PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. října 2014,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU o mechanismu civilní ochrany Unie a zrušují rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom
(oznámeno pod číslem C(2014) 7489)
(Text s významem pro EHP)
(2014/762/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU ze dne 17. prosince 2013 o mechanismu civilní ochrany Unie (1), a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obecným cílem mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“) je posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.
(2)
Jelikož mohou katastrofy udeřit kdykoli, mělo by středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (Emergency Response Coordination Centre, ERCC) zřízené podle článku 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v kteroukoli dobu zajišťovat úzké styky s kontaktními místy v členských státech.
(3)
Společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (CECIS) je důležitým prvkem mechanismu Unie, protože by měl zajišťovat pravost, integritu a důvěrnost informací vyměňovaných mezi členskými státy v běžných podmínkách i při mimořádných událostech. Vzhledem ke zvláštnostem reakce na nehody způsobující znečištění moří by měla být vytvořena samostatná verze CECIS umožňující přístup sekretariátům regionálních úmluv pro mořské prostředí a třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií.
(4)
Aby se zajistila provozní účinnost, měly by být stanoveny minimální požadavky pro moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky určené podle čl. 9 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU, jakož i pro operační požadavky, fungování a interoperabilitu těchto modulů, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Zejména pro moduly platí, že by měly být schopny po určitou dobu pracovat samostatně, být rychle připraveny k nasazení a interoperabilní. Za účelem posílení interoperability modulů je třeba zavést opatření na úrovni Unie a členských států.
(5)
V oblasti kapacit by měly být stanoveny a pravidelně přezkoumávány cíle pro evropskou kapacitu pro odezvu na mimořádné události (EERC), aby byl pro nasazení v rámci mechanismu Unie k dispozici dostatečný počet všech potřebných typů modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků. Aby se zajistila jednotná minimální úroveň kvality a interoperability všech kapacit v rámci EERC, je třeba určit a pravidelně přezkoumávat požadavky na kvalitu a interoperabilitu.
(6)
Aby se potvrdilo, že kapacity v dobrovolném společném souboru kapacit splňují všechny nezbytné požadavky a případně využívají částečné spolufinancování „nákladů na úpravu“ ze strany Unie, je třeba stanovit certifikační a registrační postup, včetně prvků sebehodnocení. Tento certifikační a registrační postup by navíc měl zajišťovat odpovídající zeměpisnou vyváženost kapacit v souladu s rozmístěním rizik a zohlednit účast všech členských států, které projeví zájem.
(7)
Po zjištění potenciálních nedostatků v kapacitě pro odezvu v rámci EERC by Komise a členské státy měly mít možnost společně posoudit, zda nejsou k dispozici odpovídající kapacity v rámci nebo mimo rámec dobrovolného souboru. Členské státy, které je zajišťují jednotlivě nebo prostřednictvím konsorcií, by měly využívat částečného spolufinancování ze strany Unie za předpokladu, že je to nákladově efektivní a potvrzené na základě posouzení rizik.
(8)
Za účelem rozvoje fungování EERC by přístup členských států k dodatečným kapacitám pro řešení dočasných nedostatků při mimořádných katastrofách, tj. katastrofách, které svou povahou a rozsahem překračují to, co lze důvodně předpokládat a na což je možné se připravit, měl být částečně podpořen částkami spolufinancování z Unie prostřednictvím rámcových smluv, rámcových dohod o partnerství nebo podobných ujednání. Tyto kapacity by měly být zahrnuty do dobrovolného souboru kapacit pro nasazení v rámci mechanismu Unie.
(9)
Program odborné přípravy v rámci mechanismu Unie i nadále představuje zásadní prvek připravenosti pracovníků působících v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof a nasazených v souvislosti s mechanismem Unie. Rozsah programu je definován v čl. 13 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a měl by zahrnovat fáze předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
(10)
Program mechanismu Unie zaměřený na cvičení by měl i nadále hrát důležitou úlohu pro praktickou připravenost na nasazení se zapojením mechanismu Unie a sdílení zkušeností získaných z provedených opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie. Program zaměřený na cvičení by se měl řídit strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohu cvičení v rámci mechanismu Unie, jakož i specifickými prioritami začleněnými do ročních pracovních programů.
(11)
Měl by být zaveden systematický, cílený a soudržný přístup ke shromažďování, analýze, šíření a uplatňování získaných zkušeností, který by se vztahoval na celý cyklus zvládání katastrof.
(12)
V rámci mechanismu Unie jsou pro zajištění účinné pomoci v případě katastrof důležité jasné operativní postupy pro odezvu na katastrofy, mimo jiné i pro příslušné mezinárodní organizace určené v souladu s čl. 16 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
(13)
Aby bylo dosaženo maximální účinnosti a účelnosti mechanismu Unie, měly by být všechny žádosti o pomoc a nabídky pomoci formulovány co nejkonkrétnějším způsobem, včetně všech nezbytných informací.
(14)
Za účelem zajištění účinné koordinace pomoci by ERCC mělo sdílet svá posouzení zásadních potřeb a svá doporučení pro nasazení prostředků z dobrovolného souboru kapacit se všemi členskými státy a vypracovávat odpovídající plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Výběr kapacit z dobrovolného souboru by měl vycházet ze specifických a objektivních kritérií, jejichž priorita by měla být posouzena na základě stávajících operačních potřeb.
(15)
Aby se v rámci mechanismu Unie případně zlepšil čas potřebný na odezvu, měly by členské státy přijmout nezbytná předběžná opatření pro nasazení svých kapacit registrovaných v dobrovolném souboru.
(16)
Důležitým prvkem mechanismu Unie je dostupnost technických odborníků a odborníků v oblasti hodnocení a koordinace, včetně vedoucích týmů. Je třeba vymezit úkoly a funkce odborníků a postup pro jejich nasazení.
(17)
Článek 23 rozhodnutí č. 1313/2013/EU stanoví zvláštní ustanovení ohledně poskytování podpory na dopravu v případě katastrofy s cílem usnadnit rychlou a účinnou odezvu s pomocí mechanismu Unie. Je třeba stanovit pravidla a postupy vztahující se k žádostem členských států pro získání finanční podpory z Unie na dopravu pomoci do postižené země a ke zpracování těchto žádostí Komisí.
(18)
Z důvodů transparentnosti, soudržnosti a účinnosti je nutné vymezit informace, jež členské státy a Komise musí uvádět v žádostech o podporu na dopravu a v příslušných odpovědích.
(19)
V případě, že může být finanční pomoc Unie poskytnuta v souladu s rozhodnutím č. 1313/2013/EU, členské státy by měly mít možnost požádat buď o grant, nebo o dopravní službu.
(20)
Rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom (2) a 2007/606/ES, Euratom (3) by měla být zrušena.
(21)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro civilní ochranu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví podrobná prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 1313/2013/EU, pokud jde o:
a)
komunikaci střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) s kontaktními místy členských států;
b)
složky společného komunikačního a informačního systému pro případy mimořádných událostí (CECIS), jakož i organizaci sdílení informací prostřednictvím CECIS;
c)
určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků, jakož i operačních požadavků na fungování a interoperabilitu modulů, včetně jejich úkolů, kapacit, hlavních složek, soběstačnosti a nasazení;
d)
cíle v oblasti kapacit, požadavky na kvalitu a interoperabilitu a certifikační a registrační postup nezbytné pro fungování EERC, včetně finančních ujednání;
e)
určení a odstranění nedostatků v EERC;
f)
organizaci programu odborné přípravy, rámce pro cvičení a programu vyhodnocení získaných zkušeností;
g)
operativní postupy použitelné pro reakci na katastrofy uvnitř Unie, jakož i mimo Unii, včetně určení příslušných mezinárodních organizací;
h)
postup pro nasazování odborných týmů;
i)
organizování podpory při dopravě pomoci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„žadatelem o pomoc“ členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou nebo které očekávají, že budou bezprostředně ohrožené katastrofou, jakož i OSN a její agentury a další příslušné mezinárodní organizace specifikované v příloze VII;
2)
„pomocí v oblasti civilní ochrany“ týmy, odborníci nebo moduly určené k civilní ochraně s jejich vybavením a dále materiál nebo zásoby pro pomoc nutnou ke zmírnění okamžitých následků katastrofy;
3)
„rezervními kapacitami“ kapacity pro odezvu na katastrofy, jejichž dostupnost a rychlý přístup k těmto kapacitám jsou spolufinancovány podle čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU;
4)
„zásahovými týmy“ lidské a materiální zdroje, včetně modulů, vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro zásahy v oblasti civilní ochrany;
5)
„týmem pro technickou pomoc a podporu“ lidské a materiální zdroje vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro vykonávání pomocných prací, jak je uvedeno v příloze II.
KAPITOLA 2
STŘEDISKO PRO KOORDINACI ODEZVY NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (ERCC)
Článek 3
Komunikace ERCC s kontaktními místy členských států
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo pro ERCC, které bude mít nepřetržitý provoz. Za tímto účelem použije „profilovou kartu země“ podle přílohy I.
2. ERCC udržuje úzké styky s kontaktními místy členských států za účelem plnění svých obvyklých povinností a provádění operací odezvy podle tohoto rozhodnutí a rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
KAPITOLA 3
SPOLEČNÝ KOMUNIKAČNÍ A INFORMAČNÍ SYSTÉM PRO MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (CECIS)
Článek 4
Struktura CECIS
Systém CECIS se skládá z těchto tří složek:
a)
síťová vrstva, která propojuje příslušné orgány a kontaktní místa v členských státech a ERCC;
b)
aplikační vrstva, která se skládá z databází a jiných informačních systémů potřebných pro fungování mechanismu Unie, a zejména databází nutných k:
i)
sdělování oznámení;
ii)
zajišťování komunikace a sdílení informací mezi ERCC a příslušnými orgány a kontaktními místy;
iii)
šíření zkušeností získaných při zásazích;
c)
bezpečnostní vrstva, která se skládá ze souboru systémů, pravidel a postupů potřebných k zajišťování pravosti, integrity a důvěrnosti údajů uložených v systému CECIS a vyměňovaných jeho prostřednictvím.
Článek 5
Bezpečnost informací
1. Systém CECIS je schopen bezpečně nakládat s dokumenty, databázemi a informačními systémy prostřednictvím celoevropské sítě pro zabezpečenou výměnu dat mezi státními správami (sTESTA) nebo srovnatelné sítě.
2. Dokumenty a informace klasifikované jako „EU CONFIDENTIAL“ nebo vyšší třídy důvěrnosti se předávají podle zvláštních ujednání mezi jejich původcem a příjemcem nebo příjemci, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (4).
Článek 6
Poskytování informací a aktualizace
1. Členské státy předávají Komisi příslušné informace na „profilové kartě země“, která je uvedena v příloze I.
2. Členské státy poskytnou informace o kontaktních místech a v případě potřeby o dalších službách, které se zabývají přírodními, technologickými a radiologickými katastrofami a haváriemi ohrožujícími životní prostředí, včetně znečištění moří v důsledku havárií.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi veškeré změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Databáze CECIS obsahuje vymezený oddíl s informacemi o registraci a dostupnosti kapacit pro odezvu v rámci EERC. Komise zajistí nepřetržitý přístup do této databáze národním kontaktním místům civilní ochrany.
5. Členské státy zajistí, aby vymezený oddíl v databázi CECIS byl vždy aktualizován, pokud jde o status dostupnosti a všechny nezbytné faktické údaje týkající se příslušných vlastností všech registrovaných kapacit pro odezvu v rámci EERC.
6. Členské státy případně mohou udělit přístup do CECIS pouze k nahlížení dalším příslušným vnitrostátním orgánům.
Článek 7
Skupina uživatelů CECIS
Skupina uživatelů, která se skládá ze zástupců jmenovaných členskými státy, napomáhá Komisi při ověřování, zkoušení a dalším rozvoji systému CECIS.
Článek 8
Provádění a další rozvoj
1. Komise spravuje a dále rozvíjí systém CECIS, přičemž zohledňuje potřeby a požadavky členských států.
2. Členské státy zavedou pro CECIS na svém území v souladu se závazky učiněnými na základě „profilové karty země“ podle přílohy I odpovídající informační prostředí.
Článek 9
Systém CECIS na pomoc při znečištění moří
1. Komise zajistí, aby měly členské státy a Evropská agentura pro námořní bezpečnost prostřednictvím internetu k dispozici speciální aplikaci CECIS na pomoc při znečištění moří, která zohlední zvláštnosti reakce na mimořádné události na moři.
2. Aplikace je prostřednictvím internetu přístupná rovněž třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií. Sekretariátům příslušných regionálních úmluv pro mořské prostředí lze umožnit přístup ad hoc.
KAPITOLA 4
MODULY, TÝMY PRO TECHNICKOU POMOC A PODPORU, DALŠÍ KAPACITY PRO ODEZVU A ODBORNÍCI
Článek 10
Registrace modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Členské státy zaregistrují své moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky zjištěné podle čl. 9 odst. 6 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v databázi CECIS.
2. Moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníci předem vyčlenění pro EERC se zaregistrují do již dříve vymezeného oddílu databáze CECIS.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 se v případě potřeby aktualizují.
Článek 11
Složení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Moduly i týmy pro technickou pomoc a podporu mohou být složeny ze zdrojů jednoho nebo několika členských států.
2. Pokud se modul nebo tým pro technickou pomoc a podporu skládá z více než jedné složky, nasazení uvedeného modulu nebo týmu pro technickou pomoc a podporu může být při zásahu omezeno na složky nutné pro uvedený zásah.
Článek 12
Soběstačnost modulů
1. Podle přílohy II platí pro jednotlivé moduly tyto prvky soběstačnosti:
a)
vhodná ochrana před povětrnostními vlivy;
b)
zdroj elektrické energie a světla pokrývající spotřebu operační základny a vybavení nutného ke splnění mise;
c)
hygienická zařízení určená pro personál modulu;
d)
dostupnost potravin a vody pro personál modulu;
e)
vyšší a střední zdravotnický personál, zdravotnická zařízení a zdravotnické vybavení pro personál modulu;
f)
zařízení pro skladování a údržbu vybavení modulu;
g)
vybavení pro komunikaci s příslušnými partnery, zejména s těmi, kteří mají na starosti koordinaci na místě;
h)
místní přeprava;
i)
logistika, vybavení a personál, které umožňují zřídit operační základnu a zahájit plnění mise bezprostředně po příjezdu na místo.
2. Soulad s požadavky na soběstačnost zaručí členský stát nabízející pomoc některým z těchto způsobů:
a)
vybaví modul potřebným personálem, vybavením a spotřebním materiálem;
b)
provede nezbytná opatření na místě operace;
c)
provede nezbytná předběžná opatření pro spojení nesoběstačného zásahového týmu s týmem pro technickou pomoc a podporu, aby byly splněny požadavky uvedené v článku 13 před registrací příslušného modulu v souladu s čl. 10 odst. 1.
3. Doba, po kterou musí být na počátku plnění mise zaručena soběstačnost, nesmí být kratší než:
a)
96 hodin;
b)
období stanovená v příloze II.
Článek 13
Požadavky na moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu
1. Moduly musí být v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze II.
2. Týmy pro technickou pomoc a podporu musí splňovat obecné požadavky stanovené v příloze II.
3. Obecné požadavky stanovené v příloze II se občas revidují.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a)
moduly jsou schopné spolupracovat s jinými moduly;
b)
týmy pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat s jinými týmy pro technickou pomoc a podporu a příslušnými aktéry přímo na místě;
c)
složky modulu jsou schopné spolupracovat jako jeden modul;
d)
složky týmu pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat jako jeden tým pro technickou pomoc a podporu;
e)
moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu jsou v případě nasazení mimo Unii schopny spolupracovat s mezinárodními kapacitami pro reakci na katastrofy, které pomáhají postižené zemi;
f)
vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby modulů a týmů pro technickou pomoc a podporu se účastní vhodných vzdělávacích kurzů a cvičení podle článků 26 až 32, které organizuje Komise.
KAPITOLA 5
VÝVOJ EVROPSKÉ KAPACITY PRO ODEZVU NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (EERC) V PODOBĚ DOBROVOLNÉHO SOUBORU
Článek 14
Cíle kapacity
1. Cíle EERC v oblasti kapacit jsou stanoveny v příloze III.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost cílů v oblasti kapacit a případně je změní na základě rizik vyplývajících z vnitrostátních posouzení rizik nebo jiných příslušných vnitrostátních nebo mezinárodních zdrojů informací.
3. Členské státy poskytnou Komisi relevantní informace o rizicích potřebné pro posouzení cílů v oblasti kapacit.
Článek 15
Požadavky na kvalitu a interoperabilitu
1. Požadavky na kvalitu a interoperabilitu uvedené v příloze IV platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost požadavků na kvalitu a interoperabilitu a případně je změní. Požadavky na kvalitu vycházejí ze zavedených mezinárodních norem, pokud tyto normy již existují.
Článek 16
Certifikační a registrační postup
1. Certifikační a registrační postupy uvedené v odstavcích 2 až 8 platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. K certifikaci a registraci dochází po splnění požadavků na kvalitu stanovených v příloze IV, s výjimkou rezervních kapacit, na které se vztahuje čl. 25 odst. 3.
3. Členské státy, které dávají pro začlenění do EERC k dispozici specifický modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka, poskytnou informační prvky uvedené v příloze V.
4. Komise posoudí, zda začlenění daného modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu nebo daného odborníka do EERC připadá v úvahu, a své závěry neprodleně oznámí příslušnému členskému státu. Komise v tomto posouzení zejména zohlední splnění požadavků na kvalitu, cíle v oblasti kapacit, úplnost předložených informací, zeměpisnou blízkost a účast všech členských států, jakož i další relevantní faktory, které stanoví předem a které lze použít na všechny srovnatelné moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníky.
5. Připadá-li na základě poskytnutých informací nebo jakýchkoli dalších informací, které si Komise může od příslušného orgánu členského státu vyžádat, začlenění modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka do EERC v úvahu, zahájí Komise certifikační postup. V případech, kdy Komise na základě dostupných informací považuje požadavky na kvalitu a interoperabilitu za splněné, může modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka zaregistrovat do dobrovolného souboru.
6. Komise příslušnému orgánu členského státu písemně sdělí své hodnocení požadavků ohledně požadované odborné přípravy, cvičení a/nebo pracovních seminářů a dalších relevantních podmínek pro certifikaci a registraci.
7. Jsou-li splněny všechny podmínky pro certifikaci, Komise prohlásí modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka za certifikované pro EERC a sdělí tuto skutečnost členskému státu.
8. Certifikace modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka by měla být opětovně vyhodnocena nejpozději po třech letech, jsou-li přihlášeny k opětovné registraci do EERC.
9. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost certifikačních a registračních postupů a případně je změní.
Článek 17
Finanční ujednání ohledně nákladů na úpravu
1. Členské státy mohou požádat o grant na financování nákladů na úpravu individuálně na jednotlivé moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu nebo další kapacity pro odezvu, aniž by Komise zveřejnila výzvu k předkládání návrhů. Náklady na úpravu zahrnou nákladové položky stanovené v čl. 21 odst. 2 písm. c) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. Pro odůvodnění své žádosti členské státy Komisi předloží prováděcí plány pro náklady na úpravu, včetně odhadovaných nákladů a harmonogramu.
3. Komise posoudí a - pokud budou splněny příslušné požadavky - schválí prováděcí plány uvedené v odstavci 2 a stanoví, které z uvedených nákladů jsou způsobilé jako náklady na úpravu.
4. Po posouzení žádosti Komise rozhodne o udělení finanční pomoci.
5. Členské státy sdělí Komisi podrobnosti k nákladům vzniklým v souvislosti s náklady na úpravu.
KAPITOLA 6
ŘEŠENÍ NEDOSTATKŮ V KAPACITÁCH PRO ODEZVU
Článek 18
Monitorování pokroku vzhledem k cílům v oblasti kapacit
Komise ve spolupráci s členskými státy soustavně monitoruje pokrok, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, zohledňuje přitom kapacity určené podle článku 20 a pravidelně informuje členské státy o svém hodnocení dosaženého pokroku. Komise dostatečně podrobně informuje členské státy o všech přetrvávajících nedostatcích v kapacitách pro odezvu.
Článek 19
Postup zjišťování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. V rámci monitorování pokroku, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, Komise ve spolupráci s členskými státy hodnotí rozdíly mezi kapacitami členských států registrovanými v EERC a cíli v oblasti kapacit uvedenými v příloze III.
2. Komise a členské státy považují za kapacity vyčleněné pro EERC pouze ty kapacity, které byly registrovány jako kapacity poskytnuté členskými státy do EERC v souladu s článkem 16.
Článek 20
Postup zjišťování kapacit pro odezvu mimo EERC
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19 tohoto rozhodnutí, přezkoumá v souladu s čl. 12 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU spolu s členskými státy, zda jsou nezbytné kapacity k dispozici mimo EERC.
2. Komise považuje za kapacity, které jsou k dispozici mimo EERC, pouze tyto kapacity:
a)
kapacity registrované v CECIS;
b)
rezervní kapacity nebo
c)
kapacity, které nespadají pod písmena a) nebo b), avšak které mohou být členskému státu či členským státům snadno poskytnuty v požadovaném objemu a na požadovaném místě, v požadované lhůtě a na potřebnou dobu.
3. Za účelem zjištění kapacit uvedených v odst. 2 písm. c) Komise zašle žádost vnitrostátním kontaktním místům, v níž vyloží podrobnosti posouzení potenciálně významných nedostatků v kapacitách pro odezvu a vyzve členské státy, aby poskytly informace o všech kapacitách dostupných mimo EERC podle odst. 2 písm. c).
4. Komise v žádosti stanoví lhůtu k zaslání odpovědi až 60 kalendářních dnů; její přesná délka bude odpovídat očekávané složitosti zjištění kapacit uvedených v odstavci 2 ze strany členských států.
5. Členské státy ve stanovené lhůtě písemně informují Komisi o podrobnostech ohledně všech kapacit uvedených v odstavci 2.
6. Pokud členský stát neodpoví písemně ve stanovené lhůtě, má Komise pro účely tohoto posouzení za to, že v daném členském státě nejsou k dispozici žádné kapacity podle odstavce 2.
7. Na základě informací sdělených členskými státy a při zohlednění pouze těch kapacit, které jsou uvedeny v odstavci 2, Komise posoudí, zda tyto kapacity doplní nedostatečné kapacity pro odezvu zjištěné v souladu s článkem 19 tohoto rozhodnutí. Komise považuje nedostatky v kapacitách za odstraněné pouze tehdy, pokud součet objemu kapacit v rámci EERC a kapacit podle odstavce 2 odpovídá cílům v oblasti kapacit podle přílohy III, nebo tyto cíle překračuje.
Článek 21
Postup při řešení nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19, které nelze odstranit v souladu s článkem 20, informuje písemně členské státy, přičemž specifikuje, co považuje za strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu.
2. Komise písemně vyzve členské státy, aby strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU odstranily.
3. Členské státy Komisi sdělí, zda, kdy a jak hodlají strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu buď samostatně, nebo ve spolupráci s dalšími členskými státy řešit.
Článek 22
Podpora Komise při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Je-li pro odstranění strategických nedostatků v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 a čl. 21 odst. 1 písm. j) rozhodnutí č. 1313/2013/EU potřebná finanční podpora ze strany Unie, zveřejní Komise výzvu k předkládání návrhů na podporu členských států.
2. Při odpovídání na výzvu k předkládání návrhů členské státy jednají v souladu čl. 21 odst. 1 písm. j) body iii) a iv) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Členské státy mimo jiné uvedou požadované procento spolufinancování ze strany Unie.
Článek 23
Způsobilé náklady pro účely podpory při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Způsobilé jsou všechny náklady na vybavení, služby nebo lidské zdroje nezbytné pro prvotní vytvoření kapacit pro odezvu.
2. Způsobilé nejsou průběžné náklady na údržbu nebo provozní náklady.
KAPITOLA 7
ŘEŠENÍ DOČASNÝCH NEDOSTATKŮ PŘI MIMOŘÁDNÝCH KATASTROFÁCH
Článek 24
Finanční ujednání
1. Komise v ročním pracovním programu obecně vymezí požadovaný druh a množství rezervních kapacit, přičemž vezme v úvahu možnost určitých mimořádných typů katastrof v členských státech, či jejich mimořádnou intenzitu, nebo jiné faktory, které činí katastrofu mimořádnou, jako je souběžnost s jinou katastrofou, jakož i možnost přechodných nedostatků v těchto scénářích.
2. Komise pravidelně zahajuje potřebné finanční postupy k pokrytí nákladů stanovených v čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, aby zajistila rychlý přístup k rezervním kapacitám vymezeným v ročním pracovním programu.
3. Rezervní kapacity spolufinancované Komisí doplňují stávající kapacity pro odezvu, které mají členské státy k dispozici v rámci své připravenosti na vnitrostátní úrovni; nenahrazují tedy stávající kapacity pro odezvu.
Článek 25
Podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Unie
1. Finanční příspěvek Unie se poskytne za podmínky, že členské státy, které se účastní finančních postupů podle čl. 24 odst. 2, akceptují podmínky vymezené v odstavcích 2 až 9. Komise může ve finančních postupech stanovit další podmínky.
2. Členské státy dají rezervní kapacity k dispozici jako součást dobrovolného souboru.
3. Rezervní kapacity splňují nezbytné požadavky na kvalitu a certifikaci vymezené ve finančních postupech podle čl. 24 odst. 2.
4. Rezervní kapacity jsou v dobrovolném souboru registrovány po celou dobu stanovenou v příslušných rámcových smlouvách, rámcových dohodách o partnerství nebo podobných ujednáních. Všechny podmínky a omezení uložené členským státem či členskými státy registrujícími kapacity musí být řádně odůvodněny operačními požadavky.
5. Rezervní kapacity nejsou způsobilé pro finanční pomoc podle článku 17.
6. Komise neprodleně informuje všechny členské státy prostřednictvím CECIS o rezervních kapacitách registrovaných v dobrovolném souboru.
7. Podle článku 11 rozhodnutí č. 1313/2013/EU jsou rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru k dispozici pro nasazení v rámci mechanismu Unie za stejných všeobecných podmínek jako ostatní kapacity registrované v dobrovolném souboru.
8. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru se na základě žádosti o pomoc prostřednictvím ERCC nasazují v souladu s operativními postupy pro reakci na katastrofy vymezenými v kapitole 11.
9. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru jsou k dispozici pro vnitrostátní využití v členských státech, které dostupnost kapacit spolufinancovaly. Před vnitrostátním využitím tyto členské státy konzultují středisko ERCC, aby se ubezpečily, že:
i)
nedošlo současně k žádné mimořádné katastrofě ani bezprostředně nehrozí taková katastrofa, která by si mohla vyžádat nasazení rezervní kapacity;
ii)
vnitrostátní využití nebude nepřiměřeně bránit rychlému přístupu dalších členských států v případě, že dojde k nové mimořádné katastrofě.
KAPITOLA 8
PROGRAM ODBORNÉ PŘÍPRAVY
Článek 26
Program odborné přípravy
1. Zavádí se program odborné přípravy, který zahrnuje předcházení katastrofám, připravenost a odezvu na ně. Program zahrnuje obecné a zvláštní kurzy a systém výměny odborníků. Program je zaměřen na cílové skupiny uvedené v článku 27.
2. Komise odpovídá za koordinaci a organizaci a za stanovení obsahu a rozvrhu programu odborné přípravy.
Článek 27
Účastníci
1. Cílovými skupinami programu odborné přípravy jsou:
a)
pracovníci členských států působící v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof, zejména vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby, odborníci členských států ve smyslu článku 41, včetně odborníků v oblasti předcházení a připravenosti, a klíčoví zaměstnanci národních kontaktních míst;
b)
zaměstnanci orgánů a agentur Unie;
c)
vybraní odborníci ze zemí evropské politiky sousedství, kandidátských zemí a potenciálních kandidátských zemí.
2. Kurzů odborné přípravy se mohou účastnit rovněž vybraní odborníci z:
a)
OSN a jejích agentur;
b)
mezinárodních organizací uvedených v příloze VII;
c)
třetích zemí, případně další relevantní činitelé.
3. Členské státy a Komise určí účastníky každé vzdělávací akce.
Článek 28
Kurzy odborné přípravy
1. Program se skládá ze souboru kurzů - úvodních, operativních a kurzů na řídicí úrovni.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy stanoví počet kurzů, jejich obsah, osnovy a harmonogram, včetně podmínek přihlášení.
3. Komise zajistí, aby instruktoři a přednášející měli aktuální informace o relevantním vývoji mechanismu Unie.
Článek 29
Výměna odborníků
Systém výměny odborníků mezi členskými státy nebo s Komisí odborníkům umožňuje:
a)
získávat a sdílet zkušenosti;
b)
seznámit se s různými technikami a používanými pracovními postupy;
c)
studovat koncepce ostatních zúčastněných složek a institucí pro řešení mimořádných událostí.
Článek 30
Další vzdělávací akce
V případě potřeby a v souladu s ročním pracovním programem se zajistí další možnosti vzdělávání, aby byly pokryty potřeby, které prokazatelně přispívají k hladkému a účinnému provádění opatření civilní ochrany a zvládání katastrof.
Článek 31
Systém hodnocení
Komise zajistí soulad mezi úrovní vzdělávání a jeho obsahem. Za tímto účelem Komise zavede vhodný systém hodnocení prováděných vzdělávacích akcí.
KAPITOLA 9
RÁMEC PRO CVIČENÍ
Článek 32
Program cvičení, strategický rámec a priority
1. Komise zavede a bude řídit program cvičení civilní ochrany.
2. Program cvičení civilní ochrany je určován strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohy cvičení v rámci mechanismu Unie.
3. Cílem programu cvičení je především:
a)
zlepšit kapacity členských států pro odezvu, zejména pokud jde o týmy a další zdroje poskytované při asistenčních zásazích v rámci mechanismu Unie;
b)
zlepšit a ověřit postupy a zavést společný přístup pro koordinaci asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie a snížit dobu odezvy v případě závažných katastrof;
c)
posílit spolupráci mezi složkami civilní ochrany členských států a Komisí;
d)
vyvodit ponaučení ze získaných zkušeností a šířit je;
e)
otestovat uplatňování získaných zkušeností.
4. Obecné priority programu cvičení jsou stanoveny v dlouhodobém komplexním plánu. Tento plán obsahuje prvky příslušných krizových scénářů a související kapacity.
5. Komise:
a)
vypracuje ve spolupráci s členskými státy strategický rámec a dlouhodobý komplexní plán při současném zohlednění programu vyhodnocení získaných zkušeností a dalších relevantních informací;
b)
stanoví cíle cvičení, jakož i jejich úlohu ve vztahu k ostatním složkám mechanismu Unie a
c)
v pracovním programu každoročně předloží návrh specifických priorit cvičení v souladu s dlouhodobým komplexním plánem.
KAPITOLA 10
PROGRAM VYHODNOCENÍ ZÍSKANÝCH ZKUŠENOSTÍ
Článek 33
Sledování, analýza a hodnocení
1. Komise a členské státy sdílejí údaje, informace a hodnocení, které jsou pro ně nezbytné pro sledování, analýzu a hodnocení všech relevantních opatření civilní ochrany v rámci mechanismu Unie.
2. Komise vytvoří a spravuje databázi, kterou mohou členské státy a Komise využívat při sběru a sdílení údajů, při šíření zjištěných zkušeností a vytváření přehledu o stavu jejich uplatňování.
3. Komise usnadní zjišťování zkušeností od příslušných zúčastněných stran, mimo jiné prostřednictvím pořádání zasedání.
Článek 34
Podpora uplatňování zjištěných zkušeností
1. Komise zajistí, aby se zkušeností zjištěné Komisí, členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami promítly do rozhodovacího procesu s cílem dále rozvíjet mechanismus Unie.
2. Zjištěné zkušenosti mají zejména přispět ke stanovení:
a)
priorit programu odborné přípravy, případně včetně obsahu a osnov kurzů odborné přípravy, a programu cvičení;
b)
priorit každoročních výzev k předkládání návrhů na projekty v oblasti předcházení a připravenosti a
c)
priorit plánování činností uvedených v článku 10 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Komise pravidelně informuje o programu vyhodnocení získaných zkušeností, včetně seznamu zjištěných poznatků, plánovaných nápravných opatření, pravomocí a lhůt, jakož i o stavu uplatňování zkušeností.
4. Členské státy pravidelně informují o pokroku, kterého bylo dosaženo při uplatňování zjištěných poznatků, které spadají do jejich vnitrostátní pravomoci.
KAPITOLA 11
OPERATIVNÍ POSTUPY PRO ODEZVU NA KATASTROFY
Článek 35
Žádosti o podporu a odezva
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy Komise po obdržení žádosti o pomoc prostřednictvím CECIS provede podle situace a neprodleně opatření podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V případě katastrofy mimo Unii nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy, která může vyžadovat pomoc v oblasti civilní ochrany, může Komise informovat třetí zemi o možnosti požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie.
3. Členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou, zašlou, pokud chtějí požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie, prostřednictvím svých příslušných vnitrostátních orgánů písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC. Pokud chce o pomoc v rámci mechanismu Unie požádat OSN a její agentury nebo jakákoli mezinárodní organizace uvedená v příloze VII, zašlou písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC.
4. Žadatel o pomoc poskytne ERCC všechny příslušné informace o situaci a zejména o zvláštních potřebách, požadované pomoci a místě zásahu.
5. Žadatel o pomoc informuje ERCC o harmonogramu, místě vstupu a lokalitě, pro kterou se žádá o pomoc, a o místním operativním kontaktním místě pro řízení katastrofy.
6. ERCC dle možností vypracuje specifické plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Tyto plány obsahují doporučení pro poskytování pomoci, včetně výzev k nasazení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků registrovaných v EERC, a posouzení možných zásadních potřeb. Specifické plány nasazení se řídí strukturou a popisem uvedeným v příloze VI a vycházejí z obecných předem vytvořených plánů podle čl. 15 odst. 3 písm. c) a čl. 16 odst. 3 písm. b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, které pokrývají nejdůležitější druhy rizik katastrof a berou v úvahu rizikové scénáře uvedené v posouzení rizik členských států. Specifické plány nasazení se předávají všem členským státům.
7. Při výběru kapacit z EERC se zohlední tato kritéria, jejichž důležitost může být závislá na zvláštnostech žádosti o pomoc:
a)
dostupnost;
b)
vhodnost;
c)
lokalita/vzdálenost;
d)
odhadované trvání dopravy a náklady na dopravu;
e)
předchozí zkušenosti;
f)
dřívější využití zdroje;
g)
další relevantní kritéria jako jazykové schopnosti nebo kulturní blízkost.
8. Není-li s členskými státy dohodnuto jinak, ERCC nevyzve členské státy, aby nasadily specifické kapacity z EERC do oblastí, kde probíhá nebo hrozí ozbrojený konflikt nebo kde nastaly okolnosti, kdy je ohrožena bezpečnost týmů.
9. Členské státy, které byly vyzvány k nasazení kapacit z EERC, sdělí EERC své konečné rozhodnutí o jejich nasazení podle čl. 11 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. ERCC stanoví lhůtu, ve které by měl členský stát odpovědět. Tato lhůta vychází z povahy katastrofy a v žádném případě není kratší než dvě hodiny.
10. Žadatel o pomoc informuje ERCC, které nabídky pomoci přijal.
11. Pokud je pomoc nezbytná pro řešení zásadní potřeby a není dostupná nebo není dostupná v dostatečné míře v EERC, Komise prostřednictvím CECIS neprodleně informuje všechna vnitrostátní kontaktní místa o dostupné finanční podpoře Unie na dopravu podle čl. 23 odst. 3 písm. b) nařízení č. 1313/2013/EU.
12. Pokud jde o žádosti o zásahové týmy a prostředky, ERCC informuje členské státy o výběru žadatele o pomoc. Členské státy poskytující pomoc pravidelně informují ERCC o vysílání zásahových týmů a prostředků, včetně všech kapacit, které jsou součástí EERC.
13. Komise může v souladu s článkem 17 rozhodnutí č. 1313/2013/EU vybrat, jmenovat a vyslat tým odborníků pro podporu na místě.
Článek 36
Mise odborníků
1. Vyslaní odborníci provádějí úkoly stanovené v čl. 8 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Pravidelně podávají zprávy orgánům žádajícího státu a ERCC.
2. ERCC průběžně informuje členské státy o pokroku mise odborníků.
3. Žadatel o pomoc pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
4. V případě zásahů v třetích zemích vedoucí týmu pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
5. ERCC shromažďuje všechny obdržené informace a předává je kontaktním místům a příslušným orgánům členských států.
Článek 37
Ukončení zásahu
1. Žádající členský stát nebo kterýkoli z členských států poskytujících pomoc informuje co nejdříve ERCC a vyslané odborníky a zásahové týmy, pokud se domnívá, že jeho pomoc již není zapotřebí nebo nemůže být déle poskytována. Řádné ukončení zásahu organizují vhodným způsobem žadatel o pomoc a členské státy. ERCC je o tom informováno.
2. Ve třetích zemích vedoucí týmu co nejdříve informuje ERCC v případě, že se po přiměřené konzultaci s žadatelem o pomoc domnívá, že pomoci již není zapotřebí, nebo že existují překážky bránící účinnému poskytování pomoci. ERCC předá tyto informace delegaci Unie v dané zemi, jakož i příslušným útvarům Komise, Evropské službě pro vnější činnost a členským státům. ERCC v koordinaci s žadatelem o pomoc zajistí řádné ukončení zásahu vyslaných odborníků a intervenčních týmů.
Článek 38
Podávání zpráv a získané zkušenosti
1. Příslušné orgány žadatele o pomoc a členských států, které poskytly pomoc, a také vyslaní odborníci mají možnost předložit své závěry ke všem aspektům zásahu ERCC. ERCC vypracuje souhrnnou zprávu o poskytnuté pomoci a všech relevantních získaných zkušenostech.
2. Dodatečně k ustanovením článků 33 a 34 sleduje ERCC spolu s členskými státy uplatňování získaných zkušeností za účelem zlepšení asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie.
Článek 39
Náklady
1. Není-li dohodnuto jinak, nese náklady na pomoc poskytnutou členskými státy žadatel o pomoc.
2. Každý členský stát poskytující pomoc může s přihlédnutím k povaze katastrofy a rozsahu škody nabídnout svou pomoc zcela nebo zčásti bezplatně. Daný členský stát se také může kdykoli zcela nebo zčásti vzdát náhrady svých nákladů.
3. Není-li dohodnuto jinak, žadatel o pomoc po dobu trvání zásahu zajistí asistenčním týmům ubytování a stravu a bezplatně jim doplňuje zásoby. Asistenční týmy jsou nicméně zpočátku logisticky nezávislé a soběstačné po určitou rozumnou dobu závisející na použitých prostředcích a o své situaci informují ERCC.
4. Náklady na vyslání odborníků a příslušnou logistickou podporu se hradí v souladu s čl. 22 písm. a) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Tyto náklady jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie.
Článek 40
Náhrada škody
1. Členský stát žádající pomoc nebude od ostatních členských států žádat náhradu škody v případě, že daná škoda vznikne následkem asistenčního zásahu v rámci mechanismu Unie a tohoto rozhodnutí, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
2. V případě škody, kterou utrpěly třetí strany v důsledku asistenčních zásahů, spolupracuje členský stát žádající pomoc s členským státem poskytujícím pomoc, aby usnadnily náhradu této škody v souladu s platnými právními předpisy a příslušnými rámci.
KAPITOLA 12
POSTUP PRO NASAZOVÁNÍ ODBORNÝCH TÝMŮ
Článek 41
Kategorie odborníků
Členské státy zařadí odborníky do těchto kategorií:
a)
techničtí odborníci;
b)
odborníci na hodnocení;
c)
odborníci na koordinaci;
d)
vedoucí týmů.
Článek 42
Úkoly a funkce
1. Techničtí odborníci jsou schopni poskytovat poradenství o specifických, vysoce technických tématech a souvisejících rizicích a jsou k dispozici misím.
2. Odborníci na hodnocení jsou schopni provést hodnocení situace a poskytnout poradenství o vhodné reakci a jsou k dispozici misím.
3. Odborníky na koordinaci mohou být zástupci vedoucích týmu, osoby odpovědné za logistiku a komunikaci a případně další pracovníci. V případě potřeby mohou být techničtí odborníci a odborníci na hodnocení začleněni do koordinačního týmu, aby pomáhali vedoucímu týmu po celou dobu trvání mise.
4. Vedoucí týmu odpovídá za vedení hodnoticího a koordinačního týmu během zásahu. Udržuje kontakty s orgány dotčené země, s ERCC včetně styčného úředníka ERCC, s ostatními mezinárodními organizacemi a v případě asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie mimo členské státy také s delegací Unie v dané zemi.
5. Odborníci vysílaní na přípravné mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených opatření na zlepšení připravenosti, včetně správních kapacit, potřeby včasného varování, odborné přípravy, cvičení a zvyšování povědomí, a poskytovat o nich zprávy.
6. Odborníci vysílaní na preventivní mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených preventivních opatření a schopnosti zvládání rizik a poskytovat o nich zprávy.
Článek 43
Databáze odborníků
1. Údaje o odbornících uloží Komise v databázi odborníků a zpřístupní je prostřednictvím systému CECIS.
2. Odborníci registrovaní v EERC jsou v databázi podle odstavce 1 konkrétně identifikováni.
Článek 44
Požadavky na odbornou přípravu
Odborníci v případě potřeby absolvují program odborné přípravy zavedený v souladu s článkem 26.
Článek 45
Jmenování
V případě žádosti o pomoc jsou za jmenování dostupných odborníků a sdílení jejich kontaktních údajů s ERCC odpovědné členské státy.
Článek 46
Mobilizace a dohoda o poskytování služeb
1. ERCC je schopné mobilizovat a vyslat určené odborníky během velmi krátké doby po jejich jmenování do konkrétní mise členskými státy.
2. Komise s každým odborníkem podepíše dohodu o poskytování služeb, která obsahuje tyto prvky:
a)
cíle mise;
b)
mandát;
c)
předpokládané trvání mise;
d)
informace o místní kontaktní osobě;
e)
podmínky pojistného krytí;
f)
denní příspěvky na náhradu výdajů;
g)
specifické platební podmínky;
h)
pokyny pro technické odborníky, odborníky na hodnocení, odborníky na koordinaci a vedoucí týmů.
KAPITOLA 13
PODPORA DOPRAVY
Článek 47
Formy podpory dopravy
Podpora dopravy může mít tuto formu:
a)
sdružování a sdílení dopravních kapacit;
b)
zjištění zdrojů dopravy na komerčním trhu nebo z jiných zdrojů a usnadnění přístupu členských států k těmto zdrojům; nebo
c)
poskytnutí unijní podpory členským státům prostřednictvím grantů nebo dopravních služeb od soukromých či jiných subjektů.
Článek 48
Postup při podpoře dopravy prostřednictvím mechanismu Unie
1. U každé žádosti o podporu dopravy se použijí postupy uvedené v článcích 49 a 50.
2. Žádosti podává příslušný orgán uvedený v článku 56 a zasílá je v písemné podobě Komisi. Žádosti musí obsahovat informace stanovené v části A přílohy VIII.
3. V případě sdružování dopravních kapacit může jeden členský stát převzít vedoucí úlohu a požádat o finanční podporu ze strany Unie na celou operaci.
4. Všechny žádosti o podporu dopravy podle tohoto rozhodnutí a související odpovědi a výměna informací mezi členskými státy a Komisí se předávají ERCC, které je zpracovává.
5. Žádosti se předávají prostřednictvím CECIS nebo elektronickou poštou. Žádosti o financování z prostředků Unie zaslané systémem CECIS, faxem nebo elektronickou poštou se přijímají za předpokladu, že jsou Komisi neprodleně poskytnuty originály podepsané příslušným orgánem.
6. Komise však může podle článku 179 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (5) zavést elektronický systém pro veškerou výměnu informací s příjemci, včetně uzavírání grantových dohod, oznamování rozhodnutí o udělení grantu a jejich případných změn.
Článek 49
Žádosti o podporu dopravy
1. Komise po obdržení žádosti o podporu tuto skutečnost ihned oznámí kontaktním místům určeným členskými státy podle čl. 9 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V oznámení může Komise případně vyzvat členské státy, aby ji podrobně informovaly o všech dopravních zdrojích, které mohou dát žádajícímu členskému státu k dispozici, či o všech dalších alternativních řešeních, která mohou pro uspokojení potřeb vyjádřených dotčenou zemí navrhnout. Komise může pro poskytnutí těchto informací stanovit maximální lhůtu.
3. Poté, co Komise informovala kontaktní místa podle odstavce 1, se požadovaná podpora dopravy stává způsobilou pro spolufinancování ze strany Unie, aniž by byl dotčen článek 53.
Článek 50
Odpovědi na žádosti o podporu dopravy
1. Členské státy, které mohou poskytnout podporu dopravy, informují Komisi co nejdříve, nejpozději však do 24 hodin po obdržení oznámení podle článku 49, není-li v oznámení stanoveno jinak, o veškerých dopravních zdrojích, které mohou dát dobrovolně k dispozici v reakci na žádost o podporu při sdružování nebo zjišťování dopravních zdrojů. Tyto informace obsahují prvky uvedené v části B přílohy VIII a zahrnují informace o finančních podmínkách nebo dalších případných omezeních.
2. Komise co nejdříve shrne informace o dostupných dopravních zdrojích a předá je členskému státu, který podává žádost.
3. Kromě informací uvedených v odstavci 2 sdělí Komise členským státům veškeré ostatní informace o dopravních zdrojích, které má k dispozici z jiných zdrojů, včetně komerčního trhu, a usnadní členským státům přístup k těmto dodatečným zdrojům.
4. Členský stát, který podává žádost, informuje Komisi o dopravních řešeních, která zvolil, a udržuje spojení s členskými státy, jež tuto podporu poskytují, nebo s hospodářským subjektem určeným Komisí.
5. O volbě členského státu, který podává žádost, Komise informuje všechny členské státy. Tento členský stát Komisi pravidelně informuje o tom, jak pokračuje poskytování jemu určené pomoci v oblasti civilní ochrany.
Článek 51
Žádost o grant
1. V případě, že některý členský stát nalezl možné dopravní řešení, avšak pro dopravu pomoci v oblasti civilní ochrany je nutné financování z prostředků Unie, může tento členský stát požádat Unii o grant.
2. Členský stát ve své žádosti uvede požadované procento spolufinancování ze strany Unie, které nepřekročí 55 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a nepřekročí 85 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Komise o žádosti neprodleně informuje všechny členské státy.
3. Komise může podle článku 178 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 navazovat rámcová partnerství s relevantními příslušnými orgány členských států.
Článek 52
Žádost o dopravní službu
1. V případech, kdy členský stát žádající o podporu dopravy nenalezl žádné dopravní řešení, může Komisi požádat, aby za účelem dopravy pomoci v oblasti civilní ochrany do postižené země uzavřela smlouvu na dopravní službu se soukromým nebo jiným subjektem.
2. Jakmile Komise žádost uvedenou v odstavci 1 obdrží, neprodleně o ní informuje všechny členské státy a zároveň informuje členský stát, který o dopravní službu žádá, o všech dostupných dopravních řešeních a jejich nákladech.
3. Na základě výměny informací uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát svou žádost o dopravní službu písemně potvrdí spolu se závazkem uhradit Komisi vzniklé náklady v souladu s ustanoveními článku 54. Členský stát uvede, jaké procento nákladů uhradí. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 45 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 15 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
4. Členský stát neprodleně oznámí Komisi všechny změny v žádosti o dopravní službu.
Článek 53
Rozhodnutí o financování podpory dopravy z prostředků Unie
1. Za účelem zjištění, zda jsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU a zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), se vezmou v úvahu:
a)
informace obsažené v žádosti o finanční podporu z prostředků Unie předložené členským státem v souladu s čl. 48 odst. 2;
b)
potřeby vyjádřené postiženou zemí;
c)
veškerá posouzení potřeb provedená odborníky, kteří během katastrofy podávají zprávy Komisi;
d)
další relevantní a spolehlivé informace, jež má Komise v době rozhodnutí k dispozici od členských států a mezinárodních organizací;
e)
údaje o účinnosti a účelnosti dopravních řešení, která mají zajistit včasné poskytnutí pomoci v oblasti civilní ochrany;
f)
možnosti zajištění dopravy na místě;
g)
jiné akce prováděné Komisí.
2. Členské státy poskytnou všechny další informace nutné k vyhodnocení toho, jak jsou plněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Jakmile členské státy obdrží žádost Komise o tyto informace, informují Komisi co nejdříve.
3. Komise uvede výši předběžného financování, které má být vyplaceno a které může dosáhnout až 85 % požadovaného finančního příspěvku Unie za předpokladu, že jsou k dispozici rozpočtové prostředky. Předběžné financování není možné u grantů nižších než limit stanovený pro granty nízké hodnoty ve smyslu článku 185 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012, ledaže by členský stát požadující finanční podporu prokázal, že by bez předběžného financování bylo ohroženo provedení akce.
4. Rozhodnutí o finanční podpoře bude neprodleně sděleno členskému státu, který o finanční podporu žádá. Bude sděleno i všem ostatním členským státům.
5. Jednotlivé žádosti o granty na dopravu, u nichž je požadovaný finanční příspěvek Unie nižší než 2 500 EUR, nejsou způsobilé pro spolufinancování ze strany Unie s výjimkou případů, kdy se na ně vztahují rámcová partnerství uvedená v čl. 51 odst. 3.
Článek 54
Vyplacení finančních prostředků Unie na podporu dopravy
Na náklady, jež Komisi vzniknou postupem podle článku 52, Komise členským státům, které uvedenou finanční podporu Unie přijaly, vystaví do 90 dnů od ukončení dopravní operace, na niž byla finanční podpora Unie poskytnuta, inkasní příkaz na částku, která je uvedena v rozhodnutí vydaném Komisí na žádost o dopravní službu a představuje alespoň 15 % nákladů na dopravu pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 45 % pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
Článek 55
Náhrada škody
Členský stát žádající o podporu dopravy nebude Unii žádat o náhradu škody způsobené na jeho majetku nebo obslužném personálu v případě, že tato škoda vznikne následkem poskytnutí podpory dopravy, jež se řídí tímto rozhodnutím, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
Článek 56
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány oprávněné žádat a přijímat finanční podporu od Komise podle tohoto rozhodnutí a o tomto jmenování informují Komisi do 60 dnů od zveřejnění tohoto rozhodnutí. Jakékoliv změny v těchto informacích je třeba Komisi neprodleně oznámit.
Oznámení příslušných orgánů učiněná členskými státy podle článku 12 rozhodnutí 2007/606/ES, Euratom však zůstávají v platnosti, dokud dotčený členský stát neučiní další oznámení.
KAPITOLA 14
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 57
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 58
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. října 2014.
DURCHFÜHRUNGSBESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 16. Oktober 2014
zur Festlegung von Vorschriften für die Durchführung des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU des Europäischen Parlaments und des Rates über ein Katastrophenschutzverfahren der Union und zur Aufhebung der Entscheidungen 2004/277/EG, Euratom und 2007/606/EG, Euratom
(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen C(2014) 7489)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2014/762/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf den Beschluss Nr. 1313/2013/EU des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Dezember 2013 über ein Katastrophenschutzverfahren der Union (1), insbesondere auf Artikel 32 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Mit dem Katastrophenschutzverfahren der Union („Unionsverfahren“) wird angestrebt, im Bereich des Katastrophenschutzes die Zusammenarbeit zwischen der Union und den Mitgliedstaaten zu verstärken und die Koordinierung zu erleichtern, um die Wirksamkeit der Präventions-, Vorsorge- und Bewältigungssysteme für Naturkatastrophen und vom Menschen verursachte Katastrophen zu verbessern.
(2)
Da Katastrophen jederzeit eintreten können, sollte das Zentrum für die Koordination von Notfallmaßnahmen (Emergency Response Coordination Centre, ERCC), das mit Artikel 7 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU eingerichtet wurde, ständigen engen Kontakt mit den nationalen Kontaktstellen halten.
(3)
Das Gemeinsame Kommunikations- und Informationssystem für Notfälle (Common Emergency Communication and Information System - CECIS) ist ein grundlegender Bestandteil des Verfahrens, da es die Authentizität, Integrität und Vertraulichkeit der zwischen den beteiligten Ländern routinemäßig und bei Notfällen ausgetauschten Informationen gewährleistet. Angesichts der Besonderheiten einer Reaktion auf Fälle von Meeresverschmutzung sollte eine separate Version von CECIS geschaffen werden, die den Sekretariaten regionaler Meeresübereinkommen sowie Drittländern, die ein Regionalmeer mit der Union teilen, Zugang bietet.
(4)
Um die operative Effektivität sicherzustellen, sollten Mindestanforderungen für die Module, sonstigen Bewältigungskapazitäten und Experten in Übereinstimmung mit Artikel 9 Absatz 1 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU sowie für die operativen Bedingungen, Funktionsweise und Interoperabilität festgelegt werden, wie in Artikel 9 Absatz 2 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU vorgesehen. Insbesondere sollten Module in der Lage sein, eine bestimmte Zeit lang autark zu arbeiten, rasch einsatzbereit und interoperabel sein. Um die Interoperabilität der Module zu steigern, sind Maßnahmen auf Ebene der Union und der Mitgliedstaaten notwendig.
(5)
Die Kapazitätsziele für die Europäische Notfallbewältigungskapazität (EERC) sollten definiert und regelmäßig überprüft werden, damit für Entsendungen im Rahmen des Unionsverfahrens eine ausreichende Anzahl von Modularten, sonstigen Bewältigungskapazitäten und Experten gegeben ist. Die Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen sollten definiert und regelmäßig überprüft werden, damit ein einheitliches Mindestmaß an Qualität und Interoperabilität für alle an der EERC beteiligten Kapazitäten gewährleistet ist.
(6)
Es sollte ein Zertifizierungs- und Registrierungsverfahren, einschließlich Selbstbeurteilungselementen, definiert werden, mit dem bestätigt werden kann, dass die Kapazitäten im freiwilligen Pool alle notwendigen Anforderungen erfüllen und, soweit erforderlich, begrenzte Kofinanzierungsmittel der Union für „Anpassungskosten“ nutzen können. Dieses Zertifizierungs- und Registrierungsverfahren sollte darüber hinaus eine ausgewogene geografische Verteilung von Kapazitäten unter Berücksichtigung der örtlichen Lage der Risiken gewährleisten und die Beteiligung aller interessierten Mitgliedstaaten in Betracht ziehen.
(7)
Die Ermittlung möglicher Lücken bei Bewältigungskapazitäten der EERC sollte es der Kommission und den Mitgliedstaaten ermöglichen, gemeinsam festzustellen, wo keine ausreichenden Kapazitäten innerhalb oder außerhalb des freiwilligen Pools verfügbar sind. Mitgliedstaaten, die sich einzeln oder in Konsortien um die Schließung dieser Lücken bemühen, sollten von einer begrenzten Kofinanzierung durch die Union profitieren, soweit dies kostengünstig ist und durch die Risikobewertung bestätigt wird.
(8)
Zur Weiterentwicklung der EERC sollte in begrenztem Umfang über Rahmenverträge, Partnerschaftsrahmenvereinbarungen oder ähnliche Regelungen eine Kofinanzierung der Union bereitgestellt werden, um den Mitgliedstaaten Zugang zu zusätzlichen Kapazitäten zu bieten, mit denen sich vorübergehende Engpässe in außergewöhnlichen Katastrophen, also solchen, die nach Art und Umfang über das normalerweise zu erwartende und zu antizipierende Maß hinausgehen, bewältigen lassen. Diese Kapazitäten sind Teil des freiwilligen Pools für Einsätze im Rahmen des Unionsverfahrens.
(9)
Das Ausbildungsprogramm des Unionsverfahrens stellt auch weiterhin ein wesentliches Element dar, um sicherzustellen, dass das im Rahmen des Unionsverfahrens eingesetzte Personal für Katastrophenschutz und Notfallmanagement vorbereitet ist. Im Einklang mit dem Geltungsbereich gemäß Artikel 13 Absatz 1 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU sollten dabei die Phasen Prävention, Vorsorge und Bewältigung abgedeckt werden.
(10)
Das Übungsprogramm des Unionsverfahrens sollte nach wie vor eine wesentliche Rolle für die praktische Vorbereitung auf Einsätze im Rahmen des Unionsverfahrens und die gemeinsame Erkenntnisauswertung aus Katastrophenschutzmaßnahmen im Rahmen des Unionsverfahrens spielen. Das Übungsprogramm sollte durch einen strategischen Rahmen, in dem die Ziele und Rollen bei Übungen im Rahmen des Unionsverfahrens festgelegt sind, sowie durch spezifische Prioritäten im jährlichen Arbeitsprogrammen begleitet werden.
(11)
Es sollte ein systematischer, gezielter und kohärenter Ansatz für die Sammlung, Analyse, Verbreitung und Anwendung von Erkenntnissen, unter Einbeziehung des gesamten Katastrophenmanagementzyklus, geschaffen werden.
(12)
Im Rahmen des Unionsverfahrens sind klare Arbeitsverfahren für die Katastrophenbewältigung im Rahmen des Verfahrens wichtig, um eine wirksame Hilfe im Katastrophenfall zu gewährleisten, auch für die gemäß Artikel 16 Absatz 1 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU identifizierten einschlägigen internationalen Organisationen.
(13)
Um ein Höchstmaß an Effektivität und Effizienz des Unionsverfahrens zu gewährleisten, sollten alle Hilfeersuchen und -angebote so spezifisch wie möglich sein und alle notwendigen Informationen enthalten.
(14)
Um eine wirksame Koordinierung der Hilfe zu gewährleisten, sollte das ERCC seine Bewertungen des kritischen Bedarfs und seine Empfehlungen für Entsendungen aus dem freiwilligen Pool mit allen Mitgliedstaaten austauschen und angemessene Einsatzpläne für jedes Hilfeersuchen ausarbeiten. Die Auswahl der Kapazitäten aus dem freiwilligen Pool sollte auf spezifischen und objektiven Kriterien basieren, deren Rangfolge im Licht der jeweiligen operationellen Anforderungen bewertet werden sollte.
(15)
Um - soweit angemessen - die Reaktionszeiten im Rahmen des Unionsverfahrens zu verbessern, sollten die Mitgliedstaaten die notwendigen Vorkehrungen für den Einsatz ihrer im freiwilligen Pool registrierten Kapazitäten treffen.
(16)
Die Verfügbarkeit von technischen, Bewertungs- und Koordinationsexperten, einschließlich Teamleiter, ist ein wichtiger Bestandteil des Unionsverfahrens. Die Aufgaben und Funktionen der Experten und das Verfahren für ihre Entsendung sollten festgelegt werden.
(17)
Artikel 23 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU enthält besondere Bestimmungen über Transportunterstützung im Katastrophenfall mit dem Ziel, eine rasche und wirksame Reaktion mithilfe des Unionsverfahrens zu erleichtern. Es sind die Regeln und Verfahren festzulegen, nach denen die Mitgliedstaaten bei der Union eine finanzielle Unterstützung für den Transport ihrer Hilfe in die betroffenen Länder beantragen können und die Kommission diese Anträge bearbeitet.
(18)
Im Interesse von Transparenz, Kohärenz und Wirksamkeit ist festzulegen, welche Angaben die Anträge auf Transportunterstützung sowie die diesbezüglichen Antworten der Mitgliedstaaten und der Kommission enthalten müssen.
(19)
Kann eine finanzielle Unterstützung der Union gemäß dem Beschluss Nr. 1313/2013/EU geleistet werden, sollten die Mitgliedstaaten die Wahl haben, entweder eine Finanzhilfe oder aber eine Transportleistung zu beantragen.
(20)
Die Entscheidungen 2004/277/EG, Euratom (2) und 2007/606/EG, Euratom (3) der Kommission sollten aufgehoben werden.
(21)
Die in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ausschusses für den Katastrophenschutz -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
KAPITEL 1
ALLGEMEINE VORSCHRIFTEN
Artikel 1
Gegenstand
Mit diesem Beschluss werden Durchführungsbestimmungen für den Beschluss Nr. 1313/2013/EU im Hinblick auf folgende Aspekte festgelegt:
a)
die Interaktion des Zentrums für die Koordination von Notfallmaßnahmen („ERCC“) mit den Kontaktstellen der Mitgliedstaaten;
b)
die Komponenten des gemeinsamen Kommunikations- und Informationssystems für Notfälle („CECIS“) sowie die Organisation des Informationsaustauschs über CECIS;
c)
die Identifikation von Modulen, sonstigen Bewältigungskapazitäten und Experten sowie der operativen Anforderungen an die Arbeitsweise und Interoperabilität der Module, einschließlich Aufgaben, Kapazitäten, Hauptkomponenten, Autarkie und Entsendung;
d)
Kapazitätsziele, Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen und das Zertifizierungs- und Registrierungsverfahren, die für das Funktionieren der EERC notwendig sind, einschließlich finanzieller Regelungen;
e)
Identifizierung und Schließung von Lücken in der EERC;
f)
die Organisation des Ausbildungsprogramms, des Übungsrahmens und des Programms zur Erkenntnisauswertung;
g)
die operativen Verfahren für die Katastrophenbewältigung innerhalb sowie außerhalb der Union, einschließlich Identifizierung einschlägiger internationaler Organisationen;
h)
das Verfahren für die Entsendung der Expertenteams;
i)
die Organisation von Unterstützung für den Transport von Hilfe.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieses Beschlusses bezeichnet der Begriff
1.
„Hilfeersuchender“ einen Mitgliedstaat oder ein Drittland, der oder das von einer Katastrophe oder einer bevorstehenden Katastrophe betroffen ist oder damit rechnen muss, sowie die Vereinten Nationen und ihre Einrichtungen sowie andere einschlägige internationale Organisationen gemäß Anhang VII;
2.
„Katastrophenhilfe“ den Einsatz von Katastrophenschutzteams, Experten oder Modulen mit ihren Ausrüstungen sowie Hilfsgütern oder Lieferungen zur Milderung der unmittelbaren Folgen einer Katastrophe;
3.
„Pufferkapazitäten“ Katastrophenbewältigungskapazitäten, deren Verfügbarkeit und der rasche Zugriff darauf gemäß Artikel 21 Absatz 2 Buchstabe d des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU kofinanziert wird;
4.
„Einsatzteam“ die personellen und materiellen Ressourcen, einschließlich Modulen, die ein oder mehrere Mitgliedstaaten für Katastrophenschutzeinsätze eingerichtet haben;
5.
„Team für technische Hilfe und Unterstützung“ die von einem oder mehreren Mitgliedstaaten zur Wahrnehmung von Unterstützungsaufgaben gemäß Anhang II gebildeten personellen und materiellen Ressourcen.
KAPITEL 2
ZENTRUM FÜR DIE KOORDINATION VON NOTFALLMASSNAHMEN (EMERGENCY RESPONSE COORDINATION CENTRE, ERCC)
Artikel 3
Interaktion des ERCC mit den Kontaktstellen der Mitgliedstaaten
(1) Jeder Mitgliedstaat benennt eine nationale Kontaktstelle für das ERCC, die rund um die Uhr und sieben Tage pro Woche einsatzbereit ist. Die Benennung erfolgt über das „Länderformular“ gemäß Anhang I.
(2) Das ERCC steht in ständiger Verbindung zu den Kontaktstellen der Mitgliedstaaten in Bezug auf seine laufenden Aufgaben und die Bewältigungsmaßnahmen gemäß dem vorliegenden Beschluss sowie dem Beschluss Nr. 1313/2013/EU.
KAPITEL 3
GEMEINSAMES KOMMUNIKATIONS- UND INFORMATIONSSYSTEM FÜR NOTFÄLLE (COMMON EMERGENCY COMMUNICATION AND INFORMATION SYSTEM, CECIS)
Artikel 4
Ebenen von CECIS
CECIS setzt sich aus drei Bestandteilen zusammen:
a)
einer Netzebene, die die zuständigen Behörden und Kontaktstellen in den Mitgliedstaaten und das ERCC miteinander verbindet;
b)
einer Anwendungsebene, die aus Datenbanken und sonstigen Informationssystemen besteht, die für das Funktionieren des Unionsmechanismus notwendig sind, insbesondere für
i)
die Übermittlung von Mitteilungen,
ii)
die Sicherstellung von Kommunikation und Informationsaustausch zwischen dem ERCC und den zuständigen Behörden und den Kontaktstellen,
iii)
die Verbreitung der Erfahrungen aus Einsätzen;
c)
einer Sicherheitsebene, die Systeme, Regeln und Verfahren umfasst, die erforderlich sind, um die Authentizität, Integrität und Vertraulichkeit der in CECIS gespeicherten oder über CECIS ausgetauschten Daten zu gewährleisten.
Artikel 5
Informationssicherheit
(1) CECIS muss fähig sein, Dokumente, Datenbanken und Informationssysteme sicher über sTESTA (Secure Trans European Services for Telematics between Administrations - sichere Transeuropäische Telematikdienste zwischen Verwaltungen) oder ein ähnliches Netz zu handhaben.
(2) Dokumente und Informationen, die als „EU CONFIDENTIAL“ oder höher eingestuft sind, werden nach besonderen Vereinbarungen zwischen Absender und Empfänger(n) gemäß Beschluss 2001/844/EG, EGKS, Euratom (4) übermittelt.
Artikel 6
Informationen und Aktualisierung
(1) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission geeignete Angaben anhand des Länderformulars in Anhang I.
(2) Die Mitgliedstaaten machen darin Angaben zu den Kontaktstellen und, sofern erforderlich, anderen Diensten, die Natur-. technische und radiologische Katastrophen oder Umweltunfälle einschließlich unfallbedingter Meeresverschmutzung bewältigen.
(3) Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission unverzüglich über etwaige Änderungen der Angaben gemäß den Absätzen 1 und 2.
(4) Die CECIS-Datenbank enthält einen eigenen Abschnitt mit Informationen über die Registrierung und Verfügbarkeit der Bewältigungskapazitäten in der EERC. Die Kommission gewährleistet den ständigen Zugang der nationalen Katastrophenschutz-Kontaktstellen.
(5) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der separate Abschnitt der CECIS-Datenbank stets auf dem aktuellen Stand hinsichtlich Verfügbarkeitsstatus und aller notwendigen Daten bezüglich der einschlägigen Charakteristika aller registrierten Bewältigungskapazitäten in der EERC ist.
(6) Soweit angebracht, gewähren die Mitgliedstaaten anderen einschlägigen nationalen Behörden Lesezugang zu CECIS.
Artikel 7
CECIS-Benutzergruppe
Eine Benutzergruppe, deren Mitglieder von den Mitgliedstaaten benannt werden, wird eingerichtet; sie unterstützt die Kommission bei der Validierung, Erprobung und Weiterentwicklung von CECIS.
Artikel 8
Umsetzung und Weiterentwicklung
(1) Die Kommission verwaltet CECIS und entwickelt es weiter, dabei berücksichtigt sie Bedarf und Anforderungen der Mitgliedstaaten.
(2) Die Mitgliedstaaten richten die entsprechende IT-Umgebung für CECIS auf ihrem Hoheitsgebiet in Übereinstimmung mit den Verpflichtungen gemäß dem Länderformular in Anhang I ein.
Artikel 9
CECIS-System für die Hilfe bei Meeresverschmutzung
(1) Die Kommission stellt sicher, dass den Mitgliedstaaten und der Europäischen Agentur für die Sicherheit des Seeverkehrs über das Internet eine spezielle CECIS-Anwendung zur Verfügung gestellt wird, die die Besonderheiten einer Reaktion auf Zwischenfälle auf See berücksichtigt.
(2) Die Anwendung steht über das Internet auch Drittländern, die mit der Union ein Regionalmeer teilen, zur Verfügung. Auch den Sekretariaten der einschlägigen regionalen Meeresübereinkommen kann ad hoc Zugang gewährt werden.
KAPITEL 4
MODULE, TEAMS FÜR TECHNISCHE HILFE UND UNTERSTÜTZUNG, ANDERE BEWÄLTIGUNGSKAPAZITÄTEN UND EXPERTEN
Artikel 10
Registrierung von Modulen, Teams für technische Hilfe und Unterstützung sowie anderen Bewältigungskapazitäten und Experten
(1) Die Mitgliedstaaten registrieren ihre Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, sonstige Bewältigungskapazitäten und Experten, die gemäß Artikel 9 Absatz 6 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU, identifiziert wurden, in der CECIS-Datenbank.
(2) Die Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, andere Bewältigungskapazitäten und Experten, die für die EERC bereitgehalten werden, werden in einem eigenen Abschnitt der CECIS-Datenbank registriert.
(3) Die Angaben gemäß den Absätzen 1 und 2 werden erforderlichenfalls aktualisiert.
Artikel 11
Zusammensetzung von Modulen, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, anderen Bewältigungskapazitäten und Experten
(1) Die Module und die Teams für technische Hilfe und Unterstützung können aus Ressourcen bestehen, die von einem oder mehreren Mitgliedstaaten bereitgestellt werden.
(2) Besteht ein Modul oder ein Team für technische Hilfe und Unterstützung aus mehreren Komponenten, so kann sein jeweiliger Einsatz auf die dafür notwendigen Komponenten beschränkt werden.
Artikel 12
Autarkie der Module
(1) Die folgenden Elemente der Autarkie gelten für die einzelnen Katastrophenschutzmodule gemäß Anhang II:
a)
geeigneter Schutz vor der vorherrschenden Witterung;
b)
Stromerzeugung und Beleuchtung für den Bedarf der Operationsbasis und der zur Erfüllung des Auftrags nötigen Ausrüstung;
c)
sanitäre Anlagen für das Personal des Katastrophenschutzmoduls;
d)
Verfügbarkeit von Lebensmitteln und Wasser für das Personal des Moduls;
e)
medizinische oder sanitätsdienstliche Mitarbeiter, Einrichtungen und Vorräte für das Personal des Moduls;
f)
Lagerung und Wartung der Ausrüstung des Moduls;
g)
Ausrüstung für die Kommunikation mit den relevanten Partnern, vor allem mit den für die Koordination vor Ort zuständigen Stellen;
h)
Transport vor Ort;
i)
Logistik, Ausrüstung und Personal, die die Einrichtung einer Operationsbasis und den Beginn der Mission unverzüglich bei Eintreffen vor Ort ermöglichen.
(2) Der Hilfe anbietende Mitgliedstaat trägt für die Erfüllung der Anforderungen an die Autarkie durch folgende Elemente Sorge:
a)
Ausstattung des Moduls mit dem nötigen Personal, der nötigen Ausrüstung und den nötigen Verbrauchsgütern;
b)
die nötigen Vorkehrungen am Einsatzort;
c)
die nötigen Vorkehrungen für die Kombination eines nicht autarken Einsatzteams mit einem Team für technische Hilfe und Unterstützung, um die Anforderungen gemäß Artikel 13 zu erfüllen, vor der Übermittlung von Angaben zum betreffenden Modul nach Artikel 10 Absatz 1.
(3) Der Zeitraum, für den die Autarkie bei Beginn der Mission zu gewährleisten ist, darf nicht kürzer sein als:
a)
96 Stunden oder
b)
die in Anhang II festgelegten Zeiträume.
Artikel 13
Anforderungen an Module und Teams für technische Hilfe und Unterstützung
(1) Die Module erfüllen die in Anhang II genannten allgemeinen Anforderungen.
(2) Die Teams für technische Hilfe und Unterstützung erfüllen die in Anhang II genannten allgemeinen Anforderungen.
(3) Die allgemeinen Anforderungen in Anhang II werden von Zeit zu Zeit überprüft.
(4) Die Mitgliedstaaten treffen die erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass
a)
die Module in der Lage sind, gemeinsam mit anderen Modulen zu agieren;
b)
die Teams für technische Hilfe und Unterstützung in der Lage sind, gemeinsam mit anderen Teams für technische Hilfe und Unterstützung und mit einschlägigen Akteuren vor Ort zu agieren;
c)
die Komponenten von Modulen in der Lage sind, zusammen als ein Modul zu agieren;
d)
die Komponenten von Teams für technische Hilfe und Unterstützung in der Lage sind, zusammen als ein Team für technische Hilfe und Unterstützung zu agieren;
e)
die Module und Teams für technische Hilfe und Unterstützung bei Einsätzen außerhalb der Union in der Lage sind, gemeinsam mit den internationalen Katastrophenbewältigungseinrichtungen zu agieren, die den betroffenen Staat unterstützen;
f)
die Leiter der Katastrophenschutzmodule und der Teams für technische Hilfe und Unterstützung, ihre Stellvertreter und Verbindungsbeamte an geeigneten Fortbildungskursen und Übungen gemäß den Artikeln 26 bis 32 teilnehmen, die die Kommission organisiert.
KAPITEL 5
ENTWICKLUNG DER EUROPÄISCHEN NOTFALLBEWÄLTIGUNGSKAPAZITÄT (EUROPEAN EMERGENCY RESPONSE CAPACITY, EERC) IN FORM EINES FREIWILLIGEN POOLS
Artikel 14
Kapazitätsziele
(1) Die Kapazitätsziele der EERC werden in Anhang III spezifiziert.
(2) Die Kommission bewertet in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten die Angemessenheit der Kapazitätsziele mindestens alle zwei Jahre und passt diese erforderlichenfalls anhand der in nationalen Risikobewertungen oder in anderen einschlägigen nationalen oder internationalen Informationsquellen identifizierten Risiken an.
(3) Die Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission einschlägige Informationen über Risiken, die bei der Bewertung der Kapazitätsziele zu berücksichtigen sind.
Artikel 15
Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen
(1) Die in Anhang IV festgelegten Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen gelten für die Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, andere Bewältigungskapazitäten und Experten in der EERC.
(2) Die Kommission bewertet in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten die Eignung der Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen mindestens alle zwei Jahre und passt sie erforderlichenfalls an. Die Qualitätsanforderungen beruhen auf anerkannten internationalen Standards, wenn solche Standards bereits bestehen.
Artikel 16
Zertifizierungs- und Registrierungsverfahren
(1) Das in den Absätzen 2 bis 8 festgelegte Zertifizierungs- und Registrierungsverfahren ist anwendbar auf Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, andere Bewältigungskapazitäten und Experten in der EERC.
(2) Zertifizierung und Registrierung erfolgen vorbehaltlich der Erfüllung der Qualitätsanforderungen in Anhang IV, mit Ausnahme von Pufferkapazitäten, für die Artikel 25 Absatz 3 gilt.
(3) Die Mitgliedstaaten, die ein spezifisches Modul, Team für technische Hilfe und Unterstützung, eine spezifische andere Bewältigungskapazität oder einen spezifischen Experten für die Aufnahme in die EERC anbieten, legen die in Anhang V festgelegten Informationselemente vor.
(4) Die Kommission prüft, ob das Modul, Team für technische Hilfe und Unterstützung, die andere Bewältigungskapazität oder der Experte für eine Aufnahme in die EERC infrage kommt, und übermittelt ihre Schlussfolgerungen unverzüglich dem betreffenden Mitgliedstaat. Bei dieser Prüfung berücksichtigt die Kommission insbesondere die Einhaltung der Qualitätsanforderungen, die Kapazitätsziele, die Vollständigkeit der vorgelegten Informationen, die geografische Nähe und Beteiligung aller Mitgliedstaaten sowie andere relevante Faktoren, die sie vorab festlegt und die auf alle vergleichbaren Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, andere Bewältigungskapazitäten oder Experten anwendbar sind.
(5) Sofern ein Modul, Team für technische Hilfe und Unterstützung, eine andere Bewältigungskapazität oder ein Experte aufgrund der vorgelegten Informationen und weiterer Informationen, die die Kommission von der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats ggf. angefordert hat, für eine Aufnahme in die EERC infrage kommt, initiiert die Kommission das Zertifizierungsverfahren. In Fällen, in denen die Kommission auf der Grundlage der verfügbaren Informationen die Qualitäts- und Interoperabilitätsanforderungen für erfüllt hält, kann sie das Modul, das Team für technische Hilfe und Unterstützung, die andere Bewältigungskapazität oder den Experten im freiwilligen Pool registrieren.
(6) Die Kommission übermittelt der einschlägigen Behörde des Mitgliedstaats ihre Bewertung der Anforderungen hinsichtlich Ausbildung, Übungen und/oder Workshops sowie andere einschlägige Bedingungen für Zertifizierung und Registrierung.
(7) Sofern alle Zertifizierungsbedingungen erfüllt sind, erklärt die Kommission das Modul, das Team für technische Hilfe und Unterstützung, die sonstige Bewältigungskapazität oder den Experten für EERC-zertifiziert und teilt dies dem Mitgliedstaat mit.
(8) Die Zertifizierung eines Moduls, eines Teams für technische Hilfe und Unterstützung, einer anderen Bewältigungskapazität oder eines Experten sollte spätestens nach drei Jahren überprüft werden, wenn die Ressource zur erneuten Registrierung in der EERC angemeldet wird.
(9) Die Kommission bewertet in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten die Angemessenheit des Zertifizierungs- und Registrierungsverfahrens mindestens alle zwei Jahre und passt es erforderlichenfalls an.
Artikel 17
Finanzielle Regelung für Anpassungskosten
(1) Mitgliedstaaten können eine Finanzhilfe für die Anpassungskosten individuell pro Modul, Team für technische Hilfe und Unterstützung oder sonstige Bewältigungskapazität beantragen, ohne dass die Kommission eine Aufforderung zur Einreichung von Vorschlägen veröffentlicht. Anpassungskosten umfassen die in Artikel 21 Absatz 2 Buchstabe c des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU festgelegten Kostenelemente.
(2) Zur Begründung des Antrags legen die Mitgliedstaaten der Kommission Umsetzungspläne für Anpassungskosten vor, einschließlich Kostenschätzungen und Zeitplänen.
(3) Die Kommission prüft und - sofern die entsprechenden Anforderungen erfüllt sind - genehmigt die Umsetzungspläne gemäß Absatz 2 und gibt an, welche der genannten Kosten als Anpassungskosten förderfähig sind.
(4) Nach Evaluierung des Antrags entscheidet die Kommission über die Gewährung der Finanzhilfe.
(5) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission Einzelheiten der für die Anpassung angefallenen Kosten mit.
KAPITEL 6
BESEITIGUNG VON LÜCKEN IN DER BEWÄLTIGUNGSKAPAZITÄT
Artikel 18
Überwachung der Fortschritte im Hinblick auf die Kapazitätsziele
Die Kommission überwacht, in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten, kontinuierlich die Fortschritte im Hinblick auf die Kapazitätsziele und berücksichtigt dabei gemäß Artikel 20 identifizierte Kapazitäten, und sie informiert regelmäßig die Mitgliedstaaten über ihre Bewertung der Fortschritte. Die Kommission informiert die Mitgliedstaaten angemessen detailliert über verbleibende Lücken in der Bewältigungskapazität.
Artikel 19
Verfahren zur Identifizierung von Lücken in der Bewältigungskapazität
(1) Als Teil der Überwachung der Fortschritte im Hinblick auf die Kapazitätsziele bewertet die Kommission, in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten, die Unterschiede zwischen den in der EERC registrierten Kapazitäten der Mitgliedstaaten und den Kapazitätszielen in Anhang III.
(2) Die Kommission und die Mitgliedstaaten betrachten als der EERC gewidmete Kapazitäten nur diejenigen, die gemäß Artikel 16 als von den Mitgliedstaaten der EERC bereitgestellt registriert sind.
Artikel 20
Verfahren zur Identifizierung von Bewältigungskapazitäten außerhalb der EERC
(1) Soweit die Kommission zusammen mit den Mitgliedstaaten potenziell signifikante Lücken in der Bewältigungskapazität gemäß Artikel 19 dieses Beschlusses festgestellt hat, prüft sie, in Übereinstimmung mit Artikel 12 Absatz 2 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU, gemeinsam mit den Mitgliedstaaten, ob die notwendigen Kapazitäten außerhalb der EERC verfügbar sind.
(2) Die Kommission betrachtet als außerhalb der EERC verfügbare Kapazitäten ausschließlich die folgenden:
a)
in CECIS registrierte Kapazitäten;
b)
Pufferkapazitäten; oder
c)
Kapazitäten, die nicht unter vorstehende Buchstaben a oder b fallen, aber dem Mitgliedstaat bzw. den Mitgliedstaaten ohne Weiteres im benötigten Umfang und am gewünschten Ort sowie rechtzeitig und für die erforderliche Dauer bereitgestellt werden können.
(3) Zur Identifizierung der in Absatz 2 Buchstabe c genannten Kapazitäten richtet die Kommission eine Anfrage an die nationalen Kontaktstellen, wobei sie die Einzelheiten der Bewertung möglicher signifikanter Lücken in der Bewältigungskapazität darlegt und die Mitgliedstaaten auffordert, Angaben zu außerhalb der EERC verfügbaren Kapazitäten gemäß Absatz 2 Buchstabe c vorzulegen.
(4) Die Kommission legt in dieser Aufforderung eine Frist von bis zu 60 Tagen für die Antwort fest; die genaue Länge der Frist hängt von der erwarteten Komplexität der Feststellung der in Absatz 2 genannten Kapazitäten durch die Mitgliedstaaten ab.
(5) Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission schriftlich innerhalb der festgesetzten Frist über die Einzelheiten von Kapazitäten gemäß Absatz 2.
(6) Antwortet ein Mitgliedstaat nicht schriftlich innerhalb der Frist, geht die Kommission für die Zwecke der Bewertung davon aus, dass in dem betreffenden Mitgliedstaat keine Kapazitäten gemäß Absatz 2 verfügbar sind.
(7) Auf der Grundlage der von den Mitgliedstaaten übermittelten Informationen und unter Berücksichtigung nur derjenigen Kapazitäten, die in Absatz 2 genannt sind, bewertet die Kommission, ob die genannten Kapazitäten die Lücken in der Bewältigungskapazität gemäß Artikel 19 schließen. Die Kommission stellt eine Schließung der Lücke nur dann fest, wenn der Umfang der Kapazitäten innerhalb der EERC und der Kapazitäten gemäß Absatz 2 zusammen mindestens den Kapazitätszielen in Anhang III entspricht.
Artikel 21
Verfahren zum Umgang mit Lücken in der Bewältigungskapazität
(1) Hat die Kommission gemeinsam mit den Mitgliedstaaten potenziell signifikante Lücken in der Bewältigungskapazität gemäß Artikel 19 festgestellt, die sich nicht gemäß Artikel 20 schließen lassen, unterrichtet sie die Mitgliedstaaten schriftlich, wobei sie spezifiziert, was sie als strategische Lücken in der Bewältigungskapazität ansieht.
(2) Die Kommission fordert die Mitgliedstaaten schriftlich auf, strategische Lücken in der Bewältigungskapazität gemäß Artikel 12 Absatz 3 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU zu schließen.
(3) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission mit, ob, wann und wie sie strategische Lücken in der Bewältigungskapazität entweder alleine oder durch Zusammenarbeit mit anderen Mitgliedstaaten anzugehen beabsichtigen.
Artikel 22
Unterstützung seitens der Kommission zur Schließung strategischer Lücken in der Bewältigungskapazität
(1) Ist eine finanzielle Unterstützung seitens der Union erforderlich, um strategische Lücken in der Bewältigungskapazität gemäß Artikel 12 Absatz 3 und Artikel 21 Absatz 1 Buchstabe j des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU zu schließen, veröffentlicht die Kommission eine Aufforderung zur Einreichung von Vorschlägen zur Unterstützung der Mitgliedstaaten.
(2) Bei der Antwort auf diese Aufforderung folgen die Mitgliedstaaten Artikel 21 Absatz 1 Buchstabe j Ziffern iii und iv des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU.
(3) Die Mitgliedstaaten geben unter anderem den erforderlichen Prozentsatz der Kofinanzierung seitens der Union an.
Artikel 23
Förderfähige Kosten im Hinblick auf die Unterstützung zur Schließung von Lücken in der Bewältigungskapazität
(1) Alle Kosten für Ausrüstungen, Dienstleistungen oder Humanressourcen, die für die Schaffung der Bewältigungskapazitäten erforderlich sind, sind förderfähig.
(2) Laufende Wartungs- oder Betriebskosten sind nicht förderfähig.
KAPITEL 7
UMGANG MIT VORÜBERGEHENDEN ENGPÄSSEN BEI AUSSERGEWÖHNLICHEN KATASTROPHEN
Artikel 24
Finanzierung
(1) Die Kommission definiert im Jahresarbeitsprogramm allgemein die erforderlichen Arten und Mengen an Pufferkapazitäten, wobei sie die Möglichkeit bestimmter Arten außergewöhnlicher Katastrophen in Mitgliedstaaten, auch in außergewöhnlicher Intensität, sowie andere Faktoren, die zum außergewöhnlichen Charakter einer Katastrophe beitragen, berücksichtigt, etwa das zeitliche Zusammentreffen mit einer anderen Katastrophe sowie das Potenzial vorübergehender Engpässe in solchen Szenarios.
(2) Die Kommission leitet regelmäßig die notwendigen finanziellen Verfahren zur Deckung der Kosten gemäß Artikel 21 Absatz 2 Buchstabe d des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU ein, um einen raschen Zugang zu den im Jahresarbeitsprogramm festgelegten Pufferkapazitäten zu gewährleisten.
(3) Von der Kommission kofinanzierte Pufferkapazitäten ergänzen die vorhandenen Bewältigungskapazitäten, die die Mitgliedstaaten im Rahmen ihrer nationalen Vorsorge vorhalten; sie treten nicht an die Stelle solcher Bewältigungskapazitäten.
Artikel 25
Bedingungen für den Finanzbeitrag der Union
(1) Der Finanzbeitrag der Union wird unter der Voraussetzung geleistet, dass der Mitgliedstaat, der sich an den finanziellen Verfahren gemäß Artikel 24 Absatz 2 beteiligt, die Bedingungen in den Absätzen 2 bis 9 akzeptiert. Die Kommission kann in den finanziellen Verfahren weitere Bedingungen festlegen.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen Pufferkapazitäten als Teil des freiwilligen Pools bereit.
(3) Pufferkapazitäten müssen die Qualitäts- und Zertifizierungsanforderungen gemäß den Finanzierungsverfahren in Artikel 24 Absatz 2 erfüllen.
(4) Pufferkapazitäten werden im freiwilligen Pool für die gesamte in den einschlägigen Rahmenverträgen, Partnerschaftsrahmenvereinbarungen oder ähnlichen Vereinbarungen festgelegte Dauer registriert. Alle von dem Mitgliedstaat bzw. den Mitgliedstaaten, der oder die die Kapazitäten registrieren, auferlegten Bedingungen und Beschränkungen sind durch einsatzbedingte Anforderungen ausreichend zu begründen.
(5) Pufferkapazitäten kommen nicht für die in Artikel 17 beschriebene finanzielle Unterstützung infrage.
(6) Die Kommission unterrichtet alle Mitgliedstaaten via CECIS unverzüglich über im freiwilligen Pool registrierte Pufferkapazitäten.
(7) Gemäß Artikel 11 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU stehen im freiwilligen Pool registrierte Pufferkapazitäten für Entsendungen im Rahmen des Unionsverfahrens unter denselben allgemeinen Bedingungen zur Verfügung wie andere im freiwilligen Pool registrierte Kapazitäten.
(8) Nach einem Hilfeersuchen über das ERCC folgt die Entsendung von im freiwilligen Pool registrierten Pufferkapazitäten den operativen Verfahren für die Katastrophenbewältigung gemäß Kapitel 11.
(9) Im freiwilligen Pool registrierte Pufferkapazitäten stehen für eine inländische Nutzung in den Mitgliedstaaten zur Verfügung, die die Verfügbarkeit der Kapazitäten kofinanziert haben. Vor einer inländischen Nutzung konsultieren die Mitgliedstaaten das ERCC, um sicherzugehen, dass:
i)
nicht gleichzeitig eine außergewöhnliche Katastrophe vorliegt oder droht, die eine Anforderung des Einsatzes der Pufferkapazität erforderlich machen könnte;
ii)
die inländische Nutzung nicht den raschen Zugang anderer Mitgliedstaaten im Falle neuer außergewöhnlicher Katastrophen beeinträchtigt.
KAPITEL 8
AUSBILDUNGSPROGRAMM
Artikel 26
Ausbildungsprogramm
(1) Es wird ein Ausbildungsprogramm geschaffen, das Katastrophenprävention, -vorsorge und -bewältigung einschließt. Das Programm schließt allgemeine und spezifische Kurse sowie ein System zum Expertenaustausch ein. Das Programm richtet sich an die in Artikel 27 genannten Zielgruppen.
(2) Die Kommission ist für die Koordinierung und Organisation und für die Festlegung von Inhalt und Zeitplan des Ausbildungsprogramms zuständig.
Artikel 27
Teilnehmer
(1) Zielgruppen des Ausbildungsprogramms sind:
a)
Katastrophenschutz- und Notfallmanagementpersonal der Mitgliedstaaten, insbesondere Teamleiter, ihre Stellvertreter und Verbindungsbeamte, Experten der Mitgliedstaaten gemäß Artikel 41, einschließlich Präventions- und Vorsorgeexperten, sowie Schlüsselpersonal nationaler Kontaktstellen;
b)
Mitarbeiter der Institutionen und Agenturen der Union;
c)
ausgewählte Experten aus den Ländern der Europäischen Nachbarschaftspolitik, Kandidatenländern und potenziellen Kandidatenländern.
(2) Die Teilnahme an den Ausbildungsmaßnahmen steht außerdem offen für ausgewählte Experten
a)
der Vereinten Nationen und ihrer Agenturen;
b)
der in Anhang VII genannten internationalen Organisationen;
c)
aus Drittländern und gegebenenfalls anderen relevanten Akteuren.
(3) Die Mitgliedstaaten und die Kommission benennen ihre Teilnehmer für jede Ausbildungsveranstaltung.
Artikel 28
Ausbildung
(1) Das Programm umfasst eine Reihe von Kursen auf Einführungs- und operationeller sowie Managementebene.
(2) Die Kommission legt gemeinsam mit den Mitgliedstaaten Zahl, Inhalt, Lehrpläne und Zeitpläne der Kurse fest, einschließlich Zugangsanforderungen.
(3) Die Kommission stellt sicher, dass Ausbilder und Vortragende bei den einschlägigen Entwicklungen des Unionsverfahrens auf dem neuesten Stand sind.
Artikel 29
Expertenaustausch
Das Austauschsystem umfasst den Austausch von Experten zwischen Mitgliedstaaten und/oder der Kommission, damit die Experten
a)
Erfahrungen sammeln und weitergeben können;
b)
sich mit zahlreichen Techniken und operationellen Verfahren vertraut machen können;
c)
Konzepte anderer teilnehmender Notfalldienste und Einrichtungen studieren können.
Artikel 30
Zusätzliche Fortbildungsmaßnahmen
Gegebenenfalls und gemäß dem Jahresarbeitsprogramm können zusätzliche Fortbildungsmöglichkeiten entsprechend dem im Hinblick auf ein reibungsloses und effizientes Funktionieren der Katastrophenschutzeinsätze festgestellten Bedarf angeboten werden.
Artikel 31
Evaluierungssystem
Die Kommission gewährleistet die Kohärenz von Ausbildungsniveau und -inhalt. Dazu schafft die Kommission ein System zur angemessenen Evaluierung der durchgeführten Fortbildungsmaßnahmen.
KAPITEL 9
ÜBUNGSRAHMEN
Artikel 32
Übungsprogramm, strategischer Rahmen und Prioritäten
(1) Die Kommission schafft und betreibt ein Programm für Katastrophenschutzübungen.
(2) Das Programm für Katastrophenschutzübungen wird durch einen strategischen Rahmen bestimmt, in dem die Ziele und Rollen für Übungen im Rahmen des Unionsverfahrens festgelegt sind.
(3) Das Übungsprogramm zielt insbesondere ab auf Folgendes:
a)
Verbesserung der Bewältigungskapazität der Mitgliedstaaten, insbesondere in Bezug auf Teams und andere Ressourcen, die zu Unterstützungseinsätzen im Rahmen des Unionsverfahrens bereitgestellt werden;
b)
Verbesserung und Überprüfung der Verfahren und Entwicklung eines gemeinsamen Konzepts für die Koordinierung von Unterstützungseinsätzen nach dem Unionsverfahren sowie Verkürzung der Reaktionszeit bei schweren Katastrophen;
c)
Verbesserung der Kooperation zwischen den Katastrophenschutzdiensten der Mitgliedstaaten und der Kommission;
d)
Identifizierung und Weitergabe von Erkenntnissen;
e)
Erprobung der Umsetzung von Erkenntnissen.
(4) Die allgemeinen Prioritäten des Übungsprogramms werden in einem umfassenden Langzeitplan dargestellt. Dieser schließt Elemente einschlägiger Katastrophenszenarios und entsprechender Fähigkeiten ein.
(5) Die Kommission wird
a)
den strategischen Rahmen und umfassenden Langzeitplan in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten entwickeln, unter Berücksichtigung des Programms „Bisherige Erfahrungen“ und anderer einschlägiger Informationen;
b)
die Ziele der Übungen sowie deren Rolle im Verhältnis zu anderen Komponenten des Unionsverfahrens festlegen; und
c)
jährlich im Arbeitsprogramm einen Vorschlag für spezifische Übungsprioritäten in Übereinstimmung mit dem umfassenden Langzeitplan vorlegen.
KAPITEL 10
PROGRAMM „BISHERIGE ERFAHRUNGEN“
Artikel 33
Überwachung, Analyse und Evaluierung
(1) Die Kommission und die Mitgliedstaaten tauschen Daten, Informationen und Bewertungen aus, die für die Überwachung, Analyse und Evaluierung aller relevanten Katastrophenschutzmaßnahmen im Rahmen des Unionsverfahrens notwendig sind.
(2) Die Kommission schafft und verwaltet eine Datenbank, die von den Mitgliedstaaten und der Kommission für Sammlung und Austausch von Daten, Verbreitung von Erkenntnissen und Schaffung eines Überblicks über den Stand der Umsetzung dieser Erkenntnisse genutzt werden können.
(3) Die Kommission erleichtert die Identifizierung von Erkenntnissen bei relevanten Akteuren, unter anderem durch Organisation von Sitzungen.
Artikel 34
Förderung der Umsetzung
(1) Die Kommission stellt sicher, dass Erkenntnisse, die die Kommission, die Mitgliedstaaten und einschlägige Akteure identifiziert haben, in den Entscheidungsprozess zur Weiterentwicklung des Unionsverfahrens einfließen.
(2) Insbesondere sollen neue Erkenntnisse beitragen zur Festlegung von:
a)
Prioritäten des Ausbildungsprogramms, einschließlich gegebenenfalls des Inhalts und der Lehrpläne der Kurse, und des Übungsprogramms;
b)
Prioritäten der jährlichen Aufforderung zur Einreichung von Präventions- und Vorsorgeprojekten und
c)
Prioritäten der Planung gemäß Artikel 10 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU.
(3) Die Kommission berichtet regelmäßig über das Programm „Bisherige Erfahrungen“, einschließlich einer Aufstellung relevanter Erkenntnisse, geplanter Abhilfemaßnahmen sowie von Zuständigkeiten und Fristen, sowie über den Stand der Umsetzung.
(4) Die Mitgliedstaaten berichten regelmäßig über die Fortschritte bei der Umsetzung identifizierter Erkenntnisse, die in ihre nationale Verantwortung fallen.
KAPITEL 11
OPERATIVE VERFAHREN FÜR DIE KATASTROPHENBEWÄLTIGUNG
Artikel 35
Hilfeersuchen und Bewältigung
(1) Wenn in der Union eine Katastrophe eingetreten ist oder einzutreten droht, ergreift die Kommission, nachdem ein Hilfeersuchen via CECIS eingegangen ist, die in Artikel 15 Absatz 3 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU vorgesehenen Maßnahmen.
(2) Wenn außerhalb der Union eine Katastrophe eingetreten ist oder einzutreten droht, die Katastrophenhilfe nötig machen könnte, kann die Kommission das Drittland über die Möglichkeiten informieren, um Unterstützung im Rahmen des Unionsverfahrens zu ersuchen.
(3) Ein Mitgliedstaat oder Drittland, der bzw. das von einer eingetretenen oder drohenden Katastrophe betroffen ist, richtet, wenn er oder es Unterstützung im Rahmen des Unionsverfahrens anfordern möchte, über die zuständige nationale Behörde ein schriftliches Ersuchen um Katastrophenhilfe an das ERCC. Wenn die Vereinten Nationen und ihre Einrichtungen oder eine der in Anhang VII genannten internationalen Organisationen Unterstützung im Rahmen des Unionsverfahrens anfordern möchten, richten sie ein schriftliches Ersuchen um Katastrophenhilfe an das ERCC.
(4) Der Hilfeersuchende stellt dem ERCC alle relevanten Angaben zur Lage, zum speziellen Bedarf, zur erbetenen Unterstützung und zum Ort der Katastrophe zur Verfügung.
(5) Der Hilfeersuchende teilt dem ERCC den Zeitrahmen, den Eintrittspunkt und die geografische Position mit, an der die Katastrophenhilfe benötigt wird, sowie die operative Kontaktstelle vor Ort, die den Einsatz organisiert.
(6) Das ERCC erstellt nach Möglichkeit spezifische Entsendepläne für jedes Hilfeersuchen. Dazu gehören Empfehlungen für die Hilfeleistung, einschließlich Aufforderungen zur Entsendung der in der EERC registrierten Module, Teams für technische Hilfe und Unterstützung, andere Bewältigungskapazitäten und Experten, sowie eine Einschätzung eines möglichen kritischen Bedarfs. Spezifische Entsendepläne folgen der Struktur und Beschreibung in Anhang VI und stützen sich auf die allgemeinen vorab entwickelten Pläne gemäß Artikel 15 Absatz 3 Buchstabe c und Artikel 16 Absatz 3 Buchstabe b des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU, die die wichtigsten Arten von Katastrophenrisiken abdecken und die in den Risikobewertungen der Mitgliedstaaten identifizierten Risikoszenarios berücksichtigen. Die spezifischen Entsendepläne werden allen Mitgliedstaaten übermittelt.
(7) Die nachstehenden Kriterien, deren Prioritätenfolge von den Besonderheiten des Hilfeersuchens abhängen kann, sind bei der Auswahl der Kapazitäten in der EERC zu berücksichtigen:
a)
Verfügbarkeit;
b)
Eignung;
c)
Ort/Nähe;
d)
geschätzte Transportzeiten und -kosten;
e)
bisherige Erfahrung;
f)
frühere Nutzung der Ressource;
g)
andere relevante Kriterien wie Sprachkapazitäten, kulturelle Nähe.
(8) Soweit nicht anders mit den Mitgliedstaaten vereinbart, fordert das ERCC die Mitgliedstaaten nicht auf, spezifische Kapazitäten aus der EERC in Gebieten einzusetzen, in denen ein bewaffneter Konflikt herrscht oder droht oder sonstige Umstände gegeben sind, die die Sicherheit der Teams infrage stellt.
(9) Mitgliedstaaten, die um die Entsendung von Kapazitäten aus der EERC ersucht werden, teilen dem ERCC gemäß Artikel 11 Absatz 7 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU ihre endgültige Entscheidung über eine Entsendung mit. Das ERCC legt den Zeitrahmen fest, in dem der Mitgliedstaat grundsätzlich antworten sollte. Die Frist richtet sich nach der Art der Katastrophe und liegt auf keinen Fall unter zwei Stunden.
(10) Der Hilfeersuchende informiert das ERCC, welche Hilfeangebote er angenommen hat.
(11) Ist Hilfe für einen kritischen Bedarf erforderlich und steht diese Hilfe nicht oder nicht ausreichend in der EERC zur Verfügung, informiert die Kommission unverzüglich über das CECIS alle nationalen Kontaktstellen über die gemäß Artikel 23 Absatz 3 Buchstabe b des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU verfügbare finanzielle Unterstützung der Union für den Transport.
(12) Das ERCC unterrichtet die Mitgliedstaaten darüber, welche Einsatzteams und -mittel der Hilfeersuchende ausgewählt hat. Mitgliedstaaten, die Unterstützung bereitstellen, halten das ERCC auf dem Laufenden über die Inmarschsetzung der Einsatzteams und -mittel, einschließlich aller Kapazitäten, die Teil der EERC sind.
(13) Die Kommission kann ein Expertenteam zur Unterstützung vor Ort gemäß Artikel 17 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU auswählen, benennen und entsenden.
Artikel 36
Missionen von Experten
(1) Die entsandten Experten führen ihre Aufgaben gemäß Artikel 8 Buchstabe d des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU durch. Sie erstatten den Behörden des um Hilfe ersuchenden Staates und dem ERCC regelmäßig Bericht.
(2) Das ERCC hält die Mitgliedstaaten über den Fortgang der Expertenmission auf dem Laufenden.
(3) Die Hilfeersuchenden informieren das ERCC regelmäßig über den Fortgang der Aktivitäten vor Ort.
(4) Bei Einsätzen in Drittländern unterrichtet der Teamleiter das ERCC regelmäßig über den Fortgang der Aktivitäten vor Ort.
(5) Das ERCC stellt alle eingegangenen Informationen zusammen und übermittelt sie an die Kontaktstellen der Mitgliedstaaten und ihre zuständigen Behörden.
Artikel 37
Beendigung des Einsatzes
(1) Der um Hilfe ersuchende Staat oder einer der Unterstützung leistenden Mitgliedstaaten teilt dem ERCC sowie den entsandten Experten und Einsatzteams so rasch wie möglich mit, wenn sie der Ansicht sind, dass ihre Unterstützung nicht länger benötigt wird oder nicht länger geleistet werden kann. Die Beendigung des Einsatzes wird in angemessener Form durch den Hilfeersuchenden und die Mitgliedstaaten organisiert. Das ERCC wird darüber auf dem Laufenden gehalten.
(2) In Drittländern meldet der Teamleiter so rasch wie möglich dem ERCC, wenn er/sie nach angemessener Konsultation mit dem Hilfeersuchenden der Ansicht ist, dass die Hilfe nicht länger benötigt wird oder Umstände bestehen, die eine wirksame Hilfeleistung verhindern. Das ERCC übermittelt die Informationen der Unionsdelegation in dem betreffenden Land sowie den entsprechenden Kommissionsdienststellen, dem EAD und den Mitgliedstaaten. Das ERCC stellt in Abstimmung mit dem Hilfeersuchenden die geordnete Rückführung entsandter Experten und Einsatzteams sicher.
Artikel 38
Berichterstattung und Erkenntnisse
(1) Die zuständigen Behörden des Hilfeersuchenden und der Mitgliedstaaten, die Hilfe geleistet haben, sowie die entsandten Experten haben die Möglichkeit, ihre Schlussfolgerungen zu allen Aspekten des Einsatzes dem ERCC zu präsentieren. Das ERCC erstellt einen zusammenfassenden Bericht über den Hilfeeinsatz und die relevanten Erkenntnisse.
(2) Zusätzlich zu den Bestimmungen in den Artikeln 33 und 34 beobachtet das ERCC gemeinsam mit den Mitgliedstaaten die Umsetzung von Erkenntnissen im Hinblick auf die Verbesserung der Hilfeeinsätze im Rahmen des Unionsverfahrens.
Artikel 39
Kosten
(1) Falls keine anderslautende Vereinbarung besteht, werden die Kosten der von den Mitgliedstaaten geleisteten Hilfe von dem Hilfeersuchenden getragen.
(2) Jeder hilfeleistende Mitgliedstaat kann unter Berücksichtigung der Art der Katastrophe und des Ausmaßes der Schäden seine Hilfe ganz oder teilweise kostenlos anbieten. Der Mitgliedstaat kann ferner jederzeit auf die Erstattung seiner Kosten ganz oder teilweise verzichten.
(3) Soweit nicht anders vereinbart, erleichtert für die Dauer des Einsatzes der Hilfeersuchende Unterbringung und Verpflegung für die Unterstützungsteams und stellt Verbrauchsgüter und Verpflegung kostenlos zur Verfügung. Gleichwohl werden die Einsatzteams anfänglich für einen vertretbaren Zeitraum, je nach den genutzten Einsatzmitteln, logistisch unabhängig und autark sein und das ERCC entsprechend unterrichten.
(4) Die Kosten für die Entsendung von Experten und für einschlägige logistische Unterstützung werden gemäß Artikel 22 Buchstabe a des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU gehandhabt. Diese Kosten kommen für eine Förderung durch die Union in Betracht.
Artikel 40
Entschädigung
(1) Um Hilfe ersuchende Mitgliedstaaten verzichten darauf, bei Schäden Entschädigung von anderen Mitgliedstaaten einzufordern, wenn diese Schäden im Zusammenhang mit Hilfeeinsätzen im Rahmen des Unionsverfahrens entstanden sind, es sei denn, sie sind erwiesenermaßen auf Betrug oder schwere Verfehlungen zurückzuführen.
(2) Bei Schäden, die Dritten infolge der Hilfseinsätze entstanden sind, arbeiten der um Hilfe ersuchende Mitgliedstaat und der Hilfe leistende Mitgliedstaat zusammen, um die Entschädigung in Übereinstimmung mit geltendem Recht und einschlägigen Rahmenbedingungen zu erleichtern.
KAPITEL 12
ENTSENDUNG VON EXPERTENTEAMS
Artikel 41
Expertenkategorien
Die Mitgliedstaaten stufen die Experten in folgende Kategorien ein:
a)
technische Experten,
b)
Evaluierungsexperten,
c)
Koordinierungsexperten,
d)
Teamleiter.
Artikel 42
Aufgaben und Funktionen
(1) Die technischen Experten sind im Hinblick auf spezielle, hochtechnische Aspekte und Risiken beratend tätig und stehen für Missionen zur Verfügung.
(2) Die Evaluierungsexperten können eine Lagebeurteilung vornehmen sowie Beratung hinsichtlich der angemessenen Reaktion leisten und stehen für Missionen zur Verfügung.
(3) Zu den Koordinierungsexperten können stellvertretende Teamleiter, Verantwortliche für Logistik und Kommunikation sowie weiteres erforderliches Personal gehören. Auf Ersuchen könnten die technischen Experten und die Evaluierungsexperten in das Koordinierungsteam eingegliedert werden, um den Teamleiter während der gesamten Dauer der Mission zu unterstützen.
(4) Der Teamleiter ist während eines Einsatzes vor allem für die Leitung des Evaluierungs- und Koordinierungsteams zuständig. Er/sie hält Kontakt zu den Behörden des betroffenen Landes, zum ERCC einschließlich ERCC-Verbindungsbeamten, zu anderen internationalen Organisationen und im Fall von Katastrophenschutzeinsätzen außerhalb der Mitgliedstaaten im Rahmen des Unionsverfahrens auch zu der Delegation der Union in dem betreffenden Land.
(5) Experten, die auf Vorsorgemissionen entsandt werden, können von der Kommission in Abstimmung mit ihrem benennenden Mitgliedstaat mit jeder der in Artikel 41 genannten Funktionen betraut werden und müssen in der Lage sein, Ratschläge zu angemessenen Vorsorgemaßnahmen zu erteilen bzw. darüber Bericht zu erstatten, einschließlich Verwaltungskapazität, Bedarf an Frühwarnung, Fortbildung, Übungen und Sensibilisierung.
(6) Experten, die auf Präventionsmissionen entsandt werden, können von der Kommission in Abstimmung mit ihrem benennenden Mitgliedstaat mit jeder der in Artikel 41 genannten Funktionen betraut werden und müssen in der Lage sein, Ratschläge zu angemessenen Präventionsmaßnahmen und zur Risikomanagementfähigkeit zu erteilen bzw. darüber Bericht zu erstatten.
Artikel 43
Experten-Datenbank
(1) Die Angaben zu den Experten werden von der Kommission in einer „Experten-Datenbank“ zusammengefasst und sind über CECIS verfügbar.
(2) In der EERC registrierte Experten werden in der Datenbank gemäß Absatz 1 speziell identifiziert.
Artikel 44
Ausbildungsanforderungen
Soweit erforderlich nehmen die Experten an dem gemäß Artikel 26 durchgeführten Fortbildungsprogramm teil.
Artikel 45
Benennung
Im Fall von Hilfeersuchen sind die Mitgliedstaaten dafür zuständig, die verfügbaren Experten zu benennen und deren Kontaktdaten dem ERCC mitzuteilen.
Artikel 46
Mobilisierung und Dienstleistungsvereinbarung
(1) Das ERCC ist in der Lage, die benannten Experten, nachdem diese von den Mitgliedstaaten für die jeweilige Mission benannt wurden, sehr kurzfristig zu mobilisieren und zu entsenden.
(2) Die Kommission unterzeichnet mit jedem Experten eine Dienstleistungsvereinbarung, die Folgendes umfasst:
a)
Ziele der Mission,
b)
Mandat,
c)
voraussichtliche Dauer der Mission,
d)
Angaben zur Kontaktperson vor Ort,
e)
Versicherungsdeckung,
f)
Tagegeld zur Deckung der Ausgaben,
g)
spezifische Zahlungsbedingungen,
h)
Leitlinien für technische Experten, Evaluierungsexperten, Koordinierungsexperten und Teamleiter.
KAPITEL 13
TRANSPORTUNTERSTÜTZUNG
Artikel 47
Formen der Transportunterstützung
Transportunterstützung kann in folgenden Formen erfolgen:
a)
Pooling oder gemeinsame Nutzung von Transportkapazitäten;
b)
Identifizierung von und Erleichterung des Zugangs der Mitgliedstaaten zu Transportressourcen auf dem freien Markt oder von anderen Quellen; oder
c)
Unterstützung seitens der Union für die Mitgliedstaaten durch Finanzhilfen oder durch von privaten oder anderen Stellen beschaffte Transportleistungen.
Artikel 48
Verfahren für die Transportunterstützung im Rahmen des Unionsverfahrens
(1) Bei jedem Ersuchen um Transportunterstützung gelten die in den Artikeln 49 und 50 vorgesehenen Verfahren.
(2) Die Ersuchen sind von der zuständigen Behörde gemäß Artikel 56 schriftlich an die Kommission zu richten. Sie enthalten die Angaben gemäß Anhang VIII Teil A.
(3) Beim Poolen von Transportkapazitäten kann ein Mitgliedstaat die führende Rolle übernehmen und finanzielle Unterstützung der Union für den gesamten Vorgang beantragen.
(4) Alle Ersuchen um Transportunterstützung gemäß diesem Beschluss und die Antworten darauf sowie der Informationsaustausch zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission sind über das ERCC zu leiten und von diesem zu bearbeiten.
(5) Ersuchen sind über CECIS oder per E-Mail zu übermitteln. Die Übermittlung von Ersuchen um eine Finanzierung durch die Union per CECIS, Fax oder E-Mail ist zulässig, sofern der Kommission die von den zuständigen Behörden unterzeichneten Originale unverzüglich nachgereicht werden.
(6) Die Kommission kann jedoch gemäß Artikel 179 der delegierten Verordnung (EU) Nr. 1268/2012 der Kommission (5) ein elektronisches Austauschsystem für jeglichen Austausch mit den Empfängern sowie für den Abschluss von Finanzhilfevereinbarungen, die Bekanntgabe von Finanzhilfebeschlüssen und jeglicher Änderungen daran einrichten.
Artikel 49
Ersuchen um Transportunterstützung
(1) Die Kommission unterrichtet unverzüglich nach Eingang eines Ersuchens um Transportunterstützung die von den Mitgliedstaaten gemäß Artikel 9 Absatz 7 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU benannten Kontaktstellen.
(2) Bei dieser Unterrichtung kann die Kommission, soweit angebracht, die Mitgliedstaaten auffordern, ihr Einzelheiten der Transportressourcen, die sie dem um Unterstützung ersuchenden Mitgliedstaat bereitstellen können, oder andere Lösungen mitzuteilen, die sie im Hinblick auf den Bedarf des betroffenen Landes vorschlagen können. Die Kommission kann eine Frist für die Bereitstellung dieser Informationen festlegen.
(3) Nach Unterrichtung der Kontaktstellen durch die Kommission gemäß Absatz 1 kommt die angeforderte Transportunterstützung für eine Kofinanzierung seitens der Union in Frage, unbeschadet des Artikels 53.
Artikel 50
Antworten auf Ersuchen um Transportunterstützung
(1) Mitgliedstaaten, die Transportunterstützung bereitstellen können, informieren die Kommission schnellstmöglich, auf jeden Fall innerhalb von 24 Stunden nach Eingang der Mitteilung gemäß Artikel 49, soweit in dieser nicht anders angegeben, über die Transportressourcen, die sie auf freiwilliger Basis als Reaktion auf ein Ersuchen um Unterstützung für Pooling oder die Identifizierung von Transportressourcen bereitstellen können. Diese Information enthält die in Anhang VIII Teil B vorgesehenen Elemente sowie Informationen über finanzielle Bedingungen oder etwaige andere Einschränkungen.
(2) Die Kommission stellt die Angaben zu den verfügbaren Transportressourcen zusammen und übermittelt sie so schnell wie möglich dem um Unterstützung ersuchenden Mitgliedstaat.
(3) Ergänzend zu den in Absatz 2 genannten Informationen übermittelt die Kommission den Mitgliedstaaten alle anderen ihr vorliegenden Informationen über Transportressourcen, die anderweitig verfügbar sind, und erleichtert den Mitgliedstaaten den Zugang zu diesen zusätzlichen Ressourcen.
(4) Der um Unterstützung ersuchende Mitgliedstaat unterrichtet die Kommission über die von ihm gewählten Transportlösungen und setzt sich mit den Mitgliedstaaten, die diese Unterstützung leisten, oder mit dem entsprechenden von der Kommission ermittelten Marktteilnehmer in Verbindung.
(5) Die Kommission informiert alle Mitgliedstaaten über die Wahl, die der um Unterstützung ersuchende Mitgliedstaat getroffen hat. Dieser unterrichtet die Kommission laufend über den Stand seiner Katastrophenhilfe.
Artikel 51
Antrag auf Finanzhilfe
(1) Wurde eine mögliche Transportlösung ermittelt, ist aber für den Transport der Katastrophenhilfe eine Finanzierung durch die Union erforderlich, kann der Mitgliedstaat bei der Union eine Finanzhilfe beantragen.
(2) Der Mitgliedstaat gibt in diesem Antrag den Anteil der Unionskofinanzierung an, der nicht über 55 % der förderfähigen Kosten für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 2 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU bzw. nicht über 85 % der förderfähigen Kosten für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 3 Buchstaben a und b des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU liegen darf. Die Kommission unterrichtet alle Mitgliedstaaten umgehend von dem Antrag.
(3) Die Kommission kann Rahmenpartnerschaften mit den relevanten zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten gemäß Artikel 178 der delegierten Verordnung (EU) Nr. 1268/2012 einrichten.
Artikel 52
Ersuchen um eine Transportleistung
(1) In Fällen, in denen der die Transportunterstützung beantragende Mitgliedstaat keine Transportlösung identifiziert hat, kann er die Kommission ersuchen, mit einem privaten Anbieter oder anderen Einrichtungen einen Vertrag über eine Transportleistung zu schließen, um die Katastrophenhilfe in das betroffene Land befördern zu lassen.
(2) Nach Erhalt des Ersuchens gemäß Absatz 1 setzt die Kommission alle Mitgliedstaaten umgehend hiervon in Kenntnis und informiert den Mitgliedstaat, der die Transportleistung beantragt, über alle verfügbaren Transportlösungen und deren Kosten.
(3) Auf der Grundlage des Informationsaustauschs gemäß den Absätzen 1 und 2 bestätigt der Mitgliedstaat schriftlich sein Ersuchen um eine Transportleistung sowie seine Verpflichtung, an die Kommission eine Rückzahlung gemäß den Bestimmungen des Artikels 54 zu leisten. Der Mitgliedstaat teilt dabei mit, welchen Prozentsatz der Kosten er zurückzahlen wird. Dieser Prozentsatz darf nicht unter 45 % für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 2 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU und nicht unter 15 % für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 3 Buchstaben a und b des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU liegen.
(4) Der Mitgliedstaat unterrichtet die Kommission unverzüglich über alle Änderungen am Ersuchen um eine Transportleistung.
Artikel 53
Beschluss über eine Unionsfinanzierung für eine Transportunterstützung
(1) Für die Feststellung, ob die Kriterien gemäß Artikel 23 Absatz 1 Buchstabe d des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU und die Grundsätze der Wirtschaftlichkeit, Effizienz und Effektivität gemäß der Verordnung (EU, Euratom) Nr. 966/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates (6) erfüllt sind, wird Folgendes berücksichtigt:
a)
die im Antrag des Mitgliedstaats auf eine Unionsfinanzierung enthaltenen Angaben gemäß Artikel 48 Absatz 2;
b)
der vom betroffenen Land geäußerte Bedarf;
c)
die Bedarfsbewertungen der Experten, die während der Katastrophe der Kommission Bericht erstatten;
d)
sonstige sachdienliche und zuverlässige Informationen der Mitgliedstaaten und internationaler Organisationen, die der Kommission zum Zeitpunkt des Beschlusses vorliegen;
e)
die Effizienz und Effektivität von Transportlösungen zur zeitgerechten Bereitstellung der Katastrophenhilfe;
f)
die Möglichkeit einer lokalen Beschaffung;
g)
sonstige Maßnahmen der Kommission.
(2) Die Mitgliedstaaten übermitteln alle weiteren Angaben, die erforderlich sind, um die Einhaltung der Kriterien in Artikel 23 Absatz 1 Buchstabe d des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU zu bewerten. Sie informieren die Kommission so bald wie möglich nach Erhalt des entsprechenden Auskunftsersuchens der Kommission.
(3) Die Kommission nennt die zu zahlende Vorfinanzierung, die bis zu 85 % des beantragten Finanzbeitrags der Union betragen kann, vorbehaltlich der Verfügbarkeit von Haushaltsmitteln. Eine Vorfinanzierung ist nicht möglich für Finanzhilfen unterhalb der Schwelle für Finanzhilfen mit geringem Wert gemäß Artikel 185 der delegierten Verordnung (EU) Nr. 1268/2012, es sei denn, der die finanzielle Unterstützung beantragende Mitgliedstaat kann nachweisen, dass ohne Vorfinanzierung die Durchführung der Maßnahmen gefährdet wäre.
(4) Der Finanzierungsbeschluss wird dem Mitgliedstaat, der diese finanzielle Unterstützung beantragt hat, umgehend mitgeteilt. Er wird auch allen anderen Mitgliedstaaten mitgeteilt.
(5) Einzelanträge auf Finanzhilfe, bei denen der beantragte Beitrag der Union unter 2 500 EUR liegt, kommen für eine Kofinanzierung durch die Union nicht infrage, es sei denn, sie sind durch die Rahmenpartnerschaften gemäß Artikel 51 Absatz 3 abgedeckt.
Artikel 54
Erstattung der Unionsfinanzierung für eine Transportunterstützung
Für die der Kommission im Rahmen des Verfahrens nach Artikel 52 entstandenen Kosten erteilt die Kommission innerhalb von 90 Tagen nach Abschluss der Transportmaßnahme, für die eine finanzielle Unterstützung der Union gewährt wurde, gegenüber den Mitgliedstaaten, die die betreffende Unionsfinanzierung erhalten haben, eine Einziehungsanordnung über einen Betrag, der den Bestimmungen des Beschlusses der Kommission über den Antrag auf eine Transportleistung entspricht und sich auf mindestens 15 % der Transportkosten für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 3 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU bzw. 45 % für Transportmaßnahmen gemäß Artikel 23 Absatz 2 des Beschlusses Nr. 1313/2013/EU beläuft.
Artikel 55
Entschädigung
Der Mitgliedstaat, der um eine Transportunterstützung ersucht hat, verzichtet gegenüber der Gemeinschaft auf jegliche Entschädigung für Schäden an seinem Eigentum oder Schäden für sein Personal, wenn diese Schäden infolge der Transportunterstützung im Sinne dieses Beschlusses entstanden sind, es sei denn, sie sind erwiesenermaßen auf Betrug oder schwere Verfehlungen zurückzuführen.
Artikel 56
Benennung der zuständigen Behörden
Die Mitgliedstaaten benennen die zuständigen Behörden, die befugt sind, bei der Kommission in Anwendung dieses Beschlusses eine finanzielle Unterstützung zu beantragen und entgegenzunehmen, und teilen sie der Kommission binnen 60 Tagen nach Bekanntgabe dieses Beschlusses mit. Alle Änderungen dieser Angaben sind der Kommission unverzüglich mitzuteilen.
Die Meldung der zuständigen Behörden seitens der Mitgliedstaaten gemäß Artikel 12 der Entscheidung 2007/606/EG, Euratom bleibt gültig, solange der betreffende Mitgliedstaat keine Änderung meldet.
KAPITEL 14
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 57
Aufhebung
Die Entscheidungen 2004/277/EG, Euratom und 2007/606/EG, Euratom werden aufgehoben. Verweise auf die aufgehobenen Entscheidungen gelten als Verweise auf den vorliegenden Beschluss nach Maßgabe der Entsprechungstabelle in Anhang IX.
Artikel 58
Adressaten
Dieser Beschluss ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 16. Oktober 2014