PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 875/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 291 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Rada na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) uložila nařízením (ES) č. 682/2007 (2) konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v současnosti kódů KN ex 2001 90 30 a ex 2005 80 00, pocházejících z Thajska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“). Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 3,1 % až 12,9 %.
(2)
Nařízením Rady (ES) č. 954/2008 (3) bylo změněno nařízení (ES) č. 682/2007, pokud jde o celní sazbu stanovenou pro jednu společnost a pro „všechny ostatní společnosti“. Pozměněné celní sazby se pohybují v rozpětí od 3,1 % do 14,3 %. Rozhodnutím Komise 2007/424/ES (4) byl od cla osvobozen dovoz dvou thajských vyvážejících výrobců, jejichž závazky Komise přijala.
(3)
V nařízení (ES) č. 847/2009 (5) Rada usoudila, že cenové závazky s pevně stanovenými dovozními cenami již nejsou vhodné pro vyrovnání škodlivých účinků dumpingu. Přijaté závazky byly zrušeny a nabídky závazků 10 jiných thajských vyvážejících výrobců byly zamítnuty.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(4)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím konci platnosti (6) konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 19. března 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podalo Evropské sdružení zpracovatelů kukuřice cukrové (Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux, AETMD) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl celkové produkce připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v Unii, v tomto případě více než 50 %.
(5)
Žádost byla odůvodněna tím, že by skončení platnosti stávajících opatření pravděpodobně vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(6)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že zahájení přezkumu před pozbytím platnosti je dostatečně doloženo, a dne 19. června 2012 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (7) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) oznámila zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(7)
Šetření týkající se pokračování dumpingu proběhlo v období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“, příp. „OPŠ“). Přezkum trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování újmy, se týkal období od 1. ledna 2008 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“).
4.2 Strany dotčené řízením
(8)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v EU, vyvážející výrobce v Thajsku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce země vývozu. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a k podání žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(9)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců v Thajsku a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly podklady požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců v Thajsku, Komise obdržela úplné podklady od 17 vyvážejících výrobců, z nichž 9 do Evropské unie vyváželo během období přezkumného šetření. Bylo rozhodnuto o výběru vzorku tří vyvážejících výrobců, jejichž společný vývoz představoval 90 % celkového množství vyvezeného do EU spolupracujícími vývozními výrobci během období přezkumného šetření.
(12)
Poněvadž od dovozců, kteří nejsou ve spojení, přišla odpověď jen od jednoho z nich, nebyli dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazeni do vzorku.
(13)
Vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii, kterých se tato řízení týkají, bylo v oznámení o zahájení přezkumu oznámeno, že Komise v souladu s článkem 17 základního nařízení předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii za účelem stanovení újmy. Při tomto předběžném výběru byly použity podklady, které měla Komise k dispozici ve fázi zahájení řízení a které se zakládaly na objemu prodeje, objemu výroby a zeměpisné poloze v Unii. Navržený vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví Unie. Navržený vzorek je reprezentativní, také pokud jde o zeměpisnou polohu společností, neboť zahrnuje tři různé členské státy. S výrobci v Unii proběhla konzultace ohledně navrženého vzorku v den zveřejnění oznámení o zahájení přezkumu. Protože se nepřihlásili další výrobci a protože ke vzorku nebyly obdrženy připomínky, byl navržený vzorek schválen.
(14)
Dvě zúčastněné strany namítly, že do vzorku výrobců v Unii byli vybráni pouze žadatelé a že zde měla být snaha o to, aby do vzorku byli zařazeni rovněž výrobci mimo okruh žadatelů.
(15)
O spolupráci byli však požádáni všichni známí výrobci v Unii, a to jak žadatelé, tak výrobci mimo okruh žadatelů. Údaje k zařazení do vzorku poskytlo deset výrobců z Unie, a to jak žadatelů, tak výrobců mimo okruh žadatelů. Jak je uvedeno ve 13. bodě odůvodnění, vybraný vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví v Unii. Podle Komise je vybraný vzorek reprezentativní z hlediska zeměpisné polohy bez ohledu na to, zda jsou výrobci žadateli či nikoli. Tato námitka se proto zamítá.
(16)
Komise si opatřila a ověřila veškeré podklady, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu a následné újmy a ke stanovení zájmu Unie. Za tímto účelem Komise rozeslala dotazníky vyvážejícím výrobcům vybraným do vzorku a dovozci, který není ve spojení. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecín, Maďarsko,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Itálie;
b)
vyvážející výrobci v Thajsku:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products Co., Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčeným výrobkem je kukuřice cukrová (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30, a kukuřice cukrová (Zea mays var. Saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, jiná než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00, pocházející z Thajska.
(19)
Šetření prokázalo, že i přes rozdíly v konzervování vykazují všechny různé druhy dotčeného výrobku stejné základní biologické a chemické vlastnosti a jsou v zásadě používány ke stejným účelům.
(20)
Dvě zúčastněné strany namítly, že kódy KN pro kukuřici cukrovou nepředstavují jen dotčený výrobek, ale obsahují významná množství konzervovaných kukuřiček, které nejsou vyráběny v Unii a které nejsou obdobným výrobkem. Naznačují tak, že Komise do svých údajů zahrnula také kukuřičky.
(21)
Šetření však bylo zaměřeno výlučně na výrobek, na nějž se vztahují opatření, což kukuřičky vylučuje, a za základ pro analýzu byly v rámci šetření využity odpovídající kódy TARIC. Tato námitka se tedy zamítá jako věcně nesprávná.
2. Obdobný výrobek
(22)
U kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a u kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Thajsku byly zjištěny v podstatě stejné fyzické a chemické vlastnosti a stejná základní použití jako u kukuřice cukrové vyráběné v Thajsku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
(23)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, zda je pravděpodobné, že by pozbytí platnosti současných opatření vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu.
1. Předběžné poznámky
(24)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, vzhledem k potenciálně vysokému počtu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku. Pro stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu byl vybrán vzorek tří vyvážejících výrobců, kteří představují přibližně 90 % celkového vývozu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat.
(25)
Poněvadž množství vývozu všech tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činilo během období přezkumného šetření zhruba 25 % veškerého vývozu z Thajska do Evropské unie, musely být ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu použity informace z jiných zdrojů, jako např. ze žádosti o přezkum a z dostupných obchodních statistik o vývozu (od thajské celní správy) a dovozu (od Eurostatu).
(26)
Do stanovení dumpingového rozpětí nebyl zahrnut prodej obchodníkům v Thajsku, kde nebyl znám cíl vývozu zboží.
(27)
Stejně jako v původním šetření bylo zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zajišťují část prodeje dotčeného výrobku prostřednictvím externích dodavatelů. Pro účely šetření nebyl při stanovování dumpingových rozpětí vyvážejících výrobců brán v potaz prodej dotčeného výrobku, který nebyl vyroben samotným vyvážejícím výrobcem.
2. Dumping dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(28)
V souladu s čl. 2 odst. 2 první větou základního nařízení bylo pro stanovení běžné hodnoty nejprve u každého ze tří vyvážejících výrobců zjišťováno, zda byl celkový domácí prodej obdobného produktu během období přezkumného šetření reprezentativní ve srovnání s jejich celkovým prodejem na vývoz do Unie, tj. zda objem prodeje obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě představoval 5 nebo více procent jejich vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(29)
Domácí prodej obdobného výrobku byl shledán reprezentativní u jedné ze tří společností zařazených do vzorku.
(30)
Dále bylo zkoumáno, zda typy obdobného výrobku prodávaných touto společností a určených k domácí spotřebě byly identické nebo přímo srovnatelné s typy určenými k vývozu do Unie. Pro každý takový druh výrobku bylo zjišťováno, zda byl domácí prodej obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej k domácí spotřebě byl dostatečně reprezentativní, pokud představoval 5 nebo více procent celkového objemu prodeje srovnatelného typu vyváženého do Unie.
(31)
Bylo zjištěno, že přímo srovnatelný s typem vyváženým do Unie byl u této společnosti pouze jeden z typů obdobného výrobku. Tento konkrétní typ byl navíc na domácím trhu prodáván v dostatečně reprezentativních množstvích.
(32)
Poté bylo zkoumáno, zda byl typ výrobku společnosti uvedené v 31. bodě odůvodnění prodáván v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Toto proběhlo stanovením podílu ziskového domácího prodeje dotčeného typu výrobku nezávislým odběratelům.
(33)
Bylo zjištěno, že více než 80 % objemu prodeje určeného k domácí spotřebě bylo ziskových, a v souladu s čl. 2. odst. 4 byly ke stanovení běžné hodnoty použity všechny transakce u tohoto konkrétního typu.
(34)
U typu dotčeného výrobku, kde byl domácí prodej reprezentativní a uskutečnil se v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočtené jako vážený průměr veškerého domácího prodeje tohoto typu během období přezkumného šetření.
(35)
U zbývajících dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej na domácím trhu byl shledán nereprezentativním (jeden z nich obdobný výrobek k domácí spotřebě vůbec neprodával), a u třetího vyvážejícího výrobce, jehož celkový prodej byl sice shledán reprezentativním, ovšem reprezentativními nebyla u několika typů obdobného výrobku shledána množství prodávaná na domácím trhu, musela být běžná hodnota stanovena podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(36)
Běžná hodnota byla stanovena součtem výrobních nákladů každého typu výrobku vyváženého do Unie a přiměřené částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk.
(37)
Prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí u těch dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej byl určen k domácí spotřebě - v množstvích pod nebo nad 5 % množství prodeje do Unie u každého z nich -, byla v souladu s čl. 2. odst. 6 základního nařízení stanovena na základě jejich údajů o prodeji v běžném obchodním styku.
(38)
U třetího vyvážejícího výrobce, který obdobný výrobek neprodával k domácí spotřebě, byla jeho prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí stanovena podle čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení na základě váženého průměru prodejního, režijního a správního rozpětí a ziskového rozpětí zbývajících dvou vyvážejících výrobců, uvedených v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Dvě zainteresované strany vyjádřily nesouhlas s metodikou popsanou v 37. bodě odůvodnění, tj. s použitím zisku pro výpočet běžné ceny, vychází-li tento zisk z transakcí v rámci domácího prodeje při objemech pod 5 % množství prodeje do Evropské unie. Podle nich by totiž neměl být zisk z těchto transakcí použit pro výpočet v případě, kdy množství transakcí v rámci domácího prodeje nelze považovat za dostatečně reprezentativní.
(40)
Stejná metodika byla však použita u původního šetření a vzhledem k tomu, že se mezitím nezměnily okolnosti, je Komise názoru, že tato metodika je pro účely těchto řízení stále platná.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(41)
Všechen prodej vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl uskutečněn přímo odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení. Prodejní cena byla proto stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen zaplacených nebo cen, které mají tito odběratelé v Unii, kteří nejsou ve spojení, zaplatit.
2.3 Srovnání a úpravy
(42)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(43)
V přípustných a řádně odůvodněných případech bylo přihlédnuto také k rozdílům v nákladech na dopravu, nákladech na pojištění, nákladech manipulaci a nakládku, provizích a bankovních poplatcích.
(44)
Kromě toho bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. d) základního nařízení a podle metodiky použité v původním šetření přihlédnuto i k rozdílu v obchodní úrovni u těch vyvážejících výrobců, jejichž výrobky nesou na domácím trhu jejich vlastní značku, zatímco jejich výrobky vyvážené do Evropské unie nesou značku maloobchodníka. Úroveň úpravy - vypočtená formou snížení ziskového rozpětí použitého při stanovení běžné hodnoty podle 33. bodě odůvodnění výše - byla odhadnuta na základě poměru ziskových rozpětí u vlastních značkových výrobků výrobního odvětví Unie a u všech výrobků. Ziskové rozpětí bylo tudíž sníženo o 20 až 50 %.
(45)
Dvě zúčastněné strany uvedly, že domácí trh v Thajsku a v Unii nelze srovnávat, neboť se liší velikostí a také tím, že thajští výrobci na domácím trhu prodávají pod vlastní značkou.
(46)
Za prvé, jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo stanoveno, že kukuřice cukrová prodávaná na thajském domácím trhu a kukuřice cukrová prodávaná na vývoz na trh v Unii jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1. odst. 4 základního nařízení.
(47)
Za druhé byla vzhledem k rozdílnostem v úrovni obchodu provedena úprava ziskového rozpětí, a to směrem dolů o 20 až 50 % ziskového rozpětí získaného z domácího prodeje pod vlastní značkou. Tento postup je také v souladu s metodikou původního šetření.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(48)
Na základě výše uvedeného bylo shledáno, že dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, se pohybují mezi 8 % až 44 %.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita vyvážejících výrobců
(49)
Výroba výrobků z kukuřice cukrové závisí na přístupu k čerstvě sklizené kukuřici, která se do konzervárenského závodu dopravuje ihned po sklizení. Čerstvě sklizenou kukuřici je třeba konzervovat během 24 hodin po sklizni. Kapacita výroby má tudíž přímou souvislost s dostupností čerstvě sklizené kukuřice.
(50)
Období sklizně trvá v Thajsku přibližně 9 až 10 měsíců, přičemž během jednoho roku se sklízí dvakrát. Při hodnocení dostupných technických kapacit k výrobě je nutno v analýze zohlednit sezónní omezení dostupnosti surovin.
(51)
Technická kapacita tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činila dohromady 130 000 až 150 000 tun. Skutečná míra využití dostupné technické kapacity se pohybovala mezi 50 až 80 %.
(52)
Několik zúčastněných stran, jakkoli uznalo metodiku použitou pro omezení technické kapacity dostupností surovin, argumentovalo, že údaj o dostupné volné kapacitě je přehnaný.
(53)
Jak je uvedeno již v 50. bodě odůvodnění, z důvodu sezónního omezení dostupnosti čerstvě sklizené kukuřice cukrové nelze technickou kapacitu využít naplno. Šetřením bylo přesto prokázáno, že někteří výrobci zařazení do vzorku využívali kapacitu na 80 a více procent, zatímco u jiných výrobců ve vzorku bylo využití kapacity mnohem nižší. Poněvadž všichni výrobci mají k surovinám srovnatelný přístup, nelze toto nižší využití kapacity vysvětlit jen sezónní dostupností čerstvě sklizené kukuřice cukrové.
(54)
Podle informací thajského potravinářského sdružení Thai Food Processors Association se vývozní množství z Thajska do zbytku světa během posuzovaného období zvýšilo o 20 % a v období přezkumného šetření dosáhlo objemu ve výši 150 000 až 200 000 tun. To dokazuje, že množství dostupné kukuřice cukrové lze navýšit a že se tak i opravdu děje, potřebují-li vyvážející výrobci dodatečná množství. V tomto ohledu připomeňme, že celková produkce kukuřice seté pravé v Thajsku činila v posuzovaném období 4,1 až 4,5 milionu tun. Je pochopitelné, že přeorientovat výrobu z kukuřice seté pravé na kukuřici cukrovou nelze v poměru 1:1, z obrovského rozdílu výrobních množství je ale jasné, že i malý posun ve výrobních množstvích od kukuřice seté pravé ke kukuřici cukrové může mít výrazný dopad na celkovou výrobu kukuřice cukrové v Thajsku.
(55)
Na tomto základě bylo shledáno, že tři výrobci zařazení do vzorku by mohli ročně vyrobit dodatečných zhruba 40 000- 60 000 tun („skutečná volná kapacita“), což je zhruba dvojnásobek až trojnásobek celkového vývozu dotčeného výrobku z Thajska do Unie.
(56)
Skutečnou volnou kapacitu výrobců zařazených do vzorku lze tedy považovat za významnou. Kromě toho je v Thajsku 15 dalších výrobců dotčeného výrobku, kteří mají podobně přístup k rozsáhlé výrobě kukuřice cukrové v Thajsku.
(57)
Na základě informací získaných z jiných zdrojů, např.
-
z internetových prezentací vyvážejících výrobců,
-
v souvislosti s výběrem vzorků a
-
z databáze zřízené podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení,
lze konstatovat, že nejméně dva velcí vyvážející výrobci, z nichž jeden spolupracoval na přezkumném šetření, ale nebyl vybrán do vzorku (a tudíž v tomto ohledu neposkytl podrobné podklady), mají dohromady kapacitu 50 000 až 100 000 tun.
(58)
A konečně nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na thajském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí zvyšovala, což by mohlo vstřebat zvýšení výroby, pokud by byla využita volná kapacita thajských výrobců. Thajský domácí trh je navíc malý a představuje v průměru pouhé 1 % až 2 % celkového prodeje všech thajských výrobců zařazených do vzorku. To potvrzuje, že jakákoli dodatečná výroba kukuřice cukrové by byla určena na vývoz z Thajska.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(59)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na domácím trhu vyšly najevo dvě skutečnosti: ceny na domácím trhu jsou relativně vysoké (z důvodu prodeje pod vlastní značkou) a objemy ve srovnání s vývozem jsou relativně malé. Z tohoto pohledu zde neexistuje zjevné riziko toho, že by v případě zrušení opatření došlo k odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji do Unie.
(60)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku u vývozu do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na trzích třetích zemí vychází najevo, že u všech tří výrobců zařazených do vzorku jsou ceny do Unie v průměru o 14 % vyšší.
(61)
Toto zjištění potvrzují také obchodní statistiky poskytnuté thajskou celní správou. Po převodu oznámené logistické hmotnosti (plechovka + kukuřice + tekutina) na konzervovanou čistou hmotnost (kukuřice + tekutina) podle metodiky platné pro přezkum jsou ceny za kilogram účtované Unii v průměru o 5 % vyšší než ceny účtované třetím zemím.
(62)
Přestože několik stran vyjádřilo pochybnosti, zda cenový rozdíl ve výši 5 % nebo 14 % je dostatečně významný, aby způsobil odklon obchodu do Unie, šetřením bylo prokázáno, že tento vývoj je na trhu s kukuřicí cukrovou pravděpodobný. V rámci těchto řízení získala jedna thajská společnost (Karn Corn) sazbu cla, která je o 8 až 10 % nižší než sazby cla většiny ostatních thajských vývozců. Tato 8-10 % výhoda stačila nicméně k tomu, aby se podíl této společnosti na thajském vývozu do Unie zvýšil mezi obdobím původního šetření a současným obdobím průzkumného šetření sedmkrát.
(63)
I přes platnost antidumpingového cla ve výši 3,1 % společnost Karn Corn navíc od uložení antidumpingových cel více než zdvojnásobila množství svého vývozu do Unie. To dokazuje atraktivitu trhu v Unii oproti jiným trhům i v případě malého cenového rozdílu.
(64)
Zatímco tedy riziko odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji na trhu Unie je z důvodu existence prodeje na domácím trhu pod vlastní značkou poměrně mizivé, je zde naopak významné riziko odklonu obchodu od prodeje třetím zemím k prodeji na trhu Unie, neboť na trhu Unie převládají vyšší ceny.
(65)
Několik zúčastněných stran argumentovalo tím, že ceny na trhu v Unii jsou srovnatelně méně atraktivní ve srovnání s cenami v jiných zemích, například v Japonsku. Riziko odklonu obchodu v případě zrušení opatření by proto bylo přehnané.
(66)
Je třeba připomenout, že prodej do třetích zemí je chápán jako celek a že závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění vychází z průměrných cen do třetích zemí. Uznává se, že tento vývoz do třetích zemí jako celek zahrnuje jak země, do nichž jsou vývozní ceny vyšší, tak jiné třetí země, kde jsou vývozní ceny nižší. Čím je vývozní cena nižší, tím vyšší je pochopitelně riziko odklonu obchodu, došlo-li by k ukončení opatření.
(67)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že smluvní vztahy s dovozci ve třetích zemích neumožňují snadnou změnu odběratele v různých zemích.
(68)
Přestože existují smluvní vztahy mezi vyvážejícími výrobci v Thajsku a dovozci v různých třetích zemích a jsou v krátkodobém horizontu dodržovány, neexistují důkazy, na jejichž základě by se dalo tvrdit, že tyto smluvní závazky nelze postupně vypovědět tak, aby mohlo dojít k prodeji na trhy s vyššími cenami, například v Unii.
(69)
A konečně zúčastněné strany uvedly, že vývoz do některých třetích zemí, jako např. do Jižní Koreje, nelze srovnávat, neboť se liší sortiment (např. velikost konzerv) a prodejní podmínky (např. podmínky dopravy).
(70)
Připomíná se, že výsledek srovnání v 58., 59. a 60. bodě odůvodnění jsou ukazateli rozdílů vývozních cen do všech třetích zemí. Dopad jakékoli otázky týkající se thajského vývozu na malý počet trhů na celkové srovnání je tedy ze své povahy omezený. Navíc vzhledem k tomu, že údaje o thajském vývozu se zaznamenávají na základě FOB, dopad jakéhokoli rozdílu v podmínkách dopravy nebo v nákladech na dopravu je omezen na domácí přepravu uvnitř Thajska, a proto nemůže být než zanedbatelný.
(71)
Poněvadž neexistuje důkaz, na jehož základě by se dalo tvrdit, že průměrná cena do všech třetích zemí není srovnatelná s vývozní cenou do Unie, závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění je platný.
4. Závěry ohledně pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu
(72)
Je pravděpodobné, že pokud budou opatření zrušena, přiláká relativní vyšší cenová úroveň na trhu Evropské unie významné objemy dotčeného výrobku, které jsou v současnosti prodávány za nižší ceny třetím zemím.
(73)
Thajští vyvážející výrobci pokračovali v dumpingu prováděném během období přezkumného šetření.
(74)
Vzhledem k dostupné volné kapacitě v Thajsku a ke skutečnosti, že ceny na trhu Evropské unie jsou podstatně vyšší než na trzích třetích zemí, se lze navíc domnívat, že pokud budou opatření zrušena, existuje riziko zvýšení vývozu dotčeného výrobku.
(75)
Budou-li tedy opatření zrušena, je zde vysoká pravděpodobnost, že dumping bude pokračovat.
D. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(76)
Během období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek přibližně 20 výrobců v Unii. Má se tedy za to, že výstup těchto výrobců (stanovený na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a pro ostatní výrobce v Unii na základě údajů z žádosti o přezkum) představuje výrobu Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(77)
Jak je vysvětleno ve 13. bodě odůvodnění, vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii byl vybrán vzorek. Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na těchto dvou úrovních:
-
makroekonomické prvky (výroba, výrobní kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, průměrné ceny jednotek a velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu) byly vyhodnoceny na úrovni celkové výroby Unie, a to na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a u ostatních výrobců v Unii na základě odhadu vycházejícího z údajů v žádosti o přezkum,
-
analýza mikroekonomických prvků (zásoby, mzdy, ziskovost, návratnost investic, peněžní tok, schopnost navýšit kapitál a investice) byla provedena u výrobců zařazených do vzorku na základě jimi dodaných údajů.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(78)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemů prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Unie určené na trh Unie, údajů o objemech dovozu na trh Unie získaných z databáze 14.6, a pokud jde o ostatní výrobce v Unii, z údajů získaných v žádosti.
(79)
Během posuzovaného období vzrostla spotřeba v Unii o 9 %. Zatímco od roku 2008 do roku 2009 klesla o 5 %, v roce 2010 stoupla o 6 a v roce 2011 o 9 procentních bodů (tj. ve srovnání s předchozím rokem). Poté se během období přezkumného šetření víceméně stabilizovala na úrovni přibližně 350 000 tun.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Celková spotřeba EU (v tunách)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Dovoz z dotčené země
a) Objem
(80)
Objem dovozu dotčeného výrobku z dotčené země do Unie klesl v období přezkumného šetření o 43 %, a to z přibližně 38 000 tun v roce 2008 na přibližně 22 000 tun v období přezkumného šetření. V roce 2009 klesl o 15 %, v roce 2010 o dalších 20 procentních bodů a v roce 2011 o dalších 11 procentních bodů, načež v období přezkumného šetření opět mírně vzrostl o 3 procentní body.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem dovozu z Thajska
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Tržní podíl dovozu z Thajska (%)
12
11
8
6
6
Cena dovozu z Thajska (EUR/t)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Zdroj:
databáze 14.6.
b) Podíl na trhu
(81)
Odpovídající tržní podíl thajských vývozců na trhu Unie v dotčené zemi se během posuzovaného období snížil o přibližně 50 % neboli 6 procentních bodů, a to z 12 % v roce 2008 na 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl Thajska se konkrétně snižoval z 12 % v roce 2008 na 11 % v roce 2009, na 8 % v roce 2010 a na 6 % v roce 2011/OPŠ.
c) Ceny
i) Vývoj cen
(82)
Od roku 2008 do období přezkumného šetření se průměrná dovozní cena dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země snížila o 3 %, a to z 835 EUR/t v roce 2008 na 807 EUR/t. Ceny nejdříve v roce 2008 stouply o 6 %, načež poklesly o 10 procentních bodů v roce 2010 a o další 3 procentní body v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tyto ceny opět o 4 procentní body stouply.
ii) Cenové podbízení
(83)
U podobných typů výrobků bylo provedeno porovnání prodejních cen vyvážejících výrobců a prodejních cen výrobního odvětví Unie. Za tímto účelem byly porovnány ceny výrobního odvětví Unie ze závodu bez jakýchkoli slev a daní s cenami CIF na hranice Unie vyvážejících výrobců z dotčené země, řádně upravenými s ohledem na smluvní celní sazby a na náklady na vykládku a celní odbavení. Porovnáním vyšlo najevo, že během období přezkumného šetření byly ceny dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a prodávaného v Unii obecně vyšší než ceny výrobního odvětví Unie. Na základě statistik dovozu (databáze 14.6) nebylo také u žádného thajského dovozu do Unie zjištěno cenové podbízení (u obou spolupracujících vývozců i u nespolupracujících, bez ohledu na sortiment výrobků).
3. Situace výrobního odvětví Unie
(84)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení posoudila Komise veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které mají souvislost se stavem výrobního odvětví Unie.
(85)
Tento trh je mezi jiným charakterizován existencí dvou prodejních kanálů, tj. prodeje pod vlastní obchodní značkou výrobce a prodeje pod značkou maloobchodníka. Prodej prostřednictvím prvního kanálu má - na rozdíl od druhého kanálu - zpravidla za následek vyšší prodejní náklady, především na odbyt a reklamu, a žádá si také vyšší prodejní ceny.
(86)
Šetřením bylo prokázáno, že veškerý dovoz od spolupracujících thajských vývozců spadal do druhého prodejního kanálu, tj. prodeje pod značkou maloobchodníka. Při rozboru újmy bylo proto považováno za náležité rozlišovat - kde to bylo relevantní - mezi prodejem výrobního odvětví Unie pod jeho vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka, protože dumpingový dovoz konkuruje především obdobným výrobkům výrobního odvětví Unie prodávaným pod značkou maloobchodníka. Toto rozlišení se uplatnilo zejména při stanovování objemů prodeje, prodejních cen a ziskovosti. Pro úplnost jsou však v tabulkách níže uvedeny a okomentovány také úhrnné údaje (včetně vlastní značky i značky maloobchodníka). Během období přezkumného šetření představoval prodej výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka zhruba 70 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie a zhruba 60 % jeho hodnoty prodeje.
(87)
Vzhledem k tomu, že kukuřice cukrová se v Unii zpracovává pouze v letních měsících, řada ukazatelů újmy je pro rok 2011 i období přezkumného šetření (1. dubna 2011 až 30. března 2012) téměř shodná. To platí především pro výrobu a výrobní kapacitu.
3.1 Makroekonomické prvky
a) Výroba
(88)
Z úrovně kolem 372 000 tun v roce 2008 klesla v průběhu posuzovaného období výroba výrobního odvětví Unie o 8 %. Konkrétně v roce 2009 klesla o 25 %, v roce 2010 o 13 procentních bodů a v roce 2011/OPŠ opět stoupla o 31 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapacita a využití kapacity
(89)
Výrobní kapacita činila v letech 2008, 2009 a 2010 přibližně 480 000 tun a v roce 2011/OPŠ klesla o 9 procent. Důvodem poklesu bylo uzavření jednoho závodu jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Využití kapacity (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Zdroj:
šetření.
(90)
V roce 2008 dosáhlo využití kapacity 76 %. V roce 2009 kleslo na 57 %, v roce 2010 kleslo o dalších 47 % a v roce 2011/OPŠ opět stouplo na 77 %. Během celého posuzovaného období bylo využití kapacity stabilní, protože snižování výroby probíhalo v souladu se snižováním výrobní kapacity.
c) Objem prodeje
(91)
Prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se nejprve snížil o 6 % v roce 2009, pak stoupl o 17 procentních bodů v roce 2010 a o dalších 24 procentních bodů v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tento prodej opět o 4 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 31 %.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem prodeje EU (pod značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Objem prodeje EU (pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Zdroj:
šetření.
(92)
Celkový (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka) prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazoval víceméně podobný trend, třebaže méně výrazný. Nejdříve v roce 2009 klesl o 5 %, načež stoupl v roce 2010 o 12 procentních bodů a v roce 2011 a o dalších 14 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření prodej opět o 2 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 19 %.
d) Podíl na trhu
(93)
Výrobní odvětví Unie mělo v letech 2008 a 2009 tržní podíl ve výši 83 %. Tento podíl vzrostl v roce 2010 na 88 %, v roce 2011 na 91 % a poté v období přezkumného šetření mírně klesl na 90 %. Za posuzované období se tržní podíl výrobního odvětví Unie celkově zvýšil o 7 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Tržní podíl výrobního odvětví Unie (pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Zdroj:
šetření.
e) Růst
(94)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření, kdy se spotřeba Unie zvýšila o 9 %, stoupl objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie o 31 %, zatímco objem prodeje výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka na trhu Unie stoupl o 19 %. Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se tržní podíl výrobního odvětví Unie zvýšil přibližně o 7 procentních bodů, zatímco dumpingový vývoz ztratil přibližně 6 procentních bodů. Závěrem tedy je, že výrobní odvětví Unie dokázalo využít rostoucího trhu.
f) Zaměstnanost
(95)
Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie se nejprve mezi lety 2008 a 2009 snížila o 17 %, pak opět v roce 2010 o 5 procentních bodů klesla, ale v roce 2011/OPŠ už o 11 procentních bodů vzrostla. Zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie klesla za posuzované období celkově o 11 %, tedy ze zhruba 2 300 na zhruba 2 000 osob.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Zaměstnanost (v osobách)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Zdroj:
šetření.
g) Produktivita
(96)
Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Unie, měřená jako výstup (v tunách) na zaměstnanou osobu za rok, z počáteční úrovně 163 tun na zaměstnance nejprve v roce 2009 poklesla o 10 % a v roce 2010 o dalších 10 procentních bodů a poté v roce 2011 vzrostla o 23 procentních bodů a o 1 procentní bod v období přezkumného šetření. Produktivita výrobního odvětví Unie se za posuzované období celkově zvýšila o 4 %. Tento vývoj odráží skutečnost, že pokles pracovních sil byl prudší než pokles výroby.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Produktivita (v tunách na zaměstnance)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Zdroj:
šetření.
h) Faktory ovlivňující prodejní ceny
(97)
Jednotkové ceny prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se v roce 2009 zvýšily o 7 %, v roce 2010 snížily o 8 procentních bodů a v roce 2011 dále snížily o 5 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 3 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 073 EUR/t na 1 041 EUR/t v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Zdroj:
šetření.
(98)
Celkové (pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) prodejní ceny výrobního odvětví Unie na trhu Unie účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazovaly víceméně podobný trend. Nejdříve v roce 2009 stouply o 5 %, načež v roce 2010 klesly o 7 procentních bodů a v roce 2011 a o další 3 procentní body. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 2 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 248 EUR/t na 1 215 EUR/t v období přezkumného šetření.
i) Velikost dumpingového rozpětí
(99)
Šetření prokázalo pokračování dumpingu a velikost skutečných rozpětí dumpingu (tj. až 44 %) nelze považovat za zanedbatelnou.
j) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(100)
Z výše zkoumaných makroekonomických ukazatelů a níže zkoumaných mikroekonomických ukazatelů vyplývá, že ačkoli antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům Unie, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení. Výkon segmentu výrobků pod značkou maloobchodníka, kterému přímo konkuruje thajský dovoz, je z hlediska ziskovosti opravdu slabý. Prodejní ceny výrobního odvětví Unie v tomto tržním segmentu se v průběhu posuzovaného období snížily o 3 %, přičemž však výrobní náklady se během stejného období o zhruba 10 % zvýšily. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno získat svoje náklady zpět, výsledkem čehož jsou výrazné ztráty. To má vzhledem k významu značky maloobchodníka v obchodování výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (představuje totiž 70 % celkového objemu prodeje a 60 % celkové hodnoty prodeje) tíživý dopad na celkovou ziskovost. Účinky dřívějšího dumpingu tedy překonány nebyly a má se za to, že výrobní odvětví Unie zůstává vůči škodlivým účinkům dumpingového dovozu na trhu Unie zranitelné.
3.2 Mikroekonomické prvky
a) Zásoby
(101)
Úroveň konečného stavu zásob výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období průběžně klesala. V roce 2009 klesla o 2 %, v roce 2010 o 27 procentních bodů, v roce 2011 pak o další 2 procentní body a v období přezkumného šetření opět o dalších 24 procentních bodů. Je však třeba poznamenat, že úroveň zásob není pro toto výrobní odvětví významným ukazatelem újmy. Vysoká úroveň zásob na konci každého roku souvisí se skutečností, že sklizeň i konzervování končí každý rok zpravidla v říjnu. Zásoby proto představují zboží, které čeká na expedici v období od listopadu do července.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Zdroj:
šetření.
b) Mzdy
(102)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se náklady práce snížily o 7 %. Konkrétně v roce 2009 se snížily o 16 %, dále v roce 2010 o 1 procentní bod a během roku 2011/OPŠ se zvýšily o 10 procentních bodů. Celkový pokles během posuzovaného období je způsoben snižováním zaměstnanosti.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Roční náklady práce (v EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Zdroj:
šetření.
c) Ziskovost a návratnost investic
(103)
Během posuzovaného období se ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, vyjádřená jako procento čistého prodeje, propadla z 5,6 % zisku v roce 2008 do 5,4 % ztráty v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost EU (výrobky pod značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Ziskovost EU (výrobky pod vlastní značkou a značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Návratnost investic (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (zisk v % čisté účetní hodnoty investic)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Zdroj:
šetření.
(104)
Klesla také ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i pod značkou maloobchodníka, a to z 8,5 % v roce 2008 na 1,6 % v období přezkumného šetření. Pokles je tedy méně prudký než u prodeje pouze pod značkou maloobchodníka. Pokles ziskovosti lze vysvětlit tím, že prodejní ceny klesly během posuzovaného období o 3 %, zatímco výrobní náklady (převážně nezpracovaná kukuřice cukrová a plechovky) se během stejného období zvýšily o 5 %. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno přenést zvýšené výrobní náklady na odběratele.
(105)
Návratnost investic, vyjádřená jako zisk (u výrobků pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) v procentech z čisté účetní hodnoty investic, sledovala víceméně trend ziskovosti. Klesla z 24,3 % v roce 2008 na 4,4 % v období přezkumného šetření, což znamená, že se během posuzovaného období propadla o 82 %.
d) Peněžní tok a schopnost navýšit kapitál
(106)
Čistý peněžní tok z provozní činnosti činil v roce 2008 přibližně 27 000 EUR. Poté v roce 2009 stoupl na zhruba 23 milionů EUR a v roce 2010 na zhruba 58 milionů EUR, než v roce 2011 opět klesl na zhruba 8 milionů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření pak zase vzrostl na přibližně 11 milionů EUR. Žádný ze spolupracujících výrobců v Unii neuvedl, že měl s navyšováním kapitálu obtíže.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Peněžní tok (výrobky pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníků) (v EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Zdroj:
šetření.
e) Investice
(107)
Roční investice výrobního odvětví Unie do výroby obdobného výrobku se od roku 2008 do roku 2009 zvýšily o 45 %, od roku 2009 do roku 2010 snížily o 34 procentních bodů, v roce 2011 zvýšily o 57 procentních bodů a konečně od roku 2011 do období přezkumného šetření snížily o 4 procentní body. Za posuzované období se investice celkově zvýšily o 64 % a byly určeny k údržbě a obnově stávajícího vybavení, nikoli k navýšení kapacity.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Čisté investice (v EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Zdroj:
šetření.
4. Závěr ohledně újmy
(108)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření vykázala řada ukazatelů negativní vývoj. Poklesla návratnost investic, objem výroby se snížil o 8 %, výrobní kapacita klesla o 9 % a zaměstnanost se snížila o 11 %. Pokud jde o nižší úrovně výroby, je třeba uvést, že v roce 2008 překonala výnosnost plodin očekávání, což ve stejném roce vedlo k vyššímu výstupu výrobního odvětví Unie. Díky slabšímu americkému dolaru se ve stejné době také zvýšila atraktivita dovozu z Thajska (který je fakturován zejména v USD). Toto zvýšení zásob kukuřice cukrové (jak v Unii, tak v Thajsku) se časově krylo s hospodářskou a finanční krizí v Unii, jež měla dopad na spotřebu. Výsledkem bylo, že zvýšenou výrobu EU nebylo možné celou prodat na trhu v Unii. To vedlo v následujících letech ke snižování výroby i zásob, ovšem nevysvětluje to v plném rozsahu utrpěnou újmu.
(109)
Během posuzovaného období se výrazně snížila ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka). Segment výrobků pod značkou maloobchodníka, kde výrobní odvětví v Unii čelí konkurenci dovozu z Thajska, je zjevně ztrátový (během období přezkumného šetření se ziskovost propadla z více než 5 % zisku do více než 5 % ztráty). Výrobci z Unie snížili prodejní ceny na trhu Unie o 3 % a na úkor ziskovosti se jim podařilo získat zpět tržní podíl. Výrobní odvětví potřebuje prodej pod značkou maloobchodníka, protože po výrobcích pod vlastní značkou není dostatečná poptávka a vzhledem k tomu, že prodej pod značkou obchodníka představuje okolo 60 % celkové hodnoty prodeje, snížila se během posuzovaného období celková ziskovost z 8,5 % na 1,6 %.
(110)
Některé ukazatele naznačují, že díky přijatým opatřením výrobní odvětví znovu získalo svoje postavení. Objem thajského dovozu a jeho odpovídající tržní podíl se propadl téměř o polovinu, a to z 12 % v roce 2008 na pouhých 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl výrobního odvětví Unie se naopak zvýšil z 83 % v roce 2008 na 90 % v období přezkumného šetření. Průměrné ceny thajského dovozu navíc v období přezkumného šetření neklesly pod ceny výrobního odvětví Unie, ale zároveň zabránily tomu, aby výrobní odvětví Unie přesunulo zvýšené náklady na odběratele. Také další ukazatele zaznamenaly pozitivní vývoj. Využití kapacity se během posuzovaného období zvýšilo o 2 % a bylo během období přezkumného šetření se 77 % poměrně vysoké. Objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, který přímo konkuruje thajskému dovozu, se zvýšil o 31 % a celkový prodej v obou segmentech dohromady se zvýšil o 19 %. Investice se zvýšily o 64 %. Tyto faktory naznačují, že výrobní odvětví bylo schopné se zotavit. Nebylo však schopno dosáhnout natolik uspokojivé úrovně ziskovosti, aby dokázalo udržet podstatný podíl na trhu, kde si konkurují pouze výrobní odvětví v Unii a thajský dovoz (dovoz z jiných třetích zemí je roztroušený a nevýznamný).
(111)
Konkurenční prostředí na trhu v Unii je vskutku choulostivé. Na straně jedné u jedné části trhu - segmentu výrobků pod vlastní značkou - nečelí výrobní odvětví v Unii vnější konkurenci. Vyjednávací schopnost vlastníků značek vůči maloobchodníkům je silná. Jsou to totiž oni, kdo určuje ceny. Trh, na kterém čtyři výrobci zařazení do vzorku drží 54 % podíl, je konsolidovaný. Na straně druhé v segmentu privátních značek hrají prim maloobchodníci. Kvůli konkurenci zvenčí a konkurenci uvnitř Unie jsou ceny pod neustálým tlakem. Výsledkem je to, že pro výrobce z EU je mnohem těžší přesunout zvýšení výrobních nákladů (zejména kukuřice cukrové či plechovek) na odběratele (výrobní náklady výrobního odvětví Unie se během posuzovaného období zvýšily o 5 %), a to kvůli cenovému tlaku thajského dovozu.
(112)
Je jasné, že výrobní odvětví Unie dokázalo zvýšit svůj tržní podíl preferováním objemu před cenou. Nelze však opominout skutečnost, že u větší části obchodu s kukuřicí cukrovou (pod značkou maloobchodníka) nebylo schopno získat svoje náklady zpět. Lze tedy dojít k závěru, že postavení výrobního odvětví Unie je stále ohrozitelné a nestabilní.
(113)
Několik stran uvedlo, že výrobní odvětví Unie se již zotavilo, neboť došlo ke zlepšení několika ukazatelů, zejména pokud jde o vysoký tržní podíl výrobního odvětví Unie a negativní podbízení.
(114)
Uznává se, že obrázek újmy výrobního odvětví Unie není jednoznačný. Antidumpingová cla splnila částečně svůj účel odstraněním části újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie v důsledku dumpingového dovozu z Thajska. Ve výsledku je však postavení výrobního odvětví Unie stále nestabilní, zejména s ohledem na nízkou a klesající ziskovost.
(115)
Negativní podbízení a silný tržní podíl výrobního odvětví Unie nepoukazují automaticky na absenci újmy. Situace, kdy dumpingový dovoz z Thajska (s dumpingovými rozpětími až 44 %) pokračuje, má za následek stlačování cen na trhu v Unii. Výrobní odvětví Unie ve snaze znovu získat podíl na trhu stlačilo ceny, což vedlo ke zhoršení ziskovosti.
(116)
Jedna zúčastněná strana namítla, že posouzení újmy by mělo vycházet z celkového výkonu výrobního odvětví Unie, a nikoli z výkonu jednoho segmentu trhu.
(117)
V souladu s původním šetřením vycházelo posouzení újmy z výkonu výrobního odvětví Unie celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka), jakož i - u několika ukazatelů újmy (ziskovost, objem prodeje a prodejní ceny) - z prodeje pod značkou maloobchodníka. Nedošlo ke změně okolností, jež by opravňovaly odklon od této metodiky, která je tak platná pro posouzení postavení výrobního odvětví v Unii. Jak je uvedeno v 84. a 85. bodě odůvodnění, trh s kukuřicí cukrovou je stále charakterizován existencí dvou prodejních kanálů a všechen dovoz spolupracujících thajských vývozců spadal pod kanál prodeje pod značkou maloobchodníka. I kdyby byl navíc zohledněn jen celkový výkon výrobního odvětví Unie, nezměnilo by to z důvodu nízké a klesající ziskovosti závěr, že výrobní odvětví Unie je v nestabilním postavení. Na základě výše uvedených úvah se námitka zamítá.
(118)
Dvě zúčastněné strany namítly, že neschopnost výrobního odvětví v Unii může být důsledkem hospodářské soutěže v Unii.
(119)
Situace na trhu v Unii, pokud jde o hospodářskou soutěž, však není diametrálně odlišná od situace v období posuzovaném v původním šetření (dva prodejní kanály, zhruba 20 výrobců v Unii). Nicméně v roce 2002, předtím, než thajský dovoz za dumpingové ceny vstoupil na trh v Unii, dosáhlo výrobní odvětví Unie zisku ve výši 20 % celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka) a 17 % (značka maloobchodníka). To dokládá, že hospodářská soutěž v Unii nebrání výrobnímu odvětví v Unii dosahovat zdravých ziskových rozpětí. Je to totiž pokračující přítomnost dumpingového dovozu a výsledné stlačování cen, které výrobnímu odvětví Unie brání zvyšovat ceny.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ÚJMY
(120)
Na základě výše uvedených trendů se jeví, že antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům v Unii. Na druhé straně, jak dokazuje negativní vývoj řady ukazatelů újmy, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení.
(121)
Jak je uvedeno výše, thajští výrobci disponují volnou kapacitou, díky které mohou velmi rychle navýšit vývoz. Thajské obchodní statistiky navíc potvrzují, že Thajsko v roce 2011 vyvezlo do třetích zemí přibližně 144 000 tun, což je zhruba sedmkrát více než objem thajského vývozu do Unie. Vzhledem k lukrativnějším cenám na trhu v Unii ve srovnání s trhy některých třetích zemí je pravděpodobné, že kdyby bylo umožněno, aby antidumpingová opatření pominula, byla by významná množství, v současnosti vyvážená do těchto třetích zemí, přesměrována na trh v Unii. Podobně náhlý vývoj byl sledován již v původním šetření, kdy se tržní podíl thajského dovozu do Unie během pouhých tří let téměř zdvojnásobil, a to z 6,8 % v roce 2002 na 12,7 % v roce 2005.
(122)
Na základě výše uvedeného lze tedy dojít k závěru, že v případě zrušení opatření existuje pravděpodobnost opakování újmy.
(123)
Několik zúčastněných stran vyjádřilo pochybnosti o závěrech týkajících se pravděpodobnosti opakování újmy. Jejich argument konkrétně zněl, že 5 % cenový rozdíl mezi trhem v Unii a trhy třetích zemí je příliš malý na to, aby stál za přesměrování vývozu kukuřice cukrové na trh v Unii. Tento argument řeší již 61. bod odůvodnění. Vedle toho strany argumentovaly tím, že kukuřice cukrová není komodita, kterou lze snadno přesouvat mezi trhy. Tento argument však není opodstatněný a nekoresponduje se zjištěními tohoto šetření.
(124)
V případě pravděpodobnosti opakování újmy jde sice o výhledové hodnocení, vychází však ze skutečností uvedených ve 121. bodě odůvodnění. Tato námitka se proto zamítá.
G. ZÁJEM UNIE
(125)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zjištění zájmu Unie vycházelo ze zhodnocení jednotlivých dotčených zájmů. Všechny zúčastněné strany dostaly podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení příležitost předložit svá stanoviska.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie se stále nachází v ohrozitelném a zranitelném postavení. Úlevu v podobě pokračování opatření by využilo ke zvýšení prodejních cen (zvláště výrobků pod značkou maloobchodníka), aby získalo zpět zvýšené výrobní náklady. Výrobní odvětví by si tak mohlo vylepšit finanční situaci.
2. Zájem maloobchodníků a odběratelů
(127)
O spolupráci bylo požádáno více než 40 dovozců/maloobchodníků a dvě spotřebitelské/obchodní organizace. Spolupracoval jen jeden maloobchodník. Jeho dovoz představoval malý zlomek celkového dovozu z Thajska během období přezkumného šetření. Podíl jeho obratu v souvislosti s kukuřicí cukrovou byl ve srovnání s jeho celkovým obratem zanedbatelný. Další prodej kukuřice cukrové navíc vytvořil během období přezkumného šetření velmi vysoký zisk. Tato hlediska nasvědčují tomu, že na maloobchodníky by případné prodloužení platnosti opatření nemělo nepřiměřený dopad.
(128)
Několik obchodních sdružení zároveň učinilo podání a zúčastnilo se slyšení. Podle nich by antidumpingová opatření měla být zrušena, a to z důvodu malého a zmenšujícího se tržního podílu thajského dovozu v době, kdy je tržní podíl výrobního odvětví Unie vysoký a dále se zvyšuje.
(129)
Pokud jde o spotřebitele, průměrná útrata jedné domácnosti za kukuřici cukrovou je velmi malá, nejvýše 5 EUR ročně. Protože současná opatření jsou mírná, účinek pokračování opatření by byl pro spotřebitele nejspíš zanedbatelný.
(130)
S ohledem na výše uvedené a vzhledem k celkově nízké míře spolupráce není pravděpodobné, že by navrhovaná opatření podstatně ovlivnila situaci maloobchodníků a spotřebitelů v Unii.
3. Riziko nedostatečného zásobení/hospodářská soutěž na trhu v Unii
(131)
Nejprve je třeba připomenout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit přístup dovozům, na něž se opatření vztahují, do Unie, nýbrž odstranit dopad narušených tržních podmínek vzniklých v důsledku pokračujícího výskytu dumpingových dovozů.
(132)
Během období přezkumného šetření se spotřeba v Unii zvýšila o 9 % na zhruba 350 000 tun. Kapacita výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období převyšovala poptávku v Unii a v období přezkumného šetření dosáhla zhruba 440 000 tun. Mezi výrobci v EU existuje dostatečná hospodářská soutěž. Při míře využití kapacity 77 % během období přezkumného šetření je zjevné, že výrobní odvětví Unie disponuje volnou kapacitou, aby v případě zvýšené poptávky mohlo dále zvýšit výrobu. Část poptávky může uspokojit také dovoz z jiných třetích zemí, především ze Spojených států amerických a Čínské lidové republiky. Jak je uvedeno výše, je nutné vyzdvihnout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit dovozu z Thajska do Unie. Poněvadž opatření jsou mírná, lze očekávat, že dovoz z Thajska bude i nadále představovat jistý podíl na trhu v Unii.
(133)
Vzhledem k výše uvedenému nelze dojít k závěru, že by zachování antidumpingových opatření mohlo případně vést k nedostatečnému zásobení trhu v Unii nebo k omezení hospodářské soutěže na trhu v Unii.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Na základě výše uvedeného je zjevné, že negativní dopad pokračování opatření by byl omezený a v žádném případě by nebyl neúměrný výhodám, jež by z prodloužení opatření plynuly výrobnímu odvětví Unie.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(135)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byl jim rovněž poskytnut čas na podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(136)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že antidumpingová opatření použitelná na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska by měla být zachována, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Připomíná se, že tato opatření mají formu valorických cel různých sazeb.
(137)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení jsou použitelné výhradně pro dovoz dotčeného výrobku vyráběného těmito společnostmi, a tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Dovoz dotčeného výrobku vyráběného jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou výslovně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s těmito výslovně jmenovanými společnostmi ve spojení, nemůže využít těchto sazeb a podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(138)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (8) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí například s uvedenou změnou názvu nebo s uvedenou změnou výrobních a prodejních subjektů. Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30 (kód TARIC 2001903010) a kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, jiné než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00 (kód TARIC 2005800010), pocházející z Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thajsko
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thajsko
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thajsko
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thajsko
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thajsko
11,1
A792
Spolupracující výrobci uvedení v příloze
12,9
A793
Všechny ostatní společnosti
14,3
A999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Ustanovení čl. 1 odst. 2 může být změněno zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 12,9 %, pokud nový vyvážející výrobce v Thajsku poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
v období přezkumného šetření (tj. od 1. dubna 2011 do 30. března 2012) nevyvezl do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Thajsku, na kterého se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
vyvezl do Unie dotčený výrobek až po skončení období přezkumného šetření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 875/2013 DES RATES
vom 2. September 2013
zur Einführung eines endgültigen Antidumpingzolls auf die Einfuhren von bestimmtem zubereitetem oder haltbar gemachtem Zuckermais in Körnern mit Ursprung in Thailand im Anschluss an eine Auslaufüberprüfung nach Artikel 11 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1225/2009
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 291 Absatz 2,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1225/2009 des Rates vom 30. November 2009 über den Schutz gegen gedumpte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehörenden Ländern (1) („Grundverordnung“), insbesondere auf Artikel 9 und Artikel 11 Absatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission nach Anhörung des Beratenden Ausschusses,
in Erwägung nachstehender Gründe:
A. VERFAHREN
1. Geltende Maßnahmen
(1)
Mit der Verordnung (EG) Nr. 682/2007 (2) führte der Rat im Anschluss an eine Antidumpinguntersuchung („Ausgangsuntersuchung“) einen endgültigen Antidumpingzoll auf die Einfuhren von bestimmtem zubereitetem oder haltbar gemachtem Zuckermais in Körnern, der derzeit unter den KN-Codes ex 2001 90 30 und ex 2005 80 00 eingereiht wird, mit Ursprung in Thailand, ein („endgültige Antidumpingmaßnahmen“). Dabei handelte sich um einen Wertzoll in Höhe von 3,1 % bis 12,9 %.
(2)
Mit der Verordnung (EG) Nr. 954/2008 (3) wurde die Verordnung (EG) Nr. 682/2007 im Hinblick auf den für ein bestimmtes Unternehmen und den für „alle übrigen Unternehmen“ geltenden Zollsatz geändert. Die geänderten Zollsätze lagen zwischen 3,1 % und 14,3 %. Die Einfuhren zweier ausführender Hersteller in Thailand, deren Verpflichtungsangebote mit dem Beschluss 2007/424/EG der Kommission (4) angenommen worden waren, waren von dem Zoll befreit.
(3)
Mit der Verordnung (EG) Nr. 847/2009 (5) zog der Rat den Schluss, dass Preisverpflichtungen mit festen Mindesteinfuhrpreisen nicht mehr geeignet waren, die schädigende Auswirkung des Dumpings zu beseitigen. Daher wurden die bereits erfolgten Verpflichtungsannahmen widerrufen und die Verpflichtungsangebote von 10 weiteren ausführenden Herstellern in Thailand abgelehnt.
2. Antrag auf Auslaufüberprüfung
(4)
Nach der Veröffentlichung einer Bekanntmachung des bevorstehenden Außerkrafttretens (6) der geltenden endgültigen Antidumpingmaßnahmen erhielt die Kommission am 19. März 2012 einen Antrag auf Einleitung einer Auslaufüberprüfung dieser Maßnahmen nach Artikel 11 Absatz 2 der Grundverordnung. Der Antrag wurde von der „Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux“ (AETMD) („Antragsteller“) im Namen von Herstellern eingereicht, auf die mit mehr als 50 % ein erheblicher Teil der Gesamtproduktion von zubereitetem oder haltbar gemachtem Zuckermais in der Union entfällt.
(5)
Der Antrag wurde damit begründet, dass das Dumping und die Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union bei einem Außerkrafttreten der Maßnahmen wahrscheinlich anhalten oder erneut auftreten würden.
3. Einleitung einer Auslaufüberprüfung
(6)
Die Kommission kam nach Anhörung des Beratenden Ausschusses zu dem Schluss, dass genügend Beweise für die Einleitung einer Auslaufüberprüfung vorlagen; daher leitete sie am 19. Juni 2012 im Wege einer im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlichten Bekanntmachung (7) („Einleitungsbekanntmachung“) eine Auslaufüberprüfung nach Artikel 11 Absatz 2 der Grundverordnung ein.
4. Untersuchung
4.1. Untersuchungszeitraum der Überprüfung und Bezugszeitraum
(7)
Die Untersuchung bezüglich eines Anhaltens des Dumpings bezog sich auf den Zeitraum vom 1. April 2011 bis zum 31. März 2012 („Untersuchungszeitraum der Überprüfung“ oder „UZÜ“). Die Untersuchung der Entwicklungen, die für die Beurteilung der Wahrscheinlichkeit eines Anhaltens der Schädigung relevant sind, betraf den Zeitraum vom 1. Januar 2008 bis zum Ende des UZÜ („Bezugszeitraum“).
4.2. Von dem Verfahren betroffene Parteien
(8)
Die Kommission unterrichtete die Antragsteller, die anderen ihr bekannten Unionshersteller, die ausführenden Hersteller in Thailand, die unabhängigen Einführer, die bekanntermaßen betroffenen Verwender sowie die Vertreter des Ausfuhrlandes offiziell über die Einleitung der Auslaufüberprüfung. Die interessierten Parteien erhielten Gelegenheit, ihren Standpunkt innerhalb der in der Einleitungsbekanntmachung gesetzten Frist schriftlich darzulegen und eine Anhörung zu beantragen.
(9)
Alle interessierten Parteien, die einen entsprechenden Antrag stellten und nachwiesen, dass besondere Gründe für ihre Anhörung sprachen, wurden gehört.
(10)
Da davon auszugehen war, dass sehr viele ausführende Hersteller in Thailand und unabhängige Einführer in der Union von der Untersuchung betroffen sein würden, war in der Einleitungsbekanntmachung ein Stichprobenverfahren nach Artikel 17 der Grundverordnung vorgesehen. Damit die Kommission über die Notwendigkeit eines Stichprobenverfahrens entscheiden und gegebenenfalls eine Stichprobe bilden konnte, wurden die genannten Parteien aufgefordert, innerhalb von 15 Tagen nach Einleitung der Überprüfung mit der Kommission Kontakt aufzunehmen und ihr die in der Einleitungsbekanntmachung angeforderten Informationen zu übermitteln.
(11)
Was die Auswahl der Stichprobe der ausführenden Hersteller in Thailand betrifft, so erhielt die Kommission vollständige Informationen von 17 ausführenden Herstellern, von denen 9 während des UZÜ Ausfuhren in die Union getätigt hatten. Es wurde beschlossen, eine Stichprobe aus 3 ausführenden Herstellern zu bilden, deren Ausfuhren zusammengenommen 90 % der im UZÜ von den mitarbeitenden ausführenden Herstellern getätigten Gesamtausfuhren in die Union ausmachten.
(12)
Da lediglich eine einzige Antwort eines unabhängigen Einführers einging, wurde keine Stichprobe unabhängiger Einführer gebildet.
(13)
Da eine Vielzahl von Unionsherstellern von dem Verfahren betroffen war, wurde in der Einleitungsbekanntmachung bekannt gegeben, dass die Kommission zur Ermittlung der Schädigung nach Artikel 17 der Grundverordnung eine vorläufige Stichprobe von Unionsherstellern gebildet hatte. Diese Vorauswahl war anhand der Informationen getroffen worden, die der Kommission zum Zeitpunkt der Verfahrenseinleitung vorlagen, und beruhte auf der Verkaufsmenge der Hersteller, ihrer Produktionsmenge und ihrer geografischen Lage in der Union. Die vorgeschlagene Stichprobe entsprach dem größten repräsentativen Produktionsvolumen, das in angemessener Weise in der zur Verfügung stehenden Zeit untersucht werden konnte und das 58 % der Gesamtproduktion des Wirtschaftszweigs der Union ausmachte. Darüber hinaus war die Stichprobe insofern repräsentativ für den geografischen Standort der Unternehmen, als sie drei verschiedene Mitgliedstaaten abdeckte. Die Unionshersteller wurden am Tag der Veröffentlichung der Einleitungsbekanntmachung zu der vorgeschlagenen Stichprobe konsultiert. Da sich keine weiteren Hersteller meldeten und auch keine Stellungnahmen zu der Stichprobe eingingen, wurde die vorgeschlagene Stichprobe bestätigt.
(14)
Zwei interessierte Parteien brachten vor, die Stichprobe der Unionshersteller sei nur aus Antragstellern gebildet worden, und es hätten Anstrengungen unternommen werden sollen, Hersteller außerhalb der Gruppe der Antragsteller in die Stichprobe einzubeziehen.
(15)
Dem ist entgegenzuhalten, dass alle der Kommission bekannten Unionshersteller, sowohl Antragsteller als auch Nicht-Antragsteller, um Mitarbeit gebeten wurden. Zehn Unionshersteller, sowohl Antragsteller als auch Nicht-Antragsteller, lieferten Informationen zur Stichprobenbildung. Wie in Erwägungsgrund 13 erläutert, entsprach die ausgewählte Stichprobe dem größten repräsentativen Produktionsvolumen, das in angemessener Weise in der zur Verfügung stehenden Zeit untersucht werden konnte und das 58 % der Gesamtproduktion des Wirtschaftszweigs der Union ausmachte. Nach Auffassung der Kommission war die Stichprobe zudem repräsentativ für den geografischen Standort der Unternehmen, ungeachtet dessen, ob die Hersteller zu den Antragstellern gehörten oder nicht. Daher wird das Vorbringen zurückgewiesen.
(16)
Die Kommission holte alle Informationen ein, die sie zur Ermittlung der Wahrscheinlichkeit eines Anhaltens oder erneuten Auftretens des Dumpings und einer dadurch verursachten Schädigung sowie zur Ermittlung des Unionsinteresses benötigte, und überprüfte sie. Zu diesem Zweck sandte sie den für die Stichprobe ausgewählten ausführenden Herstellern und Unionsherstellern sowie dem unabhängigen Einführer Fragebogen zu. Bei den folgenden Unternehmen wurden Kontrollbesuche durchgeführt:
a)
Hersteller in der Union:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Frankreich,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Frankreich,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Ungarn,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Italien.
b)
Ausführende Hersteller in Thailand:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products co, Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Alle interessierten Parteien, die einen entsprechenden Antrag stellten und nachwiesen, dass besondere Gründe für ihre Anhörung sprachen, wurden gehört.
B. BETROFFENE WARE UND GLEICHARTIGE WARE
1. Betroffene Ware
(18)
Bei der betroffenen Ware handelt es sich um Zuckermais (Zea mays var. saccharata) in Körnern, mit Essig oder Essigsäure zubereitet oder haltbar gemacht, nicht gefroren, der derzeit unter dem KN-Code ex 2001 90 30 eingereiht wird, und um Zuckermais (Zea mays var. saccharata) in Körnern, anders als mit Essig oder Essigsäure zubereitet oder haltbar gemacht, nicht gefroren, ausgenommen die Waren der Position 2006, der derzeit unter dem KN-Code ex 2005 80 00 eingereiht wird, mit Ursprung in Thailand.
(19)
Die Untersuchung ergab, dass alle Typen der betroffenen Ware trotz Unterschieden bei der Konservierung dieselben biologischen und chemischen Eigenschaften aufweisen und im Wesentlichen für dieselben Zwecke verwendet werden.
(20)
Zwei interessierte Parteien wandten ein, die KN-Codes für Zuckermais deckten nicht nur die betroffene Ware ab, sondern außerdem auch beträchtliche Mengen von Maiskölbchen in Dosen, die in der Union nicht erzeugt würden und bei denen es sich nicht um die gleichartige Ware handele. Sie waren der Ansicht, die Kommission habe Maiskölbchen in ihre Daten mit einbezogen.
(21)
Hierauf ist zu erwidern, dass sich die Untersuchung ausschließlich auf die von den Maßnahmen betroffene Ware konzentrierte, aus der Maiskölbchen ausgeschlossen sind, indem die entsprechenden TARIC-Codes als Grundlage für die Analyse verwendet wurden. Der Einwand wird daher als sachlich unzutreffend zurückgewiesen.
2. Gleichartige Ware
(22)
Der vom Wirtschaftszweig der Union hergestellte und in der Union verkaufte Zuckermais und der in Thailand hergestellte und verkaufte Zuckermais wiesen den Untersuchungsergebnissen zufolge im Wesentlichen dieselben materiellen und chemischen Eigenschaften und dieselben grundlegenden Verwendungen auf wie der in Thailand hergestellte und zur Ausfuhr in die Union verkaufte Zuckermais. Sie werden daher als gleichartig im Sinne des Artikels 1 Absatz 4 der Grundverordnung angesehen.
C. WAHRSCHEINLICHKEIT EINES ANHALTENS ODER ERNEUTEN AUFTRETENS DES DUMPINGS
(23)
Nach Artikel 11 Absatz 2 der Grundverordnung wurde untersucht, ob im Falle des Außerkrafttretens der geltenden Maßnahmen ein Anhalten oder erneutes Auftreten des Dumpings wahrscheinlich wäre.
1. Vorbemerkungen
(24)
Wie in Erwägungsgrund 10 erwähnt, wurde angesichts der Vielzahl ausführender Hersteller, die sich zur Mitarbeit bereit erklärten, in der Einleitungsbekanntmachung ein Stichprobenverfahren vorgesehen. Eine Stichprobe von drei ausführenden Herstellern, auf die ungefähr 90 % der Gesamtausfuhren der zur Mitarbeit bereiten ausführenden Hersteller entfielen, wurde für die Zwecke der Ermittlung der Wahrscheinlichkeit eines Anhaltens oder erneuten Auftretens des Dumpings ausgewählt.
(25)
Da die Ausfuhrmengen der drei in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller zusammengenommen ungefähr 25 % aller im UZÜ getätigten Ausfuhren aus Thailand in die Union ausmachten, mussten Informationen aus anderen Quellen, wie dem Überprüfungsantrag, den von den thailändischen Zollbehörden übermittelten Handelsstatistiken über Ausfuhren und den Einfuhrstatistiken von Eurostat, herangezogen werden, um die Wahrscheinlichkeit eines Anhaltens oder erneuten Auftretens des Dumpings beurteilen zu können.
(26)
Verkäufe an Händler in Thailand, bei denen die Waren für unbekannte Ausfuhrländer bestimmt waren, wurden bei der Ermittlung der Dumpingspanne nicht berücksichtigt.
(27)
Wie bereits bei der Ausgangsuntersuchung wurde festgestellt, dass bestimmte ausführende Hersteller einen Teil der von ihnen verkauften betroffenen Ware von Lieferanten aus Drittländern bezogen. Bei der Untersuchung blieben Verkäufe der betroffenen Ware, bei denen die Ware nicht von den ausführenden Herstellern selbst gefertigt wurde, bei der Ermittlung ihrer jeweiligen Dumpingspannen unberücksichtigt.
2. Dumping von Einfuhren im UZÜ
2.1. Ermittlung des Normalwerts
(28)
Nach Artikel 2 Absatz 2 Satz 1 der Grundverordnung wurde zur Ermittlung des Normalwerts zunächst für jeden der drei ausführenden Hersteller überprüft, ob die Gesamtmenge seiner Inlandsverkäufe der gleichartigen Ware im UZÜ repräsentativ im Verhältnis zur Gesamtmenge seiner Ausfuhrverkäufe in die Union war, d. h. ob die zum Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmte Verkaufsmenge der gleichartigen Ware mindestens 5 % seiner Ausfuhren der betroffenen Ware in die Union entsprach.
(29)
Den Untersuchungsergebnissen zufolge waren die Inlandsverkäufe der betroffenen Ware im Falle eines der in die Stichprobe einbezogenen Unternehmen repräsentativ.
(30)
Anschließend wurde untersucht, ob die von diesem Unternehmen verkauften, für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmten Typen der gleichartigen Ware mit den zur Ausfuhr in die Union verkauften Typen identisch oder direkt vergleichbar waren. Für jeden dieser Typen wurde geprüft, ob Verkäufe der für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmten gleichartigen Ware hinreichend repräsentativ im Sinne des Artikels 2 Absatz 2 der Grundverordnung waren. Für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmte Verkäufe wurden als hinreichend repräsentativ erachtet, wenn sie mindestens 5 % der Gesamtverkaufsmenge des in die Union ausgeführten vergleichbaren Warentyps entsprachen.
(31)
Die Untersuchung ergab, dass im Falle dieses Unternehmens nur einer der Typen der gleichartigen Ware mit dem in die Union ausgeführten Warentyp direkt vergleichbar war. Zudem wurde dieser besondere Warentyp auch in hinreichend repräsentativen Mengen auf dem Inlandsmarkt verkauft.
(32)
Anschließend wurde untersucht, ob dieser Warentyp von dem in Erwägungsgrund 31 genannten Unternehmen im normalen Handelsverkehr im Sinne des Artikels 2 Absatz 4 der Grundverordnung verkauft wurde. Hierzu wurde für den betreffenden Warentyp der Anteil der gewinnbringenden Inlandsverkäufe an unabhängige Abnehmer ermittelt.
(33)
Es wurde festgestellt, dass mehr als 80 % der für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmten Verkäufe gewinnbringend waren, und nach Artikel 2 Absatz 4 der Grundverordnung wurden alle Geschäfte mit diesem besonderen Warentyp bei der Bestimmung des Normalwerts berücksichtigt.
(34)
Für den Typ der betroffenen Ware, bei dem die Verkäufe auf dem Inlandsmarkt repräsentativ waren und im normalen Handelsverkehr getätigt wurden, wurde dem Normalwert der tatsächliche Inlandspreis zugrunde gelegt, der als gewogener Durchschnitt der Preise aller Inlandsverkäufe dieses Typs im UZÜ ermittelt wurde.
(35)
Für die beiden verbleibenden ausführenden Hersteller, deren Verkäufe auf dem Inlandsmarkt nicht für repräsentativ befunden wurden (von denen einer die gleichartige Ware überhaupt nicht für den Inlandsverbrauch verkaufte), sowie für den dritten ausführenden Hersteller, dessen Gesamtverkäufe zwar als repräsentativ angesehen wurden, bei dem jedoch im Falle einiger Typen der gleichartigen Ware die auf dem Inlandsmarkt verkauften Mengen nicht als repräsentativ betrachtet wurden, musste der Normalwert nach Artikel 2 Absatz 3 der Grundverordnung rechnerisch ermittelt werden.
(36)
Der Normalwert wurde rechnerisch ermittelt, indem die Herstellkosten für jeden in die Union ausgeführten Warentyp sowie ein angemessener Betrag für Vertriebs-, Verwaltungs- und Gemeinkosten (VVG-Kosten) und eine Gewinnspanne addiert wurden.
(37)
Nach Artikel 2 Absatz 6 der Grundverordnung wurden für die beiden ausführenden Hersteller, die für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmte Verkäufe - in Mengen unter oder über 5 % ihrer jeweiligen Verkaufsmengen an die Union - tätigten, die VVG-Kosten und die Gewinnspanne derjenigen Verkäufe des jeweiligen Unternehmens herangezogen, die auf dem Inlandsmarkt im normalen Handelsverkehr getätigt wurden.
(38)
Für den dritten ausführenden Hersteller, der die gleichartige Ware nicht für den Inlandsverbrauch verkaufte, wurden nach Artikel 2 Absatz 6 Buchstabe a der Grundverordnung als VVG-Kosten und Gewinnspanne dieses dritten ausführenden Herstellers die VVG-Kosten und die Gewinnspanne der beiden anderen, in Erwägungsgrund 38 genannten ausführenden Hersteller verwendet.
(39)
Zwei interessierte Parteien erklärten, sie seien nicht einverstanden mit der in Erwägungsgrund 37 erläuterten Methode, d. h. der Heranziehung des Gewinns für die Zwecke der rechnerischen Ermittlung eines Normalwerts, wenn dieser Gewinn auf inländischen Verkaufsgeschäften in Mengen von weniger als 5 % der in die Europäische Union verkauften Mengen beruhte. Wenn nicht davon ausgegangen werde, dass Inlandsverkäufe in hinreichenden Mengen getätigt wurden, um als repräsentativ angesehen zu werden, dann solle auch der Gewinn aus diesen Verkäufen nicht herangezogen werden.
(40)
Darauf sei erwidert, dass auch in der Ausgangsuntersuchung diese Methode angewandt wurde; da sich die Umstände nicht verändert haben, ist die Kommission der Auffassung, dass diese Methode für die Zwecke dieses Verfahrens nach wie vor gültig ist.
2.2. Ermittlung des Ausfuhrpreises
(41)
Alle Verkäufe der in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller erfolgten direkt an unabhängige Abnehmer in der Union. Der Verkaufspreis wurde daher nach Artikel 2 Absatz 8 der Grundverordnung auf der Grundlage der von diesen unabhängigen Abnehmern in der Union gezahlten oder zu zahlenden Preise ermittelt.
2.3. Vergleich und Berichtigungen
(42)
Der Normalwert und der Ausfuhrpreis wurden auf der Stufe ab Werk miteinander verglichen. Um einen gerechten Vergleich zu gewährleisten, wurden nach Artikel 2 Absatz 10 Unterschiede berücksichtigt, die die Preise und ihre Vergleichbarkeit beeinflussten.
(43)
So wurden, soweit erforderlich und ordnungsgemäß begründet, Berichtigungen für Unterschiede bei Transport-, Versicherungs-, Bereitstellungs- und Verladekosten sowie bei Provisionen und Bankgebühren gewährt.
(44)
Darüber hinaus wurden nach Artikel 2 Absatz 10 Buchstabe d der Grundverordnung und im Einklang mit der in der Ausgangsuntersuchung angewandten Methode im Falle derjenigen ausführenden Hersteller, deren Waren auf dem Inlandsmarkt unter einem eigenen Markennamen, beim Verkauf an die Union jedoch unter einer Einzelhandelsmarke vertrieben werden, Berichtigungen für Unterschiede bei den Handelsstufen vorgenommen. Die Höhe der Berichtigung - berechnet als Verringerung der Gewinnspanne, die bei der rechnerischen Ermittlung des Normalwerts verwendet wurde, wie in Erwägungsgrund 33 beschrieben - wurde anhand des Verhältnisses der Gewinnspannen geschätzt, die der Wirtschaftszweig der Union mit seinen eigenen Markenwaren und mit allen Waren erzielte. Die Gewinnspanne wurde dementsprechend um 20 % bis 50 % verringert.
(45)
Zwei interessierte Parteien vertraten die Auffassung, der thailändische und der Unionsmarkt seien nicht miteinander vergleichbar, da die Größe der Märkte unterschiedlich sei und die thailändischen Hersteller ihre Waren auf dem Inlandsmarkt unter ihren eigenen Markennamen verkauften.
(46)
Zunächst sei daran erinnert, dass in Erwägungsgrund 22 festgestellt wurde, dass der auf dem thailändischen Inlandsmarkt verkaufte Zuckermais und der zur Ausfuhr auf den Unionsmarkt verkaufte Zuckermais gleichartig im Sinne des Artikels 1 Absatz 4 der Grundverordnung sind.
(47)
Außerdem wurde aufgrund der Unterschiede in der Handelsstufe eine Berichtigung der Gewinnspanne vorgenommen, bei der die Gewinnspanne aus Inlandsverkäufen unter eigenen Markennamen um 20 % bis 50 % nach unten korrigiert wurde. Auch dies entspricht der in der Ausgangsuntersuchung angewandten Methode.
2.4. Dumping im UZÜ
(48)
Auf dieser Grundlage ergab die Untersuchung, dass die Dumpingspannen, ausgedrückt als Prozentsatz des Preises frei Grenze der Union, unverzollt, zwischen 8 % und 44 % betragen.
3. Entwicklung der Einfuhren im Falle des Außerkrafttretens der Maßnahmen
3.1. Produktionskapazität der ausführenden Hersteller
(49)
Die Produktion von Zuckermais ist abhängig von der Anlieferung von frisch geerntetem Mais an die Konservenfabrik unmittelbar nach der Ernte. Der frisch geerntete Mais sollte innerhalb von 24 Stunden nach der Ernte in Dosen gefüllt werden; die Kapazität zur Herstellung der betroffenen Ware ist somit unmittelbar an die Verfügbarkeit von frisch geerntetem Mais geknüpft.
(50)
In Thailand zieht sich die Erntezeit bei jährlich zwei Ernten über 9-10 Monate pro Jahr hin. Bei der Beurteilung der verfügbaren technischen Produktionskapazität müssen jahreszeitlich bedingte Schwankungen des Rohstoffangebots in die Analyse einbezogen werden.
(51)
Die drei in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller hatten zusammen eine technische Kapazität von 130 000-150 000 Tonnen. Der tatsächliche Auslastungsgrad der verfügbaren technischen Kapazität schwankte zwischen 50 % und 80 %.
(52)
Mehrere interessierte Parteien waren zwar mit der angewandten Methode zur Verringerung der technischen Kapazität nach Maßgabe der Verfügbarkeit von Rohstoffen einverstanden, brachten jedoch vor, die verfügbaren Kapazitätsreserven seien zu hoch angesetzt.
(53)
Wie bereits in Erwägungsgrund 50 betont, kann die technische Kapazität aufgrund der saisonal bedingten Nichtverfügbarkeit von frisch geerntetem Zuckermais nicht voll ausgeschöpft werden. Dennoch werden der Untersuchung zufolge von einigen der in die Stichprobe einbezogenen Herstellern Kapazitätsauslastungszahlen von 80 % und darüber erzielt, während bei anderen Herstellern in der Stichprobe die Kapazitätsauslastung weitaus geringer war. Da alle Hersteller einen vergleichbaren Zugang zu den Rohstoffen haben, lässt sich diese geringere Kapazitätsauslastung nicht allein durch die saisonal bedingte Nichtverfügbarkeit von frisch geerntetem Zuckermais erklären.
(54)
Nach Informationen des Verbandes der thailändischen Lebensmittelverarbeiter (Thai Food Processors Association) hat sich die Gesamtausfuhrmenge aus Thailand in die übrige Welt im Bezugszeitraum kontinuierlich um rund 20 % erhöht und lag im UZÜ bei 150 000 bis 200 000 Tonnen. Dies zeigt, dass die Mengen an verfügbarem Zuckermais kontinuierlich steigen können und dies auch tatsächlich tun, wenn von den ausführenden Herstellern zusätzliche Mengen benötigt werden. In diesem Zusammenhang sei darauf hingewiesen, dass die Gesamtproduktion von gelbem Mais in Thailand im Bezugszeitraum zwischen 4,1 Mio. und 4,5 Mio. Tonnen betrug. Auch wenn die Produktion zugegebenermaßen nicht im Verhältnis 1: 1 von gelbem Mais auf Zuckermais umgestellt werden kann, macht doch schon allein der Umfang des Unterschiedes in den Produktionsmengen deutlich, dass sogar eine geringfügige Verlagerung bei den Produktionsmengen von gelbem Mais hin zu Zuckermais ganz beträchtliche Auswirkungen auf die Gesamtproduktion an Zuckermais in Thailand haben kann.
(55)
Auf dieser Grundlage wurde festgestellt, dass die drei in die Stichprobe einbezogenen Hersteller eine zusätzliche Menge von rund 40 000 bis 60 000 Tonnen pro Jahr herstellen könnten („tatsächliche Kapazitätsreserven“); dies entspricht etwa dem Zwei- bis Dreifachen der Gesamtausfuhren der betroffenen Ware aus Thailand in die Union.
(56)
Die tatsächlichen Kapazitätsreserven allein der in die Stichprobe einbezogenen Hersteller können daher als bedeutend eingestuft werden. Darüber hinaus sind der Kommission weitere 15 Hersteller der betroffenen Ware in Thailand bekannt, die in ähnlicher Weise Zugang zu der umfangreichen Zuckermaisproduktion in Thailand haben.
(57)
Aus Informationen aus anderen Quellen, d. h.
-
den Internetauftritten der ausführenden Hersteller entnommenen Informationen,
-
im Zusammenhang mit der Stichprobenbildung eingeholten Informationen und
-
für die Zwecke der Datenbank zu Artikel 14 Absatz 6 der Grundverordnung eingeholten Informationen
kann geschlossen werden, dass zumindest zwei größere ausführende Hersteller, von denen einer bei der Überprüfung mitarbeitete, jedoch nicht für die Stichprobe ausgewählt wurde (und daher diesbezüglich keine ausführlichen Angaben vorlegte), zusammen über eine Produktionskapazität von 50 000 bis 100 000 Tonnen verfügen.
(58)
Des Weiteren gibt es keinen Hinweis darauf, dass sich der Verbrauch auf dem thailändischen Inlandsmarkt oder auf Drittlandsmärkten erhöhen würde, wodurch die Produktionssteigerung absorbiert werden würde, sollten die Kapazitätsreserven der thailändischen Hersteller zum Einsatz kommen. Insbesondere ist der thailändische Inlandsmarkt winzig, auf ihn entfielen im Durchschnitt lediglich 1 % - 2 % der Gesamtverkäufe aller in die Stichprobe einbezogenen thailändischen Hersteller. Dies bestätigt, dass jegliche zusätzliche Zuckermaisproduktion aus Thailand ausgeführt werden wird.
3.2. Attraktivität des Unionsmarkts
(59)
Der Vergleich der Preise der betroffenen Ware bei der Ausfuhr in die Union mit den auf dem Inlandsmarkt in Rechnung gestellten Preisen der gleichartigen Ware ergab zweierlei: Auf dem Inlandsmarkt sind die Preise vergleichsweise hoch (bedingt durch Verkäufe unter eigener Marke), während die Mengen im Vergleich zu den Ausfuhrverkäufen relativ gering sind. Unter diesen Umständen ist keine Gefahr einer Umlenkung der Inlandsverkäufe auf Verkäufe in die Union im Falle eines Außerkrafttretens der Maßnahmen erkennbar.
(60)
Der Vergleich der Preise der betroffenen Ware bei der Ausfuhr in die Union mit den auf Drittlandsmärkten in Rechnung gestellten Preisen der gleichartigen Ware ergab, dass die Preise bei der Ausfuhr in die Union im Falle der 3 in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller um - durchschnittlich - 14 % höher sind.
(61)
Auch die Handelsstatistiken der thailändischen Zollbehörden bestätigen diese Feststellung. Nach Umrechnung des gemeldeten Beförderungsgewichts (Dose + Mais + Flüssigkeit) in das Nettofüllgewicht (Mais + Flüssigkeit) nach der im Überprüfungsantrag beschriebenen Methode sind die in der Union in Rechnung gestellten Preise je Kilogramm um - durchschnittlich - 5 % höher als die in Drittländern in Rechnung gestellten Preise.
(62)
Zwar äußerten mehrere Parteien Zweifel daran, dass ein Preisunterschied von 5 % oder 14 % bedeutend genug sei, um zu einer Umlenkung des Handels in die Union zu führen, die Untersuchung hat indessen gezeigt, dass dies auf dem Markt für Zuckermais tatsächlich wahrscheinlich ist. In dem jetzigen Verfahren hatte ein thailändisches Unternehmen (Karn Corn) zuvor einen Zollsatz erhalten, der um 8 %-10 % unter den Sätzen der meisten übrigen thailändischen Ausführer lag. Dieser Vorteil von 8-10 % reichte jedoch aus, um den Anteil des Unternehmens an den Ausfuhren aus Thailand in die Union in der Zeit vom UZ der Ausgangsuntersuchung bis zum UZÜ der jetzigen Untersuchung zu versiebenfachen.
(63)
Zudem konnte Karn Corn seine Ausfuhrmengen in die Union seit der Einführung der Antidumpingzölle trotz des geltenden Antidumpingzolls von 3,1 % mehr als verdoppeln. Dies zeigt, wie attraktiv der Unionsmarkt sogar bei einer nur geringen Preisdifferenz im Vergleich zu anderen Märkten ist.
(64)
Zusammenfassend lässt sich feststellen, dass die Gefahr einer Umlenkung vom Inlandsmarkt auf den Unionsmarkt eher begrenzt ist, weil es auf dem Inlandsmarkt Verkäufe unter eigenem Markennamen gibt, dass hingegen eine erhebliche Gefahr der Umlenkung von Verkäufen an Drittländer auf den Unionsmarkt besteht, weil die Preise auf letzterem höher sind.
(65)
Mehrere interessierte Parteien argumentierten, die Preise auf dem Unionsmarkt seien vergleichsweise weniger attraktiv, wenn man sie mit den Preisen in anderen Ländern wie etwa Japan vergleiche. Daher würde die Gefahr der Handelsumlenkung im Falle des Außerkrafttretens der Maßnahmen übertrieben dargestellt.
(66)
Es sei daran erinnert, dass Verkäufe an Drittländer als Gruppe behandelt werden, und die Schlussfolgerung in Erwägungsgrund 63 beruht auf den Preisen der Verkäufe in alle Drittländer im Durchschnitt. Es steht völlig außer Frage, dass es innerhalb dieser Gruppe von Drittländern Länder gibt, in die zu höheren Preisen ausgeführt wird, während die Preise der in andere Drittländer ausgeführten Waren niedriger sind. Je niedriger der Ausfuhrpreis, desto höher ist natürlich die Gefahr einer Umlenkung der Handelsströme im Falle des Außerkrafttretens der Maßnahmen.
(67)
Eine interessierte Partei argumentierte des Weiteren, aufgrund vertraglicher Beziehungen zu Einführern in Drittländern wäre es nicht einfach, zwischen Abnehmern in verschiedenen Ländern zu wechseln.
(68)
Hierauf sei erwidert, dass vertragliche Beziehungen zwischen ausführenden Herstellern in Thailand und Einführern in verschiedenen Drittländern zwar durchaus existieren mögen und auf kürzere Sicht auch aufrecht erhalten werden, dass aber nichts darauf hindeutet, dass diese vertraglichen Verpflichtungen nicht auslaufen könnten, um Verkäufe in Märkte mit höheren Preisen wie etwa auf dem Unionsmarkt zu ermöglichen.
(69)
Im Übrigen brachten interessierte Parteien vor, die Ausfuhren in einige Drittländer wie zum Beispiel nach Südkorea ließen sich nicht vergleichen, da das Warensortiment (z. B. Größe der Dosen) und die Verkaufsbedingungen (z. B. Versandmodalitäten) unter Umständen unterschiedlich seien.
(70)
Es sei daran erinnert, dass es sich beim Ergebnis der Vergleiche in den Erwägungsgründen 58, 59 und 60 um Indikatoren für die Unterschiede bei den Preisen der Ausfuhren in alle Drittländer handelt. Die Auswirkungen irgendwelcher Umstände, die thailändische Ausfuhren auf einige wenige Märkte betreffen, auf den Gesamtvergleich sind daher naturgemäß begrenzt. Außerdem werden die thailändischen Ausfuhrdaten auf FOB-Basis erfasst; daher sind die Auswirkungen eines etwaigen Unterschieds bei den Versandmodalitäten oder den Versandkosten auf die Inlandsfrachtkosten innerhalb von Thailand begrenzt und können somit nur unbedeutend sein.
(71)
Da keinerlei Beweise dafür vorliegen, dass der Durchschnittspreis der Ausfuhren in alle Drittländer nicht mit dem Preis der Ausfuhren in die Union vergleichbar wäre, bleibt die in Erwägungsgrund 63 gezogene Schlussfolgerung gültig.
4. Schlussfolgerung zur Wahrscheinlichkeit eines Anhaltens oder erneuten Auftretens des Dumpings
(72)
Im Falle eines Außerkrafttretens der Maßnahme wird das vergleichsweise höhere Preisniveau auf dem Unionsmarkt wahrscheinlich dazu führen, dass erhebliche Mengen der betroffenen Ware, die derzeit zu niedrigeren Preisen in Drittländer verkauft werden, auf den Unionsmarkt gelangen.
(73)
Die ausführenden Hersteller in Thailand haben auch während des UZÜ ihr Dumping fortgesetzt.
(74)
Zudem legen die in Thailand verfügbaren Kapazitätsreserven und die Tatsache, dass die Preise auf dem Unionsmarkt wesentlich höher sind als auf Drittlandsmärkten, den Schluss nahe, dass im Falle eines Außerkrafttretens der Maßnahmen die Gefahr einer Zunahme der Ausfuhren der betroffenen Ware besteht.
(75)
Mithin kann der Schluss gezogen werden, dass im Falle eines Außerkrafttretens der Maßnahmen das Dumping mit hoher Wahrscheinlichkeit anhalten würde.
D. DEFINITION DES WIRTSCHAFTSZWEIGS DER UNION
(76)
Im UZÜ wurde die gleichartige Ware von etwa 20 Herstellern in der Union gefertigt. Die Produktion dieser Hersteller (ermittelt anhand der bei den mitarbeitenden Herstellern eingeholten Informationen und, hinsichtlich der anderen Unionshersteller, anhand der Daten aus dem Überprüfungsantrag) ist daher als die Unionsproduktion im Sinne des Artikels 4 Absatz 1 der Grundverordnung anzusehen.
(77)
Wie in Erwägungsgrund 13 dargelegt, wurde aufgrund der großen Zahl von Unionsherstellern eine Stichprobe gebildet. Für die Zwecke der Schadensanalyse wurden die Schadensindikatoren auf den beiden folgenden Ebenen untersucht:
-
Die makroökonomischen Faktoren (Produktion, Kapazität, Verkaufsmenge, Marktanteil, Wachstum, Beschäftigung, Produktivität, durchschnittliche Stückpreise, Höhe der Dumpingspannen und Erholung von den Auswirkungen eines früheren Dumpings) wurden auf der Ebene der gesamten Unionsproduktion anhand der bei den mitarbeitenden Herstellern eingeholten Informationen bewertet; bezüglich der anderen Unionshersteller wurde eine Schätzung anhand der Daten aus dem Überprüfungsantrag verwendet.
-
Die mikroökonomischen Faktoren (Lagerbestände, Löhne, Rentabilität, Kapitalrendite, Cashflow, Kapitalbeschaffungsmöglichkeiten und Investitionen) wurden für die in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller anhand der von ihnen vorgelegten Informationen analysiert.
E. LAGE AUF DEM UNIONSMARKT
1. Unionsverbrauch
(78)
Der Verbrauch in der Union wurde anhand der vom Wirtschaftszweig der Union hergestellten, für den Unionsmarkt bestimmten Warenmengen und der aus der Datenbank zu Artikel 14 Absatz 6 stammenden Angaben zu den in die Union eingeführten Mengen ermittelt; für die anderen Unionshersteller wurden Angaben aus dem Antrag herangezogen.
(79)
Im Verlauf des Bezugszeitraums stieg der Verbrauch in der Union um 9 %. Während er von 2008 bis 2009 um 5 % zurückging, erhöhte er sich 2010 um 6 und 2011 um 9 Prozentpunkte (jeweils gegenüber dem Vorjahr). Danach blieb er im UZÜ mehr oder weniger stabil auf einem Niveau von rund 350 000 Tonnen.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Unionsverbrauch insgesamt (in Tonnen)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Einfuhren aus dem betroffenen Land
a) Menge
(80)
Die Menge der Einfuhren der betroffenen Ware aus dem betroffenen Land in die Union verringerte sich um 43 % von rund 38 000 Tonnen im Jahr 2008 auf rund 22 000 Tonnen im UZÜ. 2009 nahm sie um 15 % ab, 2010 um weitere 20 Prozentpunkte und 2011 nochmals um 11 Prozentpunkte, danach erhöhte sie sich im UZÜ wieder geringfügig um 3 Prozentpunkte.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Einfuhren aus Thailand
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Marktanteil der Einfuhren aus Thailand (%)
12
11
8
6
6
Preise der Einfuhren aus Thailand (EUR/Tonne)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Quelle:
Datenbank zu Artikel 14 Absatz 6.
b) Marktanteil
(81)
Der entsprechende Marktanteil der thailändischen Ausführer auf dem Unionsmarkt in dem betroffenen Land verringerte sich im Bezugszeitraum schrittweise um rund 50 % oder 6 Prozentpunkte, nämlich von 12 % im Jahr 2008 auf 6 % im UZÜ. Im Einzelnen ging der thailändische Marktanteil von 12 % im Jahr 2008 auf 11 % im Jahr 2009, 8 % im Jahr 2010 und 6 % im Jahr 2011/UZÜ zurück.
c) Preise
i) Preisentwicklung
(82)
Von 2008 bis zum UZÜ ging der Durchschnittspreis der Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in dem betroffenen Land um 3 % zurück, nämlich von 835 EUR/Tonne im Jahr 2008 auf 807 EUR/Tonne im UZÜ. Im Einzelnen betrachtet stiegen die Preise zunächst 2008 um 6 %, bevor sie dann 2010 um 10 Prozentpunkte und 2011 um weitere 3 Prozentpunkte zurückgingen. Von 2011 bis zum UZÜ zogen diese Preise erneut an, und zwar um 4 Prozentpunkte.
ii) Preisunterbietung
(83)
Zur Ermittlung der Preisunterbietung wurden für vergleichbare Warentypen die Verkaufspreise der ausführenden Hersteller mit den Verkaufspreisen des Wirtschaftszweigs der Union in der Union verglichen. Zu diesem Zweck wurden die Ab-Werk-Preise des Wirtschaftszweigs der Union abzüglich aller Rabatte und Abgaben mit den CIF-Preisen frei Grenze der Union der ausführenden Hersteller in dem betroffenen Land, gebührend berichtigt um übliche Zölle, Entlade- und Zollabfertigungskosten, verglichen. Der Vergleich ergab, dass die Preise der in der Union verkauften betroffenen Ware mit Ursprung in dem betroffenen Land im UZÜ insgesamt höher waren als die Preise des Wirtschaftszweigs der Union. Zudem gab es der Einfuhrstatistik (Datenbank zu Artikel 14 Absatz 6) zufolge bei keinen Einfuhren aus Thailand in die Union eine Preisunterbietungsspanne (weder für die mitarbeitenden Ausführer noch für die nicht mitarbeitenden Unternehmen, ungeachtet des Warensortiments).
3. Lage des Wirtschaftszweigs der Union
(84)
Nach Artikel 3 Absatz 5 der Grundverordnung prüfte die Kommission alle maßgeblichen Wirtschaftsfaktoren und -indizes, die für die Lage des Wirtschaftszweigs der Union relevant waren.
(85)
Charakteristisch für diesen Markt sind unter anderem die beiden Absatzkanäle: Die Verkäufe werden zum einen unter dem eigenen Markennamen des Herstellers, zum anderen unter einer Einzelhandelsmarke getätigt. Bei Verkäufen über den ersten Absatzkanal fallen im Vergleich zum zweiten Absatzkanal in der Regel höhere Verkaufskosten (vor allem für Marketing und Werbung) an, die auch höhere Verkaufspreise erforderlich machen.
(86)
Die Untersuchung ergab, dass alle Einfuhren der mitarbeitenden thailändischen Ausführer über den zweiten Absatzkanal, also den der Einzelhandelsmarken, erfolgten. Daher wurde es als angemessen erachtet, bei der Schadensanalyse soweit erforderlich zwischen Verkäufen des Wirtschaftszweigs der Union unter eigenem Markennamen und unter einer Einzelhandelsmarke zu unterscheiden, da die gedumpten Einfuhren in erster Linie mit der unter Einzelhandelsmarken verkauften gleichartigen Ware des Wirtschaftszweigs der Union konkurrieren. Diese Unterscheidung wurde insbesondere bei der Ermittlung von Verkaufsmengen, Verkaufspreisen und Rentabilität vorgenommen. Der Vollständigkeit halber werden in den nachstehenden Tabellen jedoch auch die Gesamtwerte (Verkäufe unter eigenem Markennamen und unter einer Einzelhandelsmarke) angegeben und kommentiert. Im UZÜ machten die unter Einzelhandelsmarken getätigten Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union rund 70 % der gesamten Verkaufsmenge des Wirtschaftszweigs der Union und rund 60 % seines Verkaufswerts aus.
(87)
Da Zuckermais in der Union nur in den Sommermonaten verarbeitet wird, sind mehrere Schadensindikatoren für 2011 und den UZÜ (1. April 2011 bis 30. März 2012) fast identisch. Dies gilt insbesondere für die Produktion und die Produktionskapazität.
3.1. Makroökonomische Faktoren
a) Produktion
(88)
Ausgehend von rund 372 000 Tonnen im Jahr 2008 ging die Produktion des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum um 8 % zurück. Im Einzelnen verringerte sie sich 2009 um 25 % und 2010 um 13 Prozentpunkte und stieg dann 2011/im UZÜ erneut an, und zwar um 31 Prozentpunkte.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Produktion (in Tonnen)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapazität und Kapazitätsauslastung
(89)
Die Produktionskapazität lag 2008, 2009 und 2010 bei rund 488 000 Tonnen und ging 2011/im UZÜ um 9 % zurück. Der Rückgang war dadurch bedingt, dass einer der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller eine seiner Produktionsstätten schloss.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Produktionskapazität (in Tonnen)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Kapazitätsauslastung (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Quelle:
Untersuchung.
(90)
Die Kapazitätsauslastung lag 2008 bei 76 %. 2009 ging sie auf 57 % und 2010 weiter auf 47 % zurück, bevor sie dann 2011/im UZÜ wieder auf 77 % anstieg. Über den gesamten Bezugszeitraum hinweg blieb die Kapazitätsauslastung konstant, da die Produktion und die Produktionskapazität in gleichem Maße zurückgingen.
c) Verkaufsmenge
(91)
Die Menge der vom Wirtschaftszweig der Union für Einzelhandelsmarken hergestellten und an unabhängige Abnehmer auf dem Unionsmarkt verkauften Waren ging 2009 zunächst um 6 % zurück, erhöhte sich dann jedoch 2010 um 17 Prozentpunkte und 2011 um weitere 24 Prozentpunkte. Von 2011 bis zum UZÜ verringerten sich diese Verkäufe dann wieder, und zwar um 4 Prozentpunkte. Insgesamt nahmen diese Verkäufe vom 2008 bis zum UZÜ um rund 31 % zu.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Verkaufsmenge in der Union (Einzelhandelsmarken) an unabhängige Abnehmer (in Tonnen)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Verkaufsmenge in der Union (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) an unabhängige Abnehmer (in Tonnen)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Quelle:
Untersuchung.
(92)
Die Gesamtmenge (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) der vom Wirtschaftszweig der Union hergestellten und an unabhängige Abnehmer auf dem Unionsmarkt verkauften Waren wies eine weitgehend ähnliche, wenngleich weniger ausgeprägte Entwicklung auf. Zunächst verringerten sich diese Verkäufe 2009 um 5 %, bevor sie 2010 um 12 Prozentpunkte und 2011 um weitere 14 Prozentpunkte zulegten. Von 2011 bis zum UZÜ gingen diese Verkäufe dann wieder zurück, und zwar um 2 Prozentpunkte. Insgesamt nahmen diese Verkäufe vom 2008 bis zum UZÜ um rund 19 % zu.
d) Marktanteil
(93)
Der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union lag 2008 und 2009 bei 83 %. 2010 stieg er auf 88 % und 2011 weiter auf 91 %, bevor er dann im UZÜ leicht auf 90 % zurückging. Insgesamt weitete sich der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum um 7 Prozentpunkte aus.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union (eigene Marke und Einzelhandelsmarke) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Quelle:
Untersuchung.
e) Wachstum
(94)
Von 2008 bis zum UZ, als sich der Unionsverbrauch um 9 % erhöhte, stieg die Menge der vom Wirtschaftszweig der Union für Einzelhandelsmarken hergestellten und auf dem Unionsmarkt verkauften Waren um 31 %, während die Menge der vom Wirtschaftszweig der Union sowohl für eigene Marken als auch für Einzelhandelsmarken hergestellten und auf dem Unionsmarkt verkauften Waren um rund 19 % zunahm. Der Wirtschaftszweig der Union weitete seinen Marktanteil von 2008 bis zum UZÜ um rund 7 Prozentpunkte aus, während die gedumpten Einfuhren rund 6 Prozentpunkte an Marktanteil verloren. Daher wird der Schluss gezogen, dass der Wirtschaftszweig der Union von einem wachsenden Markt profitieren konnte.
f) Beschäftigung
(95)
Die Beschäftigung im Wirtschaftszweig der Union ging zunächst von 2008 bis 2009 um 17 % und dann 2010 um 5 Prozentpunkte zurück, anschließend nahm sie 2011/im UZÜ um 11 Prozentpunkte zu. Insgesamt verringerte sich die Beschäftigung im Wirtschaftszweig der Union im Bezugszeitraum um 11 % und damit von rund 2 300 auf rund 2 000 Personen.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Beschäftigung (in Personen)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Quelle:
Untersuchung.
g) Produktivität
(96)
Die Produktivität des Wirtschaftszweigs der Union, ausgedrückt als Output (Tonnen) je Beschäftigten und Jahr, nahm von einem Ausgangsniveau von 163 Tonnen je Beschäftigten zunächst 2009 um 10 % und 2010 um weitere 10 Prozentpunkte ab, erhöhte sich danach aber 2011 um 23 Prozentpunkte und im UZÜ nochmals um 1 Prozentpunkt. Insgesamt stieg die Produktivität des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum um 4 %. Diese Entwicklung ist darauf zurückzuführen, dass die Zahl der Beschäftigten stärker zurückging als die Produktion.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Produktivität (in Tonnen je Beschäftigten)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Quelle:
Untersuchung.
h) Faktoren, die die Verkaufspreise beeinflussen
(97)
Die Stückpreise für Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union unter Einzelhandelsmarken an unabhängige Abnehmer stiegen 2009 um 7 %, gingen dann 2010 aber um 8 Prozentpunkte und 2011 um weitere 5 Prozentpunkte zurück. Von 2011 bis zum UZÜ stiegen sie um 3 Prozentpunkte. Insgesamt verringerten sich diese Preise im Bezugszeitraum um 3 %, nämlich von 1 073 EUR/Tonne auf 1 041 EUR/Tonne im UZÜ.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Stückpreis auf dem Unionsmarkt (Einzelhandelsmarken) (in EUR/Tonne)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Stückpreis auf dem Unionsmarkt (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) (in EUR/Tonne)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Quelle:
Untersuchung.
(98)
Die Verkaufspreise insgesamt (eigene Marke und Einzelhandelsmarke) der vom Wirtschaftszweig der Union hergestellten und an unabhängige Abnehmer auf dem Unionsmarkt verkauften Waren wiesen eine weitgehend ähnliche Entwicklung auf. Sie stiegen 2009 um 5 % und gingen danach zurück, nämlich 2010 um 7 Prozentpunkte und 2011 um weitere 3 Prozentpunkte. Von 2011 bis zum UZÜ zogen sie um 2 Prozentpunkte an. Insgesamt gesehen verringerten sich diese Preise im Bezugszeitraum um 3 %, nämlich von 1 248 EUR/Tonne auf 1 215 EUR/Tonne im UZÜ.
i) Höhe der Dumpingspanne
(99)
Die Untersuchung ergab ein Anhalten des Dumpings, und die Höhe der tatsächlichen Dumpingspanne (bis zu 44 %) kann nicht als unerheblich angesehen werden.
j) Erholung von früherem Dumping
(100)
Die vorstehend untersuchten Makroindikatoren und die nachstehend untersuchten Mikroindikatoren belegen, dass der Wirtschaftszweig der Union nach wie vor anfällig ist und sich in einer prekären Lage befindet, und das, obwohl das angestrebte Ergebnis der Antidumpingmaßnahmen, nämlich die Beseitigung der von den Unionsherstellern erlittenen Schädigung, teilweise erreicht wurde. Tatsächlich sind die Geschäftsergebnisse im Segment der Einzelhandelsmarken, das mit den Einfuhren aus Thailand in direktem Wettbewerb steht, dürftig, was die Rentabilität angeht. Die Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Union in diesem Marktsegment sind im Bezugszeitraum um 3 % zurückgegangen, während sich die Produktionskosten im selben Zeitraum um rund 10 % erhöht haben. Der Wirtschaftszweig der Union war ganz eindeutig nicht in der Lage, seine Kosten zu decken, was zu beträchtlichen Verlusten führte. In Anbetracht der Bedeutung der Einzelhandelsmarken innerhalb des Zuckermaisgeschäfts des Wirtschaftszweigs der Union (auf sie entfallen 70 % seiner gesamten Verkaufsmenge und 60 % seines gesamten Verkaufswerts) wurde hierdurch die Gesamtrentabilität beeinträchtigt. Mithin war keine wirkliche Erholung von dem früheren Dumping festzustellen; es wird die Auffassung vertreten, dass der Wirtschaftszweig der Union nach wie vor für die schädigenden Auswirkungen gedumpter Einfuhren in die Union anfällig ist.
3.2. Mikroökonomische Faktoren
a) Lagerbestände
(101)
Die Schlussbestände des Wirtschaftszweigs der Union nahmen im Bezugszeitraum kontinuierlich ab. Sie verringerten sich 2009 um 2 %, 2010 um 27 Prozentpunkte, 2011 um weitere 2 Prozentpunkte und im UZÜ nochmals um 24 Prozentpunkte. Hierzu ist allerdings anzumerken, dass die Lagerbestände keinen aussagekräftigen Indikator für diesen besonderen Wirtschaftszweig darstellen. Die hohen Lagerbestände jeweils zum Jahresende sind darauf zurückzuführen, dass Ernte und Konservierung in der Regel bis Ende Oktober abgeschlossen sind. Bei den Lagerbeständen handelt es sich daher um Waren, die von November bis Juli zur Auslieferung bereitstehen.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Schlussbestand (in Tonnen)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Quelle:
Untersuchung.
b) Löhne
(102)
Von 2008 bis zum UZÜ gingen die Arbeitskosten um 7 % zurück. Im Einzelnen sanken sie 2009 um 16 % und 2010 um 1 weiteren Prozentpunkt, 2011/im UZÜ stiegen sie dann um 10 Prozentpunkte. Der Gesamtrückgang während des Bezugszeitraums ist durch die rückläufige Entwicklung der Beschäftigung bedingt.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Jährliche Arbeitskosten (in EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Quelle:
Untersuchung.
c) Rentabilität und Kapitalrendite (RoI)
(103)
Während des Bezugszeitraums verringerte sich die Rentabilität der vom Wirtschaftszweig der Union auf dem Unionsmarkt unter Einzelhandelsmarken verkauften Waren, ausgedrückt in Prozent der Nettoverkäufe, und zwar von einem Gewinn von 5,6 % im Jahr 2008 auf einen Verlust von 5,4 % im UZÜ.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Rentabilität der Unionsverkäufe (Einzelhandelsmarken) (in % des Nettoumsatzes)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Rentabilität der Unionsverkäufe (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) (in % des Nettoumsatzes)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
RoI (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) (Gewinn in % des Nettobuchwerts der Investitionen)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Quelle:
Untersuchung.
(104)
Die Rentabilität der vom Wirtschaftszweig der Union unter eigenen Marken und Einzelhandelsmarken verkauften Waren ging ebenfalls zurück: von 8,5 % im Jahr 2008 auf 1,6 % im UZÜ. Damit ist der Rückgang weniger ausgeprägt als bei ausschließlicher Betrachtung der Verkäufe unter Einzelhandelsmarken. Der Rentabilitätsrückgang ist dadurch zu erklären, dass die Verkaufspreise im Bezugszeitraum um 3 % sanken, während die Produktionskosten (vor allem für unverarbeiteten Zuckermais und Dosen) im selben Zeitraum um 5 % stiegen. Der Wirtschaftszweig der Union war eindeutig nicht in der Lage, die gestiegenen Produktionskosten an seine Abnehmer weiterzugeben.
(105)
Die Entwicklung der Kapitalrendite (RoI), ausgedrückt als Gewinn (für eigene Marken und Einzelhandelsmarken) in Prozent des Nettobuchwerts der Investitionen, folgte im Wesentlichen dem Rentabilitätstrend. Die RoI verringerte sich von rund 24,3 % im Jahr 2008 auf 4,4 % im UZÜ, dies entspricht einem Rückgang um 82 % während des Bezugszeitraums.
d) Cashflow und Kapitalbeschaffungsmöglichkeiten
(106)
Der Nettocashflow aus dem operativen Geschäft belief sich 2008 auf rund 27 000 EUR. Er erhöhte sich 2009 auf rund 23 Mio. EUR und 2010 auf rund 58 Mio. EUR, bevor er wieder rückläufig wurde und 2011 bei rund 8 Mio. EUR lag. Von 2011 bis zum UZÜ stieg er auf rund 11 Mio. EUR. Keiner der mitarbeitenden Unionshersteller gab Schwierigkeiten bei der Kapitalbeschaffung an.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Cashflow (eigene Marken und Einzelhandelsmarken) (in EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Quelle:
Untersuchung.
e) Investitionen
(107)
Die jährlichen Investitionen des Wirtschaftszweigs der Union in die Produktion der gleichartigen Ware erhöhten sich von 2008 bis 2009 um 45 %, gingen dann von 2009 bis 2010 um 34 Prozentpunkte zurück, stiegen 2011 um 57 Prozentpunkte und verringerten sich schließlich von 2011 bis zum UZÜ um 4 Prozentpunkte. Insgesamt stiegen die Investitionen im Bezugszeitraum um 64 %; diese Investitionen waren für die Wartung und Erneuerung vorhandener Anlagen und nicht für den Ausbau der Kapazitäten bestimmt.
2008
2009
2010
2011
UZÜ
Nettoinvestitionen (in EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Quelle:
Untersuchung.
4. Schlussfolgerung zur Schädigung
(108)
Mehrere Indikatoren wiesen von 2008 bis zum UZÜ eine negative Entwicklung auf. Die RoI war rückläufig, die Produktionsmenge verringerte sich um 8 %, die Produktionskapazität schrumpfte um 9 % und die Beschäftigung ging um 11 % zurück. Zu den geringeren Produktionsmengen ist anzumerken, dass der Ernteertrag 2008 besser als erwartet ausfiel und in diesem Jahr beim Wirtschaftszweig der Union zu einer höheren Produktion führte. Im gleichen Zeitraum wurden Einfuhren aus Thailand (die überwiegend in US-Dollar fakturiert werden) aufgrund des schwächeren Dollars attraktiver. Die Zunahme des Angebots an (sowohl solchem aus der Union als auch thailändischem) Zuckermais fiel mit der Wirtschafts- und Finanzkrise in der Union zusammen, die sich auf den Verbrauch auswirkte. Dies führte dazu, dass die erhöhte Unionsproduktion nicht gänzlich auf dem Unionsmarkt verkauft werden konnte. Die Folge war eine geringere Produktionsmenge und ein Abbau der Lagerbestände in den darauf folgenden Jahren, was indessen die erlittene Schädigung nicht vollständig erklären kann.
(109)
Die Rentabilität der Zuckermaisverkäufe des Wirtschaftszweigs der Union (sowohl eigene Marken als auch Einzelhandelsmarken) verringerte sich im Bezugszeitraum beträchtlich. Im Segment der Einzelhandelsmarken, wo der Wirtschaftszweig der Union der Konkurrenz durch die Einfuhren aus Thailand ausgesetzt ist, werden deutliche Verluste verzeichnet (nachdem die Rentabilität 2008 noch einen Gewinn von mehr als 5 % ausgewiesen hatte, wurde im UZÜ ein Verlust von mehr als 5 % verbucht). Die Unionshersteller nahmen ihre Verkaufspreise auf dem Unionsmarkt um 3 % zurück und konnten auf Kosten ihrer Rentabilität Marktanteile zurückgewinnen. Der Wirtschaftszweig ist auf die Verkäufe unter Einzelhandelsmarken angewiesen, da keine ausreichende Nachfrage nach eigenen Marken besteht; da die unter Einzelhandelsmarken getätigten Verkäufe rund 60 % des gesamten Verkaufswerts ausmachen, ging die Rentabilität im Bezugszeitraum von 8,5 % auf 1,6 % zurück.
(110)
Einige Indikatoren weisen darauf hin, dass der Wirtschaftszweig dank der geltenden Maßnahmen wieder zu seiner früheren Position zurückfand. Die Menge der Einfuhren aus Thailand und ihr entsprechender Marktanteil verringerten sich von 12 % im Jahr 2008 auf nur noch 6 % im UZÜ, halbierten sich also nahezu. Der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union erhöhte sich unterdessen von 83 % im Jahr 2008 auf 90 % im UZÜ. Zudem unterboten die durchschnittlichen Preise der Einfuhren aus Thailand im UZÜ nicht die Preise des Wirtschaftszweigs der Union; dennoch hinderten sie den Wirtschaftszweig der Union in diesem Zeitraum daran, Kostenanstiege an seine Abnehmer weiterzugeben. Auch andere Indikatoren ließen eine positive Entwicklung erkennen. Die Kapazitätsauslastung erhöhte sich im Bezugszeitraum um 2 % und erreichte im UZÜ recht hohe 77 %. Die Menge der unter Einzelhandelsmarken getätigten Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union, die in direktem Wettbewerb mit den Einfuhren aus Thailand stehen, stieg um 31 % und die Gesamtverkäufe in beiden Segmenten zusammengenommen erhöhten sich um 19 %. Die Investitionen stiegen um 64 %. Aus diesen Faktoren lässt sich entnehmen, dass sich der Wirtschaftszweig erholen konnte. Er war jedoch nicht in der Lage, ein zufriedenstellendes Rentabilitätsniveau zu erreichen, um auf einem Markt, auf dem nur der Wirtschaftszweig der Union und die Einfuhren aus Thailand miteinander konkurrieren (Einfuhren aus anderen Drittländern finden nur vereinzelt und in unbedeutendem Umfang statt), einen nennenswerten Marktanteil beizubehalten.
(111)
Tatsächlich ist die Wettbewerbslage auf dem Unionsmarkt schwierig. Zum einen ist der Wirtschaftszweig der Union auf einem Teil des Marktes - dem Eigenmarkensegment - nicht mit Konkurrenz aus Drittländern konfrontiert. Die Markeneigentümer befinden sich gegenüber den Einzelhändlern in einer starken Verhandlungsposition. Sie sind diejenigen, die die Preise bestimmen. Zudem handelt es sich um einen konsolidierten Markt, auf dem die vier in die Stichprobe einbezogenen Hersteller 54 % des Marktanteils halten. Zum anderen haben die Einzelhändler die Oberhand im Einzelhandelsmarkensegment. Aufgrund der Konkurrenz aus Drittländern und des Wettbewerbs innerhalb der Union sind die Preise ständig unter Druck. Somit ist es für die Unionshersteller aufgrund des Preisdrucks durch die Einfuhren aus Thailand schwieriger, Anstiege der Produktionskosten (vor allem beim Zuckermais oder den Dosen) an ihre Abnehmer weiterzugeben (die Produktionskosten des Wirtschaftszweigs der Union haben sich im Bezugszeitraum um 5 % erhöht).
(112)
Der Wirtschaftszweig der Union war eindeutig in der Lage, seinen Marktanteil zu erhöhen, indem er stärker auf die Mengen als auf die Preise abstellte. Jedoch kann nicht ignoriert werden, dass der Großteil der Geschäftstätigkeiten der Zuckermaisbranche (Einzelhandelsmarken) nicht kostendeckend war. Mithin kann der Schluss gezogen werden, dass der Wirtschaftszweig der Union nach wie vor anfällig ist und sich in einer prekären Lage befindet.
(113)
Mehrere Parteien merkten an, da etliche Indikatoren sich verbessert hätten, habe sich der Wirtschaftszweig der Union erholt, insbesondere in Anbetracht seines hohen Marktanteils und der negativen Preisunterbietung.
(114)
Es trifft zu, dass das Bild von der Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union uneinheitlich ist. Das Ziel der Antidumpingmaßnahmen wurde teilweise erreicht, indem die vom Wirtschaftszweig der Union erlittene Schädigung infolge der gedumpten Einfuhren aus Thailand zum Teil beseitigt wurde. Unter dem Strich jedoch befindet sich der Wirtschaftszweig der Union nach wie vor in einer prekären Lage, insbesondere, wenn man die geringe und rückläufige Rentabilität berücksichtigt.
(115)
Eine negative Preisunterbietung und ein großer Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union bedeuten nicht automatisch, dass keine Schädigung vorliegt. Die anhaltenden gedumpten Einfuhren aus Thailand (mit Dumpingspannen bis zu 44 %) haben dazu geführt, dass Preiserhöhungen auf dem Unionsmarkt verhindert wurden. Der Wirtschaftszweig der Union hat, um verlorene Marktanteile wiederzugewinnen, seine Preise niedrig gehalten, was eine Verschlechterung der Rentabilität zur Folge hatte.
(116)
Eine interessierte Partei brachte vor, die Schadensuntersuchung sollte auf der Gesamtleistung des Wirtschaftszweigs der Union aufbauen und nicht auf der Leistung eines einzigen Marktsegments.
(117)
Wie bereits bei der Ausgangsuntersuchung wurde der Schadensuntersuchung die Gesamtleistung des Wirtschaftszweigs der Union (eigene Marken + Einzelhandelsmarken) zugrunde gelegt, für einige Schadensindikatoren (Rentabilität, Verkaufsmenge und Verkaufspreise) auch der Handel mit Einzelhandelsmarken. Es liegen keine geänderten Umstände vor, die eine Abweichung von dieser Methode rechtfertigen würden, die für die Beurteilung der Lage des Wirtschaftszweigs der Union nach wie vor gültig ist. Wie in den Erwägungsgründen 84 und 85 ausgeführt, ist für den Zuckermaismarkt noch immer kennzeichnend, dass es zwei Absatzkanäle gibt; alle von den mitarbeitenden thailändischen Ausführern stammenden Einfuhren wurden über den Absatzkanal der Einzelhandelsmarken getätigt. Im Übrigen würde es, auch wenn nur die Gesamtleistung des Wirtschaftszweigs der Union berücksichtigt würde, in Anbetracht der geringen und rückläufigen Rentabilität nichts an der Schlussfolgerung ändern, dass sich der Wirtschaftszweig der Union in einer prekären Lage befindet. Aufgrund dieses Sachverhalts wird das Vorbringen zurückgewiesen.
(118)
Zwei interessierte Parteien wandten ein, die schwierige Lage des Wirtschaftszweigs der Union könne durchaus auch durch den Wettbewerb innerhalb der Union bedingt sein.
(119)
Die Wettbewerbslage auf dem Unionsmarkt unterscheidet sich jedoch nicht wesentlich von der Lage im Bezugszeitraum der Ausgangsuntersuchung (zwei Absatzkanäle, rund 20 Unionshersteller). Im Jahr 2002 dagegen, also bevor die Ausfuhren aus Thailand zu gedumpten Preisen auf den Unionsmarkt gelangten, hatte der Wirtschaftszweig der Union eine Gewinnspanne von mehr als 20 % insgesamt (eigene Marken + Einzelhandelsmarken) und 17 % im Segment der Einzelhandelsmarken erzielt. Dies belegt, dass der Wettbewerb in der Union den Wirtschaftszweig der Union nicht davon abhält, solide Gewinnspannen zu erzielen. Es sind vielmehr die anhaltenden gedumpten Einfuhren und der daraus resultierende Preisdruck, die den Wirtschaftszweig der Union daran hindern, seine Preise zu erhöhen.
F. WAHRSCHEINLICHKEIT EINES ERNEUTEN AUFTRETENS DER SCHÄDIGUNG
(120)
Die vorstehend erwähnten Entwicklungen deuten darauf hin, dass das angestrebte Ergebnis der Antidumpingmaßnahmen, nämlich die Beseitigung der von den Unionsherstellern erlittenen Schädigung, teilweise erreicht wurde. Allerdings ist der Wirtschaftszweig der Union, wie durch die negative Entwicklung einer Reihe von Schadensindikatoren belegt wird, nach wie vor anfällig und befindet sich in einer prekären Lage.
(121)
Wie vorstehend dargelegt, verfügen die thailändischen Ausführer über die nötigen Kapazitätsreserven, um ihre Ausfuhren sehr schnell steigern zu können. Zudem bestätigen die thailändischen Handelsstatistiken, dass Thailand 2011 rund 140 000 Tonnen in Drittländer exportiert hat, was ungefähr dem Siebenfachen der aus Thailand in die Union ausgeführten Menge entspricht. Da die Preise auf dem Unionsmarkt lukrativer sind als auf einigen Drittlandsmärkten, ist es wahrscheinlich, dass im Falle eines Außerkrafttretens der Antidumpingmaßnahmen beträchtliche Mengen, die derzeit in diese Länder ausgeführt werden, auf den Unionsmarkt umgeleitet würden. Eine solche abrupt eintretende Entwicklung wurde bereits in der Ausgangsuntersuchung festgestellt, als sich der Marktanteil der Einfuhren aus Thailand in die Union in nur drei Jahren nahezu verdoppelte, nämlich von 6,8 % im Jahr 2002 auf 12,7 % im Jahr 2005.
(122)
Mithin wird aufgrund des dargelegten Sachverhalts der Schluss gezogen, dass im Falle einer Aufhebung der Maßnahmen ein erneutes Auftreten der Schädigung wahrscheinlich ist.
(123)
Mehrere interessierte Parteien äußerten Zweifel an der Schlussfolgerung zur Wahrscheinlichkeit eines erneuten Auftretens der Schädigung. Es wurde insbesondere angeführt, ein Preisunterschied von 5 % zwischen dem Unionsmarkt und Drittlandsmärkten sei zu gering, um zu einer Umlenkung der Ausfuhren von Zuckermais auf den Unionsmarkt zu führen. Dieses Argument wurde bereits in Erwägungsgrund 61 behandelt. Ferner wurde vorgebracht, Zuckermais sei kein Produkt, dessen Absatzmärkte man ohne Weiteres wechseln könne. Dieses Argument wurde indessen nicht untermauert und entspricht nicht den Ergebnissen dieser Untersuchung.
(124)
Die Wahrscheinlichkeit eines erneuten Auftretens der Schädigung ist zwar eine Prognose, sie basiert jedoch auf den in Erwägungsgrund 121 dargelegten Fakten. Daher wird das Vorbringen zurückgewiesen.
G. UNIONSINTERESSE
(125)
Nach Artikel 21 der Grundverordnung wurde geprüft, ob die Aufrechterhaltung der geltenden Antidumpingmaßnahmen dem Interesse der Union insgesamt zuwiderlaufen würde. Bei der Prüfung des Unionsinteresses wurde den Interessen aller Beteiligten Rechnung getragen. Alle interessierten Parteien erhielten nach Artikel 21 Absatz 2 der Grundverordnung Gelegenheit, ihren Standpunkt darzulegen.
1. Interesse des Wirtschaftszweigs der Union
(126)
Wie bereits erwähnt, befindet sich der Wirtschaftszweig der Union nach wie vor in einer recht prekären Lage und ist weiterhin anfällig. Er würde die Entspannung, die eine Aufrechterhaltung der Maßnahmen bringen würde, dazu nutzen, seine Verkaufspreise (vor allem im Segment der Einzelhandelsmarken) anzuheben, um seine gestiegenen Produktionskosten wieder zu decken. Auf diese Weise könnte der Wirtschaftszweig seine finanzielle Lage verbessern.
2. Interesse der Einzelhändler und Verbraucher
(127)
Mehr als 40 Einführer/Einzelhändler und zwei Verbraucher-/Händlerorganisationen wurden um Mitarbeit gebeten. Lediglich ein Einzelhändler arbeitete mit. Seine Einfuhren machten nur einen geringen Teil der Gesamteinfuhren aus Thailand im UZÜ aus. Der Anteil seines mit Zuckermais erzielten Umsatzes an seinem Gesamtumsatz war nicht nennenswert. Zudem wurden im UZÜ sehr hohe Gewinne mit Weiterverkäufen von Zuckermais erzielt. Diese Faktoren legen den Schluss nahe, dass die Einzelhändler im Falle einer Verlängerung der Maßnahmen nicht unverhältnismäßig stark betroffen wären.
(128)
Gleichzeitig gaben einige Handelsverbände Stellungnahmen ab und nahmen an einer Anhörung teil. Sie machten geltend, die Antidumpingmaßnahmen sollten eingestellt werden, da der Marktanteil der Einfuhren aus Thailand gering und rückläufig sei, während der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union hoch sei und wachse.
(129)
Was die Verbraucher betrifft, so sind die durchschnittlichen Ausgaben für Zuckermais je Haushalt mit bis zu 5 EUR pro Jahr sehr begrenzt. Berücksichtigt man die moderate Höhe der geltenden Maßnahmen, so dürften die Auswirkungen ihrer Aufrechterhaltung für die Verbraucher unerheblich sein.
(130)
Angesichts des vorstehenden Sachverhalts sowie der insgesamt geringen Mitarbeit wird daher der Schluss gezogen, dass die Auswirkungen der vorgeschlagenen Maßnahmen auf die Einzelhändler und Verbraucher in der Union vermutlich unerheblich sind.
3. Risiko von Lieferengpässen/Wettbewerb auf dem Unionsmarkt
(131)
Zunächst ist daran zu erinnern, dass Antidumpingmaßnahmen nicht darauf abzielen, Einfuhren, für die Maßnahmen eingeführt werden, den Zugang zum Unionsmarkt zu verwehren, sondern vielmehr darauf, die Auswirkungen der Marktverzerrungen zu beseitigen, die durch die anhaltenden gedumpten Einfuhren verursacht werden.
(132)
Der Verbrauch in der Union erhöhte sich im UZÜ um 9 % und erreichte rund 350 000 Tonnen. Die Produktionskapazität des Wirtschaftszweigs der Union überstieg im Bezugszeitraum kontinuierlich die Unionsnachfrage und lag im UZÜ bei etwa 440 000 Tonnen. Zwischen den Unionsherstellern herrscht ein ausreichender Wettbewerb. Da der Wirtschaftszweig der Union im UZÜ mit einer Kapazitätsauslastung von 77 % arbeitete, dürfte er über die nötigen Kapazitätsreserven verfügen, um seine Produktion im Falle eines Anstiegs der Nachfrage noch steigern zu können. Auch durch Einfuhren aus anderen Drittländern, insbesondere aus den Vereinigten Staaten von Amerika und der Volksrepublik China, kann die Nachfrage zum Teil gedeckt werden. Wie vorstehend erwähnt, ist darauf hinzuweisen, dass mit den Antidumpingmaßnahmen nicht das Ziel verfolgt wird, die Einfuhren aus Thailand in die Union zu unterbinden. In Anbetracht der geringen Höhe der Maßnahmen ist damit zu rechnen, dass die Einfuhren aus Thailand auch weiterhin einen gewissen Anteil am Unionsmarkt haben werden.
(133)
Aus den vorstehenden Erwägungen lässt sich nicht der Schluss ableiten, dass die Aufrechterhaltung der Antidumpingmaßnahmen wahrscheinlich zu einem Lieferengpass auf dem Unionsmarkt oder einer Einschränkung des Wettbewerbs auf dem Unionsmarkt führen würde.
4. Schlussfolgerung zum Unionsinteresse
(134)
Aus den dargelegten Gründen lässt sich schließen, dass die negativen Auswirkungen einer Aufrechterhaltung der Maßnahmen begrenzt wären und in jedem Fall nicht unverhältnismäßig stark ins Gewicht fallen würden im Vergleich zu den Vorteilen, die die Verlängerung der Maßnahmen dem Wirtschaftszweig der Union brächte.
H. ANTIDUMPINGMASSNAHMEN
(135)
Alle Parteien wurden über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen unterrichtet, auf deren Grundlage beabsichtigt wurde, die Aufrechterhaltung der geltenden Maßnahmen zu empfehlen. Nach dieser Unterrichtung wurde ihnen ferner eine Frist zur Stellungnahme eingeräumt. Die Stellungnahmen und Sachäußerungen wurden, soweit angezeigt, gebührend berücksichtigt.
(136)
Aus den vorstehenden Gründen sollten nach Artikel 11 Absatz 2 der Grundverordnung die Antidumpingmaßnahmen gegenüber den Einfuhren von bestimmtem zubereitetem oder haltbar gemachtem Zuckermais in Körnern mit Ursprung in Thailand aufrecht erhalten werden. Es sei daran erinnert, dass es sich bei diesen Maßnahmen um einen Wertzoll mit unterschiedlichen Zollsätzen handelt.
(137)
Die in dieser Verordnung aufgeführten unternehmensspezifischen Antidumpingzollsätze gelten ausschließlich für die Einfuhren der betroffenen Ware, die von den namentlich genannten juristischen Personen hergestellt wird. Eingeführte betroffene Waren, die von anderen, nicht mit Namen und Anschrift im verfügenden Teil dieser Verordnung genannten Unternehmen (einschließlich der mit den ausdrücklich genannten Unternehmen verbundenen Unternehmen) gefertigt werden, unterliegen nicht diesen unternehmensspezifischen Sätzen, sondern dem für „alle übrigen Unternehmen“ geltenden Zollsatz.
(138)
Anträge auf Anwendung dieser unternehmensspezifischen Antidumpingzollsätze (z. B. infolge einer Umfirmierung oder der Errichtung neuer Produktions- oder Verkaufsstätten) sind unverzüglich bei der Kommission (8) einzureichen, und zwar zusammen mit allen sachdienlichen Informationen, insbesondere über eine etwaige mit der Umfirmierung oder den neuen Produktions- oder Verkaufsstätten in Verbindung stehende Änderung der Tätigkeit des Unternehmens im Bereich der Produktion und der Inlands- und Ausfuhrverkäufe. Sofern erforderlich, wird die Verordnung dann entsprechend geändert und die Liste der Unternehmen, für die unternehmensspezifische Zollsätze gelten, aktualisiert -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Es wird ein endgültiger Antidumpingzoll eingeführt auf die Einfuhren von Zuckermais (Zea mays var. saccharata) in Körnern, mit Essig oder Essigsäure zubereitet oder haltbar gemacht, nicht gefroren, der derzeit unter dem KN-Code ex 2001 90 30 (TARIC-Code 2001903010) eingereiht wird, und von Zuckermais (Zea mays var. saccharata) in Körnern, anders als mit Essig oder Essigsäure zubereitet oder haltbar gemacht, nicht gefroren, ausgenommen die Waren der Position 2006, der derzeit unter dem KN-Code ex 2005 80 00 (TARIC-Code 2005800010) eingereiht wird, mit Ursprung in Thailand.
(2) Für die in Absatz 1 beschriebene und von den nachstehend aufgeführten Unternehmen hergestellte Ware gelten folgende endgültige Antidumpingzollsätze auf den Nettopreis frei Grenze der Union, unverzollt:
Unternehmen
Antidumpingzollsatz (%)
TARIC-Zusatzcode
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thailand
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thailand
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thailand
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thailand
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thailand
11,1
A792
Im Anhang aufgeführte mitarbeitende Hersteller
12,9
A793
Alle übrigen Unternehmen
14,3
A999
(3) Sofern nichts anderes bestimmt ist, finden die geltenden Zollvorschriften Anwendung.
Artikel 2
Artikel 1 Absatz 2 kann dahingehend geändert werden, dass ein neuer ausführender Hersteller in die Liste der mitarbeitenden Unternehmen aufgenommen wird, die nicht in die Stichprobe einbezogen wurden und für die daher der gewogene durchschnittliche Zollsatz von 12,9 % gilt, wenn der neue ausführende Hersteller in Thailand der Kommission ausreichende Beweise dafür vorlegt,
a)
dass er die in Artikel 1 Absatz 1 genannte Ware im Untersuchungszeitraum (1. April 2011 bis 30. März 2012) nicht in die Union ausgeführt hat,
b)
dass er nicht mit einem der Ausführer oder Hersteller in Thailand verbunden ist, die den mit dieser Verordnung eingeführten Maßnahmen unterliegen, und
c)
dass er die betroffene Ware nach dem Untersuchungszeitraum der Überprüfung tatsächlich in die Union ausgeführt hat oder eine unwiderrufliche vertragliche Verpflichtung zur Ausfuhr einer bedeutenden Menge in die Union eingegangen ist.
Artikel 3
Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 2. September 2013.