NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 592/2014
ze dne 3. června 2014,
kterým se mění nařízení (EU) č. 142/2011, pokud jde o používání vedlejších produktů živočišného původu a získaných produktů jako paliva ve spalovacích zařízeních
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 písm. d), čl. 15 odst. 1 písm. e), čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 27 první pododstavec písm. h), čl. 27 první pododstavec písm. i), čl. 27 druhý pododstavec a čl. 45 odst. 4 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví hygienická a veterinární pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty s cílem zabraňovat rizikům pro zdraví lidí a zvířat, která v souvislosti s těmito produkty vznikají, a snižovat je na minimum. Zařazuje tyto produkty do specifických kategorií, které odpovídají úrovni takových rizik, a stanoví požadavky na bezpečné používání a neškodné odstraňování těchto produktů.
(2)
Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (2) stanoví prováděcí pravidla pro nařízení (ES) č. 1069/2009, včetně pravidel pro používání a neškodné odstraňování hnoje.
(3)
Produkce drůbežího hnoje je nedílnou součástí provozu líhní a chovu drůbeže v zemědělských podnicích, přičemž tento hnůj lze v místě daného provozu bez předchozího ošetření použít jako palivo ke spalování pro energetické účely, pokud jsou splněny příslušné požadavky týkající se životního prostřední a ochrany zdraví a pokud takové použití nemá nepříznivý vliv na životní prostředí nebo zdraví lidí.
(4)
Spalovací zařízení využívající drůbeží hnůj jako palivo musí přijmout nezbytná hygienická opatření, aby zabránila šíření případných patogenů. Tato opatření musí také upravovat nakládání s odpadními vodami, jež v místě skladování drůbežího hnoje vznikají.
(5)
Zbytky ze spalování drůbežího hnoje, především popel, jsou bohatým zdrojem minerálů, jež lze využít při výrobě minerálních hnojiv, a Komise vytváří v současné době právní předpisy na úrovni Unie pro tyto zbytky. Je proto vhodné poskytnout možnost využít zbytky ze spalování, a neodstraňovat je jako odpad.
(6)
Komise má v této fázi rozsáhlé doklady o existenci technologie využívání hnoje jako paliva ke spalování pro energetické účely v hospodářstvích bez nepříznivých vlivů na životní prostředí a lidské zdraví k dispozici pouze v případě hnoje drůbežího. Pokud bude mít Komise doklady, z nichž vyplyne, že jako paliva ke spalování pro energetické účely lze při zajištění stejné úrovně ochrany zdraví a životního prostředí využít i hnůj ostatních druhů, bude možné provést přezkum příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 142/2011.
(7)
S cílem zajistit legalitu dalšího využívání drůbežího hnoje jako paliva ve spalovacích zařízeních je v případě tohoto konkrétního použití třeba stanovit další požadavky na ochranu životního prostředí a zdraví, aby se předešlo nepříznivým vlivům na životní prostředí nebo lidské zdraví.
(8)
Harmonizované požadavky, které uceleně postihují problematiku zvládání rizik pro zdraví lidí a zvířat a pro životní prostředí, jež pramení z používání hnoje jako paliva ve spalovacích zařízeních v hospodářství, by také usnadnily vývoj technologií pro spalovací zařízení, jež využívají hnůj z provozu v hospodářství jako udržitelný zdroj paliva.
(9)
Je proto namístě změnit článek 6 nařízení (EU) č. 142/2011 tak, aby obsahoval dodatečné požadavky týkající se používání vedlejších produktů živočišného původu a získaných produktů jako paliva ve spalovacích zařízeních.
(10)
Příslušný orgán nebo orgán jednající jeho jménem by měl ověřit, že provozovatelé dodržují určité standardy v oblasti životního prostředí, na které se odkazuje v tomto nařízení.
(11)
Normy zpracování popsané v příloze IV kapitole IV oddíle 2 písmeni F nařízení (EU) č. 142/2011 pro kotle byly povoleny jako alternativní metoda v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 1069/2009. Uvedené normy lze s nezbytnými úpravami použít i na spalování živočišných tuků jako paliva ve stacionárních motorech s vnitřním spalováním.
(12)
Příloha III nařízení (EU) č. 142/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(13)
Pro účely použití tohoto nařízení je nutné zavést požadavky pro úřední kontroly týkající se spalování živočišných tuků a drůbežího hnoje jako paliva pro energetické účely. Příloha XVI nařízení (EU) č. 142/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada vůči nim nevznesly námitky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 142/2011 se mění takto:
1)
Článek 6 se mění takto:
a)
nadpis článku 6 se nahrazuje tímto:
„Článek 6
Neškodné odstraňování spalováním, odstraňování nebo využití spoluspalováním a použití jako palivo ke spalování pro energetické účely“;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„6. Provozovatelé zajistí, aby spalovací zařízení jiná než spalovací zařízení uvedená v příloze IV kapitole IV oddíle 2, která podléhají jejich kontrole a v nichž se jako palivo používají vedlejší produkty živočišného původu nebo získané produkty, splňovala obecné podmínky a zvláštní požadavky stanovené v kapitole IV respektive V přílohy III a byla schválena příslušným orgánem v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1069/2009.
7. Příslušný orgán schválí pouze spalovací zařízení uvedená v odstavci 6, která používají vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty ke spalování pro energetické účely, pokud:
a)
spalovací zařízení spadají do oblasti působnosti kapitoly V přílohy III tohoto nařízení;
b)
spalovací zařízení splňují všechny příslušné obecné podmínky a zvláštní požadavky stanovené v kapitolách IV a V přílohy III tohoto nařízení;
c)
jsou zavedeny správní postupy, jež zajišťují, že požadavky na schválení spalovacího zařízení se každý rok kontrolují.
8. Kromě pravidel stanovených v odstavci 7 tohoto článku platí pro použití drůbežího hnoje jako paliva ke spalování pro energetické účely podle ustanovení kapitoly V přílohy III tato pravidla:
a)
v rámci žádosti o schválení, kterou předkládá provozovatel příslušnému orgánu v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1069/2009, je třeba předložit důkazy s osvědčením příslušného orgánu nebo profesní organizace pověřené příslušnými orgány daného členského státu, že dotčené spalovací zařízení, které používá jako palivo drůbeží hnůj, zcela splňuje mezní hodnoty emisí a požadavky na monitorování stanovené v bodě 4 oddílu B kapitoly V přílohy III tohoto nařízení;
b)
schvalovací řízení stanovené v článku 44 nařízení (ES) č. 1069/2009 není skončeno, dokud neproběhnou alespoň dvě po sobě následující kontroly, z nichž jedna bude neohlášená, ze strany příslušného orgánu nebo profesní organizace tímto orgánem pověřené, přičemž tyto kontroly se provedou v prvních šesti měsících provozu spalovacího zařízení a jejich součástí budou nezbytná měření teplot a emisí. Poté, co z výsledků uvedených kontrol vyplyne, že byly splněny parametry podle bodu 4 oddílu B kapitoly V přílohy III tohoto nařízení, lze udělit plné schválení.“
2)
Přílohy III a XVI se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Členské státy mohou v přechodném období o délce dvou let ode dne uvedeného v čl. 3 prvním pododstavci i nadále umožnit provoz spalovacích zařízení, jež jako palivo používají tavené/škvařené tuky nebo drůbeží hnůj a která byla schválena v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 15. července 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. června 2014.
VERORDNUNG (EU) Nr. 592/2014 DER KOMMISSION
vom 3. Juni 2014
zur Änderung der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 hinsichtlich der Verwendung tierischer Nebenprodukte und Folgeprodukte als Brennstoff in Verbrennungsanlagen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 21. Oktober 2009 mit Hygienevorschriften für nicht für den menschlichen Verzehr bestimmte tierische Nebenprodukte und zur Aufhebung der Verordnung (EG) Nr. 1774/2002 (Verordnung über tierische Nebenprodukte) (1), insbesondere auf Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe d, Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe e, Artikel 15 Absatz 1 Unterabsatz 2, Artikel 27 Absatz 1 Buchstabe h, Artikel 27 Absatz 1 Buchstabe i, Artikel 27 Unterabsatz 2 und Artikel 45 Absatz 4 Unterabsatz 2,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 enthält Hygiene- und Veterinärvorschriften für tierische Nebenprodukte und ihre Folgeprodukte, mit denen von diesen Produkten ausgehende Risiken für die Gesundheit von Mensch und Tier vermieden bzw. minimiert werden sollen. Sie ordnet diese Erzeugnisse nach dem Niveau der diesbezüglichen Risiken in spezifische Kategorien ein und legt die Anforderungen in Bezug auf ihre sichere Verwendung und Beseitigung fest.
(2)
Die Verordnung (EU) Nr. 142/2011 der Kommission (2) enthält Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EG) Nr. 1069/2009, darunter auch Bestimmungen für die Verwendung und Beseitigung von Gülle.
(3)
Geflügelgülle entsteht als integraler Bestandteil der Zucht und Aufzucht von Geflügel in landwirtschaftlichen Betrieben; sie kann vor Ort ohne vorherige Behandlung als Brennstoff genutzt werden, vorausgesetzt, die einschlägigen Anforderungen in Bezug auf den Umwelt- und Gesundheitsschutz sind erfüllt und die spezifische Verwendung hat keine schädlichen Auswirkungen auf die Umwelt oder die menschliche Gesundheit.
(4)
In Verbrennungsanlagen, die Geflügelgülle als Brennstoff verwenden, müssen die Hygienemaßnahmen getroffen werden, die erforderlich sind, um eine Ausbreitung möglicher Pathogene zu verhindern. Diese Maßnahmen müssen auch den Umgang mit dem Abwasser umfassen, das am Lagerungsort der Geflügelgülle entsteht.
(5)
Rückstände aus der Verbrennung von Geflügelgülle, in erster Linie die Asche, stellen eine ausgezeichnete Mineralstoffquelle dar, die für die Herstellung von Mineraldüngern genutzt werden kann; die Kommission arbeitet derzeit EU-Rechtsvorschriften für solche Rückstände aus. Daher sollte die Möglichkeit vorgesehen werden, die Rückstände aus der Verbrennung zu nutzen, statt sie als Abfall zu beseitigen.
(6)
Derzeit liegen der Kommission nur für Geflügelgülle umfassende Nachweise vor, dass eine Technik entwickelt wurde, mit der diese ohne schädliche Auswirkungen auf die Umwelt oder die menschliche Gesundheit in landwirtschaftlichen Betrieben als Brennstoff genutzt werden kann. Sollten der Kommission Nachweise dafür zugehen, dass auch die Gülle anderer Arten unter Gewährleistung eines gleichwertigen Niveaus an Umwelt- und Gesundheitsschutz als Brennstoff genutzt werden kann, könnten die einschlägigen Bestimmungen der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 entsprechend überarbeitet werden.
(7)
Um die Rechtmäßigkeit der weiteren Verwendung von Geflügelgülle als Brennstoff in Verbrennungsanlagen zu gewährleisten, sollten zusätzliche Anforderungen in Bezug auf Umwelt- und Gesundheitsschutz für diese spezielle Verwendung festgelegt werden, damit schädliche Auswirkungen auf die Umwelt und die menschliche Gesundheit vermieden werden.
(8)
Harmonisierte Anforderungen, mit denen die Risiken für die Gesundheit von Mensch und Tier und für die Umwelt, die aus der Verwendung von Gülle als Brennstoff in Verbrennungsanlagen in landwirtschaftlichen Betrieben entstehen, auf ganzheitliche Weise angegangen werden, würden auch der Entwicklung von Techniken für Verbrennungsanlagen, die Geflügelfülle in landwirtschaftlichen Betrieben als nachhaltige Brennstoffquelle nutzen, zugutekommen.
(9)
Daher sollte Artikel 6 der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 geändert werden, um zusätzliche Anforderungen in Bezug auf die Verwendung tierischer Nebenprodukte und Folgeprodukte als Brennstoff in Verbrennungsanlagen festzulegen.
(10)
Die Einhaltung bestimmter in dieser Verordnung genannter Umweltstandards durch die Betreiber sollte von der zuständigen Behörde oder in ihrem Namen überprüft werden.
(11)
Die in Anhang IV Kapitel IV Abschnitt 2 Buchstabe F der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 beschriebenen Verarbeitungsstandards für Wärmeboiler wurden als alternative Methode gemäß Artikel 20 der Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 genehmigt. Mit den erforderlichen Anpassungen können diese Standards auch auf die Verwendung von Tierfetten als Brennstoff in stationären Verbrennungsmotoren angewendet werden.
(12)
Anhang III der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 sollte daher entsprechend geändert werden.
(13)
Für die Anwendung der vorliegenden Verordnung ist es erforderlich, Bestimmungen für amtliche Kontrollen bezüglich der Verwendung von Tierfetten und Geflügelgülle als Brennstoff einzuführen. Anhang XVI der Verordnung (EU) Nr. 142/2011 sollte daher entsprechend geändert werden.
(14)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit, und weder das Europäische Parlament noch der Rat haben ihnen widersprochen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EU) Nr. 142/2011 wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 6 wird wie folgt geändert:
a)
Der Titel von Artikel 6 erhält folgende Fassung:
„Artikel 6
Beseitigung durch Abfallverbrennung, Beseitigung oder Verwertung durch Mitverbrennung und Verwendung als Brennstoff“.
b)
Folgende Absätze werden angefügt:
„(6) Die Unternehmer stellen sicher, dass andere Verbrennungsanlagen als die in Anhang IV Kapitel IV Abschnitt 2 genannten, die ihrer Kontrolle unterstehen und in denen tierische Nebenprodukte oder Folgeprodukte als Brennstoff verwendet werden, den allgemeinen Bedingungen und den besonderen Anforderungen entsprechen, die in Anhang III Kapitel IV bzw. V festgelegt sind, und von der zuständigen Behörde gemäß Artikel 24 Absatz 1 Buchstabe d der Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 zugelassen werden.
(7) Die zuständige Behörde lässt Verbrennungsanlagen im Sinne von Absatz 6 für die Verwendung tierischer Nebenprodukte und Folgeprodukte als Brennstoff nur zu, sofern
a)
die Verbrennungsanlagen in den Geltungsbereich von Anhang III Kapitel V der vorliegenden Verordnung fallen;
b)
die Verbrennungsanlagen alle einschlägigen allgemeinen Bedingungen und besonderen Anforderungen gemäß Anhang III Kapitel IV und V der vorliegenden Verordnung erfüllen;
c)
Verwaltungsverfahren existieren, mit denen gewährleistet wird, dass die Anforderungen an die Zulassung der Verbrennungsanlagen jedes Jahr kontrolliert werden.
(8) Zusätzlich zu den in Absatz 7 dieses Artikels genannten Bestimmungen gilt für die Verwendung von Geflügelgülle als Brennstoff gemäß Anhang III Kapitel V Folgendes:
a)
Der Antrag auf Zulassung, den ein Unternehmer der zuständigen Behörde gemäß Artikel 24 Absatz 1 Buchstabe d der Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 vorlegt, muss Nachweise enthalten, die von der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats oder von einer von dieser befugten Berufsorganisation zertifiziert sind und belegen, dass die Verbrennungsanlage, in der Geflügelgülle als Brennstoff verwendet wird, den Grenzwerten und Überwachungsanforderungen für Emissionen gemäß Anhang III Kapitel V Abschnitt B Nummer 4 der vorliegenden Verordnung vollständig entspricht.
b)
Bevor das Zulassungsverfahren gemäß Artikel 44 der Verordnung (EG) Nr. 1069/2009 abgeschlossen wird, müssen in der Verbrennungsanlage in den ersten sechs Betriebsmonaten von der zuständigen Behörde oder einer von dieser befugten Berufsorganisation mindestens zwei aufeinanderfolgende Kontrollen durchgeführt werden, eine davon unangekündigt, bei denen auch die erforderlichen Temperatur- und Emissionsmessungen vorgenommen werden. Nur wenn diese Kontrollen zeigen, dass die in Anhang III Kapitel V Abschnitt B Nummer 4 der vorliegenden Verordnung festgelegten Parameter eingehalten werden, kann eine vollumfängliche Zulassung erteilt werden.“
2.
Die Anhänge III und XVI werden nach Maßgabe des Anhangs der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Während einer Übergangszeit von zwei Jahren nach dem in Artikel 3 Absatz 1 genannten Zeitpunkt können die Mitgliedstaaten den Betrieb von Verbrennungsanlagen, die ausgeschmolzene Fette oder Geflügelgülle als Brennstoff verwenden und die gemäß den nationalen Rechtsvorschriften zugelassen wurden, weiterhin gestatten.
Artikel 3
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 15. Juli 2014.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 3. Juni 2014