NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1058/2012
ze dne 12. listopadu 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity aflatoxinů v sušených fících
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu (aflatoxin B1 + G1 + B2 + G2) v řadě potravin.
(2)
Je nezbytné změnit maximální limit aflatoxinů v sušených fících, aby byl zohledněn vývoj v Codex Alimentarius, nové informace o tom, do jaké míry lze zabránit přítomnosti aflatoxinů použitím osvědčených postupů, a nové vědecké poznatky o rozdílu ve zdravotním riziku mezi různými hypotetickými maximálními limity aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu v různých potravinových komoditách.
(3)
Codex Alimentarius stanovil limit 10 μg/kg celkového aflatoxinu v sušených fících určených k přímé spotřebě (3). Tento maximální limit byl založen na posouzení provedeném Společným výborem odborníků FAO a WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) na jeho 68. zasedání, které se týkalo dopadu expozice a zdravotních rizik různých hypotetických maximálních limitů aflatoxinů u mandlí, para ořechů, lískových ořechů, pistácií a sušených fíků (4). Výbor dospěl ohledně sušených fíků k závěru, že uplatnění jakéhokoli scénáře hypotetických maximálních limitů by nemělo žádný závažný dopad na celkovou dietární expozici aflatoxinům. Bylo prokázáno, že při použití osvědčených postupů lze dosáhnout limitu 10 μg/kg celkového aflatoxinu.
(4)
Codex Alimentarius stanovil pouze maximální limit celkového aflatoxinu proto, že byly pozorovány velké rozdíly v poměru mezi aflatoxinem B1 a celkovým aflatoxinem, které jsou způsobeny různými faktory (rok sklizně, odrůda, počasí). Avšak vzhledem k tomu, že aflatoxin B1 je nejsilnějším karcinogenem, stanovily právní předpisy EU kromě limitu celkového aflatoxinu i zvláštní nižší maximální limit aflatoxinu B1. Celkový aflatoxin je suma aflatoxinů B1, B2, G1 a G2. Proto je vhodné, aby maximální limit stanovený pro aflatoxin B1 odpovídal limitu stanovenému pro celkový aflatoxin. Příslušný limit aflatoxinu B1 byl stanoven pomocí údajů o výskytu aflatoxinů v sušených fících, které byly shromažďovány od roku 2005. Z tohoto výpočtu vyplývá, že poměr obsahu aflatoxinu B1 k obsahu celkového aflatoxinu je průměrně spíše 0,6, a nikoli, že koncentrace aflatoxinu B1 činí průměrně 50 % celkového aflatoxinu, jak vyplývalo z původního předpokladu.
(5)
Výsledek výše uvedeného posouzení JECFA o účinku expozice různým maximálním limitům v sušených fících byl potvrzen aktualizovaným posouzením expozice (5), které provedlo oddělení Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) pro monitorování stravy a chemických látek, jež pro různé scénáře dietární expozice odhadlo, že v případě maximálního limitu celkového aflatoxinu v sušených fících 10 μg/kg činí nárůst dietární expozice aflatoxinům mezi 0,15 a 0,26 % ve srovnání s limitem 4 μg/kg. Na základě předchozích posouzení EFSA týkajících se této otázky (6) lze dospět k závěru, že tento nárůst by neměl nepříznivý dopad na veřejné zdraví. Je proto vhodné nahradit maximální limity v současnosti platné v Unii maximálním limitem celkového aflatoxinu v sušených fících a příslušným maximálním limitem aflatoxinu B1 podle Codex Alimentarius a odpovídajícím způsobem změnit nařízení (ES) č. 1881/2006.
(6)
Jelikož Komise pro Codex Alimentarius nestanovila maximální limit celkového aflatoxinu v jiných fících, než jsou fíky určené k přímé spotřebě, je vhodné zachovat stávající maximální limit Unie pro celkový aflatoxin v těchto fících a upravit pouze limit aflatoxinu B1 pro tyto fíky, aby byly zohledněny nejnovější údaje týkající se poměru koncentrace mezi aflatoxinem B1 a celkovým aflatoxinem v sušených fících.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. listopadu 2012.
VERORDNUNG (EU) Nr. 1058/2012 DER KOMMISSION
vom 12. November 2012
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 hinsichtlich der Höchstgehalte für Aflatoxine in getrockneten Feigen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 315/93 des Rates vom 8. Februar 1993 zur Festlegung von gemeinschaftlichen Verfahren zur Kontrolle von Kontaminanten in Lebensmitteln (1), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 der Kommission vom 19. Dezember 2006 zur Festsetzung der Höchstgehalte für bestimmte Kontaminanten in Lebensmitteln (2) sind die Höchstgehalte für Aflatoxin B1 und Gesamtaflatoxin (Aflatoxin B1 + G1 + B2 + G2) in einer Reihe von Lebensmitteln festgelegt.
(2)
Die Höchstgehalte für Aflatoxine in getrockneten Feigen müssen geändert werden, um den Entwicklungen im Codex Alimentarius, neuen Informationen darüber, inwiefern dem Auftreten von Aflatoxinen durch die Anwendung bewährter Verfahren vorgebeugt werden kann, sowie wissenschaftlichen Erkenntnissen über die unterschiedlichen Gesundheitsrisiken bei verschiedenen hypothetischen Höchstgehalten für Aflatoxin B1 und Gesamtaflatoxin in verschiedenen Lebensmitteln Rechnung zu tragen.
(3)
Im Codex Alimentarius wurde ein zulässiger Gehalt von 10 μg/kg Gesamtaflatoxin in genussfertigen getrockneten Feigen festgelegt (3). Der Höchstgehalt stützt sich auf die Bewertung, die der Gemeinsame Sachverständigenausschuss für Lebensmittelzusatzstoffe der FAO/WHO (JECFA) auf seiner 68. Sitzung vorgenommen hat und bei der er die Auswirkungen unterschiedlicher hypothetischer Höchstgehalte für Aflatoxine in Mandeln, Paranüssen, Haselnüssen, Pistazien und getrockneten Feigen auf Exposition und Gesundheitsrisiko geprüft hat (4). Bezüglich getrockneter Feigen folgerte der Ausschuss, dass unabhängig von den hypothetischen Höchstgehalten die ernährungsbedingte Gesamtbelastung durch Aflatoxine nicht wesentlich beeinflusst werde. Es wurde nachgewiesen, dass sich bei Anwendung bewährter Verfahren ein Gesamtaflatoxingehalt von 10 μg/kg erreichen lässt.
(4)
Im Codex Alimentarius wurde nur ein Höchstwert für Gesamtaflatoxin festgelegt, da infolge verschiedener Faktoren (Erntejahr, Sorte, Witterungsbedingungen) das Verhältnis zwischen Aflatoxin B1 und Gesamtaflatoxin stark abweichen kann. Da Aflatoxin B1 das stärkste Karzinogen ist, wurde jedoch in den EU-Rechtsvorschriften zusätzlich zum Höchstgehalt für Gesamtaflatoxin ein gesonderter niedrigerer Höchstgehalt für Aflatoxin B1 festgesetzt. Gesamtaflatoxin ist die Summe aus den Aflatoxinen B1, B2, G1 und G2. Es ist daher angebracht, den Höchstgehalt für Aflatoxin B1 an den Gehalt für Gesamtaflatoxin anzupassen. Der entsprechende Höchstgehalt für Aflatoxin B1 wurde anhand der seit 2005 erhobenen Daten über das Vorkommen von Aflatoxinen in getrockneten Feigen ermittelt. Aus dieser Berechnung geht hervor, dass das Verhältnis des Gehalts an Aflatoxin B1/Gesamtaflatoxin durchschnittlich rund 0,6 beträgt und dass die Konzentration von Aflatoxin B1 nicht, wie bisher angenommen, rund 50 % des Gesamtaflatoxins ausmacht.
(5)
Das Ergebnis der vom JECFA vorgenommenen Bewertung der Auswirkungen unterschiedlicher Höchstgehalte in getrockneten Feigen auf die Exposition wurde in einer aktualisierten Bewertung der Exposition (5) durch das Referat „Diätetische und chemische Überwachung“ der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit bestätigt; darin heißt es, dass der Anstieg der ernährungsbedingten Aflatoxinexposition bei einem Gesamtaflatoxinhöchstgehalt in getrockneten Feigen von 10 μg/kg gegenüber 4 μg/kg bei unterschiedlichen Expositionen schätzungsweise zwischen 0,15 und 0,26 % beträgt. Aus früheren Bewertungen der EFSA in dieser Angelegenheit (6) kann gefolgert werden, dass ein solcher Anstieg die menschliche Gesundheit nicht beeinträchtigt. Der in der Europäischen Union geltende Höchstgehalt für Gesamtaflatoxin in getrockneten Feigen sollte daher durch den im Codex festgesetzten Höchstgehalt für Gesamtaflatoxin in getrockneten Feigen und den entsprechenden Höchstgehalt für Aflatoxin B1 ersetzt werden, und hierzu sollte die Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 entsprechend geändert werden.
(6)
Da die Kommission des Codex Alimentarius einen Höchstgehalt für Gesamtaflatoxin ausschließlich für genussfertige Feigen festgelegt hat, sollte der bestehende EU-Höchstgehalt für Gesamtaflatoxin in diesen Feigen beibehalten werden, und es sollte ausschließlich der Gehalt an Aflatoxin B1 für diese Feigen angepasst werden, um den neueren Daten zum Verhältnis des Gehalts von Aflatoxin B1 und Gesamtaflatoxin in getrockneten Feigen Rechnung zu tragen.
(7)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit, und weder das Europäische Parlament noch der Rat haben ihnen widersprochen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Der Anhang der Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 wird gemäß dem Anhang der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 12. November 2012