KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 29. juni 2011
om foranstaltning SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08), som Frankrig planlægger at indføre til fordel for havnesektoren
(meddelt under nummer K(2011) 4391)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/519/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (1), særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger (2) i overensstemmelse med artikel 108, stk. 2, første afsnit i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«) (3) og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 4. december 2008 anmeldte de franske myndigheder i henhold til artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) en støtteordning med skattelettelser i forbindelse med havnereformen efter lov nr. 2008-660 af 4. juli 2008 (4). Denne anmeldelse blev registreret som nr. N 614/08.
(2)
Den anmeldte skattemæssige ordning havde til formål at ledsage den overførsel af havnemaskineri til godsbehandling, som i henhold til reformen skulle foretages til private virksomheder. Ordningen bestod af to foranstaltninger, dels i form af en degressiv nedsættelse - i en periode på højst fem år - af den lejeværdi, der ligger til grund for beregningen af lokale skatter for private virksomheder, der overtager havnemaskineri til godsbehandling, dels i form af fritagelse - i en periode på højst seks år - for den franske »taxe professionnelle« (erhvervsskat), som de lokale myndigheder, der forvalter søhavne, har mulighed for at indrømme stevedorevirksomheder (godsbehandlingsvirksomheder).
(3)
Ved brev af 11. december 2008 opfordrede Kommissionen de franske myndigheder til at fremlægge yderligere oplysninger om både den anmeldte skattemæssige ordning og proceduren for store søhavnes afhændelse af bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling. Svarfristen blev efter anmodning fra de franske myndigheder forlænget til den 9. februar 2009.
(4)
Der blev afholdt et møde mellem de franske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene den 28. januar 2009. Ved brev af 10. februar 2009 fremsendte de franske myndigheder yderligere oplysninger til Kommissionen.
(5)
Ved brev af 9. april 2009 (D/2165) meddelte Kommissionen de franske myndigheder sin beslutning af 8. april 2009 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF. Denne beslutning blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (5). Beslutningen vedrører dels den anmeldte skattemæssige ordning, dels proceduren for afhændelse af bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling i søhavne. Kommissionen opfordrede i denne beslutning Frankrig og de interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger inden for en bestemt frist.
(6)
Kommissionen modtog bemærkningerne fra de franske myndigheder den 11. maj 2009 (A/18191). Kommissionen modtog inden for den fastsatte frist ligeledes bemærkninger fra en interesseret part, nemlig European Sea Ports Organisation (herefter benævnt »ESPO«). ESPO's bemærkninger blev ved brev af 16. juli 2009 (D/60307) videresendt til de franske myndigheder, som reagerede på dem ved brev af 27. august 2009 (A/28446).
(7)
Der blev afholdt et møde mellem de franske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene den 30. november 2009. Ved breve af 25. januar 2010 (A/3263) og 24. marts 2010 (A/5136) fremsendte de franske myndigheder yderligere oplysninger til Kommissionen.
(8)
Ved brev af 9. juni 2010 (D/7519) i forbindelse med ændringen af »taxe professionnelle« i Frankrig anmodede Kommissionen de franske myndigheder om at fremsende yderligere oplysninger. Kommissionen ønskede i dette brev at få nærmere oplysninger om, hvilke virkninger afskaffelsen af erhvervsskatten ville have for den anmeldte ordning, og om selve proceduren.
(9)
Ved brev af 2. juli 2010 anmodede de franske myndigheder om en forlængelse af den fastsatte svarfrist. Kommissionen modtog svar fra de franske myndigheder ved brev af 4. august 2010 (A/11533).
(10)
De franske myndigheder underrettede i dette brev Kommissionen om, at de trak anmeldelsen tilbage, for så vidt denne vedrørte den skattemæssige foranstaltning i form af fritagelse for »taxe professionnelle«, som de lokale myndigheder, der forvalter søhavne, har mulighed for at indrømme stevedorevirksomheder i højst seks år. Denne foranstaltning gav på visse betingelser mulighed for ved beregningen af »taxe professionnelle« i perioden 2010-2015 at se bort fra lejeværdien af bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling i søhavne. Denne mulighed er dog ikke længere relevant i betragtning af afskaffelsen af »taxe professionnelle« og er i øvrigt blev afskaffet ved finansloven for 2010.
(11)
Hvad angår den anmeldte skattemæssige foranstaltning i form af en degressiv og tidsbegrænset nedsættelse af den lejeværdi, der ligger til grund for ansættelsen af de lokale skatter, som private virksomheder, der overtager store søhavnes maskiner og anlæg samt udstyr, skal betale, gjorde de franske myndigheder ved brev af 2. juli 2010 opmærksom på, at denne nedsættelse også gjaldt »taxe professionnelle« for virksomheder, som skal betale »contribution économique territoriale« (territorielt økonomisk bidrag) (6), der erstatter erhvervsskatten. De franske myndigheder har i den forbindelse meddelt Kommissionen navnene på de fire virksomheder, der nyder godt af denne foranstaltning (7), og det beløb, som den skattemæssige fordel indbringer hver af disse virksomheder.
(12)
De ajourførte tal for de indrømmede skattefordele viste, at for tre af de pågældende virksomheder lå skattefritagelsen under det loft på 200 000 EUR, som for en periode på tre regnskabsår er fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte (8). Dette var ikke tilfældet for den fjerde virksomhed.
(13)
I den forbindelse og efter flere gange at have været i kontakt med Kommissionen besluttede de franske myndigheder at begrænse den fordel, som i henhold til den i betragtning 11 nævnte foranstaltning kan indrømmes virksomheder, til det loft og på de betingelser, der er fastsat i forordning (EF) nr. 1998/2006.
(14)
De franske myndigheder underrettede derfor ved brev af 20. januar 2011 Kommissionen om vedtagelsen af artikel 36 i den ændrede finanslov nr. 2010-1658 for 2010 af 29. december 2010 (9), hvorved den degressive skattenedsættelse i forbindelse med havnereformen gøres betinget af, at forordning (EF) nr. 1998/2006 overholdes. De franske myndigheder underrettede også Kommissionen om, at de trak anmeldelsen tilbage, for så vidt angik den sidstnævnte skattemæssige del af havnereformen.
(15)
Kommissionen noterer sig, at de franske myndigheder har trukket anmeldelsen tilbage, for så vidt angår hele den anmeldte skattemæssige ordning. Nærværende afgørelse vedrører kun proceduren for afhændelse af bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling i søhavne, som behandles i Kommissionens beslutning af 8. april 2009. Nærværende afgørelse vedrører ikke betingelserne for anvendelse af bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling i søhavne før eller efter afhændelsen heraf.
2. BESKRIVELSE AF DEN PÅGÆLDENDE FORANSTALTNING
2.1. Baggrund
(16)
Den pågældende foranstaltning indgår i den reform, der er omhandlet i loven om havnereform (10). Reformen har til formål at forbedre de franske søhavnes resultater og konkurrenceevne (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, La Rochelle, Bordeaux og Marseille).
(17)
Loven om havnereform tager i den forbindelse sigte på at:
-
omdefinere de opgaver, der varetages af autonome havne, som i Frankrigs europæiske område bliver »store søhavne« (11)
-
modernisere forvaltningen af de store søhavne
-
tilrettelægge koordineringen mellem havne, der har det samme bagland, eller som er beliggende ved den samme vandvejsakse
-
forenkle og rationalisere godsbehandlingen i søhavne efter den model, der anvendes for de største europæiske havne, med indførelse af integrerede terminalvirksomheder, der er ansvarlige for alle godsbehandlingsaktiviteter.
(18)
De store søhavnes opgaver vil blive koncentreret om forvaltningsaktiviteter (sikkerhed, sikring og havnepoliti) og funktioner, der knytter sig til renoveringen af havneområdet. De integrerede terminalvirksomheder bliver til gengæld ansvarlige for alle godsbehandlingsaktiviteter, således at disse aktiviteter kan udføres mere effektivt.
(19)
De franske myndigheder har præciseret, at overførslen af godsbehandlingsaktiviteter, der endnu udføres af store søhavne, til private virksomheder ved en procedure for afhændelse af maskineri i de store søhavne indgår i denne indsats for at forenkle og rationalisere godsbehandlingen i søhavne. De franske myndigheder har også anført, at reformen bringer det franske system tættere på den europæiske model, hvor der foretages en klar skelnen mellem havnemyndighedens og havneoperatørens respektive funktioner, og hvor sidstnævnte som oftest er en privat virksomhed.
2.2. Proceduren for afhændelse af maskineri
(20)
De store søhavne ophører med at anvende bestemte maskiner og anlæg samt bestemt udstyr til godsbehandling i søhavne (herefter benævnt »maskineri til godsbehandling«), som de overfører til private virksomheder ved den salgsprocedure, der er beskrevet i artikel 9 i loven om havnereform.
(21)
I henhold til denne bestemmelse (12) foregår proceduren for salg af maskineri til godsbehandling og overdragelse af hermed forbundne rettigheder i flere etaper:
-
Den store søhavn forhandler i første omgang betingelserne for overførsel af maskineri til godsbehandling med de operatører, der regelmæssigt benytter havnefaciliteterne, eller som har investeret betydeligt i terminalen.
-
Hvis der ikke er nogen operatører, eller hvis forhandlingerne ikke lykkes inden for tre måneder, indkalder den store søhavn bud ved en åben og ikke-diskriminatorisk procedure.
-
Hvis indkaldelsen af bud ikke giver resultat, og hvis det strategiske projekt for den store søhavn giver mulighed herfor, kan havnen oprette et datterselskab, som overdrages de pågældende aktiviteter. Efter en periode på fem år iværksættes en ny indkaldelse af bud. Efter indkaldelsen af bud indgås der terminalkontrakter med de udvalgte operatører.
(22)
I henhold til artikel 9 i loven om havnereform har en uafhængig national kommission, den nationale kommission til vudering af afhændelsen af maskineri til godsbehandling (herefter benævnt »CNECOP«), til opgave at sikre, at proceduren for afhændelse af maskineri afvikles korrekt og åbent (13). Den har til opgave at afgive udtalelse om vurdering af udstyret, inden det afhændes. Den skal i den forbindelse tage højde for den økonomiske ligevægt og mulighederne for at udvikle aktiviteterne. CNECOP kan med henblik på denne vurdering ligeledes indkalde en ekspert til at værdiansætte udstyret.
(23)
Udtalelserne fra CNECOP afgives på grundlag af et udkast til overdragelsesdokument, som obligatorisk skal indgå i den sagsmappe, der fremsendes af bestyrelsesformændene for de store søhavne i henhold til artikel 9 i loven om havnereform. Dette udkast indeholder en beskrivelse af det maskineri, der skal sælges, og oplysninger om salgsprisen samt finansieringsvilkårene.
(24)
Intet endeligt overdragelsesdokument kan undertegnes uden forudgående udtalelse fra CNECOP. Der er tale om en almindelig udtalelse (ikke-bindende), som offentliggøres på nationalt og lokalt niveau.
(25)
CNECOP tæller blandt sine medlemmer en dommer fra Revisionsretten, en repræsentant for de lokale myndigheder og en person, der er udvalgt på grund af sine kompetencer på havneområdet. Hvervet som medlem af CNECOP er uforeneligt med andre ansvarsfulde erhverv i besluttende eller tilsynsførende organer for store søhavne eller stevedorevirksomheder, som indkøber offentligt maskineri, i hele mandatperioden og i en femårig periode efter mandatets ophør.
3. BAGGRUND FOR INDLEDNINGEN AF DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(26)
Kommissionen fastslog i sin beslutning af 8. april 2009, at det ikke kunne udelukkes, at afhændelsen af maskineri til godsbehandling ved underhåndsaftale indebærer statsstøtte. Kommissionen konstaterede i den forbindelse, at CNECOP's udtalelser ikke er bindende. Kommissionen udtrykte derfor tvivl om, hvorvidt udstyret sælges til markedsprisen. Kommissionen satte desuden spørgsmålstegn ved CNECOP-medlemmernes uafhængighed.
(27)
Hvad angår undersøgelsen af, om proceduren for afhændelse af maskineri til godsbehandling er forenelig med det indre marked, vurderede Kommissionen, at ingen af undtagelserne i artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF, fandt anvendelse.
(28)
Kommissionen besluttede derfor at indlede den formelle undersøgelsesprocedure for at fjerne tvivlen om, hvorvidt proceduren for afhændelse af maskineri til godsbehandling kan betegnes som statsstøtte, og om denne foranstaltning er forenelig med det indre marked.
4. BEMÆRKNINGER FRA DE FRANSKE MYNDIGHEDER
(29)
For så vidt angår karakteren af CNECOP's udtalelser minder de franske myndigheder om, at denne kommission består af fire uafhængige medlemmer, heriblandt formanden, som udpeges blandt dommerne ved Revisionsretten af retspræsidenten, og at den afgiver udtalelse i sager om afhændelse af offentligt maskineri, som indbringes af bestyrelsesformændene for store søhavne. Akterne i sådanne sager indeholder en beskrivelse af den procedure, der er fulgt i forbindelse med underhåndsaftalen, en liste over det afhændede udstyr og udkastet til overdragelsesdokument, bl.a. med angivelse af den fastsatte salgspris og de fastsatte betingelser for drift af terminalen.
(30)
De franske myndigheder minder ligeledes om, at CNECOP i henhold til artikel L. 3211-18 i den franske lov om offentlige myndigheders ejendom (code général de la propriété des personnes publiques) bl.a. har til opgave at sikre, at offentligt udstyr hverken afhændes »gratis eller til en pris, der ligger under markedsprisen«, således at kravet om, at offentligt udstyr skal afhændes til markedsprisen, er opfyldt.
(31)
De franske myndigheder tilføjer, at denne kommission afgiver almindelige udtalelser, der offentliggøres for at undgå, at maskineri afhændes til en pris, der ligger under markedsprisen. De forpligtede sig i den forbindelse til at sikre, at udtalelserne offentliggøres i bulletin officiel (Den Officielle Tidende) på webstedet for ministeriet for miljø, energi, bæredygtig udvikling og fysisk planlægning samt på lokalt niveau ved opslag i alle store søhavne. De franske myndigheder anfører, at de desuden vil sende et brev til alle bestyrelsesformænd for de store søhavne (hvis direktør har til opgave at beskytte havnens interesser) for at minde dem om driftsbestemmelserne for CNECOP og de regler for afhændelse af offentligt udstyr, som de obligatorisk skal overholde.
(32)
De franske myndigheder tilføjer i denne sammenhæng, at bestyrelsesformændene i henhold til artikel L. 313-6 i den franske lov om skatteretterne (code des juridictions financières) kan idømmes en bøde på et beløb, der kan være op til det dobbelte af den årlige bruttoløn, som de modtager på datoen for lovovertrædelsen, for enhver uberettiget fordel, som de har forsøgt at indrømme eller har indrømmet andenmand, uanset om der er tale om en økonomisk gevinst eller en naturalydelse, og som skader statens finanser, den berørte lokale myndighed eller organisation.
(33)
De franske myndigheder forpligter sig desuden til at underrette Europa-Kommissionen om enhver beslutning truffet af en bestyrelsesformand for en stor søhavn, der afviger fra CNECOP's udtalelse, inden undertegnelsen af overdragelsesdokumentet.
(34)
Hvad angår CNECOP-medlemmernes beføjelser og uafhængighed fremsender de franske myndigheder de fire CNECOP-medlemmers curriculum vitæ, herunder formandens curriculum vitæ, til Kommissionen og giver nærmere oplysninger om de enkelte medlemmers kvalifikationer set i forhold til CNECOP's beføjelser. Ifølge de franske myndigheder er disse personer alle blevet indstillet på grund af deres kendskab til procedurer for overførsel og privatisering eller deres erfaring på havneområdet, sådan som det angiveligt fremgår af deres curriculum vitæ.
(35)
De franske myndigheder henviser i denne forbindelse bl.a. til, at revisionsretsdommernes uafhængighed i forhold til den lovgivende og den udøvende magt er sikret ved forfatningen af 4. oktober 1958 og bekræftet ved Conseil constitutionnels (det franske forfatningsråds) afgørelse 2001-448 DC af 25. juli 2001, og at parlamentetsmedlemmernes uafhængighed i forhold til den udøvende magt er sikret ved artikel 16 i den franske erklæring om menneske- og borgerrettigheder af 26. august 1789, der knæsætter princippet om magtens deling, og som indgår af præamblen til forfatningen af 4. oktober 1958.
(36)
De franske myndigheder gør desuden opmærksom på, at CNECOP's medlemmer i henhold til artikel 6 i dekret nr. 2008-1032 af 9. oktober 2008, der blev vedtaget på grundlag af lov nr. 2008-660 (14), i hele deres mandatperiode og i en femårig periode efter mandatets ophør er underlagt regler om uforenelighed, der er en yderligere garanti for medlemmernes uafhængighed:
-
uforenelighed med hvervet som medlem af bestyrelsen, direktionen eller tilsynsrådet i en stevedorevirksomhed, der køber offentligt havnemaskineri, samt udførelsen af de aktiviteter, som en sådan virksomhed har betalt for
-
uforenelighed med hvervet som medlem af tilsynsrådet eller direktionen for en stor søhavn.
(37)
Endelig gøres der opmærksom på, at CNECOP har adgang til yderligere ekspertise, eftersom artikel 7 i dekret nr. 2008-1032 af 9. oktober 2008 giver mulighed for at indkalde en ekspert til at foretage en mere præcis værdiansættelse af udstyret, inden det sælges til stevedorevirksomheder.
(38)
I lyset af ovenstående finder de franske myndigheder, at de afhændelsesprocedurer, der er fastsat i loven om havnereform, giver tilstrækkelige garantier for, at afhændelsen af havnemaskineri til godsbehandling og overdragelsen af de hermed forbundne rettigheder sker til markedsværdi og derfor ikke indebærer statsstøtte.
5. BEMÆRKNINGER FRA DEN INTERESSEREDE PART OG DE FRANSKE MYNDIGHEDERS BEMÆRKNINGER HERTIL
(39)
ESPO gør til støtte for de franske myndigheders holdning gældende, at den pågældende reform gennem indførelse af den såkaldte »landlord model« bidrager til at forbedre de franske havnes konkurrenceevne og de europæiske havnes samlede resultater. Overførslen af de store søhavnes godsbehandlingsaktiviteter til private virksomheder vil modernisere forvaltningen af de store franske søhavne, idet de vil blive tilpasset den model, der er mest udbredt i Den Europæiske Union og på verdensplan.
(40)
I betragtning af kompleksiteten af en sådan reform og de sociale og finansielle virkninger af denne gør ESPO opmærksom på, at medvirken fra den pågældende medlemsstat ofte er den eneste måde, hvorpå man kan få samtlige aktører til at acceptere en så omfattende reform.
(41)
Selv om ESPO ikke ønsker at foretage en detaljeret vurdering af, om de pågældende foranstaltninger udgør statsstøtte, fremfører organisationen, at betingelserne for vurdering af maskineriet er tilstrækkelige til at garantere, at det sælges til markedspris.
(42)
De franske myndigheder noterer sig ESPO's bemærkninger.
6. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
(43)
Efter at have fuldført den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF og i lyset af de argumenter, der i den forbindelse er fremsat af de franske myndigheder og den interesserede part, finder Kommissionen, at den pågældende foranstaltning ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(44)
Det hedder i artikel 107, stk. 1, i TEUF, at »… statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, [er] uforenelig med fællesmarkedet, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.
(45)
En national foranstaltning udgør statsstøtte, hvis alle de følgende betingelser er opfyldt: 1) den pågældende foranstaltning skal give modtagerne en fordel ved hjælp fra statsstøtte, 2) denne fordel skal være selektiv, og 3) den foreliggende foranstaltning skal fordreje eller true med at fordreje konkurrencen og kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne (15).
(46)
I denne sammenhæng skal det for det første bemærkes, at det pågældende offentlige udstyr, dvs. havnemaskineriet til godsbehandling, skal sælges til markedsprisen, for at enhver fordel kan udelukkes.
(47)
Kommissionen bemærker i den forbindelse, at salget af havnemaskineri til godsbehandling ikke foretages ved et offentligt, åbent, ikke-diskriminerende og betingelsesløst udbud, eftersom en sådan procedure kun iværksættes, hvis de direkte forhandlinger med de nuværende operatører ikke lykkes, eller hvis der ikke er nogen operatør (se betragtning 21).
(48)
Kommissionen konstaterer, at den foreslåede procedure i tilfælde af salg ved underhåndsaftale imidlertid giver mulighed for at nedsætte en national kommission til evaluering af det solgte udstyr, CNECOP. Kommissionen bemærker, at CNECOP forud for salget skal afgive en offentlig udtalelse om værdien af det udstyr, der skal sælges.
(49)
I forbindelse med beslutningen af 8. april 2009 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure påpegede Kommissionen, at eftersom CNECOP's udtalelser ikke er bindende, kunne det ikke udelukkes, at udstyret sælges til en pris, der ligger under markedsprisen.
(50)
De franske myndigheder, der havde noteret sig Kommissionens tvivl, underrettede ved breve af 20. januar 2010 og 24. marts 2010 Kommissionen om, at direktøren for trafikmyndighederne ved breve af 16. marts 2009 og 18. januar 2010 havde sendt en redegørelse til samtlige bestyrelsesformænd for de store søhavne om forhandlingsrammerne i forbindelse med salget af havnemaskineri til godsbehandling og om de betingelser, der skal overholdes med henblik på et sådant salg.
(51)
I disse breve informeres bestyrelsesformændene for de store søhavne for det første om, at CNECOP systematisk anmoder de store søhavne om at få foretaget en sagkyndig værdiansættelse af det udstyr, der skal sælges. De anmodede også anmodet om at få en uafhængig virksomhed til at foretage en uafhængig teknisk vurdering af havnemaskineriets markedsværdi, før sagen forelægges for CNECOP. Denne vurdering skal indgå i den sagsmappe, som forelægges CNECOP.
(52)
Bestyrelsesformændene for de store søhavne blev for det andet informeret om, at intet overdragelsesdokument, der afviger fra CNECOP's udtalelse, kan underskrives; »selv om CNECOP-udtalelser i henhold til loven ikke kan sidestilles med godkendelse, kan de ikke tilsidesættes.« Hvis CNECOP således afgiver en negativ udtalelse, bør »forhandlingerne genoptages, hvis datoen for sagens forelæggelse for CNECOP […], giver tid hertil, og en ny sag fremlægges, eller også må det konstateres, at forhandlingerne er slået fejl, hvorfor der bør iværksættes en indkaldelse af bud.«
(53)
Der blev ligeledes gjort opmærksom på, at regeringskommissærerne for de store søhavne systematisk rejser indsigelse mod enhver beslutning, der træffes af havnens tilsynsråd, og som tilsidesætter CNECOP's udtalelse, og bestyrelsesformændene for de store søhavne mindes om de sanktioner, som de kan idømmes, hvis de indrømmer tredjemand en uberettiget fordel under udøvelsen af deres hverv
(54)
Kommissionen vurderer, at de instrukser, som bestyrelsesformændene for de store søhavne har modtaget vedrørende nødvendigheden af at få foretaget en uafhængig vurdering af det maskineri til godsbehandling, der skal afhændes, og vedrørende den bindende karakter af CNECOP's udtalelser er tilstrækkelige til at garantere, at det pågældende maskineri ikke sælges til en pris, der ligger under markedsprisen.
(55)
Kommissionen bemærker, at dette yderligere forstærkes af, at CNECOP's udtalelser skal offentliggøres på nationalt niveau af de nationale myndigheder og på lokalt niveau af de berørte havne. Offentliggørelsen er tilstrækkelig til, at betingelserne for afhændelse af det pågældende maskineri til godsbehandling kan anfægtes.
(56)
Hvad angår CNECOP-medlemmernes uafhængighed og kvalifikationer med henblik på evalueringen af det solgte udstyr har de franske myndigheder fremsendt de fire medlemmers curriculum vitæ, herunder formandens curriculum vitæ, til Kommissionen.
(57)
Det skal i den forbindelse bemærkes, at et af CNECOP's medlemmer, et medlem af Revisionsretten, er blevet foreslået af retspræsidenten for Revisionsretten som formand for CNECOP, og at denne har direkte erhvervs erfaring med maritime anliggender. De franske myndigheder minder i den forbindelse om, at Revisionsretsdommernes uafhængighed i forhold til den lovgivende og den udøvende magt er sikret ved forfatningen af 4. oktober 1958 og bekræftet ved Conseil constitutionnels afgørelse 2001-448 DC af 25. juli 2001.
(58)
Det CNECOP-medlem, der har til opgave at repræsentere de lokale og regionale myndigheder, råder over direkte ekspertise på søhavneområdet. De franske myndigheder minder i den forbindelse om, at parlamentsmedlemmernes uafhængighed i forhold til den udøvende magt er sikret ved artikel 16 i den franske erklæring om menneske- og borgerrettigheder af 26. august 1789, der knæsætter princippet om magtens deling, og som indgår i præamblen til forfatningen af 4. oktober 1958.
(59)
Hvad angår de to medlemmer, der er blevet foreslået på grund af deres kvalifikationer, fremgår det tydeligt af den enes curriculum vitæ, at denne har kvalifikationer på havneområdet, og af den andens, at denne har kvalifikationer inden for overførsel af offentlige goder.
(60)
De franske myndigheder har ligeledes gjort gældende, at CNECOP-medlemmerne i henhold til artikel 6 i dekret nr. 2008-1032 af 9. oktober 2008 (16) er underlagt regler om uforenelighed i hele deres mandatperiode og i en femårig periode efter mandatets ophør (se betragtning 6).
(61)
Kommissionen konstaterer, at disse regler om uforenelighed i dette tilfælde udgør en yderligere garanti for CNECOP-medlemmernes uafhængighed.
(62)
På grundlag af disse elementer og under de nærmere omstændigheder i sagen finder Kommissionen, at forpligtelsen til at få foretaget en værdiansættelse af maskineriet ved en uafhængig sagkyndig virksomhed, på grundlag af hvilken de kvalificerede og uafhængige medlemmer af CNECOP afgiver en bindende udtalelse, i princippet garanterer, at afhændelsen finder sted i overensstemmelse med markedsvilkårene.
(63)
Hvis de betingelser og vilkår, der nævnes i kapitel 6 Vurdering af foranstaltningen overholdes nøje, er der ikke er grund til at mene, at afhændelsen af udstyr til godsbehandling efter underhånds forhandlinger vil føre til en økonomisk fordel for køberne af udstyret. Dette vil ikke være tilfældet, hvis der finder individuelle forhandlinger sted, som ikke nøje overholder de nævnte betingelser.
7. KONKLUSION
(64)
På baggrund af ovenstående betragtninger
-
bemærker Kommissionen sig tilbagetrækningen af de to foranstaltninger, der var anmeldt som skatteordninger i forbindelse med havnereformen, og som er omhandlet i betragtning 2
-
er Kommissionen af den opfattelse, at proceduren for afhændelse af maskineri, udstyr og anlæg til godsbehandling, som er omhandlet i Kommissionens beslutning af 8. april 2009 og beskrevet i betragtning 16-25 i nærværende afgørelse, ikke udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Beslutningen om at afhænde udstyr til godsbehandling i søhavne til private virksomheder, som Frankrig påtænker at føre ud i livet som del af den havnereform, der er fastlagt ved lov nr. 2008-660 af 4. juli 2008 udgør ikke støtte, efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Følgelig godkendes ordningen.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 29. juni 2011.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2011. június 29.)
SA.27106 (C 13/09 - korábbi N 614/08) számú állami támogatás - a Franciaország által a kikötői ágazat javára végrehajtani kívánt intézkedésről
(az értesítés a C(2011) 4391. számú dokumentummal történt)
(Csak a francia nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2011/519/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra (1) és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érdekelt feleket az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) (2) 108. cikkének (2) bekezdése értelmében felkérte észrevételeik megtételére (3), és az észrevételeikre tekintettel,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
A francia hatóságok 2008. december 4-i levelükben a kikötőreformról szóló, 2008. július 4-i 2008-660. számú törvényhez (4) kapcsolódó adóintézkedésekből álló támogatási programot jelentettek be az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (3) bekezdése alapján. A bejelentést N 614/08. szám alatt vették nyilvántartásba.
(2)
A bejelentett adóügyi rendelkezés a reformban előírtaknak megfelelően a kikötőüzemeltetési eszközök magánszolgáltatókra való átruházásának elősegítésére irányult. A rendelkezés két részből állt: egyrészt a kikötőüzemeltetési eszközöket átvevő magánszolgáltatók helyiadó-alapjaként figyelembe vett bérleti díj 5 éven át történő fokozatos csökkentéséből, másrészt pedig abból, hogy a tengeri kikötőket irányító helyi önkormányzatok hatéves időtartamra mentesíthetik az üzemeltető vállalkozásokat az iparűzési adó fizetése alól.
(3)
2008. december 11-i levelében a Bizottság felkérte a francia hatóságokat, hogy a bejelentett adóügyi rendelkezésre, valamint a nagy tengeri kikötők speciális üzemeltetési eszközeinek, berendezéseinek és felszereléseinek átruházási eljárására vonatkozóan is nyújtsanak be kiegészítő információkat. A válaszadási határidőt a francia hatóságok kérésére 2009. február 9-ig meghosszabbították.
(4)
2009. január 28-án találkozóra került sor a francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai között. A francia hatóságok 2009. február 10-i levelükben kiegészítő információkat nyújtottak be a Bizottságnak.
(5)
2009. április 9-i (D/2165) levelében a Bizottság értesítette a francia hatóságokat az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése értelmében hivatalos vizsgálati eljárást elrendelő 2009. április 8-i határozatáról. Ezt a határozatot kihirdették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (5). A határozat egyrészt a bejelentett adóügyi rendelkezésre, másrészt a speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések átruházási eljárására vonatkozott. E határozatban a Bizottság felkérte Franciaországot és a többi érdekelt felet észrevételeik előírt határidőn belüli ismertetésére.
(6)
A francia hatóságok észrevételei 2009. május 11-én (A/18191) érkeztek meg a Bizottsághoz. A megadott határidőn belül egy érdekelt fél - a Európai Tengeri Kikötők Szervezete (a továbbiakban: ESPO) - tett észrevételeket. Az ESPO észrevételeit a Bizottság 2009. július 16-án (D/60307) továbbította a francia hatóságoknak, akik erre vonatkozóan 2009. augusztus 27-én (A/28446) éltek megjegyzésekkel.
(7)
2009. november 30-án újabb megbeszélésre került sor a francia hatóságok és a Bizottság szolgálatai között. A francia hatóságok 2010. január 25-i (A/3263) és 2010. március 24-i (A/5136) levelükben kiegészítő információkat nyújtottak be a Bizottságnak.
(8)
A Franciaországban végrehajtott iparűzésiadó-reformmal összefüggésben a Bizottság 2010. június 9-én kelt (D/7519) levelében kiegészítő információkat kért a francia hatóságoktól. Ezen információkéréssel a Bizottság az iparűzési adó eltörlésének a bejelentett rendelkezésre és az eljárásra való hatását kívánta tisztázni.
(9)
2010. július 2-i levelükben a francia hatóságok a számukra előírt válaszadási határidő meghosszabbítását kérték. A francia hatóságok válasza 2010. augusztus 4-én (A/11533) érkezett meg a Bizottsághoz.
(10)
E levélben a francia hatóságok arról tájékoztatták a Bizottságot, hogy visszavonják bejelentésük arra vonatkozó részét, amely keretében a tengeri kikötőket irányító helyi önkormányzatok hatéves időtartamra mentesíthetnék az üzemeltető vállalkozásokat az iparűzési adó fizetése alól. E visszavont intézkedés annak lehetőségét irányozta elő, hogy az iparűzési adó kiszámításánál bizonyos feltételek mellett 2010-2015 között ne vegyék figyelembe a speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések bérleti díját. Az iparűzési adó eltörlése miatt tárgytalanná vált fenti lehetőséget a 2010. évi költségvetési törvény a későbbiekben hatályon kívül helyezte.
(11)
A nagy tengeri kikötők üzemeltetési eszközeit, berendezéseit és felszereléseit átvevő magánszolgáltatók helyiadó-alapjaként figyelembe vett bérleti díj 5 éven át történő fokozatos csökkentéséből álló bejelentett adóügyi rendelkezés tekintetében a francia hatóságok 2010. július 2-án kelt levelükben közölték, hogy a szóban forgó csökkentés vonatkozik az - iparűzési adót felváltó - regionális iparűzési adó (6) fizetésére kötelezett vállalkozások által fizetett ingatlanadóra. A francia hatóságok közölték a Bizottsággal az intézkedés négy kedvezményezett vállalkozásának nevét (7), illetve a rájuk vonatkozó adókedvezmény összegét.
(12)
A biztosított adókedvezmények aktualizált számadatai azt mutatják, hogy a fenti vállalkozások közül három esetében az adómentesség alacsonyabb a Szerződés 87. és 88. cikkének a de minimis támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2006. december 15-i 1998/2006/EK bizottsági rendeletben (8) előírt, három év viszonylatában 200 000 EUR összegű küszöbnél. A negyedik vállalkozásra ez nem vonatkozott.
(13)
Ennek alapján és a Bizottsággal folytatott többszöri egyeztetést követően a francia hatóságok úgy döntöttek, hogy a (11) preambulumbekezdésben említett intézkedés vonatkozásában az 1998/2006/EK rendeletben meghatározott feltételeket mellett és az abban megszabott küszöbértékre csökkentik a vállalkozások számára engedélyezett kedvezményt.
(14)
A francia hatóságok 2011. január 20-án kelt levelükben a 2010. évi módosított költségvetési törvényről szóló, 2010. december 29-i 2010-1658. számú törvény (9) 36. cikkének elfogadásáról tájékoztatták a Bizottságot, mely törvény az 1998/2006/EK rendelet betartásához köti a kikötőreform által előírt fokozatos adócsökkentést. A francia hatóságok arról is beszámoltak a Bizottságnak, hogy a kikötőreform ezen adóügyi részére vonatkozó bejelentésüket is visszavonják.
(15)
A Bizottság tudomásul veszi a teljes bejelentett adóügyi rendelkezés francia hatóságok általi visszavonását. Jelen határozat csak a speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések - 2009. április 8-i bizottsági határozat tárgyát képező - átruházási eljárására vonatkozik. E határozat nincsen kihatással a speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések átruházását megelőzően vagy azt követően történő üzemeltetés feltételeire.
2. A MEGVIZSGÁLT INTÉZKEDÉS LEÍRÁSA
2.1. Háttér-információk
(16)
A szóban forgó intézkedés az e tárgyban alkotott törvényben elrendelt kikötői reform (10) részét képezi. A reform célja a francia tengeri kikötők (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, La Rochelle, Bordeaux és Marseille) teljesítményének és versenyképességének javítása.
(17)
Ezzel összefüggésben a reformról szóló törvény az alábbiakra irányul:
-
a Franciaország kontinentális területén ezentúl „nagy tengeri kikötőknek” minősülő autonóm kikötők feladatainak újbóli meghatározása (11),
-
a nagy tengeri kikötők irányításának modernizálása,
-
az azonos hátországi vagy azonos belvízi hajózási tengellyel rendelkező kikötők koordinációjának megszervezése,
-
a kikötő-üzemeltetés egyszerűsítése és ésszerűsítése a főbb európai kikötők mintájára, valamint olyan integrált terminálüzemeltetői rendszer bevezetése, amelynek keretében a üzemeltetők a kikötő-üzemeltetés egészéért felelősek.
(18)
A reformot követően a nagy tengeri kikötők feladatai az állami tevékenységek (biztonság, védelem és kikötői rendőrség) és a kikötőfejlesztési tevékenységek köré csoportosulnak. Az integrált terminálüzemeltetők viszont a hatékonyság növelése érdekében az üzemeltetési műveletek teljes egészéért felelnek.
(19)
A francia hatóságok kifejtették, hogy a nagy tengeri kikötők által végzett kikötőüzemeltetési tevékenységeknek az eszközátruházási eljárás keretében magánszolgáltatókra történő átruházása részét képezi a kikötő-üzemeltetés egyszerűsítésére és ésszerűsítésére való törekvésnek. Arra is rámutattak, hogy a francia rendszer a reformmal közelebb kerül az európai mintához, ahol is világosan elkülönülnek a kikötői hatóság és a kikötő-üzemeltető feladatai, és ahol a kikötő-üzemeltető a legtöbb esetben magánvállalkozás.
2.2. Az eszköz-átruházási eljárás
(20)
A nagy tengeri kikötők felhagynak a speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések (a továbbiakban: kikötőüzemeltetési eszközök) használatával, és azokat a kikötőreformról szóló törvény 9. cikkében előírt értékesítési eljárás keretében magánvállalkozásokra ruházzák át.
(21)
E rendelkezések (12) értelmében a kikötőüzemeltetési eszközök értékesítésére és az azokhoz kapcsolódó dologi jogok átruházására irányuló eljárás több szakaszból áll:
-
a nagy tengeri kikötőnek először is tárgyalást kell folytatnia a kikötőüzemeltetési eszközök átruházásáról rendszerint a kikötői szolgáltatásokat igénybe vevő vagy a terminálon jelentős beruházásokat eszközölt üzemeltetővel,
-
amennyiben nincs ilyen üzemeltető vagy amennyiben a tárgyalás 3 hónapon belül nem vezet eredményre, a nagy tengeri kikötőnek átlátható és hátrányos megkülönböztetés nélküli eljárás keretében ajánlati felhívást kell kiírnia.
-
amennyiben az ajánlati felhívás eredménytelennek bizonyul, és amennyiben a nagy tengeri kikötő stratégiai terve úgy rendelkezik, a kikötő alapíthat egy leányvállalatot, amelyre átruházza az érintett tevékenységet. Öt év elteltével újból ajánlati felhívást kell kiírni. Az ajánlati felhívást követően a nyertes üzemeltetővel terminálszerződést írnak alá.
(22)
A kikötőreformról szóló törvény 9. cikke alapján egy független nemzeti bizottságot - azaz a commission nationale d’évaluation des cessions d’outillages portuaires, a kikötői eszközök átruházását értékelő nemzeti bizottságot, a továbbiakban: CNECOP-ot - bíznak meg az eszköz-átruházási eljárás zavartalan lebonyolításának és átláthatóságának biztosításával (13). E bizottság feladata abból áll, hogy véleményezze az eszközök átruházás előtti felértékelését. A bizottságnak ennek során számításba kell vennie a gazdasági egyensúlyt és a gazdasági tevékenység fejlődésének kilátásait. A CNECOP az eszközök felértékeléséhez külső szakértőt is bevonhat.
(23)
A CNECOP véleményét az átruházási okirat tervezetei alapján készíti el, melyeknek a kikötőreformról szóló törvény 9. cikke alkalmazásában kötelezően szerepelniük kell a nagy tengeri kikötők igazgatótanácsának elnökei által benyújtott aktában. E tervezetek tartalmazzák az átruházandó eszközök leírását, azok eladási árát és a finanszírozás feltételeit.
(24)
A CNECOP előzetes - helyi és országos szinten kihirdetett - (nem kötelező erejű) véleménye nélkül végleges átruházási okirat nem írható alá.
(25)
A CNECOP tagjai közé egy számvevőszéki bíró, a helyi önkormányzat egy képviselője és egy, a kikötői ágazatban szerzett szakmai tapasztalata alapján kiválasztott további személy tartozik. A CNECOP-tagság a megbízatás teljes időtartama alatt és az azt követő öt évben összeférhetetlen egyéb, nagy tengeri kikötők vezetésében, illetve felügyelőbizottságaiban vagy az állami eszközöket megvásárló üzemeltető vállalkozásokban betöltött felelős beosztással.
3. A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁHOZ VEZETŐ OKOK
(26)
2009. április 8-i határozatában a Bizottság úgy vélte, nem zárható ki annak lehetősége, hogy az üzemeltetési eszközök szabad megegyezésen alapuló átruházása állami támogatási elemeket tartalmaz. A Bizottság e tekintetben megállapította, hogy a CNECOP véleménye nem kötelező erejű. Emiatt azonban a Bizottság megkérdőjelezte, hogy az eszközöket piacon áron értékesítették-e. A Bizottság emellett aggályainak adott hangot a CNECOP tagjainak függetlenségét illetően is.
(27)
Annak vizsgálatakor, hogy az üzemeltetési eszközök átruházási eljárása összeegyeztethető-e a belső piaccal, a Bizottság úgy vélte, hogy a szóban forgó ügyben látszólag az EUMSZ 107. cikkének (2) és (3) bekezdésében előírt eltérések egyike sem alkalmazható.
(28)
A Bizottság következésképpen a hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról határozott abból a célból, hogy eloszlassa aggályait mind az üzemeltetési eszközök átruházási eljárásának állami támogatási jellege, mind pedig az intézkedés belső piaccal való összeegyeztethetősége tekintetében.
4. A FRANCIA HATÓSÁGOK ÉSZREVÉTELEI
(29)
A CNECOP véleményének jellegét illetően a francia hatóságok emlékeztettek arra, hogy a négy független tagból álló CNECOP elnöke a Számvevőszék első elnöke által kinevezett számvevőszéki bíró, továbbá arra is, hogy a CNECOP az állami eszközök átruházására vonatkozó azon aktákat véleményezi, amelyeket a nagy tengeri kikötők igazgatótanácsának elnökei eljuttattak hozzá. Az akták magukban foglalják a szabad megegyezésen alapuló átruházás leírását, az átruházott eszközök listáját, valamint a kitűzött eladási árat és a terminál tervezett üzemeltetési feltételeit tartalmazó átruházási okirat tervezetét.
(30)
A francia hatóságok arra is kitértek, hogy az állami tulajdonról szóló általános törvénykönyv (code général de la propriété des personnes publiques) L. 3211-18. cikke értelmében a CNECOP feladata különösen annak biztosítása, hogy az állami eszközök átruházása „ne ingyenesen és ne a piaci érték alatti áron” történjen, eleget téve ezzel az állami eszközök piaci értéken történő átruházására vonatkozó követelménynek.
(31)
Emellett a francia hatóságok említést tettek arról is, hogy a piaci ár alatti átruházás elkerülése érdekében a CNECOP véleményét közzéteszik, és e tekintetben kötelezettséget vállalnak a szóban forgó véleménynek a környezetvédelemért, az energiaügyért, a fenntartható fejlődésért és a területgazdálkodásért felelős minisztérium hivatalos lapjában és internetes oldalán, illetve helyi szinten az összes nagy tengeri kikötő hirdetőtábláján való közzétételére. A francia hatóságok kijelentették, hogy a nagy tengeri kikötők összes igazgatótanácsi elnökét - aki felelős a kikötő érdekeinek védelméért - levélben emlékeztetik a CNECOP működési szabályzatára, továbbá a köztulajdon átruházásának szabályaira, amelyeket kötelezően be kell majd tartaniuk.
(32)
A francia hatóságok hozzátették, hogy a pénzügyi joghatóságról szóló törvénykönyv (code des juridictions financières) L. 313-6. cikke értelmében az igazgatótanácsi elnökök minden olyan indokolatlan pénzbeli vagy természetbeni előnyért, amit megpróbáltak maguknak vagy másoknak szerezni - kárt okozva ezzel az államkincstárnak, az önkormányzatnak vagy az érintett szervezetnek -, a törvénysértés pillanatában nekik járó bruttó éves fizetés vagy javadalmazás kétszereséig terjedő összegű büntetésre ítélhetőek.
(33)
A francia hatóságok arra is kötelezettséget vállalnak, hogy az átruházási okirat aláírását megelőzően minden olyan határozatról értesítik az Európai Bizottságot, amelyben valamelyik nagy tengeri kikötő igazgatótanácsi elnöke eltérne a CNECOP véleményétől.
(34)
A CNECOP-tagok szakértelmére és függetlenségére vonatkozóan a francia hatóságok megküldték a Bizottságnak a négy CNECOP-tagnak - beleértve az elnököt - a CNECOP hatásköre szempontjából releváns képesítéseket kiemelő önéletrajzát. A francia hatóságok szerint - ahogy az az önéletrajzokból is kitűnik - a tagokat az átruházási és privatizációs eljárásokkal kapcsolatos ismereteik vagy a kikötői ágazatban szerzett tapasztalataik alapján javasolták.
(35)
Emlékeztetnek többek között arra, hogy a számvevőszéki bíróknak a törvényhozó és a végrehajtó hatalommal szembeni függetlenségét az 1958. október 4-i alkotmány garantálja, amit megerősít a 2001. július 25-i 2001-448 DC. alkotmánytanácsi határozat, illetve a parlamenti tagoknak a végrehajtó hatalommal szembeni függetlenségét az emberi és polgári jogokról szóló, 1789. augusztus 26-i nyilatkozat garantálja, amely rögzíti a hatalmi ágak szétválasztásának elvét, és az 1985. október 4-i alkotmány preambulumának részét képezi.
(36)
A francia hatóságok ezen túlmenően arra is kitérnek, hogy a 2008-660. számú törvény (14) alkalmazásáról szóló, 2008. október 9-i 2008-1032. rendelet értelmében az összeférhetetlenségi szabályok további garanciát nyújtanak a CNECOP-tagok függetlenségére nézve, hiszen e szabályok a tagok teljes megbízatása alatt és a megbízatásukat követő öt évben is kötik őket. A tagok megbízatása összeférhetetlenségben áll:
-
állami tulajdonú eszközöket megvásárolt kikötő-üzemeltető vállalkozásban bármely igazgatótanácsi, igazgatótanácsi elnöki vagy felügyelőbizottsági megbízatással, valamint ilyen vállalkozás által fizetett tevékenységgel, és
-
a nagy tengeri kikötők felügyelőbizottságában vagy igazgatótanácsi elnökségében való bármely megbízatással.
(37)
Végezetül pedig emlékeztetnek arra, hogy a CNECOP szakértői képessége tovább erősíthető, hiszen a 2008. október 9-i 2008-1032. rendelet 7. cikke kilátásba helyezi annak a lehetőségét, hogy az üzemeltető vállalkozásra való átruházást megelőzően szakértőt is bevonjanak az eszközök értékének pontosabb megállapításához.
(38)
A francia hatóságok a fentiek fényében úgy ítélik meg, hogy a kikötőreformról szóló rendeletben előírt átruházási eljárások minden szükséges garanciáról rendelkeznek ahhoz, hogy a kikötőüzemeltetési eszközök értékesítési eljárása és a tulajdoni jogok átruházása piaci áron történjen, következésképpen nem áll fenn állami támogatás.
5. AZ ÉRDEKELT FÉL ÉSZREVÉTELEI ÉS A FRANCIA HATÓSÁGOK AZZAL KAPCSOLATOS ÉSZREVÉTELEI
(39)
Az ESPO a francia hatóságok álláspontjának alátámasztásául arra utalt, hogy a szóban forgó, úgynevezett „landlord modellt” bevezető reform elősegíti a francia kikötők versenyképességének, illetve általánosságban véve az európai kikötők hatékonyságának javítását. A kikötőüzemeltetési tevékenységek nagy tengeri kikötőkről magánszolgáltatókra történő átruházásával ténylegesen korszerűsödik a francia nagy tengeri kikötők irányítása, hiszen ily módon e kikötők igazodnak az Unióban és világszerte legelterjedtebb mintához.
(40)
Tekintettel a reform összetettségére, illetve annak szociális és pénzügyi vonzataira, az ESPO jelezte, hogy ilyen horderejű reform gyakran csak az érintett tagállam támogatásával elfogadható valamennyi érintett fél számára.
(41)
Az ESPO ugyan nem kívánta részletesen értékelni a szóban forgó intézkedés állami támogatási jellegét, említést tett arról, hogy az eszközök értékeléséhez szükséges feltételek biztosítják az átruházás piaci áron történő lebonyolítását.
(42)
A francia hatóságok tudomásul vették az ESPO észrevételeit.
6. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
(43)
Az EUMSZ 108. cikkének (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárás megindítását követően, valamint a francia hatóságok és az érdekelt felek által ez ügyben ismertetett érvek figyelembevételével a Bizottság úgy véli, hogy a szóban forgó intézkedés nem minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
(44)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint „a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.”
(45)
Ahhoz, hogy egy nemzeti intézkedést állami támogatásnak lehessen minősíteni, a következő feltételek együttes teljesülése szükséges: 1) a kérdéses intézkedés állami források révén előnyt biztosít, 2) ez az előny szelektív és 3) a szóban forgó intézkedés torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, és feltehetően érinti a tagállamok közötti kereskedelmet (15).
(46)
Először is meg kell jegyezni, hogy jelen ügyben ahhoz, hogy bármiféle előny is kizárható legyen, a szóban forgó állami eszközöket - vagyis a kikötőüzemeltetési eszközöket - piaci áron kell értékesíteni.
(47)
E tekintetben a Bizottság megállapítja, hogy a kikötőüzemeltetési eszközök értékesítése nem nyílt, átlátható, megkülönböztetés- és feltételmentes eljárás keretében történik, hiszen csak akkor kerül sor ilyen eljárásra, ha a szabad megegyezésen alapuló átruházás eredménytelennek bizonyul a jelenlegi üzemeltetőkkel, vagy nincsenek ilyen üzemeltetők (lásd a (21) preambulumbekezdést).
(48)
A Bizottság mindenesetre megállapítja, hogy szabad megegyezésen alapuló átruházás esetén a javasolt eljárás egy kikötői eszközök átruházását értékelő nemzeti bizottság, a CNECOP felállítását írja elő. A Bizottság megjegyzi, hogy a CNECOP az átruházást megelőzően köteles az értékesítés tárgyát képező eszközök értékéről véleményt közzétenni.
(49)
A hivatalos vizsgálati eljárás megindításáról szóló 2009. április 8-i határozatában a Bizottság kiemelte, hogy mivel a CNECOP véleménye nem kötelező erejű, nem lehet kizárni az eszközök piaci ár alatti értékesítését.
(50)
Tekintettel a Bizottság által kifejtett aggályokra, a francia hatóságok 2010. január 20-án és 2010. március 24-én kelt levelükben arról számoltak be a Bizottságnak, hogy a közlekedési hivatal főosztályvezetője 2009. március 16-án és 2010. január 18-án levelet intézett a nagy tengeri kikötők valamennyi igazgatótanácsi elnökéhez, amelyben ismertette a kikötőüzemeltetési eszközök átruházási tárgyalásainak keretét, és részletesen meghatározta az átruházás során betartandó feltételeket.
(51)
A fenti levelek értelmében felhívják a nagy tengeri kikötők igazgatótanácsi elnökeinek figyelmét arra, hogy a CNECOP alapvetően megköveteli a nagy tengeri kikötőktől, hogy az átruházandó eszközök értékbecslését szakértővel végeztessék el. Továbbá emlékeztették őket arra is, hogy még mielőtt a CNECOP-hoz fordulnának, egy független szakértőirodával független műszaki becslést kell elvégeztetniük, amelynek eredményét csatolják a CNECOP-nak benyújtandó aktához.
(52)
A nagy tengeri kikötők igazgatótanácsi elnökeit ezen túlmenően tájékoztatták arról is, hogy a CNECOP véleménye törvényileg ugyan nem tekinthető hozzájárulásnak, de azt akkor sem lehet megkerülni, következésképpen a CNECOP véleményétől eltérő átruházási okirat nem írható alá. Ennélfogva a CNECOP negatív véleménye esetén vagy újra kell kezdeni a tárgyalásokat, ha a CNECOP által előírt időtartam azt engedi, és ilyen esetben újból be kell nyújtani az aktákat, vagy pedig sikertelennek kell nyilvánítani a tárgyalásokat, és újból ajánlati felhívást kell kiírni.
(53)
Ezen túlmenően kiemelték, hogy a nagy tengeri kikötők kormánybiztosai következetesen tiltakoznak a CNECOP véleményét sértő felügyelőbizottsági döntések ellen, és tájékoztatták a nagy tengeri kikötők igazgatótanácsi elnökeit arról, hogy amennyiben feladataik ellátása során harmadik személyeket indokolatlan előnyhöz juttatnak, milyen szankciók szabhatók ki rájuk.
(54)
A Bizottság úgy véli, hogy az átruházandó üzemeltetési eszközök kötelező független felértékelésére, illetve a CNECOP véleményének kötelező jellegére vonatkozóan a nagy tengeri kikötők igazgatótanácsi elnökeihez intézett utasítások biztosítják, hogy a szóban forgó eszközök átruházása ne a piaci ár alatti értéken történjen.
(55)
A Bizottság megjegyzi, hogy mindezt tovább erősíti az a körülmény, hogy a CNECOP véleményét a nemzeti hatóságoknak országos szinten, az érintett kikötőknek pedig helyi szinten ki kell hirdetniük. A szóban forgó üzemeltetési eszközök átruházási feltételei adott esetben e kihirdetések alapján megtámadhatóak.
(56)
A CNECOP-tagok átruházott eszközök értékelését illető függetlenségére és képesítésére vonatkozóan a francia hatóságok megküldték a Bizottságnak a négy tag - köztük az elnök - önéletrajzát.
(57)
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a CNECOP egyik tagja egyben számvevőszéki bíró, akit a Számvevőszék első elnöke javasolt a CNECOP elnökségére, és tengerészeti ügyekben közvetlen szakmai tapasztalattal rendelkezik. Ezzel összefüggésben a francia hatóságok arra is felhívták a figyelmet, hogy a számvevőszéki bíróknak a törvényhozó és a végrehajtó hatalommal szembeni függetlenségét az 1958. október 4-i alkotmány garantálja, amit megerősít a 2001. július 25-i 2001-448 DC. alkotmánytanácsi határozat.
(58)
A területi hatóság képviseletével megbízott CNECOP-tag tengeri kikötőkkel kapcsolatos ügyekben közvetlen szakmai tapasztalattal rendelkezik. A francia hatóságok arra is utaltak, hogy a parlamenti tagoknak a végrehajtó hatalommal szembeni függetlenségét az emberi és polgári jogokról szóló 1789. augusztus 26-i nyilatkozat garantálja, amely rögzíti a hatalmi ágak szétválasztásának elvét és az 1958. október 4-i alkotmány preambulumának részét képezi.
(59)
A szakmai tapasztalatuk alapján javasolt másik két személy önéletrajzából egyértelműen kitűnik, hogy egyikük a kikötőágazat, másikuk a közvagyon átruházása területén rendelkezik tapasztalattal.
(60)
A francia hatóságok arra is hivatkoztak, hogy a 2008. október 9-i 2008-1032. rendelet (16) 6. cikke értelmében összeférhetetlenségi szabályok vannak érvényben a CNECOP-tagok teljes megbízatása alatt és a megbízatásukat követő öt évben (lásd a (36) preambulumbekezdést).
(61)
A Bizottság megállapítja, hogy a fenti összeférhetetlenségi szabályok további garanciát nyújtanak a CNECOP-tagok függetlenségére nézve.
(62)
Ezen elemek alapján és tekintettel a szóban forgó ügy különleges körülményeire, a Bizottság úgy véli, hogy - mivel független szakértőirodával kell elvégeztetni az eszközök piaci értékének felbecslését, ami alapján a CNECOP tapasztalt és független tagjai kötelező erejű véleményt alkotnak - elméletileg biztosítják azt, hogy az átruházásokra a piaci feltételek mellett kerül sor.
(63)
Az intézkedés értékelése elnevezésű 6. címben említett feltételek és körülmények szigorú betartásának fényében nem lehet abból kiindulni, hogy a kikötőüzemeltetési eszközök szabad megegyezésen alapuló átruházása gazdasági előnyhöz juttatná ezen eszközök vásárlóit. Mindez nem áll fenn viszont a fenti feltételeket esetlegesen szigorúan be nem tartó egyedi ügyleteknél.
7. KÖVETKEZTETÉS
(64)
Valamennyi fenti észrevétel figyelembevételével a Bizottság
-
tudomásul veszi a kikötőreform adóvonatkozású része keretében bejelentett és az e határozat (2) preambulumbekezdésében idézett két kísérő intézkedés bejelentésének visszavonását,
-
úgy véli, hogy a 2009. április 8-i bizottsági határozat tárgyát képező, illetve az e határozat (16)-(25) preambulumbekezdéseiben ismertetett speciális kikötőüzemeltetési eszközök, berendezések és felszerelések átruházási eljárása nem minősül az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Franciaország által a kikötőreformról szóló, 2008. július 4-i 2008-660. számú törvény keretében végrehajtani tervezett, kikötőüzemeltetési eszközök magánszolgáltatókra való átruházását szolgáló intézkedés nem minősül az Európai Unió működéséről szóló szerződés 107. cikkének (1) bekezdése szerinti támogatásnak.
Következésképpen a szóban forgó intézkedés végrehajtása engedélyezett.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Francia Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2011. június 29-én.