PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. března 2014
o uspořádání časově omezeného testu umožňujícího určité odchylky při uvádění populací rostlinných druhů pšenice, ječmene, ovsa a kukuřice na trh podle směrnice Rady 66/402/EHS
(oznámeno pod číslem C(2014) 1681)
(Text s významem pro EHP)
(2014/150/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh (1), a zejména na článek 13a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 66/402/EHS stanoví zvláštní požadavky pro produkci osiva obilovin a jeho uvádění na trh. Ustanovení této směrnice brání uvádění na trh osiv, která nenáleží k určité odrůdě.
(2)
Nový výzkum v Unii týkající se rozmnožovacího materiálu rostlin, který nesplňuje definici odrůdy z hlediska uniformnosti, nicméně ukazuje, že by používání tohoto různorodého materiálu mohlo skýtat výhody, zejména co se týče ekologické produkce nebo produkce v zemědělství s nízkými vstupy například v zájmu omezení šíření chorob.
(3)
Aby bylo možné uvádět osivo těchto populací na trh, bylo by nezbytné změnit čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G směrnice 66/402/EHS přidáním možnosti uvádět na trh osiva, jež nesplňují požadavky týkající se odrůdových hledisek. K rozhodnutí o takovéto změně směrnice 66/402/EHS je třeba shromáždit informace o uvádění osiv těchto populací na trh. Zejména je zapotřebí ověřit, zda lze na základě informací o metodách jejich šlechtění a pěstování zajistit identifikaci populací konkrétních druhů se zárukami podobnými těm, jež vyplývají z požadavků týkajících se odrůdových hledisek. Kromě toho je třeba v rámci tohoto testu posoudit, zda lze zajistit pravost osiva těchto populací, která jsou uváděna na trh, a informace pro uživatele se zárukami podobnými zárukám vyplývajícím z čl. 3 odst. 1 a článku 10, jež jsou založeny na požadavcích sledovatelnosti a určení míst produkce.
(4)
S ohledem na vlastnosti populací by mohlo uznávání osiva populací představovat pro orgány i hospodářské subjekty neúměrnou zátěž. Je tedy vhodné shromáždit informace o možnosti vytvořit systém kontrol produkce osiva populací, které nevyžaduje uznání, a jeho uvádění na trh.
(5)
Vzhledem k jejich významu pro odvětví trhu s obilovinami a k dostupným výsledkům výzkumu by druhy, jež budou předmětem tohoto testu, měly být pšenice, ječmen, oves a kukuřice.
(6)
V zájmu vyjasnění povahy populací ve srovnání s odrůdami je třeba stanovit požadavek týkající se počtu odrůd, jež byly použity při křížení k vyšlechtění populace.
(7)
Odpovědné úřední subjekty by měly tento test sledovat prostřednictvím úředních kontrol produkce osiva populací, jejich množství a jejich uvádění na trh, osob provádějících udržovací šlechtění těchto populací a výkonnost těchto populací v konkrétních oblastech.
(8)
Je třeba stanovit podmínky pro podávání žádostí a povolování populace na základě tohoto rozhodnutí, dále pro předkládání referenčních vzorků, název populace a registraci osob produkujících a uvádějících tuto populaci na trh. Důležité je, aby byly tyto podmínky posuzovány s cílem zajistit pravost a sledovatelnost těchto populací během produkce a jejich uvádění na trh, zajistit účinné kontroly ze strany odpovědných úředních subjektů a zamezit vytvoření trhu souběžného s trhem vytvořeným na základě směrnice 66/402/EHS.
(9)
Mimoto je vhodné stanovit pro produkci a uvádění na trh konkrétní požadavky, aby se zajistilo, že osivo populací bude splňovat stejné požadavky ve všech zúčastněných členských státech. Tyto požadavky by měly vycházet z podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. V zájmu zajištění zdraví a jakosti osiva by měly být tyto požadavky podobné požadavkům, jež jsou stanoveny pro certifikované osivo ve směrnici 66/402/EHS, aby byla zajištěna srovnatelná úroveň jakosti.
(10)
Vzhledem k testovací povaze opatření stanoveného v tomto rozhodnutí by mělo být určeno maximální množství pro uvádění populací na trh, přičemž by se mělo přihlédnout k potřebě testovat různé druhy populací za využití stávajících zařízení. Toto množství by mělo být takové, aby umožňovalo spolehlivé a reprezentativní výsledky testu. Nemělo by však překročit určitou hranici, aby se zabránilo vytvoření trhu s osivem, jenž by byl souběžný s trhem vytvořeným na základě směrnice 66/402/EHS.
(11)
V zájmu zajištění transparentnosti a informovaného rozhodování uživatelů těchto populací a s cílem předejít podvodným praktikám by měly být přijaty pro uvádění osiva těchto populací na trh zvláštní podmínky označování návěskou platné po dobu provádění testu. Vzhledem ke zvláštní povaze populací by tyto podmínky měly být odchylné od ustanovení přílohy V směrnice 66/402/EHS. Je potřeba ověřit, zda lze pro uživatele materiálu zajistit dostatečné a odpovídající informace prostřednictvím požadavku, aby se v názvu populací jasně uvádělo, že jde o populace, a aby návěska uváděla oblast produkce.
(12)
Při určování hospodářské, agronomické a environmentální hodnoty ustanovení, která představují lepší alternativu k výše uvedeným ustanovením směrnice 66/402/EHS, je důležité zajistit komplexní posouzení několika prvků a výsledků tohoto testu. Za tím účelem by měly členské státy zaznamenávat příslušné informace, jmenovitě druhy a názvy používané pro testované populace, druh populací, způsoby povolování populací a související náklady, výsledky zkoušek, výkonnostní výsledky, velikost zapojených hospodářských subjektů, druh uživatelů a jejich zkušenosti.
(13)
Aby členské státy mohly ověřit, že není překročeno maximální množství osiva populací, měly by hospodářské subjekty, jež mají v úmyslu tyto populace produkovat, sdělit dotčeným členským státům množství, která hodlají vyprodukovat.
(14)
Aby bylo hospodářským subjektům umožněno produkovat a uvádět na trh dostatečné množství osiva a příslušným orgánům umožněno kontrolovat uvedený materiál a shromáždit dostatečné a porovnatelné informace pro přípravu zprávy, měl by test probíhat alespoň po dobu tří období, kdy je osivo uváděno na trh.
(15)
Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
1. Na úrovni Unie se pořádá časově omezený test za účelem posouzení, zda může produkce osiva populací uvedených v článku 2 a náležejících k druhům Avena spp., Hordeum spp., Triticum spp. a Zea mays L. určeného k uvedení na trh a jeho uvádění na trh za určitých podmínek představovat lepší alternativu k vyloučení uvádění na trh osiva, jež nesplňuje požadavky čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G směrnice 66/402/EHS týkající se odrůdových hledisek osiva určitých druhů, a k požadavkům čl. 3 odst. 1 týkajícím se uvádění na trh s úředním uznáním jako „certifikované osivo“, „certifikované osivo první generace“ nebo „certifikované osivo druhé generace“.
2. Posoudí se tyto prvky:
a)
zda může identifikace populací těchto druhů proběhnout na základě informací o metodách jejich šlechtění a produkce, odrůdách použitých při křížení a hlavních vlastnostech těchto populací, a
b)
zda může být pravost osiva těchto populací uváděného na trh založena na požadavcích pro sledovatelnost a určení oblasti produkce.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na skupiny rostlin, které splňují tyto požadavky:
a)
jsou výsledkem určité kombinace genotypů;
b)
jsou považovány za jednotky vzhledem ke své schopnost množit se v nezměněné podobě, jakmile jsou zavedeny v určité oblasti produkce se specifickými agroklimatickými podmínkami;
c)
vznikly jedním z těchto postupů:
i)
křížením pěti čí více odrůd ve všech kombinacích, po němž následuje spojení potomstva a vystavení populace přírodnímu výběru v po sobě následujících generacích,
ii)
společným pěstováním alespoň pěti odrůd převážně cizosprašných druhů, spojením potomstva, opakovaným výsevem a vystavením populace přírodnímu výběru, dokud se rostliny původních odrůd již nebudou vyskytovat,
iii)
vzájemným křížením odrůd za použití jiných protokolů křížení, než jsou protokoly uvedené v bodě i) nebo ii), s cílem vyprodukovat podobně odlišnou populaci, jež neobsahuje odrůdy.
Dále budou tyto skupiny rostlin označovány jako „populace“.
Článek 3
Účast členských států
1. Testu se může účastnit kterýkoli členský stát. Posledním datem, k němuž mohou členské státy zahájit svou účast, je leden 2017.
2. Členské státy, které se rozhodnou účastnit se testu (dále jen „zúčastněné členské státy“), uvědomí Komisi a ostatní členské státy o své účasti, přičemž uvedou druhy a oblasti, jichž se jejich účast týká, a opatření uplatněná podle tohoto rozhodnutí.
3. Zúčastněné členské státy mohou svou účast v testech kdykoli ukončit tak, že o této skutečnosti uvědomí Komisi.
Článek 4
Osvobození od povinností
Zúčastněné členské státy jsou osvobozeny od povinností stanovených v čl. 2 odst. 1 písm. E, F a G, v čl. 3 odst. 1 a v článku 10 směrnice 66/402/EHS, pokud jde o produkci populací určených k uvedení na trh a jejich uvádění na trh.
Článek 5
Identifikace populací
Populaci lze identifikovat na základě těchto prvků:
a)
odrůdy, jež byly použity při křížení k vytvoření populace;
b)
systémy šlechtění, jak jsou definovány příslušnými protokoly;
c)
oblast produkce;
d)
stupeň heterogenity, zejména u samosprašných druhů, a
e)
vlastnosti populací uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. f).
Článek 6
Podmínky produkce osiva populací a jeho uvádění na trh
Pro účely tohoto testu členské státy zajistí, aby mohlo být osivo populace určené k uvedení na trh produkováno a uváděno na trh, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
osivo náleží k povolené populaci;
b)
osivo je v souladu s ustanoveními článku 9;
c)
název populace je v souladu s ustanoveními článku 8;
d)
populace je šlechtěna a osivo je produkováno osobami registrovanými podle článku 10.
Článek 7
Povolování populací
1. Členské státy povolí populace v souladu s odstavci 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Žádost o povolení se podává orgánu příslušnému k uznávání osiva. Tato žádost musí obsahovat tyto prvky:
a)
jméno (název) a adresa žadatele;
b)
druh a název populace;
c)
popis druhu techniky použité k vytvoření populace, případně s odkazem na čl. 2 písm. c) bod i), ii) nebo iii);
d)
cíle šlechtitelského programu;
e)
metoda šlechtění a produkce: systém šlechtění definovaný příslušnými protokoly, odrůdy použité k šlechtění a produkci populace a program kontroly vlastní produkce používaný dotčeným hospodářským subjektem;
f)
popis vlastností populace:
i)
dokumentace vlastností populace, které žadatel považuje za důležité, pokud jde o výnos, jakost, výkonnost, využitelnost pro systémy s nízkými vstupy, odolnost vůči chorobám, stabilitu výnosu, chuť nebo barvu,
ii)
výsledky experimentálních zkoušek týkající se vlastností uvedených v bodě i);
g)
oblast produkce;
h)
prohlášení žadatele týkající se pravdivosti prvků uvedených v čl. 5 odst. 1;
i)
reprezentativní vzorek populace;
j)
jméno a adresa osoby odpovědné za šlechtění, produkci a udržovací šlechtění.
3. Orgán příslušný k uznávání osiva ověří tyto prvky:
a)
soulad žádosti s odstavcem 2, a
b)
soulad populace s požadavky na identifikaci uvedenými v článku 5.
O souladu s požadavky na identifikaci uvedenými v článku 5 je rozhodnuto na základě předložené dokumentace a inspekcí v prostorách, kde je populace produkována.
4. Povolení populace a prvky uvedené v odstavci 2 jsou oznámeny ostatním členským státům a Komisi.
Článek 8
Názvy populací
1. Populace musí mít název. Pro názvy populací se odpovídajícím způsobem použijí pravidla pro názvy odrůd stanovená v čl. 9 odst. 6 směrnice Rady 2002/53/ES (2).
2. V každém názvu se na konec doplní slovo „populace“.
Článek 9
Požadavky týkající se množitelského porostu, osiva a hmotnosti partií a vzorků
1. Použijí se body 1 a 6 přílohy I směrnice 66/402/EHS.
2. Během produkce osiva populací a jeho uvádění na trh musí osivo splňovat požadavky stanovené v bodech 2 a 3 přílohy II směrnice 66/402/EHS týkající se druhé generace certifikovaného osiva populací Avena nuda L., Avena sativa L., Avena strigosa Schreb., Hordeum vulgare L., Triticum aestivum L., Triticum durum L. a Triticum spelta L. a certifikovaného osiva v případě populací Zea mays L.
3. Během produkce osiva populací a jeho uvádění na trh musí hmotnost partií a vzorků splňovat požadavky stanovené v příloze III směrnice 66/402/EHS a v případě Zea mays L. požadavky stanovené v ustanoveních uvedené přílohy, jež se týkají certifikovaného osiva tohoto druhu.
Článek 10
Registrace šlechtitelů, producentů a osob odpovědných za udržovací šlechtění populací
1. Každý členský stát zaznamená do registru osoby, které šlechtí populace nebo produkují či provádí udržovací šlechtění osiva populací na území daného státu, pokud splňují požadavky stanovené v odstavci 2.
2. Šlechtitelé, producenti a osoby odpovědné za udržovací šlechtění populací předloží orgánu příslušnému k uznávání osiva žádost o zápis do registru. Tato žádost zahrnuje tyto prvky:
a)
jejich jméno, adresa a kontaktní údaje;
b)
název dotčené populace.
3. Registr obsahuje tyto údaje:
a)
jméno, adresa a kontaktní údaje stanovené v odst. 2 písm. a);
b)
název populace, jež má být produkována či udržována, uvedený v odst. 2 písm. b).
Článek 11
Označování
Obaly nebo nádoby s osivem musí být opatřeny návěskou, kterou upevní producent. Tato návěska musí obsahovat informace stanovené v příloze I.
Článek 12
Množstevní omezení
1. Množství na trh uváděného osiva povolené populace každého druhu nesmí pro každý zúčastněný členský stát za rok překročit 0,1 % osiva téhož druhu vyprodukovaného v tomto roce v zúčastněném členském státě.
2. Každý producent ohlásí orgánu příslušnému k uznávání osiva množství každé populace, které hodlá za každý rok vyprodukovat.
3. Zúčastněný členský stát může zakázat uvádění osiva populace na trh, jestliže má za to, že vzhledem k účelu testu není vhodné, aby byla na trh uvedena dodatečná množství osiva dotčené populace. Okamžitě o tom uvědomí dotčeného producenta nebo dotčené producenty.
Článek 13
Sledovatelnost
1. Každá osoba, která uvádí osivo populací na trh, zajistí sledovatelnost tohoto osiva.
2. Osoby, které uvádějí osivo populací na trh, uchovávají informace, jež jim umožňují určit osoby, které jim dodaly osivo populací, a osoby, kterým dodaly osivo populací.
3. Tyto informace musí být na požádání poskytnuty orgánu příslušnému k uznávání osiva.
Článek 14
Úřední kontroly
Orgány příslušné k uznávání osiva zúčastněných členských států provádí úřední kontroly produkce osiva populací a jeho uvádění na trh. Úřední kontroly zahrnují alespoň:
a)
inspekce v terénu, odběr vzorků a kontroly populací stanovené v bodě 1 přílohy II;
b)
dohled nad pořádáním srovnávacích testů v terénních podmínkách stanovených k tomuto účelu v bodě 2 přílohy II;
c)
produkovaná množství a množství uvedená na trh;
d)
soulad producenta nebo jakékoli osoby uvádějící osivo na trh podle tohoto rozhodnutí.
Kontrola uvedená v písmenu d) se provede alespoň jednou ročně. Zahrnuje inspekce prostor dotčených osob a polí využívaných k produkci populací.
Článek 15
Udržovací šlechtění populací
1. Osoba odpovědná za udržovací šlechtění populací udržuje populaci po dobu trvání tohoto testu.
Toto udržovací šlechtění musí být v souladu s přijímanými postupy udržovacího šlechtění pro dotčený druh.
2. Osoba odpovědná za udržovací šlechtění populace vede záznamy týkající se udržovacího šlechtění populací a kdykoli tyto záznamy poskytne ke kontrole odpovědnému úřednímu subjektu.
3. Odpovědný úřední subjekt provádí kontroly způsobu, jakým jsou tyto populace udržovány, a může za tím účelem odebírat vzorky osiva dotčených populací.
Článek 16
Oznamovací povinnosti producentů
Producenti každoročně oznámí orgánům příslušným k uznávání osiva informace stanovené v písmenech a), b), c), f), g), h) a i) přílohy III.
Článek 17
Záznam údajů
Zúčastněné členské státy zaznamenávají údaje uvedené v příloze III, které se týkají produkce populací a jejich uvádění na trh. Na požádání si vzájemně poskytují pomoc při zaznamenávání těchto údajů.
Článek 18
Povinnosti podávat zprávy
1. Zúčastněné členské státy předloží za každý rok do 31. března následujícího roku Komisi a ostatním členským státům výroční zprávu zahrnující tyto prvky:
a)
informace o druzích a počtu populací povolených pro jednotlivé druhy, jež jsou produkovány a uváděny na trh v rámci testu, a
b)
množství, jež byla vyprodukována a uvedena na trh za každou populaci a druh, a případně členský stát, pro který bylo osivo určeno.
Zúčastněné členské státy se mohou rozhodnout, že do zprávy zahrnou jakékoli jiné relevantní informace.
2. Zúčastněné členské státy předloží do 31. března 2018 Komisi a ostatním členským státům zprávu obsahující informace uvedené v příloze III. Tato zpráva zahrnuje posouzení podmínek testu a případně posouzení zájmu na jeho prodloužení s ohledem na každý jednotlivý druh. Tato zpráva může zahrnovat jakoukoli jinou informaci, kterou členské státy pokládají za relevantní vzhledem k účelu testu.
3. Členský stát, který ukončí svou účast před 31. prosincem 2017, předloží svou zprávu do 31. března roku následujícího po ukončení své účasti.
Článek 19
Trvání testu
Test započne dne 1. března 2014 a skončí dne 31. prosince 2018.
Článek 20
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 18. března 2014.
DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 18. März 2014
über die Organisation eines zeitlich befristeten Versuchs, bei dem bestimmte Ausnahmen hinsichtlich des Inverkehrbringens von Populationen der Pflanzenarten Weizen, Gerste, Hafer und Mais gemäß der Richtlinie 66/402/EWG des Rates gewährt werden
(Bekanntgegeben unter Aktenzeichen C(2014) 1681)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2014/150/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 66/402/EWG des Rates vom 14. Juni 1966 über den Verkehr mit Getreidesaatgut (1), insbesondere auf Artikel 13a,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Richtlinie 66/402/EWG sind besondere Anforderungen an die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Getreidesaatgut festgelegt. Diese Bestimmungen untersagen das Inverkehrbringen von Saatgut, das keiner Sorte angehört.
(2)
Allerdings zeigen die jüngsten Forschungen in der Union zu Pflanzenvermehrungsmaterial, das hinsichtlich der Einheitlichkeit nicht die Sortendefinition erfüllt, dass die Verwendung dieses heterogenen Materials von Nutzen sein könnte, vor allem im ökologischen Landbau oder in der extensiven Landwirtschaft, um beispielsweise die Verbreitung von Krankheiten einzudämmen.
(3)
Damit Saatgut solcher Populationen in Verkehr gebracht werden darf, wäre es erforderlich, Artikel 2 Absatz 1 Abschnitte E, F und G der Richtlinie 66/402/EWG dahingehend zu ändern, dass die Möglichkeit aufgenommen wird, Saatgut in Verkehr zu bringen, das die Anforderungen bezüglich des Sortenaspekts nicht erfüllt. Damit über eine solche Änderung der Richtlinie 66/402/EWG entschieden werden kann, ist es nötig, Informationen über das Inverkehrbringen von Saatgut von Populationen zusammenzutragen. Insbesondere muss geprüft werden, ob die Identifikation von Populationen bestimmter Arten auf der Grundlage von Informationen über die jeweiligen Züchtungs- und Erzeugungsmethoden sichergestellt werden kann, wobei Garantien ähnlich denen im Zusammenhang mit den Anforderungen bezüglich des Sortenaspekts zu leisten sind. Des Weiteren sollte im Rahmen dieses Versuchs bewertet werden, ob - basierend auf den Rückverfolgbarkeitsanforderungen und der Identifikation der Erzeugungsorte - die Identität des in Verkehr gebrachten Saatguts als zu diesen Populationen gehörig sowie die Informationen für den Verwender sichergestellt werden können, wobei Garantien ähnlich denen gemäß Artikel 3 Absatz 1 und Artikel 10 zu leisten sind.
(4)
Angesichts der Merkmale von Populationen könnte die Zertifizierung von Saatgut von Populationen für Behörden und Unternehmer mit einem unverhältnismäßigen Aufwand verbunden sein. Daher sollten Informationen darüber eingeholt werden, ob die Möglichkeit besteht, ein Kontrollsystem für die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Saatgut von Populationen, für die keine Zertifizierung erforderlich ist, einzurichten.
(5)
In Anbetracht ihrer Bedeutung für den Getreidemarkt und der verfügbaren Forschungsergebnisse sollten für diesen Versuch die Arten Weizen, Gerste, Hafer und Mais gewählt werden.
(6)
Um die Beschaffenheit von Populationen im Vergleich zu Sorten zu klären, ist es erforderlich, eine Anforderung hinsichtlich der Zahl der Sorten festzulegen, die bei den Kreuzungen zur Züchtung einer Population verwendet werden.
(7)
Die zuständigen amtlichen Stellen sollten diesen Versuch durch amtliche Kontrollen überwachen, und zwar im Hinblick auf die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Saatgut von Populationen sowie deren Mengen, die mit der Erhaltungszüchtung dieser Populationen befassten Personen und die Leistung dieser Populationen in bestimmten Bereichen.
(8)
Bedingungen sollten festgelegt werden für die Einreichung von Anträgen und die Zulassung einer Population gemäß dem vorliegenden Beschluss, die Übermittlung einer Referenzprobe, die Bezeichnung der Population sowie die Registrierung der Personen, die diese Populationen erzeugen und in Verkehr bringen. Es ist wichtig, dass diese Bedingungen einer Bewertung unterzogen werden, um die Identität und Rückverfolgbarkeit bei der Erzeugung und beim Inverkehrbringen solcher Populationen sicherzustellen, wirksame Kontrollen durch die zuständigen amtlichen Stellen zu gewährleisten und die Schaffung eines Parallelmarktes zum gemäß der Richtlinie 66/402/EWG errichteten Markt zu verhindern.
(9)
Außerdem ist es angezeigt, spezifische Anforderungen an die Erzeugung und das Inverkehrbringen vorzusehen, damit sichergestellt wird, dass das Saatgut von Populationen in allen teilnehmenden Mitgliedstaaten dieselben Anforderungen erfüllt. Diese Anforderungen sollten auf den im vorliegenden Beschluss festgelegten Bedingungen basieren. Damit Gesundheit und Qualität des Saatguts gewährleistet sind, sollten diese Anforderungen den Anforderungen ähnlich sein, die gemäß der Richtlinie 66/402/EWG für zertifiziertes Saatgut gelten, so dass ein vergleichbares Qualitätsniveau sichergestellt ist.
(10)
Angesichts des Versuchscharakters der im vorliegenden Beschluss vorgesehenen Maßnahme sollte für das Inverkehrbringen von Populationen eine Höchstmenge festgelegt werden, wobei zu berücksichtigen ist, dass verschiedene Arten von Populationen mittels bestehender Einrichtungen getestet werden müssen. Diese Menge sollte so gewählt werden, dass der Versuch zuverlässige, repräsentative Ergebnisse ermöglicht. Sie sollte jedoch eine bestimmte Grenze nicht übersteigen, damit die Entwicklung eines Parallelmarktes zum gemäß der Richtlinie 66/402/EWG errichteten Markt für Saatgut verhindert wird.
(11)
Um die Transparenz zu gewährleisten, den Verwendern dieser Populationen überlegte Entscheidungen zu ermöglichen und Betrugspraktiken vorzubeugen, sollten besondere Kennzeichnungsbedingungen für das Inverkehrbringen von Saatgut dieser Populationen während des Versuchs festgelegt werden. Aufgrund der besonderen Beschaffenheit der Populationen sollten diese Bedingungen von den Bestimmungen des Anhangs V der Richtlinie 66/402/EWG abweichen. Es sollte getestet werden, ob durch die Anforderungen, dass aus der Bezeichnung von Populationen klar hervorgehen muss, dass es sich um Populationen handelt, und dass auf dem Etikett die Erzeugungsregion angegeben sein muss, für den Verwender des Materials genügend und geeignete Informationen gewährleistet werden können.
(12)
Um den wirtschaftlichen, agronomischen und umweltspezifischen Wert der verbesserten Alternativen zu den obigen Bestimmungen der Richtlinie 66/402/EWG ermitteln zu können, ist es wichtig, eine umfassende Bewertung mehrerer Elemente und Ergebnisse dieses Versuchs sicherzustellen. Zu diesem Zweck sollten die Mitgliedstaaten die entsprechenden Angaben protokollieren, d. h. die für Populationen im Rahmen dieses Versuchs verwendeten Arten und Bezeichnungen, die Art der Populationen, die Modalitäten und Kosten der Zulassung von Populationen, die Testergebnisse, die Leistungsergebnisse, die Größe der beteiligten Unternehmer, die Art der Verwender und deren Erfahrung.
(13)
Damit die Mitgliedstaaten nachprüfen können, dass die Höchstmenge an Saatgut von Populationen nicht überschritten wird, sollten Unternehmer, die vorhaben, solche Populationen zu erzeugen, den jeweiligen Mitgliedstaaten die Mengen mitteilen, die sie zu erzeugen beabsichtigen.
(14)
Um den Unternehmern die Erzeugung und das Inverkehrbringen einer ausreichenden Menge an Saatgut einzuräumen und den zuständigen Behörden die Untersuchung dieses Materials und die Erhebung ausreichender, vergleichbarer Informationen für die Erstellung des Berichts zu ermöglichen, sollte der Versuch über mindestens drei Vermarktungszeiträume durchgeführt werden.
(15)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für das landwirtschaftliche, gartenbauliche und forstliche Saat- und Pflanzgutwesen -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand
(1) Auf Unionsebene wird ein zeitlich befristeter Versuch zum Zweck der Bewertung organisiert, ob unter bestimmten Bedingungen die kommerzielle Erzeugung und das Inverkehrbringen von Saatgut von Populationen, die den Bestimmungen des Artikels 2 entsprechen und den Arten Avena spp., Hordeum spp., Triticum spp. und Zea mays L. angehören, als verbesserte Alternative dazu gelten kann, Saatgut, das die Anforderungen von Artikel 2 Absatz 1 Abschnitte E, F und G der Richtlinie 66/402/EWG bezüglich des Sortenaspekts beim Saatgut bestimmter Arten nicht erfüllt, vom Inverkehrbringen auszuschließen sowie als verbesserte Alternative zur Anforderung von Artikel 3 Absatz 1 bezüglich des Inverkehrbringens mit amtlicher Zertifizierung als „zertifiziertes Saatgut“, „zertifiziertes Saatgut, erste Generation“ oder „zertifiziertes Saatgut, zweite Generation“.
(2) Zu bewerten ist,
a)
ob die Identifikation von Populationen dieser Arten auf Basis von Informationen über ihre Züchtungs- und Erzeugungsmethoden, die bei der Kreuzung verwendeten Sorten und die Hauptmerkmale dieser Populationen vorgenommen werden kann und
b)
ob die Identität des Saatguts dieser in Verkehr gebrachten Populationen auf Rückverfolgbarkeitsanforderungen und die Identifikation der Erzeugungsregion gestützt werden kann.
Artikel 2
Geltungsbereich
Dieser Beschluss gilt für Pflanzengruppen, die alle nachstehenden Anforderungen erfüllen:
a)
Sie sind das Ergebnis einer bestimmten Kombination von Genotypen;
b)
sie werden hinsichtlich ihrer Eignung für eine identische Reproduktion in einem bestimmten Erzeugungsgebiet, in dem spezifische agroklimatische Bedingungen herrschen, als Einheiten betrachtet;
c)
sie werden durch eine der folgenden Methoden erzeugt:
i)
Kreuzung von fünf oder mehr Sorten in allen Kombinationen, anschließend Zusammenführung der Nachkommenschaft und natürliche Auslese des Bestands in den nachfolgenden Generationen;
ii)
gemeinsamer Anbau von mindestens fünf Sorten einer überwiegend fremdbefruchteten Art, Zusammenführung der Nachkommenschaft, mehrmalige Wiederaussaat und natürliche Auslese des Bestands, bis keine Pflanzen der ursprünglichen Sorten mehr vorhanden sind;
iii)
Zwischenkreuzung anderer als der unter Ziffer i oder ii genannten Sorten - wobei Kreuzungsprotokolle zu führen sind -, um eine ähnlich heterogene Population zu erzeugen, die keine Sorten enthält.
Im Folgenden werden solche Pflanzengruppen als „Populationen“ bezeichnet.
Artikel 3
Teilnahme von Mitgliedstaaten
(1) Jeder Mitgliedstaat kann an dem Versuch teilnehmen. Der Beginn der Teilnahme muss spätestens im Januar 2017 erfolgen.
(2) Die Mitgliedstaaten, die sich für eine Teilnahme an dem Versuch entschließen (im Folgenden „die teilnehmenden Mitgliedstaaten“), informieren die Kommission und die übrigen Mitgliedstaaten über ihre Teilnahme, wobei sie Angaben zu den von ihrer Teilnahme betroffenen Arten und Regionen sowie den im Rahmen dieses Beschlusses ergriffenen Maßnahmen machen.
(3) Die teilnehmenden Mitgliedstaaten können ihre Teilnahme jederzeit nach entsprechender Mitteilung an die Kommission beenden.
Artikel 4
Entbindung von Verpflichtungen
Die teilnehmenden Mitgliedstaaten werden von den Verpflichtungen gemäß Artikel 2 Absatz 1 Abschnitte E, F und G, Artikel 3 Absatz 1 sowie Artikel 10 der Richtlinie 66/402/EWG entbunden, was die kommerzielle Erzeugung und das Inverkehrbringen von Populationen anbelangt.
Artikel 5
Identifikation von Populationen
Eine Population muss durch folgende Elemente identifizierbar sein:
a)
die bei der Kreuzung zur Erzeugung der Population verwendeten Sorten;
b)
die Züchtungsprogramme gemäß der Definition in den jeweiligen Protokollen;
c)
das Erzeugungsgebiet;
d)
den Grad der Heterogenität, insbesondere bei selbstbefruchtenden Arten, und
e)
ihre Merkmale gemäß Artikel 7 Absatz 2 Buchstabe f.
Artikel 6
Bedingungen für die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Saatgut der Populationen
Für die Zwecke dieses Versuchs stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass das Saatgut der Population kommerziell erzeugt und in Verkehr gebracht werden kann, wenn folgende Bedingungen erfüllt sind:
a)
Das Saatgut gehört einer zugelassenen Population an;
b)
das Saatgut entspricht den Bestimmungen des Artikels 9;
c)
die Bezeichnung der Population entspricht den Bestimmungen des Artikels 8;
d)
die Population ist gezüchtet, und das Saatgut wird von Personen erzeugt, die nach Artikel 10 registriert sind.
Artikel 7
Zulassung von Populationen
(1) Die Mitgliedstaaten lassen Populationen gemäß den Absätzen 2, 3 und 4 zu.
(2) Ein Antrag auf Zulassung ist bei der Saatgutanerkennungsstelle einzureichen. Dieser Antrag muss Folgendes umfassen:
a)
Name und Anschrift des Antragstellers;
b)
Art und Bezeichnung der Population;
c)
eine Beschreibung der zur Erzeugung der Population angewandten Methode unter Bezugnahme auf Artikel 2 Buchstabe c Ziffer i, ii oder iii;
d)
die Ziele des Züchtungsprogramms;
e)
die Züchtungs- und Erzeugungsmethode: Züchtungsprogramm gemäß dem entsprechenden Protokoll, zur Züchtung und Erzeugung der Population verwendete Sorten sowie vom betreffenden Unternehmer durchgeführtes eigenes Erzeugungskontrollprogramm;
f)
eine Beschreibung der Merkmale der Population:
i)
eine Dokumentation derjenigen Merkmale, die der Antragsteller im Hinblick auf Ertrag, Qualität, Leistung, Nutzbarkeit für extensive Bewirtschaftungsformen, Krankheitsresistenz, Ertragsstabilität, Geschmack oder Farbe für wichtig hält;
ii)
die Versuchsergebnisse bezüglich der unter Ziffer i genannten Merkmale;
g)
Erzeugungsgebiet;
h)
eine Erklärung des Antragstellers über die Richtigkeit der in Artikel 5 Absatz 1 genannten Elemente;
i)
eine repräsentative Probe der Population;
j)
Name und Anschrift der für die Züchtung, die Erzeugung und die Erhaltungszüchtung verantwortlichen Personen.
(3) Die Saatgutanerkennungsstelle überprüft Folgendes:
a)
Der Antrag muss den Vorgaben von Absatz 2 entsprechen, und
b)
die Population muss die Identifikationsanforderungen gemäß Artikel 5 erfüllen.
Über die Erfüllung der Identifikationsanforderungen gemäß Artikel 5 ist auf Basis der vorgelegten Dokumentation und der Kontrollen in dem Betrieb, in dem die Population erzeugt wird, zu entscheiden.
(4) Die Zulassung einer Population und die in Absatz 2 aufgeführten Elemente sind den übrigen Mitgliedstaaten und der Kommission mitzuteilen.
Artikel 8
Bezeichnung von Populationen
(1) Populationen müssen eine Bezeichnung erhalten. Die Vorschriften über die Bezeichnung von Sorten, wie in Artikel 9 Absatz 6 der Richtlinie 2002/53/EG des Rates (2) festgelegt, gelten entsprechend für die Bezeichnung von Populationen.
(2) Am Ende jeder Bezeichnung ist das Wort „Population“ anzufügen.
Artikel 9
Anforderungen bezüglich des Feldbestands, des Saatguts sowie des Gewichts von Partien und Proben
(1) Es gelten die Bestimmungen von Anhang I Nummern 1 und 6 der Richtlinie 66/402/EWG.
(2) Während der Erzeugung und des Inverkehrbringens von Saatgut von Populationen erfüllt das Saatgut die Anforderungen gemäß Anhang II Nummern 2 und 3 der Richtlinie 66/402/EWG an zertifiziertes Saatgut der zweiten Generation im Fall von Populationen von Avena nuda L., Avena sativa L., Avena strigosa Schreb., Hordeum vulgare L., Triticum aestivum L., Triticum durum L. und Triticum spelta L. sowie an zertifiziertes Saatgut im Fall von Populationen von Zea mays L.
(3) Während der Erzeugung und des Inverkehrbringens von Saatgut von Populationen erfüllt das Gewicht der Partien und Proben die Anforderungen von Anhang III der Richtlinie 66/402/EWG und im Fall von Zea mays L. die Anforderungen des genannten Anhangs an zertifiziertes Saatgut dieser Art.
Artikel 10
Registrierung von Züchtern, Erzeugern und Verantwortlichen für die Erhaltungszüchtung von Populationen
(1) Jeder Mitgliedstaat erfasst die Personen, die in seinem Hoheitsgebiet Populationen züchten, Saatgut von Populationen erzeugen oder dessen Erhaltungszüchtung betreiben, in einem Register, falls sie die Anforderungen in Absatz 2 erfüllen.
(2) Züchter, Erzeuger und für die Erhaltungszüchtung von Populationen verantwortliche Personen übermitteln der Saatgutanerkennungsstelle einen Antrag auf Aufnahme in das Register. Dieser Antrag muss Folgendes umfassen:
a)
Name, Anschrift und Kontaktdaten;
b)
Bezeichnung der betreffenden Population.
(3) Das Register muss Folgendes umfassen:
a)
Name, Anschrift und Kontaktdaten gemäß Absatz 2 Buchstabe a;
b)
Bezeichnung der in Absatz 2 Buchstabe b genannten Population, die zur Erzeugung oder Erhaltungszüchtung vorgesehen ist.
Artikel 11
Kennzeichnung
Pakete oder Behälter mit Saatgut sind mit einem Etikett zu versehen, das vom Erzeuger angebracht wird. Dieses Etikett muss die Angaben gemäß Anhang I enthalten.
Artikel 12
Mengenmäßige Beschränkungen
(1) 1. Art darf je teilnehmenden Mitgliedstaat pro Jahr 0,1 % des im selben Jahr im teilnehmenden Mitgliedstaat erzeugten Saatguts derselben Art nicht übersteigen:
(2) Jeder Erzeuger meldet der Saatgutanerkennungsstelle die Menge jeder Population, die er in jedem Jahr zu erzeugen beabsichtigt.
(3) Ein teilnehmender Mitgliedstaat darf das Inverkehrbringen von Saatgut einer Population verbieten, wenn er es im Hinblick auf den Versuchszweck für unangemessen hält, zusätzliche Mengen des Saatguts der betreffenden Population auf den Markt zu bringen. Er setzt den bzw. die betroffenen Erzeuger hiervon unverzüglich in Kenntnis.
Artikel 13
Rückverfolgbarkeit
(1) Jede Person, die Saatgut von Populationen in Verkehr bringt, gewährleistet die Rückverfolgbarkeit dieses Saatguts.
(2) Eine Person, die Saatgut von Populationen in Verkehr bringt, bewahrt Informationen über die Personen auf, von denen ihr das Saatgut einer Population geliefert wurde, sowie über die Personen, an die sie dieses geliefert hat.
(3) Diese Informationen sind der Saatgutanerkennungsstelle auf Anfrage zur Verfügung zu stellen.
Artikel 14
Amtliche Kontrollen
Die Saatgutanerkennungsstellen der teilnehmenden Mitgliedstaaten unterziehen die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Saatgut von Populationen amtlichen Kontrollen. Die amtlichen Kontrollen müssen mindestens Folgendes umfassen:
a)
Feldbesichtigung, Beprobung und Kontrollen der Populationen gemäß Anhang II Nummer 1;
b)
Überwachung der Organisation vergleichender Feldversuche zu diesem Zweck gemäß Anhang II Nummer 2;
c)
erzeugte Mengen und in Verkehr gebrachte Mengen;
d)
Beachtung der einschlägigen Bestimmungen seitens des Erzeugers und aller Personen, die gemäß diesem Beschluss Saatgut in Verkehr bringen.
Die Kontrolle gemäß Buchstabe d erfolgt mindestens einmal jährlich. Sie umfasst Inspektionen der Betriebe der betroffenen Personen und der Felder, auf denen die Populationen erzeugt werden.
Artikel 15
Erhaltungszüchtung von Populationen
(1) Die für die Erhaltungszüchtung der Population verantwortliche Person übernimmt die Erhaltungszüchtung der Population während der Dauer dieses Versuchs.
Diese Erhaltungszüchtung hat nach der für die betreffende Art anerkannten Praxis zu erfolgen.
(2) Die für die Erhaltungszüchtung der Population verantwortliche Person führt hierüber Protokolle und stellt diese jederzeit zur Einsichtnahme durch die zuständige amtliche Stelle zur Verfügung.
(3) Die zuständige amtliche Stelle kontrolliert die Art und Weise der Erhaltungszüchtung der Populationen und kann zu diesem Zweck Proben vom Saatgut der betreffenden Populationen nehmen.
Artikel 16
Meldepflichten der Erzeuger
Die Erzeuger übermitteln den Saatgutanerkennungsstellen jedes Jahr die Informationen gemäß Anhang III Buchstaben a, b, c, f, g, h und i.
Artikel 17
Protokollierung von Informationen
Die teilnehmenden Mitgliedstaaten protokollieren die in Anhang III genannten Informationen über die Erzeugung und das Inverkehrbringen von Populationen. Auf Anfrage leisten sie einander bei der Protokollierung dieser Informationen Unterstützung.
Artikel 18
Berichtspflichten
(1) Die teilnehmenden Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission und den übrigen Mitgliedstaaten für jedes Jahr bis zum 31. März des Folgejahres einen Jahresbericht, der Folgendes umfasst:
a)
Informationen zu Typ und Anzahl der je Art zugelassenen Populationen, die im Rahmen des Versuchs erzeugt und in Verkehr gebracht wurden, und
b)
die je Population und Art erzeugten und in Verkehr gebrachten Mengen sowie gegebenenfalls den Mitgliedstaat, für den das Saatgut bestimmt war.
Den teilnehmenden Mitgliedstaaten steht es frei, weitere relevante Informationen in den Bericht aufzunehmen.
(2) Die teilnehmenden Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission und den übrigen Mitgliedstaaten bis zum 31. März 2018 einen Bericht mit den Informationen gemäß Anhang III. Dieser Bericht enthält eine Bewertung der Versuchsbedingungen und des Interesses an einer Verlängerung der Versuchsdauer, gegebenenfalls unter Bezugnahme auf jede einzelne Art. Der Bericht kann auch andere Informationen umfassen, die sie im Hinblick auf den Zweck des Versuchs als relevant erachten.
(3) Beendet ein Mitgliedstaat seine Teilnahme vor dem 31. Dezember 2017, so übermittelt er seinen Bericht bis zum 31. März des auf das Ende seiner Teilnahme folgenden Jahres.
Artikel 19
Zeitraum
Der Versuch läuft vom 1. März 2014 bis zum 31. Dezember 2018.
Artikel 20
Adressaten
Dieser Beschluss ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 18. März 2014