügyfeleiknek elektronikus levelező rendszeren küldenek tanácsot;
j)
oktatási szolgáltatások, amikor az oktató interneten vagy más elektronikus hálózaton (azaz távkapcsolat útján) küldi a tananyagot;
k)
számítógépes berendezés offline fizikai javítási szolgáltatásai;
l)
offline adattárolási szolgáltatások;
m)
reklámszolgáltatások, különösen újságban, hirdetőtáblákon és televízióban;
n)
telefonos ügyfélszolgálat;
o)
oktatási szolgáltatások, kizárólag levelezőoktatás formájában, különösen a postai szolgáltatások igénybevételével;
p)
közvetlen emberi közreműködéssel történő, hagyományos árverési szolgáltatások, függetlenül az ajánlattétel módjától;
q)
videokomponenst is tartalmazó telefonos szolgáltatások, más néven videofon-szolgáltatások;
r)
az internethez és a világhálóhoz való hozzáférés biztosítása;
s)
az interneten keresztül nyújtott telefonos szolgáltatások.
8. cikk
Amennyiben egy adóalany kizárólag összeszereli az igénybe vevő által rendelkezésére bocsátott különböző gépalkatrészeket, ez az ügylet a 2006/112/EK irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerinti szolgáltatásnyújtásnak minősül.
9. cikk
Egy opció értékesítése, amennyiben ez az értékesítés a 2006/112/EK irányelv 135. cikke (1) bekezdése f) pontjának hatálya alá tartozik, az említett irányelv 24. cikkének (1) bekezdése szerinti szolgáltatásnyújtásnak minősül. Az ilyen szolgáltatásnyújtás elkülönül az alapjául szolgáló ügyletektől, amelyekhez kapcsolódik.
V. FEJEZET
AZ ADÓZTATANDÓ ÜGYLETEK TELJESÍTÉSI HELYE
1. SZAKASZ
Fogalmak
10. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikkének alkalmazásában „az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye” a vállalkozás központi ügyvezetésének helye.
(2) Az (1) bekezdésben említett hely meghatározásához figyelembe kell venni a vállalkozás általános irányítására vonatkozó alapvető döntések meghozatalának helyét, a vállalkozás létesítő okirat szerinti székhelyét, és a vállalkozás ügyvezetése üléseinek helyét.
Amennyiben ezek a kritériumok nem teszik lehetővé a gazdasági tevékenység székhelyének bizonyossággal történő meghatározását, akkor a vállalkozás általános irányítására vonatkozó alapvető döntések meghozatalának helyét kell elsődleges kritériumként figyelembe venni.
(3) Egy egyszerű postai cím nem fogadható el az adóalany gazdasági tevékenységének székhelyeként.
11. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 44. cikkének alkalmazásában - az e rendelet 10. cikkében említett, gazdasági tevékenység székhelyének kivételével - „állandó telephely” bármely olyan telephely, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik a szükségleteinek kielégítésére igénybe vett szolgáltatások fogadásához és használatához.
(2) A következő cikkek alkalmazásában - az e rendelet 10. cikkében említett, gazdasági tevékenység székhelyének kivételével - „állandó telephely” bármely olyan telephely, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik, és ezáltal lehetővé teszi szolgáltatások nyújtását.
a)
a 2006/112/EK irányelv 45. cikke;
b)
2013. január 1-jétől a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdésének második albekezdése;
c)
2014. december 31-ig a 2006/112/EK irányelv 58. cikke;
d)
a 2006/112/EK irányelv 192a. cikke.
(3) Az a tény, hogy valamely telephely héa-azonosító számmal rendelkezik, önmagában nem elegendő annak megállapításához, hogy az adóalany állandó telephellyel rendelkezik.
12. cikk
A 2006/112/EK irányelv alkalmazásában természetes személy - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - lakóhelye az a lakcím, amelyet bejegyeztek a népesség-nyilvántartásba vagy hasonló nyilvántartásba, vagy az említett személy által a hatáskörrel rendelkező adóhatóságnak megadott lakcím, kivéve, ha bizonyított, hogy ez a lakcím nem felel meg a valóságnak.
13. cikk
Valamely természetes személy - függetlenül attól, hogy adóalany-e vagy sem - a 2006/112/EK irányelvben említett „szokásos tartózkodási helye” az a hely, ahol a természetes személy személyes vagy szakmai kötődései miatt rendszerint tartózkodik.
Amennyiben a szakmai kötődések más országhoz kapcsolódnak, mint a személyes kötődések, vagy amennyiben nincsenek szakmai kötődések, a szokásos tartózkodási helyet azok a személyes kötődések határozzák meg, amelyek szoros kapcsolatra utalnak az adott személy és azon hely között, ahol él.
2. SZAKASZ
A termékértékesítés teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 31-39. cikke)
14. cikk
Amennyiben egy naptári év során valamelyik tagállam által a 2006/112/EK irányelv 34. cikke szerint alkalmazott értékhatárt átlépik, az említett irányelv 33. cikke - a jövedéki adó hatálya alá tartozó termékek kivételével - nem módosítja azon termékértékesítések teljesítési helyét, amelyeket a tagállam által a folyó naptári évre alkalmazott értékhatár átlépését megelőzően teljesítettek, feltéve, hogy a következő feltételek mindegyike teljesül:
a)
az értékesítő nem élt az említett irányelv 34. cikkének (4) bekezdése alapján fennálló választási lehetőséggel;
b)
termékértékesítéseinek értéke a megelőző naptári évben nem lépte át az értékhatárt.
Ezzel szemben a 2006/112/EK irányelv 33. cikke szerint módosul a termék feladásának vagy fuvarozásának rendeltetési helye szerinti tagállamba irányuló, következő értékesítések teljesítési helye:
a)
az a termékértékesítés, amellyel a folyó naptári évben átlépték a tagállam által a folyó naptári évben alkalmazott értékhatárt;
b)
az érintett tagállamban ugyanabban a naptári évben végzett minden további termékértékesítés;
c)
az érintett tagállamban azon naptári évet követő naptári évben végzett termékértékesítések, amelynek során az a) pontban említett esemény történt.
15. cikk
A 2006/112/EK irányelv 37. cikkében említett, a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem pedig az egyes utasok által megtett utazás határozza meg.
3. SZAKASZ
A közösségen belüli termékbeszerzések teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 40., 41. és 42. cikke)
16. cikk
A termék feladásának vagy fuvarozásának rendeltetési helye szerinti tagállam, amelyben a 2006/112/EK irányelv 20. cikke értelmében Közösségen belüli termékbeszerzésre kerül sor, attól függetlenül gyakorolja az adóztatási jogkörét, hogy a termék feladásának vagy fuvarozásának kiindulási helye szerinti tagállamban az ügyletre milyen héamegítélést alkalmaztak.
A termék értékesítője által benyújtott - a kiszámlázott, és a termék feladásának vagy fuvarozásának kiindulási helye szerinti tagállamnak bevallott héára vonatkozó - esetleges módosítás iránti kérelmet ezen tagállam saját nemzeti rendelkezéseinek megfelelően kezeli.
4. SZAKASZ
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helye
(A 2006/112/EK irányelv 43-59. cikke)
1. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének jogállása
17. cikk
(1) Amennyiben a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó cikkek alkalmazásában a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye attól függ, hogy az igénybevevő adóalany-e, az igénybevevő jogállását a 2006/112/EK irányelv 9-13. cikke és 43. cikke alapján kell meghatározni.
(2) A 2006/112/EK irányelv 43. cikke értelmében adóalanynak minősül az olyan nem adóalany jogi személy, amely az említett irányelv 214. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében héa-azonosító számmal rendelkezik vagy rendelkeznie kellene, mivel a Közösségen belüli termékbeszerzései a héa hatálya alá tartoznak, vagy azért, mert élt azzal a lehetőséggel, hogy ezen ügyleteit a héa hatálya alá vonja.
18. cikk
(1) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően adóalanynak tekintheti a Közösség területén letelepedett igénybevevőt:
a)
amennyiben az igénybevevő közölte vele az egyedi héa-azonosító számát, és a szolgáltatásnyújtó a hozzáadottérték-adó területén történő közigazgatási együttműködésről és csalás elleni küzdelemről szóló, 2010. október 7-i 904/2010/EU tanácsi rendelet (5) 31. cikkével összhangban beszerzi az említett azonosító szám érvényességére, valamint az ahhoz kapcsolódó névre és címre vonatkozó megerősítést;
b)
amennyiben az igénybevevő még nem kapott egyedi héa-azonosító számot, azonban arról tájékoztatja a szolgáltatásnyújtót, hogy már kérelmezte azt, és a szolgáltatásnyújtó beszerez bármilyen más olyan igazolást, amely alapján megállapítható, hogy az igénybevevő adóalany, vagy olyan nem adóalany jogi személy, amelynek héa-azonosító számmal kell rendelkeznie, továbbá a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - elvégzi az igénybevevő által megadott adatok pontosságának ésszerű szintű ellenőrzését.
(2) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően nem adóalanynak tekintheti a Közösség területén letelepedett igénybevevőt, ha igazolja, hogy az érintett igénybevevő nem közölte vele az egyedi héa-azonosító számát.
(3) A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása - jogállását illetően adóalanynak tekintheti a Közösség területén kívül letelepedett igénybevevőt:
a)
amennyiben beszerzi az igénybevevőtől annak illetékes adóhatósága által kibocsátott igazolást, amely bizonyítja, hogy az igénybevevő gazdasági tevékenységet folytat, és ezáltal lehetővé teszi, hogy a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról - a hozzáadottérték-adónak az ország területén nem honos adóalanyok részére történő visszatérítésének szabályairól szóló, 1986. november 17-i 86/560/EGK tanácsi irányelv (6) értelmében héa-visszatérítésben részesüljön;
b)
feltéve, hogy az igénybevevőnek nincs ilyen igazolása, amennyiben a szolgáltatásnyújtó rendelkezik az igénybevevő héa-azonosító számával, vagy az igénybevevő letelepedése szerinti ország által az igénybevevőnek kiadott, a vállalkozások azonosítására használt hasonló számmal, vagy bármely más olyan igazolással, amely bizonyítja, hogy az igénybevevő adóalany, és ha a szolgáltatásnyújtó rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - elvégzi az igénybevevő által megadott adatok pontosságának ésszerű szintű ellenőrzését.
2. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének minősége
19. cikk
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó, a 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikkében előírt szabályok alkalmazásában azon adóalany vagy azon adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személy, aki (amely) kizárólag magáncélra részesül szolgáltatásokban, beleértve a személyzete általi igénybevételt is, nem tekintendő adóalanynak.
A szolgáltatásnyújtó - kivéve, ha ennek ellenkezőjéről van tudomása, például a nyújtott szolgáltatások jellegét illetően - úgy tekintheti, hogy a szolgáltatásokat az igénybevevő gazdasági tevékenység céljából veszi igénybe, amennyiben az igénybevevő az érintett ügylet tekintetében közölte vele az egyedi héa-azonosító számát.
Amennyiben az igénybevevő egy és ugyanazon szolgáltatást egyaránt igénybe veszi magáncélra - beleértve a személyzete általi igénybevételt is - és gazdasági tevékenység céljából is, e szolgáltatásnyújtás kizárólag a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének hatálya alá tartozik, amennyiben nem követ el joggal való visszaélést.
3. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevőjének illetősége
20. cikk
Amennyiben az adóalanynak vagy az adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtott szolgáltatás a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik, és ez az adóalany egyetlen országban telepedett le vagy - székhely, illetve állandó telephely hiányában - egyetlen országban rendelkezik lakóhellyel és szokásos tartózkodási hellyel, e szolgáltatásnyújtás az említett országban adóztatandó.
A szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott információk alapján, amelyeket a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
Az információk közé tartozhat az igénybevevő letelepedése szerinti tagállam által megállapított héa-azonosító szám.
21. cikk
Amennyiben az adóalanynak vagy az adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtott szolgáltatás a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének a hatálya alá tartozik, és az adóalany különböző országokban telepedett le, ez a szolgáltatásnyújtás abban az országban adóztatandó, ahol az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van.
Mindazonáltal, ha a szolgáltatást az adóalany olyan állandó telephelyének nyújtják, amely a gazdasági tevékenységének székhelyétől eltérő helyen található, ez a szolgáltatásnyújtás a szolgáltatásban részesülő és azt a saját céljaira igénybe vevő állandó telephely helyén adóztatandó.
Amennyiben az adóalany nem rendelkezik gazdasági tevékenység szerinti székhellyel vagy állandó telephellyel, a szolgáltatás a lakóhelyén vagy a szokásos tartózkodási helyén adóztatandó.
22. cikk
(1) Az igénybevevő azon állandó telephelyének meghatározása érdekében, amely részére a szolgáltatást nyújtják, a szolgáltatásnyújtó megvizsgálja az általa nyújtott szolgáltatás jellegét és igénybevételét.
Amennyiben a nyújtott szolgáltatás jellege és igénybevétele nem teszi lehetővé, hogy a szolgáltatásnyújtó azonosítsa azt az állandó telephelyet, amely részére a szolgáltatást nyújtja, akkor a szolgáltatásnyújtó ezen állandó telephely azonosításához különösen azt vizsgálja meg, hogy a szerződésben, illetve a megrendelőlapon szereplő információk, valamint az igénybevevő tagállama által az igénybevevőnek kiadott és az igénybevevő által a szolgáltatásnyújtóval közölt héa-azonosító szám alapján az állandó telephely-e a szolgáltatás igénybevevője, és hogy az állandó telephely fizet-e a szolgáltatásért.
Amennyiben a szolgáltatás igénybevevőjének azon állandó telephelye, amely részére a szolgáltatást nyújtják, e bekezdés első és második albekezdése alapján nem határozható meg, vagy amennyiben a 2006/112/EK irányelv 44. cikkének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan szerződés keretében nyújtják az adóalanynak, amely meg nem határozható vagy nem számszerűsíthető módon egy vagy több szolgáltatást tartalmaz, a szolgáltatásnyújtó jogosan tekintheti úgy, hogy a szolgáltatásnyújtás teljesítési helye az, ahol az igénybevevő székhelye van.
(2) E cikk alkalmazása nem érinti az igénybevevő kötelezettségeit.
23. cikk
(1) 2013. január 1-jétől amennyiben a 2006/112/EK irányelv 56. cikkének (2) bekezdésének első albekezdésével összhangban a szolgáltatásnyújtás azon a helyen adóztatandó, ahol az igénybevevő letelepedett vagy - ennek hiányában - ahol lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van, a szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott tényszerű információ alapján, amelyet a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
(2) Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 58. és 59. cikkével összhangban a szolgáltatásnyújtás azon a helyen adóztatandó, ahol az igénybevevő letelepedett vagy - ennek hiányában - ahol lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van, a szolgáltatásnyújtó az igénybevevőtől kapott tényszerű információ alapján, amelyet a rendes kereskedelmi biztonsági eljárásokkal - mint például a személyazonosság vagy a fizetések ellenőrzésével kapcsolatos eljárásokkal - ellenőriz, megállapítja ezt a helyet.
24. cikk
(1) 2013. január 1-jétől amennyiben a 2006/112/EK irányelv 56. cikke (2) bekezdése első albekezdésének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan nem adóalanynak nyújtják, aki különböző országokban telepedett le, vagy akinek lakóhelye az egyik országban, állandó tartózkodási helye pedig egy másik országban található, az említett szolgáltatások teljesítési helyének meghatározásakor az a hely élvez elsőbbséget, amelyik a tényleges igénybevétel helyén történő adóztatást leginkább biztosítja.
(2) Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 58. és 59. cikkének hatálya alá tartozó szolgáltatásokat olyan nem adóalanynak nyújtják, aki különböző országokban telepedett le, vagy akinek lakóhelye az egyik országban, állandó tartózkodási helye pedig egy másik országban van, az említett szolgáltatások teljesítési helyének meghatározásakor az a hely élvez elsőbbséget, amelyik a tényleges igénybevétel helyén történő adóztatást leginkább biztosítja.
4. Alszakasz
A szolgáltatás igénybevevője jogállásának, minőségének és illetőségének meghatározása
25. cikk
A szolgáltatásnyújtás teljesítési helyére vonatkozó szabályok alkalmazásához kizárólag az adóztatandó tényállás teljesítésének időpontjában fennálló körülményeket kell figyelembe venni. A szolgáltatások igénybevételében ezt követően bekövetkező bármilyen változás nem befolyásolja a szolgáltatás teljesítési helyének meghatározását, feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést.
5. Alszakasz
Az általános szabályok hatálya alá tartozó szolgáltatásnyújtás
26. cikk
Azon ügylet, amelyben egy szervezet adóalanyoknak labdarúgó-mérkőzés televíziós közvetítési jogát átruházza, a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik.
27. cikk
A nem a visszatérítés helye szerinti tagállamban, hanem egy másik tagállamban letelepedett adóalanyok részére a 2006/112/EK irányelvben előírt hozzáadottérték-adóvisszatérítés részletes szabályainak megállapításáról szóló, 2008. február 12-i 2008/9/EK tanácsi irányelv (7) szerinti adó-visszatérítés iránti kérelem ügyintézésével kapcsolatos szolgáltatásnyújtás a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik.
28. cikk
A 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikke alapján kell megállapítani a temetés megszervezésének keretében nyújtott szolgáltatások teljesítési helyét, amennyiben azok egyetlen szolgáltatást képeznek.
29. cikk
Az e rendelet 41. cikke alkalmazásának sérelme nélkül, a szövegfordítási szolgáltatások nyújtása a 2006/112/EK irányelv 44. és 45. cikke hatálya alá tartozik.
6. Alszakasz
Közvetítők által nyújtott szolgáltatás
30. cikk
A 2006/112/EK irányelv 46. cikkében említett közvetítők által nyújtott szolgáltatások magukban foglalják az igénybevevő nevében és javára eljáró közvetítői szolgáltatásokat, valamint a szolgáltatásnyújtó nevében és javára eljáró közvetítői szolgáltatásokat.
31. cikk
A más nevében és javára eljáró közvetítők által nyújtott olyan szolgáltatás, amelynek célja a szállodaiparon vagy hasonló funkciót ellátó egyéb ágazaton belüli szállásnyújtásban való közvetítés:
a)
a 2006/112/EK irányelv 44. cikke hatálya alá tartozik, ha adóalanyként eljáró adóalanynak, vagy pedig adóalanynak minősülő nem adóalany jogi személynek nyújtják;
b)
a 2006/112/EK irányelv 46. cikke hatálya alá tartozik, ha nem adóalanynak nyújtják.
7. Alszakasz
Kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási, valamint hasonló szolgáltatások nyújtása
32. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 53. cikkében említett kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló eseményekre történő belépésre vonatkozó szolgáltatások magukban foglalnak olyan szolgáltatásokat, amelyek alapvető jellemzője, hogy - jegy vagy díjfizetés ellenében, beleértve az előfizetés, bérlet vagy rendszeres díj formájában történő díjfizetést is - biztosítják az adott eseményre történő belépés jogát.
(2) Az (1) bekezdés különösen az alábbi esetekben alkalmazandó:
a)
előadásokra, színházi előadásokra, cirkuszi előadásokra, vásárokra, vidámparkokba, koncertekre, kiállításokra, valamint egyéb hasonló kulturális eseményekre történő belépés joga;
b)
sporteseményekre - például mérkőzésekre vagy versenyekre - történő belépés joga;
c)
oktatási és tudományos eseményekre - például konferenciákra és szemináriumokra - történő belépés joga.
(3) Létesítmények - például fitnesztermek vagy hasonló létesítmények - díj fizetése ellenében történő használata nem tartozik az (1) bekezdés hatálya alá.
33. cikk
A 2006/112/EK irányelv 53. cikkében említett járulékos szolgáltatások magukban foglalják azokat a szolgáltatásokat, amelyek a kulturális, művészeti, sport-, tudományos, oktatási, szórakoztatási vagy hasonló eseményekre történő belépéshez közvetlenül kapcsolódnak, és amelyeket az eseményen részt vevő személyeknek elkülönülten, ellenértékért nyújtanak.
E járulékos szolgáltatások magukban foglalják különösen a ruhatár és a mosdó használatát, azonban nem foglalják magukban azon szolgáltatásokat, amelyek kizárólag a jegyértékesítés közvetítéséből állnak.
8. Alszakasz
Az árufuvarozáshoz és személyszállításhoz járulékosan kapcsolódó szolgáltatások, az ingók értékbecslése és az azon végzett munkák
34. cikk
Az olyan, nem adóalanynak nyújtott szolgáltatások esetén, amelyek során az adóalany kizárólag összeszerel különböző gépalkatrészeket, amelyek mindegyikét a szolgáltatás igénybevevője bocsátott a rendelkezésére, a szolgáltatásnyújtás teljesítési helyét a 2006/112/EK irányelv 54. cikke szerint kell megállapítani, kivéve, ha az összeszerelt termékek ingatlanba épülnek be.
9. Alszakasz
Éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatások nyújtása közlekedési eszközökön
35. cikk
A 2006/112/EK irányelv 57. cikkében említett, a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakaszát a közlekedési eszköz útvonala, és nem pedig az egyes utasok által megtett utazás határozza meg.
36. cikk
Amennyiben az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatást a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során nyújtják, ez a szolgáltatásnyújtás a 2006/112/EK irányelv 57. cikke hatálya alá tartozik.
Amennyiben az éttermi és vendéglátó-ipari szolgáltatást egy ilyen szakaszon kívül, de valamely tagállam vagy harmadik ország területén vagy harmadik területen nyújtják, ez a szolgáltatásnyújtás az említett irányelv 55. cikke hatálya alá tartozik.
37. cikk
A részben a személyszállításnak a Közösség területén belül lebonyolított szakasza során, részben pedig az ilyen szakaszon kívül, de valamely tagállam területén nyújtott, Közösségen belüli éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatás teljesítési helyét teljes egészében azon teljesítési helyre vonatkozó szabályok szerint kell meghatározni, amelyet az éttermi vagy vendéglátó-ipari szolgáltatásnyújtás megkezdésekor kell alkalmazni.
10. Alszakasz
Közlekedési eszközök bérbeadása
38. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 56. cikkében és 59. cikke első bekezdésének g) pontjában említett „közlekedési eszköz” magában foglalja a motorizált vagy motor nélküli járműveket és egyéb, személyeknek vagy áruknak egyik helyről a másikra történő fuvarozására, szállítására tervezett, járművek által húzható, vontatható vagy tolható berendezéseket és eszközöket, amelyeket rendes körülmények között fuvarozásra, illetve szállításra terveztek és arra ténylegesen alkalmasak.
(2) Az (1) bekezdésben említett közlekedési eszközök közé tartoznak különösen a következő járművek:
a)
közúti járművek, például gépkocsik, motorkerékpárok, biciklik, triciklik és lakókocsik;
b)
pótkocsik és félpótkocsik;
c)
vasúti kocsik;
d)
hajók;
e)
repülőgépek;
f)
kifejezetten beteg- és sérültszállításra tervezett járművek;
g)
mezőgazdasági vontatók és egyéb mezőgazdasági járművek;
h)
mechanikusan vagy elektronikusan hajtott kerekesszékek.
(3) Nem minősülnek az (1) bekezdésben említett közlekedési eszközöknek a tartósan helyhez rögzített járművek és a konténerek.
39. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 56. cikke alkalmazásában a bérbeadás tárgyát képező közlekedési eszköz folyamatos birtoklásának vagy használatának időtartamát az érintett felek között létrejött szerződés alapján kell meghatározni.
A szerződés olyan vélelemként szolgál, amely a folyamatos birtoklás vagy használat tényleges időtartamának megállapítása érdekében bármilyen ténybeli vagy jogi eszközzel megdönthető.
A 2006/112/EK irányelv 56. cikke szerinti rövid távú bérbeadás szerződéses időtartamának vis maior következtében történő túllépésének ténye nem érinti a közlekedési eszköz folyamatos birtoklása vagy használata időtartamának a megállapítását.
(2) Amennyiben ugyanazon közlekedési eszköz ugyanazon felek közötti bérbeadása egymást követő szerződések tárgyát képezi, akkor a közlekedési eszköz folyamatos birtoklása vagy használata időtartamának megállapításához az összes szerződés szerinti időtartamot kell figyelembe venni.
Az első albekezdés alkalmazásában egy adott szerződés és annak meghosszabbításai egymást követő szerződéseknek minősülnek.
A hosszú távúnak minősülő bérbeadási szerződést megelőző, rövid távú szerződés, illetve szerződések időtartama azonban nem kérdőjelezhető meg, feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést.
(3) Feltéve, hogy nem követtek el joggal való visszaélést, az ugyanazon felek közötti egymást követő, azonban eltérő közlekedési eszközre vonatkozó bérbeadási szerződések nem tekinthetők a (2) bekezdés szerinti egymást követő szerződéseknek.
40. cikk
A 2006/112/EK irányelv 56. cikke (1) bekezdésében említettek szerint a hely, ahol a közlekedési eszközt ténylegesen a megrendelő rendelkezésére bocsátják, az a hely, ahol a megrendelő vagy a nevében eljáró harmadik személy azt ténylegesen birtokba veszi.
11. Alszakasz
Közösségen kívüli nem adóalanyok részére nyújtott szolgáltatások
41. cikk
A szövegfordítási szolgáltatásoknak a Közösségen kívül letelepedett nem adóalany részére történő nyújtása a 2006/112/EK irányelv 59. cikke első bekezdése c) pontja hatálya alá tartozik.
VI. FEJEZET
ADÓALAP
(A 2006/112/EK IRÁNYELV VII. CÍME)
42. cikk
Amennyiben a termékértékesítő vagy a szolgáltatásnyújtó a hitelkártyával vagy betéti kártyával történő fizetés elfogadásának feltételeként megköveteli, hogy az ügyfél adott összeget fizessen neki vagy egy másik vállalkozásnak, és az érintett ügyfél által fizetendő teljes ár a fizetési módtól függetlenül változatlan marad, akkor a 2006/112/EK irányelv 73-80. cikkének megfelelően az ügyfél által fizetett összeg beleszámít a termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás adóalapjába.
VII. FEJEZET
ADÓMÉRTÉK
43. cikk
A 2006/112/EK irányelv III. mellékletének 12. pontjában említett „üdülőhelyi szállásbiztosítás” magában foglalja a kempingekben felállított és szállás céljára szolgáló sátrak, lakókocsik vagy mobil házak bérbeadását.
VIII. FEJEZET
ADÓMENTESSÉG
1. SZAKASZ
Egyes közhasznú tevékenységek adómentessége
(A 2006/112/EK irányelv 132., 133. és 134. cikke)
44. cikk
A 2006/112/EK irányelv 132. cikke (1) bekezdése i) pontjának feltételei szerint nyújtott szakképzési és szakmai átképzési szolgáltatások magukban foglalják a közvetlenül egy ágazathoz vagy szakmához kapcsolódó oktatást is, valamint a szakmai célú ismeretek megszerzését vagy felfrissítését szolgáló oktatást. A szakképzés vagy szakmai átképzés időtartama e tekintetben nem befolyásoló tényező.
2. SZAKASZ
Egyéb tevékenységekre nyújtott adómentesség
(A 2006/112/EK irányelv 135., 136. és 137. cikke)
45. cikk
A 2006/112/EK irányelv 135. cikke (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott adómentesség a „színplatinára” (platinum nobles) nem alkalmazandó.
3. SZAKASZ
Adómentességek import esetén
(A 2006/112/EK irányelv 143., 144. és 145. cikke)
46. cikk
A 2006/112/EK irányelv 144. cikkében említett adómentesség alkalmazandó olyan fuvarozási szolgáltatásokra, amelyek ingóságoknak a lakóhely megváltoztatásából fakadó importjához kapcsolódnak.
4. SZAKASZ
Adómentességek export esetén
(A 2006/112/EK irányelv 146. és 147. cikke)
47. cikk
A 2006/112/EK irányelv 146. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott, magáncélra szolgáló közlekedési eszközök magukban foglalják a nem természetes személyek, például az említett irányelv 13. cikke értelmében vett közjogi szervezetek, illetve az egyesületek által nem gazdasági tevékenység céljából használt közlekedési eszközöket.
48. cikk
Annak meghatározása érdekében, hogy - az utasok személyi poggyászában szállított termékek értékesítésére alkalmazható adómentesség feltételeként - a valamely tagállam által a 2006/112/EK irányelv 147. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontjával összhangban megállapított értékhatárt túllépték-e, a szükséges számítást a számlaérték alapján kell elvégezni. Több termék összevont értékét csak akkor lehet alkalmazni, ha valamennyi termék az azokat értékesítő azonos adóalany által azonos vevő részére kiállított, azonos számlán szerepel.
5. SZAKASZ
Egyes, exportnak minősülő ügyletekre vonatkozó adómentesség
(A 2006/112/EK irányelv 151. és 152. cikke)
49. cikk
A 2006/112/EK irányelv 151. cikkében előírt adómentesség alkalmazandó az elektronikus szolgáltatásokra is, ha ezeket olyan adóalany nyújtja, akire az említett irányelv 357-369. cikke szerinti, az elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alkalmazandó.
50. cikk
(1) Ahhoz, hogy egy, az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorcium (ERIC) közösségi jogi keretéről szóló, 2009. június 25-i 723/2009/EK tanácsi rendeletben (8) említett, az európai kutatási infrastruktúráért felelős konzorciumként (ERIC) létrehozandó szerv a 2006/112/EK irányelv 143. cikke (1) bekezdésének g) pontja és 151. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontja alkalmazásában nemzetközi szervként legyen elismerhető, a létrehozáskor az alábbi követelmények mindegyikének teljesülnie kell:
a)
külön jogi személyiséggel és teljes körű jogképességgel rendelkezik;
b)
az uniós jog alapján hozták létre és annak hatálya alá tartozik;
c)
tagjai közt vannak tagállamok, és adott esetben harmadik országok és kormányközi szervezetek, de nincsenek magánjogi szervezetek;
d)
közösen követendő, alapvetően nem gazdasági jellegű, meghatározott és jogszerű célokkal rendelkezik.
(2) A 2006/112/EK irányelv 143. cikke (1) bekezdésének g) pontjában és 151. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontjában foglalt adómentesség alkalmazandó az (1) bekezdésben említett ERIC-re, ha a fogadó tagállam nemzetközi szervezetként ismeri el.
Az ilyen adómentesség korlátait és feltételeit az ERIC tagjai között létrejött megállapodásban kell rögzíteni a 723/2009/EK rendelet 5. cikke (1) bekezdésének d) pontjával összhangban. Amennyiben a termékeket nem adják fel és nem fuvarozzák el abból a tagállamból, amelyben a termékértékesítésre sor kerül, valamint szolgáltatások esetében az adómentesség a 2006/112/EK irányelv 151. cikkének (2) bekezdésével összhangban héa-visszatérítés útján is biztosítható.
51. cikk
(1) Amennyiben a termék vevője vagy a szolgáltatás igénybevevője a Közösségben, de nem abban a tagállamban telepedett le, ahol a teljesítés történik, az e rendelet II. mellékletében meghatározott héa- és/vagy jövedékiadó-mentességi igazolás szolgál annak megerősítésére - amennyiben az a szóban forgó igazolás mellékletében szereplő magyarázó megjegyzéseknek megfelel -, hogy az ügylet a 2006/112/EK irányelv 151. cikke szerinti adómentességben részesül.
Az említett igazolás használatakor az a tagállam, ahol a termék vevője vagy a szolgáltatás igénybevevője letelepedett, dönthet arról, hogy közös héa- és jövedékiadó-mentességi igazolást, vagy két külön igazolást használ-e.
(2) Az (1) bekezdésben említett igazolást a fogadó tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága bélyegzi le. Mindazonáltal, ha a termékeket vagy szolgáltatásokat hivatalos célra szánják, a tagállamok az általuk meghatározandó feltételek mellett felmenthetik a vevőt, illetve igénybevevőt azon követelmény alól, hogy az igazolást lebélyegeztessék. E felmentés visszaélés esetén visszavonható.
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot az igazolás lebélyegzéséért felelős szervek meghatározására kijelölt kapcsolattartóról, és arról, hogy milyen mértékben tekintenek el az igazolás lebélyegzésének követelményétől. A Bizottság tájékoztatja a többi tagállamot a tagállamoktól kapott adatokról.
(3) Amennyiben közvetlen adómentességet alkalmaznak abban a tagállamban, ahol az ügyletet teljesítették, a termékértékesítő vagy szolgáltatásnyújtó az e cikk (1) bekezdésében említett igazolást a termék vevőjétől vagy szolgáltatás igénybevevőjétől kapja meg és azt nyilvántartásában megőrzi. Ha az adómentességet a 2006/112/EK irányelv 151. cikke (2) bekezdésének megfelelően héa-visszatérítés útján biztosítják, az igazolást az érintett tagállamhoz benyújtott visszatérítési kérelemhez kell csatolni.
IX. FEJEZET
ADÓLEVONÁS
(A 2006/112/EK IRÁNYELV X. CÍME)
52. cikk
Amennyiben az import szerinti tagállam a vámalakiságok elvégzését elektronikus úton lehetővé tevő rendszert vezetett be, a 2006/112/EK irányelv 178. cikkének e) pontja szerinti „importokmány” kifejezés vonatkozik az ilyen dokumentumok elektronikus változataira is, amennyiben azok lehetővé teszik az adólevonási jog gyakorlásának ellenőrzését.
X. FEJEZET
AZ ADÓALANYOK ÉS EGYES NEM ADÓALANYOK KÖTELEZETTSÉGEI
(A 2006/112/EK IRÁNYELV XI. CÍME)
1. SZAKASZ
Héa fizetésére kötelezett személyek
(A 2006/112/EK irányelv 192a -205. cikke)
53. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 192a. cikkének alkalmazásában kizárólag az adóalany olyan állandó telephelyét kell figyelembe venni, amely a személyi és tárgyi feltételek tekintetében kellően állandó jelleggel és megfelelő szervezettel rendelkezik azon termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítéséhez, amelyben részt vesz.
(2) Amennyiben az adóalany a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén állandó telephellyel rendelkezik, úgy kell tekinteni, hogy e telephely a 2006/112/EK irányelv 192a. cikkének b) pontja értelmében nem vesz részt a termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban, kivéve, ha az adóalany ezen állandó telephelyének tárgyi és személyi erőforrásait az említett tagállamon belüli, adóztatandó termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítésével szükségszerűen együtt járó feladatokhoz használja fel, a teljesítés előtt vagy az alatt.
Amennyiben az állandó telephely erőforrásait kizárólag adminisztratív támogatási feladatokhoz - például könyveléshez, számlázáshoz és követelések behajtásához -használják fel, akkor ezek nem tekinthetők termékértékesítés vagy szolgáltatásnyújtás teljesítéséhez felhasznált erőforrásoknak.
Mindazonáltal, ha a számlán az állandó telephely szerinti tagállam által megállapított héa-azonosító számot tüntetik fel, akkor ezt az állandó telephelyet úgy kell tekinteni, mint amely részt vett az említett tagállamban teljesített termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban, kivéve, ha az ellenkezőjét bizonyítják.
54. cikk
Amennyiben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye a héa megfizetésének helye szerinti tagállam területén van, a 2006/112/EK irányelv 192a. cikke nem alkalmazandó, függetlenül attól, hogy az említett székhely részt vesz-e az adóalany által az említett tagállamon belül teljesített termékértékesítésben vagy szolgáltatásnyújtásban.
2. SZAKASZ
Vegyes rendelkezések
(A 2006/112/EK irányelv 272. és 273. cikke)
55. cikk
A 2006/112/EK irányelv 262. cikkében említett ügyletek tekintetében azok az adóalanyok, akik (amelyek) részére az említett irányelv 214. cikkének megfelelően egyedi héa-azonosító számot kell megállapítani, valamint a héa-azonosító számmal rendelkező nem adóalany jogi személyek, ha adóalanyként járnak el, kötelesek közölni a héa-azonosító számukat - amint az a rendelkezésükre áll - a részükre terméket értékesítővel vagy a szolgáltatásnyújtóval.
A 2006/112/EK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett azon adóalanyok, akik (amelyek) Közösségen belüli termékbeszerzése e rendelet 4. cikkének első bekezdésével összhangban nem tartozik a héa hatálya alá, nem kötelesek közölni az egyedi héa-azonosító számukat a részükre terméket értékesítővel, ha az említett irányelv 214. cikke (1) bekezdésének d) vagy e) pontja alapján állapítják meg a részükre a héa-azonosító számot.
XI. FEJEZET
KÜLÖNÖS SZABÁLYOZÁS
1. SZAKASZ
A befektetési aranyra vonatkozó különös szabályozás
(A 2006/112/EK irányelv 344-356. cikke)
56. cikk
A 2006/112/EK irányelv 344. cikke (1) bekezdésének l. pontjában szereplő, a „nemesfémpiacok által elfogadott súlyok”-ra történő hivatkozás magában foglalja legalább az e rendelet III. mellékletében feltüntetett mértékegységeket és kereskedési súlyokat.
57. cikk
A 2006/112/EK irányelv 345. cikkében említett aranyérme-felsorolás meghatározása céljából az említett irányelv 344. cikke (1) bekezdésének 2. pontjában található, az „árra” és „szabadpiaci értékre” történő hivatkozás a minden év április 1-jén érvényes árat és szabadpiaci értéket jelenti. Ha április 1-je olyan napra esik, amikor nem állapítanak meg ilyen értékeket, akkor a következő olyan napon érvényes értékeket kell alkalmazni, amikor ilyen értékek megállapítására sor kerül.
2. SZAKASZ
Nem adóalanyok számára elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás
(A 2006/112/EK irányelv 357-369. cikke)
58. cikk
Amennyiben egy naptári negyedév során a 2006/112/EK irányelv 357-369. cikkében meghatározott elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozást alkalmazó, nem letelepedett adóalany az említett irányelv 363. cikkében meghatározott kizáró kritériumok közül legalább egyet teljesít, az adóazonosítót megállapító tagállam kizárja az érintett nem letelepedett adóalanyt a különös szabályozásból. Ebben az esetben a nem letelepedett adóalanyt a negyedév során utólag bármikor ki lehet zárni a különös szabályozásból.
A kizárást megelőzően, de a kizárás naptári negyedévében elektronikus úton nyújtott szolgáltatások tekintetében a nem letelepedett adóalany köteles a 2006/112/EK irányelv 364. cikkének megfelelően a teljes negyedévre vonatkozó héa-bevallást benyújtani. A bevallási kötelezettség nem befolyásolja azt az esetleges kötelezettséget, hogy az adóalany valamely tagállamban az általános rendelkezésekben előírtak szerint héa-azonosító számot kapjon.
59. cikk
A 2006/112/EK irányelv 364. cikke értelmében minden bevallási időszak (naptári negyedév) önálló bevallási időszak.
60. cikk
A héa-bevallásnak a 2006/112/EK irányelv 364. cikkében előírtak szerinti benyújtását követően az abban szereplő adatok utólagos módosítására kizárólag ennek a bevallásnak a módosításával kerülhet sor, és nem egy későbbi bevallásban történő módosítással.
61. cikk
A 2006/112/EK irányelv 357-369. cikke szerinti elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás alapján benyújtott héa-bevallásban szereplő összeg nem kerekíthető sem lefelé sem felfelé a legközelebbi pénzegységre. A héa pontos összegét kell bevallani és befizetni.
62. cikk
Ha az azonosítót megállapító tagállam a 2006/112/EK irányelv 364. cikke értelmében elektronikus úton nyújtott szolgáltatásokra vonatkozóan benyújtott héa-bevallás alapján fizetendő összegnél magasabb összeget szedett be, a többletet közvetlenül az érintett adóalanynak téríti vissza.
Ha az azonosítót megállapító tagállam egy később hibásnak bizonyuló héa-bevallásnak megfelelő összeget szedett be, és az érintett tagállam az összeget már szétosztotta a fogyasztás szerinti tagállamok között, akkor ezek a tagállamok a beszedett többletet közvetlenül a nem letelepedett adóalanynak térítik vissza, és a kiigazításról értesítik az azonosítót megállapító tagállamot.
63. cikk
A 2006/112/EK irányelv 367. cikke szerint befizetett héa összegének az említett irányelv 364. cikke alapján benyújtott héa-bevalláshoz kell kapcsolódnia. A befizetett összeget kizárólag erre a bevallásra hivatkozva lehet később módosítani, és azt nem lehet egy másik bevallásba átvinni, vagy egy későbbi bevallásban módosítani.
XII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
64. cikk
Az 1777/2005/EK rendelet hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre való hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben foglalt megfelelési táblázatnak megfelelően.
65. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2011. július 1-jétől kell alkalmazni.
Azonban:
-
a 3. cikk a) pontját, a 11. cikk (2) bekezdésének b) pontját, a 23. cikk (1) bekezdését és a 24. cikk (1) bekezdését 2013. január 1-jétől kell alkalmazni,
-
a 3. cikk b) pontját 2015. január 1-jétől kell alkalmazni,
-
a 11. cikk (2) bekezdésének c) pontját 2014. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2011. március 15-én.