PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/604
ze dne 16. dubna 2015,
kterým se mění přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010, pokud jde o veterinární požadavky týkající se tuberkulózy skotu ve vzorech veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y a o položky pro Izrael, Nový Zéland a Paraguay v seznamech třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup živých zvířat a čerstvého masa na území Unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (2), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e) a čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/68/ES stanoví mimo jiné zvláštní veterinární požadavky na dovoz živých kopytníků do Unie a jejich tranzit přes území Unie, které mají být založeny na pravidlech stanovených v právních předpisech Unie pro nákazy, k nimž jsou tato zvířata vnímavá.
(2)
Směrnice 2004/68/ES dále stanoví, že pro třetí země mohou být stanoveny zvláštní podmínky, jež byly Unií na základě úředních veterinárních záruk poskytnutých dotčenou třetí zemí úředně uznány za rovnocenné.
(3)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (3) stanoví mimo jiné požadavky na veterinární osvědčení pro vstup některých zásilek živých zvířat, včetně zásilek domácího skotu, do Unie. Příloha I uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, jakož i zvláštní podmínky pro zásilky z některých třetích zemí.
(4)
Příloha I nařízení (EU) č. 206/2010 dále stanoví vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k chovu a/nebo produkci po dovozu (BOV-X) a vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k okamžité porážce po dovozu (BOV-Y), které zahrnují záruky pro tuberkulózu skotu.
(5)
Směrnice Rady 64/432/EHS (4) stanoví pravidla pro obchod se skotem uvnitř Unie a stanoví programy monitorování a eradikace některých nákaz, které tato zvířata postihují, včetně tuberkulózy. Nový Zéland požádal o uznání rovnocennosti svého programu tlumení tuberkulózy skotu s programy monitorování a eradikace tuberkulózy skotu, které provádějí členské státy v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS. Z informací, které Nový Zéland poskytl o svém programu tlumení tuberkulózy skotu, vyplývá, že status tuberkulózy skotu u stáda skotu klasifikovaného jako „C2“ podle novozélandské národní strategie boje proti škůdcům pro tuberkulózu skotu je rovnocenný statusu tuberkulózy skotu u stáda skotu, které je v členských státech uznáno za „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“ v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS.
(6)
Seznam a zvláštní podmínky uvedené v příloze I části 1 nařízení (EU) č. 206/2010, jakož i vzory veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y uvedené v části 2 zmíněné přílohy je proto třeba změnit tak, aby odrážely zvláštní podmínky, v souladu s nimiž Unie uznává rovnocennost klasifikace stád skotu jako „C2“ v rámci programu tlumení tuberkulózy skotu prováděného na Novém Zélandu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS pro stádo skotu v členském státě uznané jako „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“.
(7)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví mimo jiné podmínky pro dovoz zásilek čerstvého masa domácího skotu do Unie. Za tímto účelem příloha II uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, a vzory veterinárních osvědčení, jež mají uvedené zásilky provázet, s přihlédnutím k případným zvláštním podmínkám nebo požadovaným doplňkovým zárukám.
(8)
Dne 19. září 2011 oznámila Paraguay Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) ohnisko slintavky a kulhavky (5). V návaznosti na toto oznámení byl nařízením (EU) č. 206/2010 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 1112/2011 (6) pozastaven dovoz čerstvého masa domácího skotu z uvedené třetí země do Unie.
(9)
Poslední ohnisko slinivky a kulhavky bylo v Paraguayi zaznamenáno v lednu 2012. V listopadu 2013 OIE uznala Paraguay jako zemi se dvěma zónami prostými slintavky a kulhavky, které pokrývají celé území Paraguaye, na němž se provádí očkování (7).
(10)
V dubnu 2014 Komise provedla audit s cílem ověřit účinnost přijatých opatření a úředních kontrol při poskytování veterinárních záruk s ohledem na slinivku a kulhavku (8). Potravinový a veterinární úřad dospěl k závěru, že systém kontroly zdraví zvířat v Paraguayi zajišťuje s ohledem na kulhavku a slintavku dostatečné záruky, které vyhovují požadavkům Unie na vstup vykostěného a vyzrálého čerstvého masa domácího skotu nebo jsou jim rovnocenné. Paraguay však byla vyzvána, aby doložila nepřítomnost viru slinivky a kulhavky na svém území a účinnost svého programu očkování.
(11)
Paraguay v druhé polovině roku 2014 provedla sérologické přehledy založené na pokynech uvedených v kapitole 8.7 Kodexu zdraví suchozemských zvířat OIE, vydání z roku 2014 (9). Komise po vyhodnocení výsledků dospěla k závěru, že k doložení nepřítomnosti viru slinivky a kulhavky v Paraguayi existují dostatečné důkazy, a účinnost programu očkování této země shledala jako uspokojivou. Paraguay tedy poskytuje dostatečné veterinární záruky a požádala o povolení vyvážet do Unie vykostěné a vyzrálé čerstvé maso domácího skotu.
(12)
Izrael je uveden v seznamu obsaženém v příloze II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010. V zájmu transparentnosti trhu a v souladu s mezinárodním právem by mělo být vyjasněno, že územní platnost veterinárních osvědčení je v případě Izraele omezena na území Státu Izrael s vyloučením území, která jsou od června 1967 pod izraelskou správou, tedy Golanských výšin, Pásma Gazy, východního Jeruzaléma a zbytku Západního břehu.
(13)
Příloha II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měla být změněna s cílem povolit dovoz čerstvého masa domácího skotu z Paraguaye do Unie a změnit položku pro Izrael.
(14)
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(15)
Aby se předešlo narušení dovozu zásilek domácího skotu do Unie, mělo by být za určitých podmínek během přechodného období povoleno používání veterinárních osvědčení vydaných v souladu s nařízením (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před změnami zavedenými tímto nařízením.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
V přechodném období do 30. června 2015 je do Unie nadále povolen vstup zásilek živých zvířat provázených náležitými veterinárními osvědčeními vydanými nejpozději dne 1. června 2015 v souladu se vzory veterinárních osvědčení „BOV-X“ a „BOV-Y“ uvedenými v příloze I nařízení (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. dubna 2015.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) 2015/604 DER KOMMISSION
vom 16. April 2015
zur Änderung der Anhänge I und II der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 hinsichtlich der tierseuchenrechtlichen Vorschriften für Rindertuberkulose in den Mustern der Veterinärbescheinigungen BOV-X und BOV-Y und der Einträge für Israel, Neuseeland und Paraguay in den Listen der Drittländer, Gebiete oder Teile davon, aus denen die Einfuhr von lebenden Tieren und frischen Fleisch in die Union zulässig ist
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2002/99/EG des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Festlegung von tierseuchenrechtlichen Vorschriften für das Herstellen, die Verarbeitung, den Vertrieb und die Einfuhr von Lebensmitteln tierischen Ursprungs (1), insbesondere auf den einleitenden Satz von Artikel 8, Artikel 8 Absatz 1 Unterabsatz 1 und Artikel 8 Absatz 4,
gestützt auf die Richtlinie 2004/68/EG des Rates vom 26. April 2004 zur Festlegung der Veterinärbedingungen für die Einfuhr und die Durchfuhr bestimmter lebender Huftiere in bzw. durch die Gemeinschaft, zur Änderung der Richtlinien 90/426/EWG und 92/65/EWG und zur Aufhebung der Richtlinie 72/462/EWG (2), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 1 Unterabsätze 1 und 2, Artikel 6 Absatz 1 Unterabsatz 1, Artikel 7 Buchstabe e und Artikel 13 Absatz 1 Buchstabe e,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Richtlinie 2004/68/EG sind unter anderem spezifische tierseuchenrechtliche Vorschriften für die Einfuhr lebender Huftiere in die Union und ihre Durchfuhr durch die Union festgelegt, die auf den EU-Rechtsvorschriften bezüglich der Seuchen, für die diese Tiere empfänglich sind, beruhen.
(2)
Gemäß der Richtlinie 2004/68/EG können des Weiteren besondere Bedingungen für diejenigen Drittländer festgelegt werden, deren amtlichen Garantien die Union formell Gleichwertigkeit zuerkannt hat.
(3)
In der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 der Kommission (3) ist unter anderem festgelegt, welche Veterinärbescheinigungen für das Verbringen bestimmter Sendungen mit lebenden Tieren in die Europäische Union erforderlich sind. Anhang I der genannten Verordnung enthält eine Liste der Drittländer, Gebiete oder Teile davon, aus denen solche Sendungen in die Union verbracht werden dürfen, sowie die besonderen Bedingungen für Sendungen aus bestimmten Drittländern.
(4)
Außerdem enthält Anhang I der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 eine Musterveterinärbescheinigung für Hausrinder (einschließlich Bubalus- und Bison-Arten sowie ihrer Kreuzungen), die für Zucht- und/oder Nutzzwecke nach der Einfuhr bestimmt sind (BOV-X) und eine Musterveterinärbescheinigung für Hausrinder (einschließlich Bubalus- und Bison-Arten sowie ihrer Kreuzungen), die zur unmittelbaren Schlachtung nach der Einfuhr bestimmt sind (BOV-Y), welche auch Garantien für Rindertuberkulose umfassen.
(5)
Die Richtlinie 64/432/EWG des Rates (4) enthält Vorschriften für den Handel mit Rindern in der Union und sieht Programme zur Überwachung und Tilgung bestimmter Seuchen, an denen diese Tiere erkranken, einschließlich Tuberkulose, vor. Neuseeland hat die Anerkennung der Gleichwertigkeit seines Programms zur Bekämpfung der Rindertuberkulose mit den in den Mitgliedstaaten eingeführten Programmen zur Überwachung und Tilgung der Rindertuberkulose gemäß den Bedingungen in Anhang A Nummer I der Richtlinie 64/432/EWG beantragt. Aus den von Neuseeland vorgelegten Informationen über sein Programm zur Bekämpfung der Rindertuberkulose geht hervor, dass der Rindertuberkulosestatus eines Rinderbestands, der nach der neuseeländischen Strategie zur Seuchenbekämpfung als „C2“ eingestuft wurde, dem Rindertuberkulosestatus eines Rinderbestands entspricht, der in einem Mitgliedstaat gemäß Anhang A Nummer I der Richtlinie 64/432/EWG als „amtlich anerkannt tuberkulosefreier Rinderbestand“ gilt.
(6)
Deshalb sollten die Liste und die besonderen Bedingungen in Anhang I Teil 1 der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 sowie die Musterveterinärbescheinigungen BOV-X und BOV-Y in Teil 2 des genannten Anhangs geändert werden, um den besonderen Bedingungen Rechnung zu tragen, nach denen die Union die Gleichwertigkeit der Einstufung von Rinderbeständen als „C2“ im Rahmen der in Neuseeland eingeführten Programme zur Bekämpfung der Rindertuberkulose mit den Bedingungen gemäß Anhang A Nummer I der Richtlinie 64/432/EWG für die Einstufung eines Rinderbestands als „amtlich anerkannt tuberkulosefreier Rinderbestand“ anerkennt.
(7)
Die Verordnung (EU) Nr. 206/2010 enthält unter anderem die Bedingungen für die Einfuhr von Sendungen von frischem Fleisch von Hausrindern in die Union. Zu diesem Zweck enthält Anhang II der genannten Verordnung eine Liste der Drittländer, Gebiete oder Teile davon, aus denen solche Sendungen in die Union verbracht werden dürfen und Musterveterinärbescheinigungen, die diesen Sendungen beiliegen müssen, unter Berücksichtigung etwaiger besonderer Bedingungen oder erforderlicher zusätzlicher Garantien.
(8)
Am 19. September 2011 meldete Paraguay der Weltorganisation für Tiergesundheit (OIE) einen Ausbruch der Maul- und Klauenseuche (5). Nach dieser Meldung wurden gemäß der Verordnung (EU) Nr. 206/2010, geändert durch die Durchführungsverordnung (EU) Nr. 1112/2011 (6), Einfuhren von frischem Fleisch von Hausrindern aus diesem Drittland in die Union ausgesetzt.
(9)
Der letzte MKS-Ausbruch in Paraguay fand im Januar 2012 statt. Bis November 2013 hat die OIE Paraguay als Land mit zwei MKS-freien Zonen anerkannt, die das gesamte Hoheitsgebiet Paraguays umfassen und in denen geimpft wird (7).
(10)
Im April 2014 führte die Kommission ein Audit durch, um die Wirksamkeit der getroffenen Maßnahmen und der amtlichen Kontrollen bei der Leistung von Tiergesundheitsgarantien in Bezug auf MKS zu überprüfen (8). Das Lebensmittel- und Veterinäramt kam zu dem Schluss, dass das System zur Kontrolle der Tiergesundheit in Paraguay ausreichende Garantien in Bezug auf MKS bietet, die den Vorschriften der Union für die Einfuhr von entbeintem und gereiftem frischem Fleisch von Hausrindern entsprechen oder diesen gleichwertig sind. Dennoch wurde Paraguay aufgefordert, zu belegen, dass keine MKS-Viren auf seinem Hoheitsgebiet vorhanden sind und dass sein Impfprogramm wirksam ist.
(11)
In der zweiten Hälfte des Jahres 2014 führte Paraguay serologische Tests auf der Grundlage der Leitlinien gemäß dem Gesundheitskodex für Landtiere der OIE, Ausgabe 2014, Kapitel 8.7 (9), durch. Nach Bewertung der Ergebnisse kam die Kommission zu dem Schluss, dass ausreichende Nachweise belegen, dass kein MKS-Virus in Paraguay vorhanden ist, und sie war mit der Wirksamkeit des Impfprogramms zufrieden. Paraguay bietet somit ausreichende Tiergesundheitsgarantien und hat beantragt, die Ausfuhr von entbeintem und gereiftem frischem Fleisch von Hausrindern in die Union zu genehmigen.
(12)
Außerdem wird Israel in der Liste in Anhang II Teil 1 der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 genannt. Im Interesse der Markttransparenz und im Einklang mit dem Völkerrecht sollte klargestellt werden, dass der territoriale Geltungsbereich der Bescheinigungen auf das Gebiet des Staates Israel mit Ausnahme der seit Juni 1967 unter israelischer Verwaltung stehenden Gebiete (namentlich die Golanhöhen, der Gazastreifen, Ostjerusalem und das restliche Westjordanland) beschränkt ist.
(13)
Anhang II Teil 1 der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 sollte deshalb dahingehend geändert werden, dass Einfuhren von frischem Fleisch von Hausrindern aus Paraguay in die Union zugelassen werden, und der Eintrag für Israel sollte geändert werden.
(14)
Die Anhänge I und II der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 sollten daher entsprechend geändert werden.
(15)
Um Störungen bei der Einfuhr von Sendungen mit Hausrindern und frischem Fleisch von Hausrindern in die Union zu vermeiden, sollte die Verwendung von Bescheinigungen gemäß der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 in der Fassung vor der Änderung durch die vorliegende Verordnung während einer Übergangszeit unter bestimmten Bedingungen zugelassen sein.
(16)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für Pflanzen, Tiere, Lebensmittel und Futtermittel -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Anhänge I und II der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 werden gemäß dem Anhang der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Für einen Übergangszeitraum bis zum 30. Juni 2015 dürfen Sendungen lebender Tiere weiterhin in die Union verbracht werden, wenn ihnen die entsprechenden, spätestens am 1. Juni 2015 nach den Musterveterinärbescheinigungen „BOV-X“ und „BOV-Y“ gemäß Anhang I der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 ausgestellten Veterinärbescheinigungen beiliegen.
Artikel 3
Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 16. April 2015