SMĚRNICE RADY (EU) 2015/2060
ze dne 10. listopadu 2015,
kterou se zrušuje směrnice 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě konsensu dosaženého na zasedání Evropské rady dne 20. června 2000, že by příslušné informace měly být vyměňovány pro daňové účely na co možná nejširším základě, se v členských státech od 1. července 2005 uplatňuje směrnice Rady 2003/48/ES (1) s cílem umožnit, aby příjmy z úspor v podobě úrokových plateb vyplacených v jednom členském státě skutečným vlastníkům, kteří jsou fyzickými osobami s bydlištěm v jiném členském státě, podléhaly účinnému zdanění v souladu s právními předpisy členského státu, v němž mají bydliště, a tím odstranit narušení pohybu kapitálu mezi členskými státy, které by bylo neslučitelné s vnitřním trhem.
(2)
Celosvětový rozměr výzev spojených s přeshraničními daňovými podvody a daňovými úniky je středem pozornosti ve světě i v Unii. Neoznámené a nezdaněné příjmy značně snižují daňové příjmy členských států. Evropská rada dne 22. května 2013 uvítala, že skupiny G8, G20 a Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pokračují v úsilí zaměřeném na vytvoření celosvětového standardu.
(3)
Směrnice Rady 2011/16/EU (2) stanoví povinnou automatickou výměnu některých informací mezi členskými státy. Rovněž stanoví postupné rozšíření oblasti působnosti uvedené směrnice na nové kategorie příjmu a majetku za účelem boje proti přeshraničním daňovým podvodům a únikům.
(4)
Dne 9. prosince 2014 přijala Rada směrnici 2014/107/EU (3), kterou se změnila směrnice 2011/16/EU, aby se povinná automatická výměna informací rozšířila na široké spektrum příjmů v souladu s celosvětovým standardem, který vydala Rada OECD v červenci 2014, a zajistil se ucelený, jednotný a komplexní celounijní přístup k automatické výměně informací na vnitřním trhu.
(5)
Směrnice 2014/107/EU má obecně širší oblast působnosti než směrnice 2003/48/ES a stanoví, že v případech překrývání oblasti působnosti má přednost směrnice 2014/107/EU. Stále existují okrajové případy, ve kterých se použije pouze směrnice 2003/48/ES. Tyto okrajové případy jsou důsledkem mírných odlišností v přístupu mezi těmito dvěma směrnicemi a různých zvláštních výjimek. V těchto vymezených případech by uplatňování směrnice 2003/48/ES vedlo k tomu, že by se v rámci EU používaly dvojí standardy pro podávání informací. Nad menšími přínosy spojenými se zachováním takového dvojího podávání informací by převážily náklady.
(6)
Evropská rada dne 21. března 2014 vyzvala Radu, aby zajistila, že příslušné právní předpisy Unie budou plně v souladu s novým jednotným celosvětovým standardem pro automatickou výměnu informací vypracovaným OECD. Kromě toho při přijímání směrnice 2014/107/EU Rada vyzvala Komisi, aby předložila návrh na zrušení směrnice 2003/48/ES a sladila zrušení uvedené směrnice s datem použitelnosti uvedeným ve směrnici 2014/107/EU, a to s patřičným ohledem na výjimku stanovenou v uvedené směrnici pro Rakousko. Směrnice 2003/48/ES by se proto měla vztahovat na Rakousko po dobu dalšího jednoho roku. Podle postoje Rady je zrušení směrnice 2003/48/ES zapotřebí k tomu, aby se zamezilo dvojím oznamovacím povinnostem a aby se uspořily náklady daňových správ i hospodářských subjektů.
(7)
Podle směrnice Rady 2014/48/EU (4) mají členské státy do 1. ledna 2016 přijmout a zveřejnit právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí. Tyto předpisy mají členské státy používat ode dne 1. ledna 2017. Se zrušením směrnice 2003/48/ES by směrnice 2014/48/EU již nemusela být provedena.
(8)
Za účelem zajištění plynulého pokračování automatického předávání informací o finančních účtech by směrnice 2003/48/ES mělo být zrušena k témuž dni, jako je datum použitelnosti opatření stanovených ve směrnici 2014/107/EU.
(9)
Bez ohledu na zrušení směrnice 2003/48/ES by informace shromážděné platebními zprostředkovateli, hospodářskými subjekty a členskými státy do data jejího zrušení měly být zpracovány a předány v souladu s původním záměrem a povinnosti vzniklé před tímto datem by měly být splněny.
(10)
Ve vztahu ke srážkové dani vybírané v rámci přechodného období uvedeného ve směrnici 2003/48/ES by členské státy měly v zájmu ochrany nabytých práv skutečných vlastníků i nadále provádět započtení či vracení daně, jak bylo původně zamýšleno, a měly by na základě žádosti vydávat osvědčení, které by skutečným vlastníkům umožnilo zajistit, že srážková daň nebude vybírána.
(11)
Je třeba rovněž vzít v úvahu skutečnost, že vzhledem ke strukturálním rozdílům byla Rakousku povolena výjimka podle směrnice 2014/107/EU, která umožňuje odložit použitelnost uvedené směrnice o jeden rok až do 1. ledna 2017. V době přijetí směrnice 2014/107/EU však Rakousko oznámilo, že nebude tuto výjimku plně využívat. Místo toho hodlá Rakousko začít vyměňovat informace do září 2017, byť i jen o omezeném souboru účtů, přičemž v ostatních případech bude výjimka zachována. Proto by mělo být přijato zvláštní ustanovení, aby bylo zajištěno, že Rakousko a platební zprostředkovatelé a hospodářské subjekty usazené v Rakousku budou během období platnosti výjimky i nadále uplatňovat ustanovení směrnice 2003/48/ES, s výjimkou těch účtů, na které se vztahuje směrnice 2014/107/EU.
(12)
Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie, včetně práva na ochranu osobních údajů a žádné ustanovení této směrnice uvedená práva nesnižuje nebo neomezuje.
(13)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zrušení směrnice 2003/48/ES s dočasnými výjimkami nezbytnými pro ochranu nabytých práv a zohlednění výjimky udělené Rakousku v rámci směrnice 2014/107/EU, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu požadované jednotnosti a účinnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(14)
Směrnice 2003/48/ES by proto měla být zrušena,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se směrnice 2003/48/ES zrušuje s účinkem od 1. ledna 2016.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, použijí se i nadále tyto povinnosti podle směrnice 2003/48/ES ve znění směrnice Rady 2006/98/ES (5):
a)
povinnosti členských států a hospodářských subjektů usazených v těchto členských státech podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2003/48/ES se nadále uplatňují do 5. října 2016 nebo dokud uvedené povinnosti nebudou splněny;
b)
povinnosti platebních zprostředkovatelů podle článku 8 a členských států platebních zprostředkovatelů podle článku 9 se nadále uplatňují do 5. října 2016 nebo dokud uvedené povinnosti nebudou splněny;
c)
povinnosti členských států, v nichž mají skuteční vlastníci bydliště pro daňové účely podle čl. 13 odst. 2, se nadále uplatňují do 31. prosince 2016;
d)
povinnosti členských států, v nichž mají skuteční vlastníci bydliště pro daňové účely podle článku 14, pokud jde o srážkovou daň vybíranou v roce 2016 a v předchozích letech, se nadále uplatňují do doby, než uvedené povinnosti budou splněny.
3. Směrnice 2003/48/ES ve znění směrnice 2006/98/ES se na Rakousko nadále použije do 31. prosince 2016, s výjimkou těchto povinností:
a)
povinností Rakouska a souvisejících povinností platebních zprostředkovatelů a hospodářských subjektů usazených v Rakousku podle článku 12 směrnice 2003/48/ES, které se uplatňují do 30. června 2017 nebo dokud uvedené povinnosti nebudou splněny;
b)
povinností Rakouska a hospodářských subjektů usazených v Rakousku podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2003/48/ES, které se uplatňují do 30. června 2017 nebo dokud uvedené povinnosti nebudou splněny;
c)
veškerých povinností Rakouska a souvisejících povinností platebních zprostředkovatelů usazených v Rakousku vyplývajících přímo nebo nepřímo z postupů uvedených v článku 13 směrnice 2003/48/ES, které se uplatňují do 30. června 2017 nebo dokud uvedené povinnosti nebudou splněny.
Bez ohledu na první pododstavec se směrnice 2003/48/ES ve znění směrnice 2006/98/ES nepoužije po 1. říjnu 2016 na úrokové platby, pokud jde o účty, pro něž byly splněny oznamovací povinnosti a povinnosti hloubkové kontroly obsažené v přílohách I a II směrnice 2011/16/EU a pro něž Rakousko sdělilo prostřednictvím automatické výměny informace uvedené v čl. 8 odst. 3a směrnice 2011/16/EU ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/16/EU.
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 10. listopadu 2015.
RICHTLINIE (EU) 2015/2060 DES RATES
vom 10. November 2015
zur Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG im Bereich der Besteuerung von Zinserträgen
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 115,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses,
gemäß einem besonderen Gesetzgebungsverfahren,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Ausgehend von dem auf der Tagung des Europäischen Rates vom 20. Juni 2000 erreichten Konsens, dass der Informationsaustausch zu Steuerzwecken auf breitestmöglicher Basis erfolgen sollte, wird die Richtlinie 2003/48/EG des Rates (1) in den Mitgliedstaaten seit dem 1. Juli 2005 mit dem Ziel angewandt, dass Erträge, die in einem Mitgliedstaat im Wege von Zinszahlungen an wirtschaftliche Eigentümer, die natürliche Personen und in einem anderen Mitgliedstaat ansässig sind, erzielt werden, nach den Rechtsvorschriften dieses letzteren Mitgliedstaats effektiv besteuert werden können, sodass Verzerrungen des Kapitalverkehrs zwischen den Mitgliedstaaten, die nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar wären, vermieden werden.
(2)
Die weltweite Dimension der Herausforderungen im Zusammenhang mit grenzüberschreitendem Steuerbetrug und grenzüberschreitender Steuerhinterziehung ist auf globaler Ebene und innerhalb der Union im Mittelpunkt des Interesses. Nationale Steuereinahmen werden durch nicht gemeldete und nicht besteuerte Einkünfte beträchtlich geschmälert. Am 22. Mai 2013 hat der Europäische Rat die laufenden Bemühungen im Rahmen der G8, der G20 und der Organisation für wirtschaftliche Zusammenarbeit und Entwicklung (OECD) zur Ausarbeitung eines globalen Standards begrüßt.
(3)
Die Richtlinie 2011/16/EU des Rates (2) sieht einen verpflichtenden automatischen Austausch bestimmter Informationen zwischen den Mitgliedstaaten vor. Sie sieht außerdem die stufenweise Ausweitung des Anwendungsbereichs auf weitere Arten von Einkünften und Vermögen vor, um grenzüberschreitenden Steuerbetrug und grenzüberschreitende Steuerhinterziehung zu verhindern.
(4)
Am 9. Dezember 2014 hat der Rat die Richtlinie 2014/107/EU (3) zur Änderung der Richtlinie 2011/16/EU angenommen, mit der der obligatorische automatische Informationsaustausch im Einklang mit dem globalen Standard, den der OECD-Rat im Juli 2014 veröffentlicht hatte, auf weitere Arten von Einkünften ausgedehnt und ein kohärentes, einheitliches und umfassendes unionsweites Konzept für den automatischen Informationsaustausch über Finanzkonten im Binnenmarkt gewährleistet wurde.
(5)
Die Richtlinie 2014/107/EU hat allgemein einen weiter gefassten Anwendungsbereich als die Richtlinie 2003/48/EG und sieht vor, dass im Falle einer Überschneidung des Anwendungsbereichs die Richtlinie 2014/107/EU vorrangig gilt. Es gibt nach wie vor einige Fälle, in denen nur die Richtlinie 2003/48/EG gilt. Diese Fälle sind auf geringe konzeptionelle Unterschiede zwischen den beiden Richtlinien und auf verschiedene spezifische Ausnahmeregelungen zurückzuführen. In diesen begrenzten Fällen würde die Anwendung der Richtlinie 2003/48/EG zu einem doppelten Meldestandard innerhalb der Union führen. Die geringen Vorteile, die mit der Beibehaltung eines solchen doppelten Meldesystems verbunden wären, würden durch die anfallenden Kosten zunichte gemacht.
(6)
Am 21. März 2014 ersuchte der Europäische Rat den Rat, dafür zu sorgen, dass das einschlägige Unionsrecht vollständig an den neuen einheitlichen globalen Standard für den automatischen Informationsaustausch, der von der OECD entwickelt wurde, angeglichen wird. Im Zuge der Annahme der Richtlinie 2014/107/EU forderte der Rat zudem die Kommission auf, einen Vorschlag zur Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG vorzulegen und die Aufhebung dieser Richtlinie zeitlich mit dem in der Richtlinie 2014/107/EU festgelegten Anwendungsbeginn zu koordinieren, unter Berücksichtigung der darin für Österreich vorgesehenen Ausnahmeregelung. Daher sollte die Richtlinie 2003/48/EG für Österreich für ein weiteres Jahr gelten. Nach dem Standpunkt des Rates ist die Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG erforderlich, um doppelte Meldepflichten zu vermeiden und Kosten für Steuerbehörden und Wirtschaftsbeteiligte zu sparen.
(7)
Gemäß der Richtlinie 2014/48/EU des Rates (4) haben die Mitgliedstaaten bis zum 1. Januar 2016 die Rechts- und Verwaltungsvorschriften zu erlassen und zu veröffentlichen, die erforderlich sind, um jener Richtlinie nachzukommen. Die Mitgliedstaaten haben diese Vorschriften ab dem 1. Januar 2017 anzuwenden. Mit der Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG müsste die Richtlinie 2014/48/EU nicht mehr umgesetzt werden.
(8)
Um die nahtlose Fortsetzung der automatischen Auskunftserteilung über Finanzkonten zu gewährleisten, sollte die Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG ab dem Tag gelten, der auch als Anwendungsbeginn der Maßnahmen gemäß der Richtlinie 2014/107/EU vorgesehen ist.
(9)
Ungeachtet der Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG sollten Informationen, die von Zahlstellen, Wirtschaftsbeteiligten und Mitgliedstaaten vor dem die Aufhebung dieser Richtlinie festgelegte Zeitpunkt erhoben werden, wie ursprünglich vorgesehen verarbeitet und weitergeleitet werden, und vor diesem Zeitpunkt eingegangene Verpflichtungen sollten eingehalten werden.
(10)
In Bezug auf die im Übergangszeitraum gemäß der Richtlinie 2003/48/EG erhobene Quellensteuer sollten die Mitgliedstaaten zum Schutz der erworbenen Rechte der wirtschaftlichen Eigentümer weiterhin Gutschriften oder Erstattungen wie ursprünglich vorgesehen gewähren und auf Antrag Bescheinigungen ausstellen, damit die wirtschaftlichen Eigentümer sicherstellen können, dass die Quellensteuer nicht einbehalten wird.
(11)
Es sollte der Tatsache Rechnung getragen werden, dass Österreich in Anbetracht struktureller Unterschiede eine Ausnahmeregelung gemäß der Richtlinie 2014/107/EU eingeräumt wurde, die es Österreich erlaubt, die Anwendung der Richtlinie um ein Jahr bis zum 1. Januar 2017 zu verzögern. Allerdings kündigte Österreich zum Zeitpunkt der Annahme der Richtlinie 2014/107/EU an, es werde von der Ausnahmeregelung nicht in vollem Umfang Gebrauch machen. Vielmehr wird Österreich bis September 2017 mit dem Informationsaustausch beginnen, jedoch beschränkt auf eine begrenzte Anzahl von Konten; in anderen Fällen wird von der Ausnahmeregelung Gebrauch gemacht. Daher sollten besondere Bestimmungen vorgesehen werden, um zu gewährleisten, dass Österreich und die dort niedergelassenen Zahlstellen und Wirtschaftsbeteiligten während des Zeitraums der Ausnahmeregelung weiterhin die Bestimmungen der Richtlinie 2003/48/EG anwenden, außer für die Konten, für die die Richtlinie 2014/107/EU gilt.
(12)
Die vorliegende Richtlinie steht im Einklang mit den Grundrechten und Grundsätzen, die insbesondere mit der Charta der Grundrechte der Europäischen Union anerkannt wurden, darunter auch das Recht auf den Schutz personenbezogener Daten, und keine Bestimmung in dieser Richtlinie darf diese Rechte schmälern oder aufheben.
(13)
Da das Ziel dieser Richtlinie, nämlich die Aufhebung der Richtlinie 2003/48/EG mit den vorübergehenden Ausnahmen, die zum Schutz erworbener Rechte und zur Berücksichtigung der Ausnahmeregelung für Österreich gemäß der Richtlinie 2014/107/EU erforderlich sind, von den Mitgliedstaaten nicht ausreichend verwirklicht werden kann, sondern vielmehr aus Gründen der Einheitlichkeit und Wirksamkeit besser auf Unionsebene zu verwirklichen ist, kann die Union im Einklang mit dem in Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union verankerten Subsidiaritätsprinzip tätig werden. Entsprechend dem in demselben Artikel genannten Grundsatz der Verhältnismäßigkeit geht diese Richtlinie nicht über das für die Verwirklichung dieses Ziels erforderliche Maß hinaus.
(14)
Die Richtlinie 2003/48/EG sollte daher aufgehoben werden -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Vorbehaltlich der Absätze 2 und 3 wird die Richtlinie 2003/48/EG mit Wirkung zum 1. Januar 2016 aufgehoben.
(2) Unbeschadet des Absatzes 3 gelten folgende Verpflichtungen aus der Richtlinie 2003/48/EG, geändert durch die Richtlinie 2006/98/EG des Rates (5), fort:
a)
die Verpflichtungen der Mitgliedstaaten und der dort niedergelassenen Wirtschaftsbeteiligten gemäß Artikel 4 Absatz 2 Unterabsatz 2 der Richtlinie 2003/48/EG gelten fort bis zum 5. Oktober 2016 oder bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind;
b)
die Verpflichtungen der Zahlstellen gemäß Artikel 8 der Richtlinie 2003/48/EG und der Mitgliedstaaten der Zahlstellen gemäß Artikel 9 der Richtlinie 2003/48/EG gelten fort bis zum 5. Oktober 2016 oder bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind;
c)
die Verpflichtungen der Mitgliedstaaten des steuerlichen Wohnsitzes der wirtschaftlichen Eigentümer gemäß Artikel 13 Absatz 2 der Richtlinie 2003/48/EG gelten fort bis zum 31. Dezember 2016;
d)
die Verpflichtungen der Mitgliedstaaten des steuerlichen Wohnsitzes der wirtschaftlichen Eigentümer gemäß Artikel 14 der Richtlinie 2003/48/EG in Bezug auf die im Jahr 2016 und in den Vorjahren einbehaltene Quellensteuer gelten weiterhin, bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind.
(3) Die Richtlinie 2003/48/EG, geändert durch die Richtlinie 2006/98/EG, gilt für Österreich bis zum 31. Dezember 2016 fort, mit Ausnahme folgender Verpflichtungen:
a)
den Verpflichtungen Österreichs und den entsprechenden Verpflichtungen der dort niedergelassenen Zahlstellen und Wirtschaftsbeteiligten gemäß Artikel 12 der Richtlinie 2003/48/EG, die bis zum 30. Juni 2017 fortgelten oder bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind;
b)
den Verpflichtungen Österreichs und der dort niedergelassenen Wirtschaftsbeteiligten gemäß Artikel 4 Absatz 2 Unterabsatz 2 der Richtlinie 2003/48/EG, die bis zum 30. Juni 2017 fortgelten oder bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind;
c)
jeglichen Verpflichtungen Österreichs und entsprechenden Verpflichtungen der dort niedergelassenen Zahlstellen, die unmittelbar oder mittelbar aus den Verfahren nach Artikel 13 der Richtlinie 2003/48/EG erwachsen, die bis zum 30. Juni 2017 fortgelten oder bis diese Verpflichtungen erfüllt worden sind.
Ungeachtet des Unterabsatzes 1 gilt die Richtlinie 2003/48/EG, geändert durch die Richtlinie 2006/98/EG, nach dem 1. Oktober 2016 nicht mehr für Zinszahlungen in Bezug auf Konten, für die die Melde- und Sorgfaltspflichten gemäß den Anhängen I und II der Richtlinie 2011/16/EU erfüllt sind und für die Österreich im Wege eines automatischen Austauschs die Informationen nach Artikel 8 Absatz 3a der Richtlinie 2011/16/EU innerhalb der Frist gemäß Artikel 8 Absatz 6 Buchstabe b der Richtlinie 2011/16/EU mitgeteilt hat.
Artikel 2
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 3
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 10. November 2015.