EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1311/2011
af 13. december 2011
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 for så vidt angår visse bestemmelser om finansiel forvaltning for visse medlemsstater, som er i eller trues af alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 177,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den hidtil værste globale finansielle krise og økonomiske nedgang har skadet både den økonomiske vækst og den finansielle stabilitet alvorligt og forårsaget en kraftig forringelse af de finansielle, økonomiske og sociale vilkår i en række medlemsstater. Der er navnlig visse medlemsstater, som er i alvorlige vanskeligheder eller trues af sådanne vanskeligheder, navnlig vedrørende problemer med deres økonomiske vækst og finansielle stabilitet, og af en forværring af deres underskud og gæld, som også skyldes de internationale økonomiske og finansielle forhold.
(2)
Der er allerede truffet en række vigtige foranstaltninger til at imødegå krisens negative virkninger, herunder ændringer af de lovgivningsmæssige rammer, men finanskrisens virkning på realøkonomien, arbejdsmarkedet og borgerne mærkes overalt. Presset på nationale finansielle ressourcer vokser, og der bør hurtigt tages yderligere skridt til at lette dette pres via maksimal og bedst mulig udnyttelse af midler fra strukturfondene og Samhørighedsfonden.
(3)
I medfør af artikel 122, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, som fastsætter, at Unionen kan yde finansiel støtte til en medlemsstat, som er i vanskeligheder eller har alvorlig risiko for store vanskeligheder som følge af usædvanlige begivenheder, som den ikke selv er herre over, er der ved Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (3) indført en sådan mekanisme med henblik på at bevare den finansielle stabilitet i Unionen.
(4)
Ved Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/77/EU (4) og 2011/344/EU (5) fik henholdsvis Irland og Portugal tildelt en sådan finansiel støtte.
(5)
Grækenland havde allerede alvorlige problemer med sin finansielle stabilitet, inden forordning (EU) nr. 407/2010 trådte i kraft. Derfor kunne finansiel støtte til Grækenland ikke baseres på nævnte forordning.
(6)
Aftalen mellem kreditorerne og lånefacilitetsaftalen for Grækenland, som blev indgået den 8. maj 2010, trådte i kraft den 11. maj 2010. Det er fastsat, at aftalen mellem kreditorerne skal forblive i kraft og have retsvirkning for en treårig programperiode, så længe der er udestående beløb i henhold til lånefacilitetsaftalen.
(7)
Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (6) fastsætter, at Rådet skal yde mellemfristet finansiel støtte, når en medlemsstat, som ikke har indført euroen, er i vanskeligheder eller er alvorligt truet af vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
(8)
Ved Rådets beslutning 2009/102/EF (7), 2009/290/EF (8) og 2009/459/EF (9) fik henholdsvis Ungarn, Letland og Rumænien tildelt sådan finansiel støtte.
(9)
Den periode, hvor finansiel støtte er til rådighed for Irland, Ungarn, Letland, Portugal og Rumænien, er anført i Rådets relevante afgørelser og beslutninger. Perioden, hvor finansiel støtte var stillet til rådighed for Ungarn, udløb den 4. november 2010.
(10)
Den periode, hvor finansiel støtte i henhold til aftalen mellem kreditorerne og lånefacilitetsaftalen er til rådighed for Grækenland, er forskellig for hver medlemsstat, der deltager i disse instrumenter.
(11)
Den 11. juli 2011 undertegnede finansministrene fra de 17 medlemsstater i euroområdet traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme (ESM). I henhold til nævnte traktat, som følger Det Europæiske Råds afgørelse 2011/199/EU af 25. marts 2011 om ændring af artikel 136 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til en stabilitetsmekanisme for de medlemsstater, der har euroen som valuta (10), vil ESM senest i 2013 påtage sig de opgaver, som nu varetages af den europæiske finansielle stabiliseringsfacilitet (EFSF) og den europæiske finansielle stabiliseringsmekanisme (EFSM). Der bør derfor allerede tages højde for ESM i nærværende forordning.
(12)
Det Europæiske Råd hilste i sine konklusioner af 23. og 24. juli 2011 Kommissionens plan om at skabe øget synergi mellem låneprogrammet for Grækenland og EU-fondene velkommen, ligesom det bakkede op om bestræbelserne på at øge Grækenlands kapacitet til at udnytte midler fra EU-fondene til at stimulere vækst og beskæftigelse ved igen at fokusere på at forbedre konkurrenceevnen og skabe beskæftigelse. Endvidere udtrykte det tilfredshed med og støtte til, at Kommissionen og medlemsstaterne udarbejder et omfattende program for teknisk bistand til Grækenland. Nærværende ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden (11) bidrager til sådanne synergibestræbelser.
(13)
For at lette forvaltningen af EU-midlerne, bidrage til at fremskynde investeringerne i medlemsstaterne og regionerne og stille flere midler til rådighed for gennemførelsen af samhørighedspolitikken er det nødvendigt i begrundede tilfælde midlertidigt, og uden at det berører programmeringsperioden 2014-2020, at tillade en forhøjelse af mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen fra strukturfondene og Samhørighedsfonden med et beløb, der svarer til 10 procentpoint over den gældende medfinansieringssats for hver prioritet for medlemsstater, der er i alvorlige vanskeligheder med hensyn til deres finansielle stabilitet og har anmodet om at gøre brug af denne foranstaltning. Som følge heraf reduceres kravet om tilsvarende nationale midler i overensstemmelse hermed. På grund af forhøjelsens midlertidige karakter og for at bevare de oprindelige medfinansieringssatser som referencepunkt for beregning af de midlertidigt forhøjede beløb bør ændringer, der skyldes anvendelse af mekanismen, ikke blive afspejlet i den finansielle plan i det operationelle program. Det kan dog blive nødvendigt at opdatere operationelle programmer med henblik på at koncentrere fondene om konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse og afstemme deres målsætninger og mål med faldet i de samlede midler, der er til rådighed.
(14)
Den medlemsstat, der anmoder Kommissionen om at blive omfattet af undtagelsen i henhold til artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, bør tydeligt i sin anmodning anføre den dato, fra hvilken den finder, at undtagelsen er berettiget. I sin anmodning, bør den pågældende medlemsstat forelægge alle de oplysninger, der er nødvendige for at kunne fastslå via data om dens makroøkonomiske og finanspolitiske situation, at der ikke er tilsvarende nationale midler til rådighed. Det bør også påvises, at det er nødvendigt med en forhøjelse af betalingerne fra undtagelsen for at sikre den fortsatte gennemførelse af de operationelle programmer, og at der stadig er problemer med absorptionskapacitet, selv om de maksimale lofter for medfinansieringssatser i bilag III til forordning (EF) nr. 1083/2006 anvendes. Den pågældende medlemsstat bør ligeledes anføre henvisningen til den relevante rådsafgørelse eller anden retsakt, hvorefter den er berettiget til blive omfattet af undtagelsen. Kommissionen bør derfor kontrollere, at de forelagte oplysninger er korrekte, og bør have 30 dage fra forelæggelsen af medlemsstatens anmodning til at gøre indsigelse. Med henblik på at gøre undtagelsen effektiv og operationel, bør der fastsættes en formodningsregel om, at medlemsstatens anmodning anses for at være berettiget, hvis Kommissionen ikke gør indsigelse. Kommissionen bør dog tillægges beføjelse til ved hjælp af gennemførelsesretsakter at vedtage en afgørelse om en indsigelse mod medlemsstatens anmodning, og Kommissionen bør i givet fald begrunde denne indsigelse.
(15)
Reglerne for beregning af mellemliggende betalinger og betalingen af saldoen for operationelle programmer i den periode, hvor medlemsstaterne modtager finansiel støtte for at løse alvorlige problemer med hensyn til deres finansielle stabilitet, bør revideres tilsvarende.
(16)
Det er nødvendigt at sikre, at der er passende rapportering om anvendelsen af de forhøjede beløb, som stilles til rådighed for de medlemsstater, der får en midlertidig forhøjelse af mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen i overensstemmelse med undtagelsen i henhold til artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006.
(17)
Efter udløbet af den periode, i hvilken den finansielle støtte er blevet stillet til rådighed, er det muligt, at resultaterne af de evalueringer, der foretages i overensstemmelse med artikel 48, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1083/2006, viser, at der er behov for at vurdere bl.a., om nedsættelsen af den nationale medfinansiering medfører en betydelig afvigelse fra de oprindeligt fastsatte mål. Sådanne evalueringer kan føre til en revision af det operationelle program.
(18)
Da den til dato værste krise på de internationale finansmarkeder og den økonomiske nedgang, som har skadet den finansielle stabilitet i en række medlemsstater alvorligt, kræver en hurtig indsats for at imødegå virkningerne for økonomien som helhed, bør denne forordning træde i kraft snarest muligt. I betragtning af de ekstraordinære omstændigheder i de berørte medlemsstater bør den anvendes med tilbagevirkende kraft enten fra regnskabsåret 2010 eller fra den dag, hvor den finansielle støtte blev stillet til rådighed afhængigt af den anmodende medlemsstats status, for så vidt angår de perioder, hvor medlemsstaterne har modtaget finansiel støtte fra Unionen eller fra andre medlemsstater i euroområdet for at løse alvorlige problemer med hensyn til deres finansielle stabilitet.
(19)
Såfremt en midlertidig forhøjelse af mellemliggende betalinger eller af betalinger af saldoen er forudsat i overensstemmelse med undtagelsen i henhold til artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, bør det også tages op til overvejelse inden for rammerne af de budgetbegrænsninger, som alle medlemsstaterne står over for, hvilket bør afspejles på passende vis i Den Europæiske Unions almindelige budget. Eftersom det primære formål med mekanismen er at løse specifikke aktuelle problemer, bør anvendelsen desuden begrænses tidsmæssigt. Anvendelsen af mekanismen bør derfor starte den 1. januar 2010 og dens varighed bør begrænses til udgangen af den 31. december 2013.
(20)
Forordning (EF) nr. 1083/2006 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 77 i forordning (EF) nr. 1083/2006 affattes således:
»Artikel 77
Fælles regler for beregning af mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen
1. Mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen beregnes ved anvendelse af den medfinansieringssats, der er fastsat i afgørelsen om det pågældende operationelle program for hver prioritet, på det støtteberettigede bidrag, der er nævnt under den pågældende prioritet i hver udgiftsoversigt, der er attesteret af attesteringsmyndigheden.
2. Som undtagelse fra artikel 53, stk. 2, fra artikel 53, stk. 4, andet punktum, og fra de lofter, der er fastsat i bilag III, forhøjes mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen med et beløb, der svarer til 10 procentpoint over den gældende medfinansieringssats for hver prioritet, dog ikke over 100 %, og forhøjelsen anvendes på de støtteberettigede udgifter, der for nylig er anført i de enkelte attesterede udgiftsoversigter, der forelægges i løbet af den periode, hvor en medlemsstat opfylder en af følgende betingelser:
a)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til Rådets forordning (EU) nr. 407/2010 af 11. maj 2010 om oprettelse af en europæisk finansiel stabiliseringsmekanisme (12) eller har fået finansiel støtte stillet til rådighed af andre medlemsstater i euroområdet før nævnte forordnings ikrafttræden
b)
medlemsstaten får stillet mellemfristet betalingsbalancestøtte til rådighed i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 332/2002 af 18. februar 2002 om indførelse af en mekanisme for mellemfristet betalingsbalancestøtte til medlemsstaterne (13)
c)
medlemsstaten får stillet finansiel støtte til rådighed i henhold til traktaten om oprettelse af den europæiske stabiliseringsmekanisme efter dens ikrafttræden.
3. En medlemsstat, som ønsker at blive omfattet af en undtagelse i henhold til stk. 2, skal forelægge Kommissionen en skriftlig anmodning senest den 21. februar 2012 eller inden for to måneder efter den dato, hvor medlemsstaten opfylder en af betingelserne i stk. 2.
4. I sin anmodning i henhold til stk. 3 begrunder medlemsstaten, at undtagelsen er nødvendig, ved at forelægge de oplysninger, der er nødvendige for at kunne fastslå:
a)
at der ikke er tilsvarende nationale midler til rådighed via data om dens makroøkonomiske og finanspolitiske situation,
b)
at det er nødvendigt med en forhøjelse af de i stk. 2 omhandlede betalinger for at sikre den fortsatte gennemførelse af de operationelle programmer
c)
at der stadig er problemer, selv om de maksimale lofter for medfinansieringssatser i bilag III anvendes
d)
at den opfylder en af betingelserne i stk. 2, litra a), b) eller c) ved at henvise til en rådsafgørelse eller anden retsakt, samt den konkrete dato, fra hvilken medlemsstaten fik stillet den finansielle støtte til rådighed.
Kommissionen kontrollerer, om de forelagte oplysninger berettiger til indrømmelse af en undtagelse i henhold til stk. 2. Kommissionen har 30 dage fra datoen for forelæggelsen af anmodningen til at gøre indsigelse mod rigtigheden af de forelagte oplysninger.
Beslutter Kommissionen at gøre indsigelse mod medlemsstatens anmodning, vedtager Kommissionen ved hjælp af en gennemførelsesretsakt en afgørelse, som begrunder indsigelsen.
Gør Kommissionen ikke indsigelse mod medlemsstatens anmodning i henhold til stk. 3, anses anmodningen for at være berettiget.
5. Medlemsstatens anmodning skal endvidere præcisere, hvorledes undtagelsen i stk. 2 påtænkes brugt, samt indeholde oplysninger om planlagte supplerende foranstaltninger med henblik på at koncentrere fondene om konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse, herunder om nødvendigt en ændring af de operationelle programmer.
6. Undtagelsen i stk. 2 finder ikke anvendelse på udgiftsoversigter, der forelægges efter den 31. december 2013.
7. Ved beregningen af mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen, der forelægges, efter at medlemsstaten er ophørt med at modtage den finansielle støtte, der er omhandlet i stk. 2, tager Kommissionen ikke hensyn til de forhøjede beløb, der er udbetalt i henhold til nævnte stykke.
Disse beløb tages dog i betragtning i forbindelse med artikel 79, stk. 1.
8. De forhøjede mellemliggende betalinger, der følger af anvendelsen af stk. 2, stilles hurtigst muligt til rådighed for forvaltningsmyndigheden og anvendes kun til betalinger i forbindelse med gennemførelsen af det operationelle program.
9. I forbindelse med den strategiske rapportering i henhold til artikel 29, stk. 1, skal medlemsstaterne forelægge Kommissionen passende oplysninger om brugen af undtagelsen i nærværende artikels stk. 2, der viser, hvordan det forhøjede støttebeløb har bidraget til at fremme konkurrenceevne, vækst og beskæftigelse i den berørte medlemsstat. Kommissionen tager disse oplysninger i betragtning i forbindelse med udarbejdelsen af den strategiske rapport, der er nævnt i artikel 30, stk. 1.
10. Uanset stk. 2 må Unionens bidrag i form af de mellemliggende betalinger og betalinger af saldoen dog ikke være højere end det offentlige bidrag og den maksimale støtte fra fondene for hver prioritet, der er fastsat i Kommissionens afgørelse om godkendelse af det operationelle program.
11. Stk. 2-9 gælder ikke for operationelle programmer under målet om europæisk territorialt samarbejde.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder dog anvendelse med tilbagevirkende kraft for følgende medlemsstater: for så vidt angår Irland, Grækenland og Portugal med virkning fra den dato, hvor den finansielle støtte blev stillet til rådighed for disse medlemsstater som nævnt i artikel 77, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1083/2006, og for så vidt angår Ungarn, Letland og Rumænien med virkning fra den 1. januar 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, 13. december 2011
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 1311/2011/EU RENDELETE
(2011. december 13.)
az 1083/2006/EK tanácsi rendeletnek a pénzügyi stabilitásuk vonatkozásában komoly nehézségekkel küzdő vagy ilyen nehézségek által fenyegetett egyes tagállamok esetében a pénzügyi irányítással kapcsolatos rendelkezések tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 177. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A példa nélküli globális pénzügyi válság és gazdasági visszaesés súlyosan visszavetette a gazdasági növekedést és a pénzügyi stabilitást, és több tagállamban jelentősen rontotta a pénzügyi, gazdasági és szociális feltételeket. Egyes tagállamok komoly nehézségekkel - nevezetesen a gazdasági növekedésüket és pénzügyi stabilitásukat érintő problémákkal, valamint költségvetési hiányuknak és adósságállományuknak a nemzetközi gazdasági és pénzügyi helyzettel is összefüggő növekedésével - küzdenek, illetve ilyen nehézségek fenyegetik őket.
(2)
Jóllehet a válság negatív hatásainak ellensúlyozására már születtek fontos intézkedések, beleértve a jogi keret módosításait is, a pénzügyi válságnak a reálgazdaságra, a munkaerőpiacra és a polgárokra kifejtett hatása széles körben érzékelhető. Növekszik a tagállamok pénzügyi forrásaira nehezedő nyomás, amelynek enyhítésére további gyors intézkedéseket kell hozni a strukturális alapokból és a Kohéziós Alapból származó finanszírozás maximális és optimális felhasználása révén.
(3)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 122. cikkének (2) bekezdése alapján - amely előírja, hogy ha egy tagállam általa nem befolyásolható rendkívüli események folytán nehézségekkel küzd, vagy esetében súlyos nehézségek komoly veszélye áll fenn, uniós pénzügyi támogatás nyújtható számára - az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendelet (3) létrehozta az Unió pénzügyi stabilitásának megőrzését szolgáló mechanizmust.
(4)
A 2011/77/EU tanácsi végrehajtási határozattal (4) és a 2011/344/EU tanácsi végrehajtási határozattal (5) Írország, illetve Portugália kapott ilyen pénzügyi támogatást.
(5)
Görögország már a 407/2010/EU rendelet hatálybalépése előtt is súlyos nehézségekkel küzdött a pénzügyi stabilitás tekintetében. Ezért a Görögországnak nyújtandó pénzügyi támogatás nem alapulhatott az említett rendeleten.
(6)
A Görögországra vonatkozóan 2010. május 8-án megkötött hitelezők közötti megállapodás és hitelmegállapodás 2010. május 11-én lépett hatályba. A rendelkezések értelmében a hitelezők közötti megállapodás egy hároméves programidőszakban korlátozás nélkül hatályban marad mindaddig, amíg a hitelmegállapodás keretében kintlévőségek vannak.
(7)
A tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendelet (6) előírja, hogy a Tanácsnak középtávú pénzügyi támogatást kell nyújtania, ha fizetési mérleggel kapcsolatos nehézségek merültek fel, vagy ilyen nehézségek felmerülésének veszélye fenyeget valamely olyan tagállam esetében, amelynek pénzneme nem az euro.
(8)
A 2009/102/EK (7), a 2009/290/EK (8) és a 2009/459/EK tanácsi határozat (9) ilyen pénzügyi támogatást nyújtott Magyarország, Lettország, illetve Románia számára.
(9)
A vonatkozó tanácsi végrehajtási határozatok megállapítják azt az időszakot, amely alatt a pénzügyi támogatás Írország, Magyarország, Lettország, Portugália, illetve Románia rendelkezésre áll. Az az időszak, amely alatt a pénzügyi támogatás Magyarország rendelkezésére állt, 2010. november 4-én véget ért.
(10)
Az az időszak, amelynek során a hitelezők közötti megállapodás és a hitelmegállapodás által biztosított pénzügyi támogatás Görögország részére rendelkezésre áll, az ezen eszközökben részt vevő egyes tagállamoktól függően különböző.
(11)
Az euroövezetbe tartozó 17 tagállam pénzügyminiszterei 2011. július 11-én aláírták az európai stabilitási mechanizmus (ESM) létrehozásáról szóló szerződést. Az említett szerződés szerint - amely a 2011. március 25-i, 2011/199/EU európai tanácsi határozaton alapul, amely az Európai Unió működéséről szóló szerződés 136. cikkét azon tagállamok stabilizációs mechanizmusa tekintetében módosítja, amelyek hivatalos pénzneme az euro (10) - az ESM látja el a jelenleg az európai pénzügyi stabilitási eszköz (EFSF) és az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus (EFSM) által végzett feladatokat 2013-tól. Ezért az ESM-et már figyelembe kell venni e rendeletben.
(12)
Az Európai Tanács 2011. június 23-24-i következtetéseiben üdvözölte a Bizottság azon szándékát, hogy fejlessze a Görögország számára nyújtandó kölcsön programja és az uniós források közötti szinergiákat, és támogatta a Görögország uniós források felvételére való képességének fokozására irányuló erőfeszítéseket annak érdekében, hogy a versenyképesség javítását és a munkahelyteremtést ismételten középpontba állítva ösztönözze a növekedést és a foglalkoztatást. Ezenkívül az Európai Tanács üdvözölte és támogatta azt a kezdeményezést is, hogy a Bizottság a tagállamokkal közösen dolgozzon ki átfogó programot a Görögországnak nyújtandó technikai segítségre vonatkozóan. Az Európai Regionális Fejlesztési Alapra, az Európai Szociális Alapra és a Kohéziós Alapra vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 2006. július 11-i 1083/2006/EK tanácsi rendelet (11) ezen módosítása hozzájárul a szinergia megteremtésre irányuló erőfeszítésekhez.
(13)
Az uniós finanszírozás irányításának megkönnyítése, a tagállami és regionális beruházások felgyorsításának elősegítése, valamint a kohéziós politika végrehajtásához szükséges finanszírozás biztosítása érdekében a pénzügyi stabilitás tekintetében súlyos nehézségekkel küzdő és az intézkedésben való részvételüket kérelmező tagállamok esetében lehetővé kell tenni, hogy - indokolt esetben, ideiglenesen és anélkül, hogy ez a 2014-2020-as programozási időszakot érintené - a strukturális alapokból és a Kohéziós Alapból származó időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések az egyes prioritási tengelyekre vonatkozó jelenlegi társfinanszírozási rátához képest tíz százalékpontnak megfelelő összeggel növelhetők legyenek. Ennek eredményeképpen a szükséges nemzeti hozzájárulást ennek megfelelő mértékben csökkentik. E módosítás ideiglenes jellegéből következően, és annak érdekében, hogy az ideiglenesen megnövelt kifizetések számításához referenciaértékként megmaradjanak az eredeti társfinanszírozási ráták, a mechanizmus alkalmazásából eredő változásokat nem indokolt feltüntetni az operatív programban foglalt pénzügyi tervben. Az operatív programokat aktualizálni kell annak érdekében, hogy az alapokból származó finanszírozás a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás támogatására összpontosuljon, és hogy az operatív programok általános és konkrét céljai összhangban legyenek a rendelkezésre álló, csökkentett teljes támogatási összeggel.
(14)
Minden olyan tagállamnak, amely az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti eltérés igénybevételére vonatkozó kérelmet nyújt be a Bizottsághoz, egyértelműen meg kell jelölnie a kérelmében azt az időpontot, amelytől kezdődően indokoltnak véli az eltérést. Az érintett tagállamnak kérelmében közölnie kell mindazokat az információkat, amelyek - a makrogazdasági és költségvetési helyzetére vonatkozó adatok alapján - igazolják, hogy a nemzeti hozzájáruláshoz szükséges források nem állnak rendelkezésre. Az érintett tagállamnak azt is bizonyítania kell, hogy a kifizetéseknek az eltérés igénybevételével történő megnövelése az operatív programok további végrehajtásának biztosításához szükséges, valamint hogy a felvevőképesség problémája akkor is fennáll, ha a társfinanszírozási rátáknak az 1083/2006/EK rendelet III. melléklet szerinti felső határait alkalmazzák. Az érintett tagállamnak a kérelemben meg kell továbbá jelölnie a megfelelő tanácsi határozatra vagy más olyan jogi aktusra való hivatkozást, amelynek értelmében a tagállam jogosult az eltérés igénybevételére. A Bizottságnak ellenőriznie kell a benyújtott információk helytállóságát és számára a kérelem benyújtásától számítva 30 napot kell biztosítani arra, hogy kifogással éljen. Az eltérés hatékony alkalmazásának és működőképességének biztosítása érdekében azt az előzetes feltevést kell alapul venni, hogy a tagállam kérelme indokolt, ha a Bizottság nem emel kifogást. A Bizottságot ugyanakkor fel kell hatalmazni arra, hogy végrehajtási aktussal határozatot fogadhasson el a tagállami kérelemmel szembeni kifogásairól, amelyben megadja az elutasítás indokait.
(15)
Az operatív programok keretében folyósítandó időközi kifizetések és végső egyenleg kiszámítására vonatkozó szabályokat ennek megfelelően felül kell vizsgálni arra az időszakra vonatkozóan, amikor a tagállamok a pénzügyi stabilitásukat érintő súlyos nehézségek leküzdése érdekében pénzügyi támogatásban részesülnek.
(16)
Gondoskodni kell arról, hogy az 1083/2006/EK rendelet 77. cikke (2) bekezdésének megfelelően ideiglenesen megnövelt időközi kifizetésekből részesülő tagállamok rendelkezésére bocsátott megnövelt összegek és a végsőegyenleg-kifizetések felhasználásáról megfelelő jelentés készüljön.
(17)
A pénzügyi támogatás rendelkezésre állási időszakának vége után szükség lehet többek között arra, hogy az 1083/2006/EK rendelet 48. cikke (3) bekezdésének megfelelően elvégzett értékelések felmérjék, hogy a nemzeti társfinanszírozás mértékének csökkentése nem vezet-e az eredetileg kitűzött céloktól való jelentős eltéréshez. Az értékelések az operatív program felülvizsgálatát eredményezhetik.
(18)
A nemzetközi pénzpiacokat sújtó példa nélküli válság és a gazdasági visszaesés, ami számos tagállam pénzügyi stabilitását súlyosan megrendítette, haladéktalan intézkedést tesz szükségessé a gazdaság egészét érő kedvezőtlen hatások enyhítésére, ezért ennek a rendeletnek a lehető leghamarabb hatályba kell lépnie. Az érintett tagállamokban fennálló kivételes körülményekre tekintettel a rendeletet visszaható hatállyal kell alkalmazni, a kérelmező tagállam helyzetétől függően vagy a 2010-es költségvetési év kezdetétől vagy pedig attól az időponttól, amikor a pénzügyi támogatást rendelkezésre bocsátották, azokra az időszakokra vonatkozóan, amikor az érintett tagállam pénzügyi támogatást kapott az Uniótól vagy más euroövezeti tagállamtól a pénzügyi stabilitását érintő súlyos nehézségek kezelése céljából.
(19)
Amennyiben az időközi kifizetések vagy a végsőegyenleg-kifizetések ideiglenes növelését irányozzák elő az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti eltéréssel összhangban, figyelembe kell venni a valamennyi tagállamot érintő - és az Európai Unió általános költségvetésében is megfelelően megjelenítendő - költségvetési megszorításokat is. Emellett, mivel a mechanizmus fő célja konkrét, aktuális nehézségek kezelése, alkalmazását időben korlátozni kell. Ezért tehát a mechanizmus alkalmazását a 2010. január 1-jétől2013. december 31-ig tartó időszakra kell korlátozni.
(20)
Az 1083/2006/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének helyébe a következő szöveg lép:
„77. cikk
Az időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések kiszámításának közös szabályai
(1) Az időközi kifizetések és a végsőegyenleg-kifizetések kiszámítása az egyes prioritási tengelyek tekintetében az adott operatív programról szóló határozatban megállapított társfinanszírozási rátának az igazoló hatóság által igazolt valamennyi költségnyilatkozatban szereplő, az adott prioritási tengely keretében említett elszámolható költségre való alkalmazásával történik.
(2) Az 53. cikk (2) bekezdésétől, az 53. cikk (4) bekezdésének második mondatától, valamint a III. mellékletben megállapított felső határoktól eltérve, az időközi kifizetések és a végső egyenleg kifizetése az egyes prioritási tengelyekre vonatkozó társfinanszírozási ráták 10 százalékpontos emelkedésének megfelelő mértékben növekszik - de a 100 %-ot nem haladhatja meg - az abban az időszakban benyújtott igazolt költségnyilatkozatokban újonnan bejelentett támogatható kiadások összege tekintetében, amely időszakban az adott tagállam megfelel a következő feltételek bármelyikének:
a)
az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus létrehozásáról szóló, 2010. május 11-i 407/2010/EU tanácsi rendeletnek (12) megfelelően pénzügyi támogatás áll rendelkezésére, illetve az említett rendelet hatálybalépése előtt más euroövezeti tagállamok bocsátottak a rendelkezésére ilyen támogatást;
b)
a tagállamok fizetési mérlegéhez középtávú pénzügyi támogatási mechanizmus eszköz létrehozásáról szóló, 2002. február 18-i 332/2002/EK tanácsi rendeletnek (13) megfelelően középtávú pénzügyi támogatást bocsátottak a rendelkezésére;
c)
az európai stabilitási mechanizmus létrehozásáról szóló szerződésnek megfelelően, annak hatálybalépését követően pénzügyi támogatást bocsátottak a rendelkezésére.
(3) Azon tagállam, amely igénybe kívánja venni a (2) bekezdés szerinti eltérést, írásbeli kérelmet nyújt be a Bizottsághoz 2012. február 21-ig, vagy az attól az időponttól számított két hónapon belül, amikortól kezdődően a tagállam megfelel a (2) bekezdésben említett feltételek valamelyikének.
(4) Az érintett tagállam a (3) bekezdés szerinti kérelmében indokolja az eltérés igénybevételének szükségességét a következők megállapításához szükséges információk közlésével:
a)
- makrogazdasági és költségvetési helyzetére vonatkozó adatok alapján - a nemzeti hozzájáruláshoz szükséges források nem állnak rendelkezésre;
b)
a kifizetések (2) bekezdésben említett megnövelése szükséges az operatív programok további végrehajtásának biztosításához;
c)
a nehézségek akkor is fennállnak, ha a társfinanszírozási rátáknak a III. mellékletben meghatározott felső határait alkalmazzák;
d)
az érintett tagállam teljesíti a (2) bekezdés a), b) vagy c) pontjában említett feltételek valamelyikét, a megfelelő tanácsi határozatra vagy más jogi aktusra, valamint azon konkrét időpontra való hivatkozással, amelytől kezdődően a pénzügyi támogatást a tagállam rendelkezésére bocsátották.
A Bizottság ellenőrzi, hogy a benyújtott információk indokolják-e a (2) bekezdés szerinti eltérés biztosítását. A Bizottság a kérelem benyújtásától számított 30 napon belül kifogással élhet a benyújtott információk helytállóságával kapcsolatban.
Ha a Bizottság kifogással él a tagállam kérelmével kapcsolatban, akkor erről végrehajtási aktussal határozatot fogad el, amelyben közli indokait.
Ha a Bizottság nem él kifogással a tagállam (3) bekezdése szerinti kérelmével kapcsolatban, a kérelmet indokoltnak kell tekinteni.
(5) A tagállam a kérelmében részletesen ismerteti továbbá, hogy milyen felhasználási céllal kívánja igénybe venni a (2) bekezdés szerinti eltérést, és tájékoztatást nyújt azokról a kiegészítő intézkedésekről, amelyeket annak érdekében irányoz elő, hogy az alapokból származó finanszírozást a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás támogatására összpontosítsa, ideértve adott esetben az operatív programok módosítására vonatkozó információkat is.
(6) A (2) bekezdés szerinti eltérés a 2013. december 31. után benyújtott költségnyilatkozatokra nem alkalmazható.
(7) Az időközi kifizetések és a végső egyenleg azt követően történő kiszámításához, hogy a tagállam már nem részesül a (2) bekezdésben említett pénzügyi támogatásban, a Bizottság nem veszi figyelembe az említett bekezdéssel összhangban kifizetett megnövelt összegeket.
Ezeket az összegeket a 79. cikk (1) bekezdésének alkalmazásában azonban figyelembe kell venni.
(8) A (2) bekezdés alkalmazása következtében megnövelt időközi kifizetési összegeket a lehető legrövidebb időn belül az irányító hatóság rendelkezésére kell bocsátani, és azok kizárólag az operatív program végrehajtásával összefüggő kifizetésekre használhatók fel.
(9) A tagállamok a 29. cikk (1) bekezdése szerinti stratégiai jelentéstétel keretében megfelelő információkat bocsátanak a Bizottság rendelkezésére az e cikk (2) bekezdése szerinti eltérés felhasználásáról, és ismertetik, hogy a támogatás megnövelt összege hogyan járult hozzá az érintett tagállamban a versenyképesség, a növekedés és a foglalkoztatás előmozdításához. A Bizottság a 30. cikk (1) bekezdésében említett stratégiai jelentéstétel során figyelembe veszi ezeket az információkat.
(10) A (2) bekezdéstől eltérve az időközi kifizetéseken és a végsőegyenleg-kifizetéseken keresztüli uniós hozzájárulás nem haladhatja meg a közpénzből való hozzájárulást és az operatív program engedélyezéséről szóló bizottsági határozatban az egyes prioritási tengelyek tekintetében megállapított, az alapokból származó támogatás maximális összegét.
(11) A (2)-(4) bekezdés nem alkalmazható az „európai területi együttműködés” célkitűzés alá tartozó operatív programokra.
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napján lép hatályba.
Ezt a rendeletet azonban visszamenőleges hatállyal kell alkalmazni a következő tagállamokra: Írország, Görögország és Portugália esetében attól a naptól kezdődően, amikor az 1083/2006/EK rendelet 77. cikkének (2) bekezdése szerinti pénzügyi támogatást e tagállamok rendelkezésére bocsátották, Magyarország, Lettország és Románia esetében pedig 2010. január 1-jétől kezdődően.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2011. december 13-án.