PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/501
ze dne 24. března 2015
o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení řízení
(1)
Dne 26. června 2014 Evropská komise (dále jen „Komise“) zahájila antidumpingové šetření týkající se dovozu plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a Tchaj-wanu (dále jen „dotčené země“) do Unie na základě článku 5 základního nařízení. V Úředním věstníku Evropské unie uveřejnila příslušné oznámení (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Komise zahájila toto šetření na základě podnětu podaného dne 13. května 2014 sdružením Eurofer (dále jen „žadatel“) jménem výrobců plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli v Unii, kteří podali podnět. Žadatel představuje přibližně 50 % celkové výroby plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli v Unii. Podnět obsahoval důkazy o dumpingu uvedeného výrobku a výsledné podstatné újmě, které byly dostatečné k zahájení šetření.
(3)
Dne 14. srpna 2014 Komise zahájila antisubvenční šetření týkající se dovozu plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli z ČLR do Unie a zahájila samostatné šetření. Oznámení o zahájení antisubvenčního řízení zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie (3).
1.2. Celní evidence
(4)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 15. prosince 2014 prováděcí nařízení (EU) č. 1331/2014 (4), kterým se zavádí celní evidence dovozu plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z ČLR a Tchaj-wanu, a to počínaje dnem 17. prosince 2014.
1.3. Zúčastněné strany
(5)
V oznámení o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby ji za účelem účasti v šetření kontaktovaly. Kromě toho Komise o zahájení šetření výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a čínské a tchajwanské orgány, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich šetření týká, a vyzvala je k účasti. Komise o zahájení šetření rovněž informovala výrobce ve Spojených státech amerických (dále jen „USA“) a Jihoafrické republice a vyzvala je k účasti. V oznámení o zahájení Komise zúčastněné strany informovala, že uvažuje o USA jako o třetí zemi s tržním hospodářstvím („srovnatelná země“) ve smyslu čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
(6)
Zúčastněné strany měly příležitost vyjádřit se k zahájení šetření a požádat o slyšení u Komise a/nebo u úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
a) Výběr vzorku
(7)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že možná bude nutné vybrat vzorek zúčastněných stran v souladu s článkem 17 základního nařízení.
Výběr vzorku výrobců v Unii
(8)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že vybrala prozatímní vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě objemu výroby. Tento vzorek sestával ze čtyř výrobců v Unii. Výrobci v Unii vybraní do vzorku představovali přibližně 50 % objemu výroby. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k prozatímnímu vzorku vyjádřily. K prozatímnímu vzorku nebyly vzneseny žádné připomínky a prozatímní vzorek byl potvrzen. Vzorek je reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
Výběr vzorku dovozců
(9)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(10)
Požadované informace poskytlo a se zařazením do vzorku souhlasilo třicet jedna dovozců, kteří nejsou ve spojení. V souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala jako vzorek čtyři z nich na základě největšího objemu dovozu do Unie. V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení byly se všemi známými dotčenými dovozci vedeny ohledně výběru vzorku konzultace.
(11)
Komise obdržela připomínky týkající se vlastnické struktury jednoho z vybraných dovozců. Zúčastněné strany tvrdily, že jeden dovozce by do vzorku neměl být zahrnut, protože je ve spojení s jedním výrobcem v Unii. Tento dovozce však nebyl ve spojení s žádnými výrobci v Unii během období šetření, nýbrž až následně. Kromě toho pojem „dovozce, který není ve spojení“, znamená, že daný dovozce není ve spojení s vyvážejícími výrobci. Dovozce, který není ve spojení, totiž může být ve spojení s výrobcem v Unii.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců na Tchaj-wanu
(12)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny vyvážející výrobce na Tchaj-wanu, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zástupce Tchaj-wanu při EU, aby našli a/nebo kontaktovali případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(13)
Požadované informace poskytlo a se zařazením do vzorku souhlasilo celkem devět údajných vyvážejících výrobců. V souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení vybrala Komise vzorek čtyř vývozců (z nichž tři jsou ve spojení) na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen. Podle čl. 17 odst. 2 základního nařízení byli všichni známí dotčení vyvážející výrobci a orgány v dotčené zemi konzultováni ohledně výběru vzorku. Nebyly vzneseny žádné připomínky.
(14)
Šetření ukázalo, že dvě společnosti zařazené do vzorku a dvě spolupracující společnosti nezařazené do vzorku nesplňují definici vyvážejícího výrobce, jelikož působí pouze jako střediska služeb a dotčený výrobek používají jako výrobní vstup. Bylo zjištěno, že tyto společnosti nemají zařízení pro válcování za tepla ani za studena a jejich přidaná hodnota je s ohledem na náklady jejich vstupů nevýznamná. Ve skutečnosti kupují a prodávají různé druhy dotčeného výrobku (viz 26. až 28. bod odůvodnění níže).
(15)
Jedna z těchto společností je však ve spojení s vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku. Proto byla v šetření považována za součást uvedené skupiny společností. Po vyloučení společnosti, jež neodpovídala definici vyvážejícího výrobce, ze vzorku představuje zbytek vzorku nejméně zhruba 48 % celkového objemu vývozu z Tchaj-wanu do Unie a přibližně 80 % domácího prodeje na Tchaj-wanu. Vzorek byl tudíž stále reprezentativní.
(16)
Komise vyloučila z výpočtu všech individuálních dumpingových rozpětí a úrovně pro odstranění újmy ostatní tři společnosti. V důsledku toho nebyla pro tyto tři společnosti stanovena žádná celní sazba.
Individuální zjišťování
(17)
Jeden vyvážející výrobce z Tchaj-wanu požádal o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení a toto individuální zjišťování mu bylo přiznáno.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR
(18)
Aby mohla rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala Komise všechny vyvážející výrobce v ČLR, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala orgány ČLR, aby našly a/nebo kontaktovaly případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(19)
Požadované informace poskytlo a se zařazením do vzorku souhlasilo osm vyvážejících výrobců v ČLR. V souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala vzorek čtyř společností ze dvou skupin na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen. Podle čl. 17 odst. 2 základního nařízení byli všichni známí dotčení vyvážející výrobci a orgány v dotčené zemi konzultováni ohledně výběru vzorku. Nebyly vzneseny žádné připomínky.
b) Formuláře žádostí o zacházení jako v tržním hospodářství pro vyvážející výrobce v ČLR
(20)
Pro účely čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení zaslala Komise formuláře žádostí o zacházení jako v tržním hospodářství všem spolupracujícím vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku a spolupracujícím vyvážejícím výrobcům nezařazeným do vzorku, kteří si přáli požádat o individuální zjišťování podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení, známému sdružení vyvážejících výrobců a orgánům ČLR. Žádný z vyvážejících výrobců o zacházení jako v tržním hospodářství nepožádal.
c) Dotazník
(21)
Komise zaslala dotazníky čínským a tchajwanským vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, vyvážejícím výrobcům, kteří si přáli požádat o individuální zjišťování, výrobcům ve dvou potenciálních srovnatelných zemích, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a rovněž uživatelům, kteří se přihlásili.
(22)
Na dotazník odpověděli čtyři čínští vyvážející výrobci zařazení do vzorku, čtyři tchajwanští vyvážející výrobci zařazení do vzorku (včetně dvou, kteří - jak se ukázalo - nebyli vyvážejícími výrobci), jeden tchajwanský vyvážející výrobce, který žádal o individuální zjišťování, dva výrobci v USA (srovnatelné zemi), čtyři výrobci v Unii zařazení do vzorku, čtyři dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazení do vzorku a šest uživatelů.
d) Inspekce na místě
(23)
Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné k předběžnému stanovení existence dumpingu, výsledné újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě podle článku 16 základního nařízení se uskutečnily v prostorách těchto společností:
Výrobci v Unii
-
Acciai Speciali Terni S.P.A., Terni, Itálie
-
Acerinox Europa SAU, Palmones-Los Barrios a Madrid, Španělsko
-
Aperam Stainless Europe, La Plaine Saint Denis, Francie
Středisko služeb společnosti Acciai Speciali Terni S.P.A., které je ve spojení
-
Terninox, Ceriano Laghetto, Itálie
Žadatel
-
Eurofer, Brusel, Belgie
Vyvážející výrobci na Tchaj-wanu
-
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei city
-
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung city
-
YC Inox Co., Ltd., Chang-Hua Hsien city
-
Yieh Mau Corporation, Kaohsiung city
-
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung city
Vyvážející výrobci v ČLR
-
Baosteel Stainless Co., Ltd, Šanghaj
-
Ningbo Baoxin Stainless Co., Ltd, Ningbo
-
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd, Taiyuan City
Dovozce v Unii, který je ve spojení s výrobcem
-
Baosteel Europe GmbH, Hamburk, Německo
(24)
Komise uspořádala slyšení, včetně slyšení u úředníka pro slyšení, s vyvážejícími výrobci, sdruženími a dovozci.
1.4. Období šetření a posuzované období
(25)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(26)
Dotčeným výrobkem jsou ploché válcované výrobky z korozivzdorné oceli, dále již neupravené, pouze válcované za studena (úběrem za studena) pocházející z Číny a Tchaj-wanu, v současnosti kódů KN 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 a 7220 20 89 (dále jen „dotčený výrobek“).
(27)
Ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli mají širokou škálu použití, například při výrobě domácích spotřebičů (například vnitřních částí praček a myček nádobí), svařovaných trubek a zdravotnických prostředků, jakož i v odvětví zpracování potravin a v automobilovém průmyslu.
(28)
Šetřením bylo prokázáno, že různé druhy dotčeného výrobku mají stejné základní fyzické, chemické a technické vlastnosti a používají se v podstatě ke stejným účelům.
2.2. Obdobný výrobek
(29)
Bylo zjištěno, že ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli vyráběné a prodávané v dotčených zemích a ve srovnatelné zemi mají v podstatě stejné fyzické, chemické a technické vlastnosti a stejná základní použití jako ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli vyráběné v dotčených zemích a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
(30)
Zúčastněné strany tvrdily, že některé typy výrobku (včetně úzkých a precizních pásků) by měly být vyloučeny z oblasti působnosti šetření, protože výrobci v Unii nemohou plně zásobovat těmito segmenty trhu. Výrobní odvětví Unie však poskytlo důkazy, že jsou těmito segmenty trhu skutečně schopni plně zásobovat.
(31)
Pokud jde o precizní pásky, strany dále tvrdily, že Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise rozhodlo o vyloučení tohoto typu výrobku z příslušného výrobkového trhu, a to ve své analýze týkající se spojení podniků Outokumpu/INOXUM (5). Nicméně definice trhu ve věci týkající se spojení podniků se zaměřuje na nahraditelnost na straně poptávky a na straně nabídky. V případě antidumpingu je trh definován fyzickými vlastnostmi výrobku, který je předmětem šetření. Proto se v případě antidumpingu mohou typy výrobku lišit v některých parametrech (šířka, tolerance, mechanické vlastnosti). Kromě toho tento typ výrobku byl od samého počátku součástí šetření, jelikož výrobci precizních pásků v Unii byli kontaktováni při ověření postavení.
(32)
Komise proto tvrzení odmítla a rozsah definice výrobku, který je předmětem šetření, ponechala beze změny.
3. DUMPING
3.1. ČLR
3.1.1. Běžná hodnota
3.1.1.1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(33)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení Komise určí běžnou hodnotu v souladu s čl. 2 odst. 1 až 6 uvedeného nařízení pro vyvážející výrobce v ČLR, kteří podali žádost a prokázali, že splňují kritéria uvedená v čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení, a mohlo by jim být proto přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství.
(34)
Za účelem určení, zda jsou kritéria v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení splněna, si Komise vyžádala nezbytné informace tím, že požádala vyvážející výrobce o vyplnění formuláře žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Žádný z nich o zacházení jako v tržním hospodářství nepožádal.
3.1.1.2. Srovnatelná země
(35)
Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení byla běžná hodnota pro vyvážející výrobce, jimž nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, určena na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím. Pro tento účel bylo nutné vybrat srovnatelnou zemi.
(36)
V oznámení o zahájení Komise informovala zúčastněné strany, že jako o vhodné srovnatelné zemi uvažuje o USA, a vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily.
(37)
Komise kontaktovala řadu potenciálních srovnatelných zemích (Indii, Jižní Afriku, Jižní Koreu, Tchaj-wan a USA) a na základě obdržených informací požádala 32 známých výrobců obdobného výrobku v Jižní Africe, Jižní Koreji a USA o poskytnutí informací. O výrobcích v Indii neobdržela žádné informace, a Indie tudíž nemohla být považována za potenciální srovnatelnou zemi. Tchaj-wan je předmětem stejného šetření, a informace poskytnuté výrobci, jichž se šetření týkalo, byly tedy za tímto účelem zohledněny.
(38)
Pouze dva výrobci v USA odpověděli na dotazník pro výrobce ve srovnatelné zemi. Komise tedy musela vybrat mezi USA a Tchaj-wanem.
(39)
V USA existují alespoň čtyři velcí výrobci obdobného výrobku (tři jsou vertikálně integrovaní a jeden nikoli) a celková výroba a spotřeba jsou srovnatelné s ČLR. Na Tchaj-wanu existuje jedna velká vertikálně integrovaná skupina výrobců, která řídí trh bez ohledu na existenci několika malých neintegrovaných výrobců. Výrobní proces v USA je podobný jako na Tchaj-wanu a přinejmenším jako u některých vyvážejících výrobců v ČLR. Suroviny používané v USA a na Tchaj-wanu jsou v zásadě stejné. V USA existují antidumpingová cla namířená proti Japonsku, Jižní Koreji a Tchaj-wanu a na Tchaj-wanu cla namířená proti ČLR a Jižní Koreji. Nicméně dovoz obdobného výrobku do USA a na Tchaj-wan je významný a během období šetření představuje přibližně 17 %, resp. 37 % celkové spotřeby těchto států. Hlavními zeměmi vyvážejícími do USA jsou Mexiko, ČLR, Tchaj-wan, Francie, Finsko, Japonsko a Německo a na Tchaj-wan pak ČLR, Jižní Korea, Japonsko, Finsko a Vietnam.
(40)
S ohledem na tyto okolnosti jsou USA považovány za vhodnější srovnatelnou zemi ze dvou hlavních důvodů:
i)
zatímco trh v USA je velmi konkurenční, trh a ceny plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli na Tchaj-wanu se do značné míry řídí jednou skupinou společností,
ii)
domácí trh na Tchaj-wanu je podstatně menší než v ČLR a USA.
(41)
Zúčastněné strany nesouhlasily s použitím USA jako srovnatelné země především kvůli údajnému rozdílnému výrobnímu postupu a rozdílnému druhu surovin používaných při výrobě. Tvrdily, že v tomto ohledu bude Tchaj-wan, který je rovněž zahrnut do tohoto šetření, vhodnější srovnatelnou zemí než USA.
(42)
Komise v této fázi dospěla k závěru, že USA jsou vhodnou srovnatelnou zemí podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
3.1.1.3. Běžná hodnota (srovnatelná země)
(43)
Informace obdržené od spolupracujících výrobců ve srovnatelné zemi byly použity jako základ pro stanovení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce, jimž nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
(44)
Komise nejprve v souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení zkoumala, zda je celkový objem domácího prodeje dvou spolupracujících výrobců ve srovnatelné zemi reprezentativní. Objem domácího prodeje je reprezentativní tehdy, když celkový objem domácího prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu představoval během období šetření alespoň 5 % celkového objemu vývozu dotčeného výrobku každého čínského vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku do Unie. Na základě tohoto kritéria byl celkový objem prodeje dvou spolupracujících výrobců obdobného výrobku na domácím trhu ve srovnatelné zemi reprezentativní.
(45)
Komise následně určila u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku typy výrobku prodávané na domácím trhu, které byly shodné nebo srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(46)
Dále Komise stanovila podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu u každého typu výrobku během období šetření, aby mohla rozhodnout, zda pro účely výpočtu běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení použije skutečný domácí prodej.
(47)
Běžná hodnota je založena na skutečné ceně jednotlivých typů výrobku na domácím trhu bez ohledu na to, zda jejich prodej je, či není ziskový, pokud:
i)
objem prodeje typu výrobku, prodávaného za čistou prodejní cenu rovnou vypočteným výrobním nákladům nebo přesahující tyto náklady, představoval více než 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu výrobku a
ii)
vážená průměrná prodejní cena tohoto typu výrobku se rovná jednotkovým výrobním nákladům nebo je vyšší.
(48)
V takovém případě je běžná hodnota vážený průměr cen veškerého domácího prodeje tohoto typu výrobku během období šetření. Komise zohlednila veškeré transakce vykázané jako domácí prodej, neboť nebyl důvod pochybovat o tom, že byl určen k domácí spotřebě.
(49)
Běžná hodnota je skutečná domácí cena jednotlivých typů výrobku pouze v případě ziskového prodeje daných typů výrobku na domácím trhu během období šetření, pokud:
i)
objem ziskového prodeje typu výrobku tvoří nejvýše 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu nebo
ii)
vážená průměrná cena tohoto typu výrobku je nižší než jednotkové výrobní náklady.
3.1.2. Vývozní cena
(50)
Vyvážející výrobci zařazení do vzorku prodávali výrobek na vývoz do Unie buď přímo nezávislým odběratelům, nebo - v případě jednoho vyvážejícího výrobce - prostřednictvím společnosti ve spojení, která působila jako dovozce.
(51)
Jestliže vyvážející výrobci dotyčný výrobek prodávali na vývoz přímo nezávislým odběratelům v Unii, byla vývozní cena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanovena na základě cen skutečně zaplacených nebo splatných za dotčený výrobek prodávaný na vývoz do Unie.
(52)
Pokud vyvážející výrobce prodával dotčený výrobek na vývoz do Unie prostřednictvím společnosti ve spojení, která působila jako dovozce, byly vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení stanoveny na základě cen, za které byl dovezený výrobek v Unii poprvé znovu prodán nezávislému odběrateli. V tomto případě byly provedeny úpravy cen o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem, včetně prodejních, režijních a správních nákladů, a o dosažený zisk.
3.1.3. Srovnání
(53)
Komise srovnala běžné hodnoty a vývozní ceny výrobců zařazených do vzorku na základě ceny ze závodu.
(54)
Pokud to odůvodňovala potřeba zajistit spravedlivé srovnání, upravila Komise v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení běžnou hodnotu a/nebo vývozní cenu o rozdíly, které mají vliv na cenu a srovnatelnost ceny. Byly provedeny úpravy s ohledem na náklady na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejší náklady, balení, úvěry, bankovní poplatky a provize.
3.1.4. Dumpingová rozpětí
(55)
U vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise srovnávala váženou průměrnou běžnou hodnotu každého typu obdobného výrobku ve srovnatelné zemi (viz 43. až 49. bod odůvodnění výše) s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku podle čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(56)
Na tomto základě prozatímní vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z ceny CIF (zahrnující náklady, pojištění a přepravu zboží) na hranice Unie před proclením představují:
Tabulka 1
Dumpingová rozpětí, ČLR
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
(57)
U spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, vypočítala Komise vážené průměrné dumpingové rozpětí v souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo tudíž stanoveno na základě váženého průměru dumpingových rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(58)
Na tomto základě činí prozatímní dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, 30,0 %.
(59)
U všech ostatních vyvážejících výrobců v dotčené zemi stanovila Komise dumpingové rozpětí na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení. Za tímto účelem Komise určila úroveň spolupráce vyvážejících výrobců. Úroveň spolupráce je objem vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců do Unie vyjádřený jako podíl na celkovém objemu vývozu - jak je uveden v dovozních statistikách Eurostatu - z dotčené země do Unie.
(60)
Úroveň spolupráce byla považována za vysokou a na tomto základě se Komise rozhodla použít pro určení dumpingového rozpětí pro zbývající podniky hodnotu té ze společností zařazených do vzorku, jejíž dumpingové rozpětí je nejvyšší.
(61)
Prozatímní dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením jsou následující:
Tabulka 2
Dumpingová rozpětí, ČLR
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
(%)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
Ostatní spolupracující společnosti
30,0
Všechny ostatní společnosti
34,9
3.2. Tchaj-wan
3.2.1. Běžná hodnota
(62)
Komise nejprve v souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení zkoumala, zda je celkový objem domácího prodeje u každého vyvážejícího výrobce, který je předmětem šetření, reprezentativní. Za vyvážející výrobce, kteří jsou předmětem šetření, Komise považovala vyvážející výrobce zařazené do vzorku a jednoho vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování. Objem domácího prodeje je reprezentativní tehdy, když celkový objem domácího prodeje obdobného výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu připadající na vyvážejícího výrobce představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje dotčeného výrobku vyváženého během období šetření do Unie.
(63)
Komise zjistila, že objem domácího prodeje vykázaný vyvážejícími výrobci, kteří jsou předmětem šetření, zahrnoval významné množství obdobného výrobku prodávaného distributorům, kteří jej dále vyváželi. Výpočet na základě dostupných údajů o výrobě od spolupracujících společností a statistik týkajících se dovozu a vývozu obdobného výrobku na Tchaj-wanu potvrdil, že domácí prodej vykázaný spolupracujícími vyvážejícími výrobci zahrnoval přibližně 50 % nepřímého prodeje na vývoz, který nebyl určen k domácí spotřebě.
(64)
Komise dále zjistila, že na domácím trhu na Tchaj-wanu existoval systém slev. Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku vysvětlil, že tento systém byl vymyšlen s cílem poskytnout pobídku místním střediskům služeb (distributorům), která dále vyvážela jejich výrobky z oceli. Protože ceny stanovené na domácím trhu dvěma hlavními výrobci, včetně slev, jsou v širokém měřítku měsíčně sdělovány všem distributorům, bylo i při neexistenci slev poskytovaných jinými výrobci jejich odběratelům stanovování cen za zboží, jež končí na tuzemském trhu, i za dále vyvážené zboží značně ovlivněno tchajwanským systémem stanovování cen.
(65)
S ohledem na zjištění vyplývající z inspekcí na místě byli tři vyvážející výrobci požádáni, aby přezkoumali prodej, který vykázali pro domácí trh na Tchaj-wanu, a odstranili veškerý prodej, který nebyl určen k domácí spotřebě. Tito výrobci však pouze potvrdili, že neznali konečné místo určení obdobného výrobku, jejž prodávali svým zákazníkům.
(66)
Jak je vysvětleno výše v 63. bodě odůvodnění, a aby se zajistilo, že běžná hodnota se zakládala pouze na cenách stanovených pro domácí spotřebu, zaujala Komise k výpočtu prozatímního dumpingu konzervativní přístup a použila vykázaný prodej koncovým uživatelům na Tchaj-wanu. Komise považovala za koncové uživatele veškeré hospodářské subjekty, jež dále transformovaly obdobný výrobek na jiný výrobek, který již dále nebyl obdobným výrobkem. Z domácího prodeje byl vyloučen prodej distributorům nebo obchodníkům, protože Komise během šetření zjistila, že jeden z hlavních distributorů na Tchaj-wanu, který nakupoval velký objem obdobného výrobku, jejž jeho dodavatelé vykázali v rámci domácího prodeje, většinu takto zakoupeného objemu vyvážel.
(67)
Na základě tohoto kritéria byl celkový objem prodeje každého jednotlivého vyvážejícího výrobce obdobného výrobku, který je předmětem šetření, na domácím trhu reprezentativní.
(68)
Komise následně určila u vyvážejících výrobců, kteří jsou předmětem šetření, s reprezentativním domácím prodejem typy výrobku prodávané na domácím trhu, jež byly shodné nebo srovnatelné s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie.
(69)
Poté Komise prověřovala, zda jsou typy výrobku prodávané výrobci, kteří jsou předmětem šetření, na jejich domácím trhu ve srovnání s typy výrobku prodávanými na vývoz do Unie reprezentativní v souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Objem domácího prodeje určitého typu výrobku je považován za reprezentativní tehdy, když celkový objem prodeje daného typu výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu představuje během období šetření alespoň 5 % celkového objemu prodeje shodného nebo srovnatelného typu výrobku vyváženého do Unie.
(70)
Dále Komise stanovila podíl ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu u každého typu výrobku během období šetření, aby mohla rozhodnout, zda pro účely výpočtu běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení použije skutečný domácí prodej.
(71)
Běžná hodnota je založena na skutečné ceně jednotlivých typů výrobku na domácím trhu bez ohledu na to, zda jejich prodej je, či není ziskový, pokud:
i)
objem prodeje typu výrobku, prodávaného za čistou prodejní cenu rovnou vypočteným výrobním nákladům nebo přesahující tyto náklady, představoval více než 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu a
ii)
vážená průměrná prodejní cena tohoto typu výrobku se rovná jednotkovým výrobním nákladům nebo je vyšší.
(72)
V takovém případě je běžná hodnota vážený průměr cen veškerého domácího prodeje tohoto typu výrobku během období šetření.
(73)
Běžná hodnota je skutečná cena jednotlivých typů výrobku na domácím trhu pouze v případě ziskového prodeje daných typů výrobku na domácím trhu během období šetření, pokud:
i)
objem ziskového prodeje typu výrobku tvoří nejvýše 80 % celkového objemu prodeje tohoto typu nebo
ii)
vážená průměrná cena tohoto typu výrobku je nižší než jednotkové výrobní náklady.
(74)
Analýza domácího prodeje ukázala, že u některých typů výrobku byl domácí prodej ziskový a že vážená průměrná prodejní cena byla vyšší než výrobní náklady. Proto byla běžná hodnota vypočtena jako vážený průměr cen veškerého prodeje na domácím trhu uskutečněného v období šetření (v případě, že byly splněny podmínky uvedené výše v 71. bodě odůvodnění), nebo jako vážený průměr pouze ziskového prodeje (v případě, že tyto podmínky splněny nebyly). Jelikož prodej některých typů obdobného výrobku byl nulový nebo nedostatečný, anebo v případech, kdy v běžném obchodním styku nebyl zjištěn žádný prodej, vypočítala Komise běžnou hodnotu v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení.
(75)
Běžná hodnota byla vypočítána přidáním těchto položek k průměrným výrobním nákladům obdobného výrobku, jež vznikly vyvážejícím výrobcům, kteří jsou předmětem šetření, během období šetření:
i)
vážených průměrných prodejních, režijních a správních nákladů vynaložených během období šetření vyvážejícími výrobci, kteří jsou předmětem šetření, při domácím prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku a
ii)
váženého průměrného zisku dosaženého během období šetření vyvážejícími výrobci, kteří jsou předmětem šetření, při domácím prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
(76)
U jednoho z šetřených vyvážejících výrobců byly upraveny výrobní náklady. Jelikož značné množství vstupů používaných k výrobě obdobného výrobku bylo rovněž zajištěno prostřednictvím dodavatele ve spojení, nahradila Komise náklady na nákup těchto vstupů výrobními náklady vstupů šetřeného vyvážejícího výrobce.
(77)
U téhož vyvážejícího výrobce Komise rovněž zjistila, že byla dvakrát započtena úprava o hodnotu šrotu, protože množství vstupů přetvořených na konečné výrobky bylo vykázáno jako čisté množství bez šrotu. Komise proto zamítla odpočty hodnoty šrotu z výrobních nákladů konečného výrobku.
(78)
U typů výrobku, které se na domácím trhu neprodávají v reprezentativních množstvích, byly doplněny průměrné prodejní, režijní a správní náklady a zisk z běžných obchodních transakcí na domácím trhu pro tyto typy. U typů výrobku, které se na domácím trhu neprodávají vůbec, nebo jestliže nebyl zjištěn žádný prodej v běžném obchodním styku, byly doplněny vážené průměrné prodejní, režijní a správní náklady a zisk ze všech běžných obchodních transakcí na domácím trhu.
3.2.2. Vývozní cena
(79)
Šetření vyvážející výrobci prodávali dotčený výrobek na vývoz buď přímo nezávislým odběratelům v Unii, nebo prostřednictvím nezávislých distributorů na Tchaj-wanu. Vývozní cena byla proto stanovena na základě skutečně zaplacených nebo splatných cen v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
3.2.3. Srovnání
(80)
Komise srovnala běžné hodnoty a vývozní ceny šetřených vyvážejících výrobců na základě ceny ze závodu.
(81)
Pokud to odůvodňovala potřeba zajistit spravedlivé srovnání, upravila Komise v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení běžnou hodnotu a/nebo vývozní cenu o rozdíly, které mají vliv na cenu a srovnatelnost ceny. Byly provedeny úpravy s ohledem na náklady na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejší náklady, balení, úvěry, bankovní poplatky a provize.
(82)
Vyvážející výrobci zařazení do vzorku nepoužili směnné kurzy uvedené v antidumpingových dotaznících, které jim byly zaslány před inspekcí na místě. Komise tudíž přepočítala transakce s použitím směnných kurzů uvedených v dotaznících.
3.2.4. Dumpingová rozpětí
(83)
U vyvážejících výrobců, kteří jsou předmětem šetření, včetně dvou společností ve spojení zařazených do vzorku a jedné společnosti, jíž bylo přiznáno individuální zjišťování, Komise srovnávala váženou průměrnou běžnou hodnotu každého typu obdobného výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku podle čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(84)
Na tomto základě prozatímní vážená průměrná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Tabulka 3
Dumpingová rozpětí, Tchaj-wan
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
(%)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd. (individuální zjišťování)
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. a Yieh United Steel Corporation
10,9
(85)
Pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zařazeni do vzorku, Komise vážené průměrné dumpingové rozpětí vypočetla v souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení. Toto rozpětí bylo tudíž stanoveno na základě rozpětí stanovených pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku.
(86)
Na tomto základě činí prozatímní dumpingové rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců, kteří nebyli zařazeni do vzorku, 10,9 %.
(87)
U všech ostatních společností v dotčené zemi stanovila Komise v souladu s článkem 18 základního nařízení dumpingové rozpětí na základě dostupných údajů. Za tímto účelem Komise určila úroveň spolupráce. Úroveň spolupráce je objem vývozu spolupracujících společností do Unie vyjádřený jako podíl na celkovém objemu vývozu - jak je uveden v dovozních statistikách Eurostatu - z dotčené země do Unie.
(88)
Úroveň spolupráce byla v tomto případě považována za vysokou a na tomto základě se Komise rozhodla použít pro určení dumpingového rozpětí pro zbývající podniky úroveň té ze společností, jejíž dumpingové rozpětí je nejvyšší.
(89)
Prozatímní dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením jsou následující:
Tabulka 4
Dumpingová rozpětí, Tchaj-wan
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
(%)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. a Yieh United Steel Corporation
10,9
Ostatní spolupracující společnosti
10,9
Všechny ostatní společnosti
12,0
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(90)
Během období šetření vyrábělo obdobný výrobek v Unii devět známých výrobců. Tyto společnosti představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(91)
Celková výroba v Unii během období šetření byla stanovena na více než 3 miliony tun. Tento číselný údaj Komise stanovila na základě veškerých dostupných informací týkajících se výrobního odvětví Unie, například informací získaných od výrobců zařazených do vzorku a údajů uvedených v podnětu pro ostatní výrobce v Unii. Největší výrobce v Unii nespolupracoval, ani neměl proti podnětu výhrady. Při šetření spolupracovalo šest výrobců v Unii představujících přibližně 55 % prodeje a výroby v Unii. Jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění výše, do vzorku byli vybráni čtyři výrobci v Unii, kteří představují přibližně 50 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii.
(92)
Zúčastněné strany tvrdily, že jeden výrobce v Unii zařazený do vzorku by měl být vyloučen z definice výrobního odvětví Unie, neboť podstatné množství dotčeného výrobku dovážel. Dovoz uskutečňovaný tímto výrobcem v Unii z dotčených zemí však představoval méně než 5 % celkového dovozu dotčeného výrobku a méně než 2 % objemu jeho prodeje v Unii. Na tomto základě se má v této fázi za to, že tento výrobce v Unii byl součástí výrobního odvětví Unie.
(93)
Zúčastněné strany tvrdily, že nezahrnutí největšího výrobce v Unii do vzorku činí vzorek nereprezentativním. Jak již bylo uvedeno, čtyři výrobci v Unii zařazení do vzorku představují přibližně 50 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii. Komise tudíž dospěla k závěru, že vzorek je reprezentativní. V každém případě se tento největší výrobce nepřihlásil.
4.2. Spotřeba v Unii
(94)
Komise stanovila spotřebu v Unii na základě údajů o objemech prodeje vlastní produkce výrobního odvětví Unie shromážděných od výrobců zařazených do vzorku, údajů uvedených v podnětu pro ostatní výrobce v Unii a údajů o objemech dovozu na trh Unie získaných ze statistik Eurostatu.
(95)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 5
Spotřeba v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Spotřeba v Unii
3 161 737
3 250 977
3 256 438
3 300 127
Index
100
103
103
104
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku, podnět, Eurostat.
(96)
Spotřeba v Unii během posuzovaného období průběžně rostla o 4 %.
4.3. Dovoz z dotčených zemí
4.3.1. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(97)
Komise zjišťovala, zda by dovoz dotčeného výrobku z dotčených zemí neměl být posouzen souhrnně v souladu s čl. 3 odst. 4 základního nařízení.
(98)
Dumpingové rozpětí stanovené s ohledem na dovoz z ČLR a Tchaj-wanu bylo vyšší než úroveň považovaná za nepatrnou podle čl. 9 odst. 3 základního nařízení. Objem dovozu z každé dotčené země nebyl zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení. Podíl na trhu během období šetření činil 5,1 % pro Tchaj-wan a 4,3 % pro ČLR.
(99)
Podmínky hospodářské soutěže mezi dumpingovým dovozem z ČLR a Tchaj-wanu a obdobným výrobkem byly podobné. Přesněji řečeno dovážené výrobky soutěžily spolu navzájem i s obdobným výrobkem vyráběným v Unii, neboť všechny výrobky splňují stejné celosvětové normy, a jsou tudíž vzájemně zaměnitelné. Rovněž jsou prodávány prostřednictvím stejných prodejních kanálů a podobným kategoriím odběratelů.
(100)
Tchajwanské sdružení odvětví železa a oceli (dále jen „TSIIA“) tvrdilo, že Komise by neměla souhrnně posuzovat účinky dumpingového dovozu z ČLR a Tchaj-wanu. Tvrdilo, že ačkoli ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli lze považovat za obdobné ve smyslu základního nařízení, nevztahují se na tchajwanský prodej na trhu Unie stejné podmínky hospodářské soutěže jako na čínský dovoz. Zejména by se měly lišit, pokud jde o třídy a jakost, přičemž tchajwanské výrobky dosahují vyšší jakosti.
(101)
Tvrzení týkající se různých tříd se vztahuje pouze na speciální výrobky, jež představují méně než 1 % dovozu. Kromě toho všechny výrobky (z EU, ČLR i Tchaj-wanu) splňují stejné celosvětové normy a nebyla předložena žádná tvrzení, jež by kvantifikovala rozdíly ve fyzických vlastnostech mezi obdobným výrobkem vyráběným v Unii a dováženým výrobkem, takže tento argument je neopodstatněný. Námitka byla proto zamítnuta.
(102)
Všechna kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení byla tudíž splněna a dovoz z ČLR a Tchaj-wanu byl pro účely stanovení újmy posouzen souhrnně.
4.3.2. Objem dovozu z dotčených zemí a jeho podíl na trhu
(103)
Objem dovozu stanovila Komise na základě údajů o objemu dovozu ze statistik Eurostatu. Podíl dovozu na trhu byl stanoven na stejném základě.
(104)
Dovoz z dotčených zemí do Unie se vyvíjel takto:
Tabulka 6
Objem dovozu a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Objem dovozu z ČLR (tuny)
56 477
95 876
87 759
143 420
Index
100
170
155
254
Podíl na trhu (%)
1,8
2,9
2,7
4,3
Index
100
165
151
243
Objem dovozu z Tchaj-wanu (tuny)
127 664
173 968
132 392
169 097
Index
100
136
104
132
Podíl na trhu (%)
4,0
5,4
4,1
5,1
Index
100
133
101
127
Objem dovozu z dotčených zemí (tuny)
184 140
269 845
220 151
312 517
Index
100
147
120
170
Podíl na trhu (%)
5,8
8,3
6,8
9,5
Index
100
143
116
163
Zdroj: Eurostat.
(105)
Souhrnný dovoz z dotčených zemí vzrostl mezi rokem 2010 a obdobím šetření o 70 % ze 184 140 tun na 312 517 tun. Dovoz během celého posuzovaného období neustále rostl s výjimkou roku 2012, kdy byl objem dovozu vyšší než v roce 2010, ale pod úrovní roku 2011.
(106)
Souhrnný podíl na trhu se v posuzovaném období zvýšil o 63 % z 5,8 % na 9,5 %. Podobně jako objem dovozu během celého posuzovaného období neustále rostl i podíl na trhu, s výjimkou roku 2012.
4.3.3. Dovozní ceny u dovozu z dotčených zemí a cenové podbízení
(107)
Dovozní ceny stanovila Komise na základě údajů o hodnotě a objemu dovozu ze statistik Eurostatu. Cenové podbízení dovozu bylo stanoveno na základě odpovědí na dotazník poskytnutých výrobci v Unii zařazenými do vzorku, vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a vyvážejícím výrobcem, jemuž bylo přiznáno individuální zjišťování, uvedenými v 17. bodě odůvodnění výše.
(108)
Vážená průměrná dovozní cena z dotčených zemí do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 7
Dovozní ceny
2010
2011
2012
Období šetření
ČLR (EUR/tuna)
2 175
2 280
2 253
2 008
Index
100
105
104
92
Tchaj-wan (EUR/tuna)
2 268
2 414
2 143
1 897
Index
100
106
94
84
Dotčené země (EUR/tuna)
2 239
2 366
2 187
1 948
Index
100
106
98
87
Zdroj: Eurostat.
(109)
Dovozní ceny z ČLR a Tchaj-wanu nejprve mezi rokem 2010 a 2011 vzrostly o 6 procentních bodů. Následně poklesly o 19 procentních bodů a celkový pokles činil 13 %. Dovozní ceny z ČLR a Tchaj-wanu sledovaly obdobný trend, s výjimkou roku 2012, kdy byly zaznamenány stále poměrně vysoké ceny pro ČLR, ale již poměrně nízké ceny pro Tchaj-wan. U obou zemí ceny dále klesly mezi rokem 2012 a obdobím šetření.
(110)
Cenové podbízení během období šetření stanovila Komise srovnáním:
i)
váženého průměru prodejních cen výrobců v Unii zařazených do vzorku účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, podle typu výrobku, upravených na úroveň ceny ze závodu, a
ii)
odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu šetřených čínských a tchajwanských výrobců prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu.
(111)
Toto srovnání cen bylo provedeno podle typu výrobku u jednotlivých transakcí, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení slev, provizí a nákladů na dodání. Výsledek srovnání byl vyjádřen jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření. Ukázal, že vážený průměr rozpětí cenového podbízení u dovozu z dotčených zemí na trh Unie činil 9,6 % až 11,3 %.
(112)
Šetření ukázalo, že vyvážející výrobci prodávají téměř výhradně nezávislým distributorům nebo střediskům služeb pro ocelářský průmysl, zatímco výrobní odvětví Unie prodávalo distributorům, střediskům služeb pro ocelářský průmysl a konečným uživatelům. Z šetření nicméně nevyplynulo, že by tento rozdíl v obchodní úrovni měl dopad na ceny. Nezávislí distributoři a střediska služeb pro ocelářský průmysl naopak tvrdili, že jim výrobci v Unii neposkytují příznivější podmínky prodeje než uživatelům.
4.4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.4.1. Obecné poznámky
(113)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo posouzení dopadu dumpingového dovozu na výrobní odvětví Unie posouzení všech hospodářských ukazatelů, které ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie v průběhu posuzovaného období.
(114)
Jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění výše, byl za účelem stanovení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku. Do vzorku byli zařazeni čtyři výrobci.
(115)
Pro účely stanovení újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise posoudila makroekonomické ukazatele na základě údajů získaných od výrobců zařazených do vzorku a u ostatních výrobců v Unii na základě údajů uvedených v podnětu. Údaje se týkaly všech výrobců v Unii. Mikroekonomické ukazatele posuzovala Komise na základě údajů obsažených v odpovědích na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Údaje se týkaly výrobců v Unii zařazených do vzorku. Oba soubory údajů byly shledány jako reprezentativní pro hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
(116)
Makroekonomickými ukazateli jsou: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita a výše dumpingového rozpětí.
(117)
Mikroekonomickými ukazateli jsou: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(118)
Zúčastněné strany tvrdily, že pro posouzení újmy by měly být namísto rozdělení ukazatelů na makroekonomické a mikroekonomické ukazatele soustavně používány údaje týkající se výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tvrdily, že samostatná analýza makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů byla předmětem manipulace ze strany žadatele, jelikož žadatel mohl ovlivňovat shromažďování údajů na makroekonomické úrovni, neboť rozhodnutí, zda určitý ukazatel byl makroekonomickým nebo mikroekonomickým ukazatelem, se zakládalo na dostupnosti informací.
(119)
Komise stanovila makroekonomické ukazatele a analyzovala je ve stavu zjištěném na úrovni Unie, a nikoli pouze na úrovni výrobců v Unii zařazených do vzorku. Má se za to, že pokud jde o makroekonomické ukazatele, odrážejí úplné údaje za celé výrobní odvětví Unie, které zahrnují rovněž údaje od společností zařazených do vzorku, situaci během posuzovaného období lépe než údaje pouze za část tohoto odvětví.
(120)
Údaje poskytnuté žadatelem pro posouzení makroekonomických ukazatelů byly považovány za přesné a spolehlivé. Platnost údajů byla ověřena porovnáním s informacemi poskytnutými výrobci v Unii zařazenými do vzorku. Pro účely argumentace by analýza újmy soustavně používající pouze údaje poskytnuté výrobci v Unii zařazenými do vzorku ukázala makroekonomické ukazatele v nepříznivějším světle. Neexistovalo odůvodnění vedoucí k závěru, že by žadatel záměrně tajil informace s cílem manipulovat s analýzou újmy. Neexistuje tudíž důvod pro to, aby nebyl brán zřetel k informacím poskytnutým žadatelem, pokud jde o makroekonomické ukazatele. Tvrzení, že analýza všech ukazatelů újmy by se měla omezovat pouze na informace poskytnuté výrobci v Unii zařazenými do vzorku, proto nelze přijmout.
4.4.2. Makroekonomické ukazatele
4.4.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(121)
Celková výroba, výrobní kapacita (na úrovni válcování za studena) a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 8
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2010
2011
2012
Období šetření
Objem výroby (v tunách)
3 195 908
3 159 359
3 222 857
3 036 688
Index
100
99
101
95
Výrobní kapacita (v tunách)
4 174 027
4 261 161
4 284 261
4 330 161
Index
100
102
103
104
Využití kapacity (%)
77
74
75
70
Index
100
97
98
92
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku, podnět.
(122)
Objem výroby byl v letech 2010 až 2012 konstantní. Mezi rokem 2012 a obdobím šetření se objem výroby výrazně snížil, a to o 6 procentních bodů, přičemž celkový pokles činil - navzdory stabilní poptávce - 5 %.
(123)
Výrobní kapacita v posuzovaném období současně mírně vzrostla o 4 %. Mírné zvýšení výrobní kapacity lze připsat lepšímu využívání strojů díky programům zaměřeným na zvýšení účinnosti, jež jsou ve výrobním odvětví Unie prováděny.
(124)
V důsledku toho se využití kapacity během posuzovaného období snížilo o 8 %. Je známo, že 100 % využití kapacity není v odvětví plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli dosažitelné ani dlouhodobě udržitelné. Nicméně využití kapacity ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období bylo daleko nižší než 90 % využití kapacity, které lze považovat za dosažitelnou a dlouhodobě udržitelnou úroveň výroby. Jelikož je kromě toho rozdíl mezi výrobní kapacitou a dlouhodobě udržitelnou úrovní výroby nepatrný, nemohl mít dopad na klesající trend zaznamenaný výrobním odvětvím Unie.
4.4.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(125)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 9
Objem prodeje a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie (v tunách)
2 641 033
2 637 819
2 732 237
2 631 508
Index
100
100
103
100
Podíl na trhu (%)
84
81
84
80
Index
100
97
100
95
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku, podnět.
(126)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie byl během posuzovaného období stabilní, přičemž v roce 2012 byl mírně vyšší.
(127)
Vzhledem k tomu, že se spotřeba v Unii během posuzovaného období zvýšila, jak je uvedeno v 96. bodě odůvodnění výše, vedl poměrně stabilní objem prodeje ke snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu v průběhu posuzovaného období o 5 %. Podobně jako u objemu prodeje se rok 2012 jevil v pozitivnějším světle.
4.4.2.3. Růst
(128)
Jak bylo popsáno výše, v průběhu posuzovaného období byl objem prodeje výrobního odvětví Unie na rostoucím trhu poměrně stabilní. Současně výrazně vzrostl dovoz z dotčených zemí. V důsledku toho lze růst trhu v řádu přibližně 140 000 tun v průběhu posuzovaného období téměř výhradně připisovat dovozu z dotčených zemí, které během téhož období zvýšily jeho objem přibližně o 128 000 tun. Výrobní odvětví Unie proto vůbec nemohlo využívat růstu trhu.
4.4.2.4. Zaměstnanost a produktivita
(129)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 10
Zaměstnanost a produktivita
2010
2011
2012
Období šetření
Počet zaměstnanců
13 223
12 978
12 471
11 820
Index
100
98
94
89
Produktivita (tuny/zaměstnanec)
242
235
258
257
Index
100
97
107
106
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku, podnět.
(130)
Počet zaměstnanců výrobního odvětví Unie se v roce 2011 snížil o 2 procentní body, v roce 2012 o další 4 procentní body a v období šetření ještě o dalších 5 procentních bodů, což jasně ukazovalo klesající tendenci. Racionalizace počtu zaměstnanců by mohla souviset s prováděním různých plánů na zvýšení účinnosti výrobci v Unii a se snížením objemu výroby.
(131)
Obecně se má za to, že odvětví plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli má vysoké nároky na kapitál. Nicméně počet zaměstnanců ve výrobním odvětví Unie je významný. Mzdové náklady jsou rovněž druhým nejdůležitějším nákladovým faktorem po surovinách a v průměru představují přibližně 10 % až 15 % celkových nákladů. Zaměstnanost je v tomto odvětví tudíž významným ukazatelem újmy.
(132)
Produktivita výrobního odvětví Unie v roce 2011 mírně klesla o 3 procentní body, poté v roce 2012 vzrostla o 10 procentních bodů a během období šetření opět klesla o 1 procentní bod. Celkově se v dotčeném období zvýšila o 6 procentních bodů z 242 tun na zaměstnance na 257 tun na zaměstnance, a to navzdory snížení počtu zaměstnanců, což svědčí o vyšší účinnosti.
4.4.2.5. Velikost dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu
(133)
Všechna dumpingová rozpětí byla podstatně vyšší než nepatrná. Vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčených zemí byl dopad rozsahu skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Unie zásadní.
(134)
Jedná se o druhé antidumpingové šetření týkající se dotčeného výrobku. Dovoz téhož výrobku pocházejícího z ČLR, Jižní Koreje a Tchaj-wanu byl již předmětem šetření v letech 2008 až 2009 (6). Ačkoliv toto šetření nemělo za následek uložení antidumpingových opatření, byla na jeho základě již tehdy předběžně zjištěna existence dumpingu (7).
4.4.3. Mikroekonomické ukazatele
4.4.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(135)
Vážený průměr jednotkových prodejních cen výrobců v Unii zařazených do vzorku účtovaných odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 11
Prodejní ceny v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrná jednotková prodejní cena v Unii (EUR za tunu)
2 428
2 572
2 358
2 159
Index
100
106
97
89
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
2 247
2 345
2 149
1 939
Index
100
104
96
86
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(136)
Prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období snížily o 11 %. Zatímco v roce 2011 ceny vzrostly o 6 %, následně do konce posuzovaného období poklesly o 17 procentních bodů.
(137)
Jednotkové výrobní náklady u celkové výroby plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli (včetně zboží, jež bylo nakonec vyvezeno) do značné míry sledovaly trend prodejních cen a v průběhu posuzovaného období klesly o 14 %. Prodejní ceny a jednotkové výrobní náklady však nejsou přímo srovnatelné, protože existuje určitý časový rozdíl mezi výrobou a prodejem. Jelikož průměrná úroveň zásob výrobního odvětví Unie představovala přibližně 15 % obratu, existuje mezi výrobou a prodejem časová prodleva v průměru téměř 2 měsíce.
(138)
Výrobní náklady i prodejní ceny jsou obecně ovlivněny vývojem cen surovin, zejména chromu a niklu. Ceny účtované výrobním odvětvím Unie sledují tzv. mechanismus „přirážky za slévání“. V rámci tohoto mechanismu ceny sestávají z pevně stanovené „základní ceny“ a „přirážky za slévání“, která kolísá v závislosti na chemickém složení dané třídy oceli a kotacích cen slitin na Londýnské burze kovů (London Metal Exchange - LME). Ceny jsou tedy vázány na třídu oceli a odpovídající ceny surovin.
(139)
Zúčastněné strany uvedly, že trend vývoje prodejních cen výrobního odvětví Unie by měl být analyzován s vyloučením „přirážky za slévání“. Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Unie neovlivňuje cenu niklu, zúčastněné strany tvrdily, že Komise by měla posuzovat pouze „základní cenu“.
(140)
Celková cena skutečně sestává ze základní ceny a z přirážky za slévání, přičemž odběratelé si jsou obvykle tohoto dělení vědomi. Šetření však ukázalo, že během období šetření tyto dva prvky ceny zpravidla nebyly na faktuře uvedeny zvlášť. V takových případech ani obchodní doklady, jež byly vystaveny k dřívějšímu datu než faktura, např. objednávka nebo potvrzení objednávky, tyto dva prvky obvykle neuvádějí samostatně.
(141)
Proto byl vývoj základní ceny analyzován na základě veřejně dostupných informací předložených zúčastněnými stranami. Tyto informace poskytují podrobné rozdělení celkové ceny účtované za výrobky z komodity třídy 304 (8) v Německu (9) podle základní ceny a přirážky za slévání. Zatímco přirážka za slévání kolísala v závislosti na vývoji cen surovin, základní cena během posuzovaného období průběžně klesla asi o 20 % z přibližně 1 200 EUR za tunu v roce 2010 na přibližně 1 000 EUR za tunu v období šetření. Zatímco úroveň snížení nemusí být nutně reprezentativní pro všechny výrobky a všechny výrobce v Unii, rozsah snížení podporuje závěr, že klesající tendenci nevykazovala pouze výše přirážky za slévání, ale také výše základní ceny.
4.4.3.2. Náklady práce
(142)
Průměrné náklady práce u výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 12
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (v EUR)
57 071
58 068
59 684
61 826
Index
100
102
105
108
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(143)
Průměrné náklady práce na zaměstnance se během celého posuzovaného období zvyšovaly a mezi rokem 2010 a obdobím šetření vzrostly celkem o 8 %.
4.4.3.3. Zásoby
(144)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 13
Zásoby
2010
2011
2012
Období šetření
Stav zásob na konci roku (v tunách)
242 166
238 818
208 021
225 418
Index
100
99
86
93
Konečný stav zásob vyjádřený jako procento výroby
15
16
14
15
Index
100
103
90
99
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(145)
Objem zásob zůstal mezi roky 2010 a 2011 poměrně stabilní, poté se v roce 2012 snížil o 13 procentních bodů a v období šetření se mírně zvýšil, a to o 7 procentních bodů. Celkově za posuzované období poklesl o 7 %. Jelikož se většina výroby uskutečňuje na objednávku, zásoby nejsou v tomto odvětví významným ukazatelem.
4.4.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(146)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic se u výrobců v Unii zařazených do vzorku v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 14
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2010
2011
2012
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
- 0,6
- 1,3
- 2,1
- 1,6
Index
- 100
- 214
- 330
- 253
Peněžní tok (v milionech EUR)
- 199
107
- 10
- 39
Index
- 100
54
- 5
- 20
Investice (v milionech EUR)
1 504
1 375
1 279
1 244
Index
100
91
85
83
Návratnost investic (%)
- 1,2
- 2,9
- 4,3
- 3,1
Index
- 100
- 246
- 370
- 269
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(147)
Komise stanovila ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku tak, že čistý zisk před zdaněním z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, vyjádřila jako procentní podíl z obratu tohoto prodeje. Ziskovost výrobců zařazených do vzorku byla po celé posuzované období záporná - mezi rokem 2010 a 2012 se snížila o 1,5 procentního bodu a v období šetření došlo k mírnému zlepšení o 0,5 procentního bodu, kdy činila -1,6 %. Jak je vysvětleno ve 141. bodě odůvodnění výše, záporná hodnota ziskovosti byla způsobena především neustále klesající základní cenou, a nikoli v důsledku kolísání cen surovin, jako je nikl.
(148)
Čistý peněžní tok je schopnost výrobního odvětví Unie financovat svoji činnost z vlastních zdrojů. Peněžní tok byl záporný ve třech ze čtyř posuzovaných let - v roce 2011 se zlepšil, poté však začal opět klesat. Dočasné zlepšení v roce 2011 bylo způsobeno zejména významným snížením stavu zásob polotovarů.
(149)
Investice vykazovaly klesající tendenci - v roce 2011 se snížily o 9 %, v roce 2012 o dalších 6 % a během období šetření o další 2 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snížily o 17 procentních bodů.
(150)
Návratnost investic je zisk vyjádřený v procentech ve vztahu k čisté účetní hodnotě investic. Ve všech čtyřech posuzovaných letech byla negativní. V roce 2011 se snížila o 146 %, v roce 2012 o dalších 124 % a v období šetření dosáhla hodnoty -3,1 %.
(151)
Schopnost získávat kapitál byla u všech čtyř výrobců zařazených do vzorku negativně ovlivněna tím, že z důvodu negativních údajů o ziskovosti nebyly schopni získat financování od bank. Výrobci byli nuceni využívat finanční prostředky poskytnuté jinými společnostmi ze skupiny.
4.4.4. Závěr ohledně újmy
(152)
Většina ukazatelů újmy výrobního odvětví Unie vykazovala v posuzovaném období negativní trend. Objem výroby se snížil o 5 %, což způsobilo pokles využití kapacity o 8 %. Stabilní objem prodeje na rostoucím trhu vedl k poklesu podílu na trhu o 5 %. Zaměstnanost se snížila o 11 %, zatímco náklady práce vzrostly o 8 %. Investice se snížily o 17 %, zatímco návratnost investic zůstala během posuzovaného období záporná a prokázala zhoršující se tendenci.
(153)
Jedinými činiteli týkajícími se újmy, jež jasně vykazovaly mírně kladný trend, jsou výrobní kapacita a produktivita. V každém případě je toto zvýšení výrobní kapacity v souladu se zvýšením spotřeby během posuzovaného období. Zvýšení produktivity bylo důsledkem snížení počtu zaměstnanců.
(154)
V roce 2011 nebo 2012 prošly některé činitele týkající se újmy oproti předchozím letům dočasně pozitivnějším vývojem, načež se opět zhoršily - např. podíl na trhu, prodejní ceny a výrobní náklady. Ziskovost byla záporná všechny čtyři roky, peněžní tok tři roky ze čtyř.
(155)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise v této fázi k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(156)
V souladu s čl. 3 odst. 6 základního nařízení Komise zkoumala, zda dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení Komise rovněž zkoumala, zda výrobní odvětví Unie mohlo být souběžně s tím poškozeno i jinými známými činiteli. Komise dbala o to, aby případná újma, kterou mohly způsobit jiné činitele než dumpingový dovoz z dotčených zemí, nebyla přičítána na vrub tomuto dumpingovému dovozu. Těmito činiteli jsou: dovoz ze třetích zemí, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, ceny energie, nadměrná kapacita a hospodářská soutěž uvnitř Unie.
5.1. Účinky dumpingového dovozu
(157)
Spotřeba v Unii vzrostla během posuzovaného období o 4 %, zároveň se však objem dovozu z dotčených zemí zvýšil o 70 %, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu vykazoval klesající trend. Bylo zjištěno, že způsob, jakým dovoz získal podíl na trhu a výrobní odvětví Unie ztratilo podíl na trhu, se shodoval. Rostoucí podíl dovozu na trhu v roce 2012 zpomalil a během období šetření vzrostl, zatímco zmenšující se trh výrobního odvětví Unie v roce 2012 rovněž zpomalil svůj vývoj a během období šetření opět poklesl. Je proto zřejmé, že ztracený podíl na trhu výrobního odvětví Unie souvisel s nárůstem dumpingového dovozu.
(158)
Dovozní ceny z dotčených zemí klesly během posuzovaného období o 13 %. V témže období se pak také snížily ceny výrobního odvětví Unie o 11 %. Během období šetření se dumpingový dovoz z dotčených zemí podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie o 9,6 % - 11,3 %, což vyvíjelo cenový tlak na výrobní odvětví Unie. Cenová politika spojená s rostoucím dumpingovým dovozem z dotčených zemí neumožnila výrobnímu odvětví Unie udržet si svůj podíl na trhu anebo ziskovost.
(159)
Zúčastněné strany tvrdily, že dovážené výrobky z dotčených zemí nesoutěží s výrobky prodávanými výrobním odvětvím Unie. Dovoz z dotčených zemí údajně představují převážně tenké výrobky o tloušťce menší než 2 mm, zatímco výrobky dodávané výrobním odvětvím Unie mají většinou tloušťku větší. Toto tvrzení však nebylo skutečnostmi zjištěnými při šetření potvrzeno. Ve skutečnosti vyvážející výrobci a výrobní odvětví Unie prodávají silné výrobky o tloušťce větší než 2 mm i tenké výrobky o menší tloušťce. Mimoto průměrný vzájemný poměr silných výrobků a tenkých výrobků je podobný a činí přibližně 30 % - 35 % jak u výrobního odvětví Unie, tak u vyvážejících výrobců z dotčených zemí zařazených do vzorku.
(160)
Zúčastněné strany tvrdily, že neexistuje souvislost mezi množstvím a cenami dovozu z ČLR a ziskovostí výrobního odvětví Unie. Konkrétně se odvolávaly na pokles dovozu z ČLR a stabilní ceny v období 2011-2012, což údajně nemohlo způsobit pokles průměrných cen na trhu Unie. Současně se zvýšily ztráty výrobního odvětví Unie a objem prodeje byl poměrně stabilní.
(161)
Tato analýza se však selektivně zaměřuje pouze na dva samostatné roky, a nikoli na celé posuzované období. Z analýzy celého období jasně vyplývá, že výrazné zvýšení dumpingového dovozu vedlo nejenom ke zhoršení ziskovosti, ale také ke ztrátě podílu výrobního odvětví Unie na trhu a ke snížení výroby, využití kapacity, zaměstnanosti, investic a návratnosti investic. Ačkoli rok 2012 nesledoval důsledně celkový trend, daný trend byl i nadále záporný. Účelem posouzení ukazatelů újmy během delšího období čtyř let je zejména vyhnout se případným závěrům na základě izolovaného vývoje. V každém případě byly účinky dumpingového dovozu z obou dotčených zemí posuzovány souhrnně z důvodů objasněných v 97. až 102. bodě odůvodnění výše. Proto nebylo vhodné posuzovat nezávislé účinky dumpingového dovozu z ČLR samostatně.
(162)
Zúčastněné strany tvrdily, že podíl na trhu, který ztratilo výrobní odvětví Unie kvůli dovozu z Tchaj-wanu, nebyl významný. Tchajwanský dovoz podle informací uvedených v podnětu představoval během období šetření podíl na trhu ve výši 4,98 % a mezi rokem 2010 a obdobím šetření se zvýšil o 1,09 %. Zúčastněné strany tvrdily, že tedy bylo nemožné, aby tchajwanský vývoz způsobil újmu, kterou žadatelé údajně utrpěli.
(163)
Podle závěrů šetření se podíl tchajwanského dovozu na trhu v posuzovaném období celkově zvýšil a v období šetření dosáhl 5,1 %. Při šetření se rovněž jednoznačně zjistilo, že tento dumpingový dovoz se významně podbízel prodejním cenám výrobního odvětví Unie. Proto v rozporu s tvrzením zúčastněných stran vytvořil dumpingový dovoz z Tchaj-wanu cenový tlak a spolu s čínským dumpingovým dovozem způsobil újmu výrobnímu odvětví Unie, jak je uvedeno výše. Je třeba připomenout, že účinky dovozu z obou dotčených zemí byly z důvodů objasněných v 97. až 102. bodě odůvodnění výše posuzovány souhrnně. Účinky dumpingového dovozu pouze z Tchaj-wanu tudíž nebyly posuzovány samostatně.
(164)
Zúčastněné strany tvrdily, že objem tchajwanského dovozu byl nadhodnocen, neboť údajně zahrnoval významné množství plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli, jež pocházely z Číny nebo z Koreje, avšak byly nesprávně vykázány jako pocházející z Tchaj-wanu. Toto tvrzení však nebylo podloženo důkazy.
(165)
Nicméně spolupracující tchajwanské společnosti (výrobci a další spolupracující strany) vykázaly vývoz představující převážnou část celkového dovozu z Tchaj-wanu. Otázka údajně nesprávně vykázaných výrobků jiného než tchajwanského původu mohla tedy mít maximálně jen velmi omezený dopad.
(166)
Zúčastněné strany uvedly, že ceny čínských a tchajwanských vyvážejících výrobců stejně jako ceny výrobního odvětví Unie kopírovaly cenu niklu. Je sice možné, že v průběhu času vývoj cen vyvážejících výrobců kopíroval vývoj cen surovin, to se však netýká absolutní úrovně cen. V tomto ohledu bylo při šetření zjištěno, že jak čínské, tak tchajwanské ceny se podbízely ceně výrobního odvětví Unie o 9,6 % až 11,3 %. Pokud by platil argument, že čínské a tchajwanské ceny a ceny výrobního odvětví Unie se v průběhu posuzovaného období vyvíjely obdobně, vedlo by to pouze k závěru, že čínský a tchajwanský vývoz se během celého posuzovaného období podbízel cenám výrobního odvětví Unie s podobným rozpětím.
(167)
Zúčastněné strany tvrdily, že údajně vyšší investice neprokazují, že by výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Toto tvrzení však nebylo během šetření potvrzeno. Ve skutečnosti investice během posuzovaného období soustavně klesaly o 17 %, jak je uvedeno ve 149. bodě odůvodnění výše.
(168)
Komise v této fázi dospěla k závěru, že nárůst levného dumpingového dovozu z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
5.2. Účinky jiných činitelů
5.2.1. Dovoz ze třetích zemí
(169)
Objem dovozu z dalších třetích zemí se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka 15
Dovoz ze třetích zemí
Země
2010
2011
2012
Období šetření
Indie
Objem (v tunách)
17 568
29 437
33 763
61 855
Index
100
168
192
352
Podíl na trhu (%)
0,6
0,9
1,0
1,9
Průměrná cena (EUR/t)
1 912
2 421
2 218
2 098
Index
100
127
116
110
Jižní Korea
Objem (v tunách)
72 256
70 297
62 047
92 189
Index
100
97
86
128
Podíl na trhu (%)
2,3
2,2
1,9
2,8
Průměrná cena (EUR/t)
1 932
2 112
1 891
1 839
Index
100
109
98
95
Jižní Afrika
Objem (v tunách)
66 142
51 788
50 718
51 907
Index
100
78
77
78
Podíl na trhu (%)
2,1
1,6
1,6
1,6
Průměrná cena (EUR/t)
2 302
2 355
2 102
1 943
Index
100
102
91
84
USA
Objem (v tunách)
94 923
82 387
82 624
90 947
Index
100
87
87
96
Podíl na trhu (%)
3,0
2,5
2,5
2,8
Průměrná cena (EUR/t)
2 695
2 943
2 646
2 304
Index
100
109
98
85
Ostatní třetí země
Objem (v tunách)
85 674
109 406
74 897
59 204
Index
100
128
87
69
Podíl na trhu (%)
2,7
3,4
2,3
1,8
Průměrná cena (EUR/t)
2 450
2 659
2 715
2 669
Index
100
109
111
109
Celkový dovoz ze všech třetích zemí kromě dotčených zemí
Objem (v tunách)
336 564
343 313
304 049
356 102
Index
100
102
90
106
Podíl na trhu (%)
10,6
10,6
9,3
10,8
Průměrná cena (EUR/t)
2 351
2 549
2 371
2 156
Index
100
108
101
92
Zdroj: Eurostat.
(170)
Třetími zeměmi s největším objemem dovozu byly Indie, Jižní Korea, Jižní Afrika a Spojené státy americké, přičemž podíly těchto zemí na trhu během období šetření činily 1,6 % až 2,8 %. Podíl všech ostatních třetích zemí na trhu činil 10,8 %.
(171)
Dovoz z Indie byl zanedbatelný a po většinu posuzovaného období odpovídal 1 % nebo méně. Práh 1 % byl překročen pouze jednou, a to během období šetření, kdy byl podíl na trhu 1,9 %.
(172)
Podíl Jižní Koreje na trhu byl v posuzovaném období poměrně stabilní: v letech 2010 až 2012 poklesl z 2,3 % na 1,9 % a během období šetření se zvýšil pouze na 2,8 %.
(173)
Dovoz z Jižní Afriky a Spojených států amerických vykazoval v průběhu posuzovaného období klesající trend. Podíl dovozu z Jižní Afriky na trhu se snížil z 2,1 % na 1,6 %, zatímco podíl dovozu ze Spojených států amerických na trhu klesl z 3,0 % na 2,8 %.
(174)
Pokud jde o ceny na základě údajů Eurostatu, lze konstatovat, že pouze dovozní cena u dovozu z Jižní Koreje byla nižší než dovozní cena u dovozu z ČLR a Tchaj-wanu, zatímco dovoz z Jižní Afriky vykazoval podobné ceny a dovoz z Indie a ze Spojených států amerických vyšší ceny. Je však třeba mít na paměti, že dotčený/obdobný výrobek zahrnuje rozličné třídy oceli, což má za následek významné cenové rozdíly, které v průměrných cenách podle údajů Eurostatu nemohly být zohledněny.
(175)
Zúčastněné strany se odvolávaly na dovoz z jiných třetích zemí, včetně USA, Jižní Koreje, Indie a Jižní Afriky. Tvrdily, že tento dovoz musel mít vliv na situaci výrobního odvětví Unie a že jelikož existuje významný dovoz z ostatních třetích zemí, který není předmětem šetření Komise, neměla by být dovozu z ČLR a Tchaj-wanu připisována žádná újma způsobená dovozem z ostatních zemí.
(176)
Jak je uvedeno výše, během období šetření měly z jiných zemí, jež jsou zdrojem dovozu plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli do Unie, největší podíl na trhu Tchaj-wan a ČLR (5,1 %, resp. 4,3 %). Dovoz z žádné jiné země nepřekročil během posuzovaného období 3 % podíl na trhu. Navíc zatímco podíl dovozu z dotčených zemí na trhu vzrostl během posuzovaného období o 3,7 procentního bodu, podíl dovozu z jiných třetích zemí než z dotčené země na trhu byl stabilní a během posuzovaného období se zvýšil pouze o 0,2 procentního bodu.
(177)
Vzhledem k stabilnímu trendu ve vývoji objemu dovozu proto Komise dospěla k předběžnému závěru, že dovoz z jiných třetích zemí nepřispěl významnou měrou k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.2.2. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(178)
Objem vývozu výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka 16
Vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku
2010
2011
2012
Období šetření
Objem vývozu (v tunách)
185 377
188 431
182 370
178 010
Index
100
102
98
96
Průměrná cena (v EUR za tunu)
2 148
2 353
2 082
1 915
Index
100
110
97
89
Zdroj: Výrobci v Unii zařazení do vzorku.
(179)
Objem vývozu u výrobců v Unii zařazených do vzorku se po jediném zvýšení v roce 2011 snižuje, a to jak co se týče objemu, tak i prodejních cen. Celkový objem vývozu výrobců zařazených do vzorku představoval přibližně 12 % jejich kombinované výroby. I když pokles vývozu mohl přispět ke snížení výroby, vzhledem k nízké úrovni vývozu v porovnání s prodejem v Unii byl podíl vývozu na újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie velmi omezený.
5.2.3. Ceny energie, nadměrná kapacita
(180)
Zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly vysoké ceny energie, které jsou údajně o 20 % vyšší než v ČLR. Energie je však při výrobě plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pouze menším nákladovým faktorem, přičemž obvykle představuje méně než 10 % celkových nákladů. Ponecháme-li stranou otázku, zda ceny energie v ČLR odrážejí tržní hodnoty, rozdíl mezi cenami energie nemůže být příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(181)
Zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu s tím, co je uvedeno v podnětu, bylo výrobní odvětví Unie poznamenáno výraznou nadměrnou kapacitou. Komise zjistila, že využití kapacity výrobního odvětví Unie se snížilo ze 77 % v roce 2010 na 70 % během posuzovaného období. Ovšem výrobní kapacita výrobního odvětví Unie a spotřeba na trhu Unie se vyvíjely souběžně a v obou případech došlo během posuzovaného období ke zvýšení o 4 %. Pokles využití kapacity je tudíž způsoben neschopností výrobního odvětví Unie využít rostoucího trhu, neboť tento růst byl absorbován dumpingovým dovozem z dotčených zemí. Výsledná údajná nadměrná kapacita je tedy spíše důsledkem dumpingového dovozu než příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(182)
Komise dospěla k závěru, že jak náklady na energii výrobního odvětví Unie, tak jeho údajná nadměrná kapacita nemohly způsobit újmu, kterou utrpělo.
5.3. Obavy z narušení hospodářské soutěže
(183)
Zúčastněné strany tvrdily, že dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli z ČLR vzrostl v reakci na koncentraci kapacity v Unii do malého počtu dodavatelů, kdy uživatelé v Unii měli k dispozici pouze omezený počet výrobců. Nicméně v posledních 10 letech se na trhu Unie vždy vyskytovali čtyři středně velcí a řada menších dodavatelů. Zatímco vlastnictví některých z těchto společností se během tohoto období změnilo, počet dodavatelů byl stabilní. Nárůst dumpingového čínského dovozu tudíž nemohl nastat v důsledku snížení počtu dodavatelů v Unii.
(184)
Zúčastněné strany uvedly, že trh Unie je velmi koncentrovaný a dovoz z dotčených zemí nemohl způsobit újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Tvrdily, že objem dovozu z Asie nebyl dostatečně vysoký na to, aby omezil hospodářskou soutěž, a nemohl bránit výrobnímu odvětví Unie zvyšovat ceny. V této souvislosti se tytéž strany odvolávaly na rozhodnutí Komise o schválení spojení podniků Outokumpu a Inoxum (10) (s výhradou závazků) v listopadu 2012 (dále jen „rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum“).
(185)
Analýza v rámci řízení o spojování podniků a antidumpingové šetření se však týkají různých právních rámců, které mají odlišné cíle. Zatímco v řízení o spojování podniků se analyzuje, zda by navrhované spojení vyvolalo obavy z narušení hospodářské soutěže, antidumpingové šetření analyzuje, zda je výrobní odvětví Unie vystaveno dumpingu působícímu újmu.
(186)
V každém případě bylo v rámci rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum zkoumáno, zda nabytí společnosti Inoxum společností Outokumpu by vedlo ke vzniku podniku s dominantním postavením na trhu Unie. Subjekt vzniklý spojením společností Outokumpu a Inoxum by měl kombinovaný podíl na trhu přesahující 50 % a vedl by ke snížení počtu hlavních výrobců ze čtyř na tři. Toto rozhodnutí o spojení podniků zavazovalo společnost Outokumpu odprodat část společnosti Inoxum včetně výrobní společnosti Acciai Speciali Terni (dále jen „AST“). Cílem tohoto odprodeje bylo právě zachovat v Unii hospodářskou soutěž na trhu s plochými za studena válcovanými výrobky z korozivzdorné oceli a vznik plánovaného subjektu (spojením společnosti Outokumpu a veškerých aktiv společnosti Inoxum včetně AST), jehož tržní podíl na trhu Unie by byl vyšší než 50 %, se nikdy neuskutečnil. Namísto toho stále existují čtyři středně velké subjekty a několik menších subjektů, které si navzájem konkurují, aniž by některá z těchto stran dosahovala úrovně tržní síly, jíž by dosahoval navrhovaný subjekt vzniklý spojením podniků analyzovaným ve věci týkající se spojení společností Outokumpu a Inoxum.
(187)
Zúčastněné strany se rovněž odvolávaly na diskusi v rámci rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum ohledně skutečnosti, že výrobci v Unii nebyli omezeni asijským dovozem během těch období, kdy byl asijský dovoz z důvodu kolísání cen niklu, směnných kurzů a nízkých cen niklu na Londýnské burze kovů méně konkurenceschopný. V rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum bylo poznamenáno, že „i když omezení spojená s dovozem nemusí být v současnosti silná, je možné, že by se v budoucnosti zvýšila“ (11), což následně vedlo k posouzení pravděpodobného vývoje trhu. Ze současného šetření vyplývá následující: dumpingový dovoz z dotčených zemí dosáhl během období šetření 9,5 % podílu na trhu a v porovnání s rokem 2010 vzrostl o 70 %. Rovněž bylo zjištěno, že tento dumpingový dovoz se podbízel cenám výrobního odvětví Unie o 9,6 % až 11,3 %.
(188)
Kromě toho skutečnost, že poptávka na trhu Unie je relativně stabilní, a to i v případě významného kolísání cen, neznamená, že kupující nejsou citliví na cenu. Zatímco nižší ceny, jež nabízejí vývozci, nevedou ke zvýšení spotřeby na trhu Unie, šetření jasně ukázalo, že kupující jsou ochotni nakupovat větší množství levného zboží z dovozu. Vzhledem k tomu, že tento levný dovoz nevytváří další poptávku, jde tento prodej na úkor prodeje ostatních účastníků trhu, a to hlavně na úkor výrobního odvětví Unie.
(189)
Šetření potvrdilo, že výrobní odvětví Unie prodává širší sortiment výrobků než spolupracující vyvážející výrobci. Avšak během období šetření se přibližně 75 % prodeje výrobního odvětví Unie týkalo čtyř nejčastějších tříd oceli (304, 304L, 316L a 430). Všechny tyto třídy prodávají vývozci z dotčených zemí v řadě různých šířek, tlouštěk a úprav. I výrobky z komodit, které nepatří do těchto tříd, spolu přímo soutěží, jelikož byly rovněž prodávány vývozci z dotčených zemí.
(190)
Žádná ze zúčastněných stran v tomto šetření nevznesla žádné námitky týkající se jakosti výrobku. V rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum bylo na jedné straně uvedeno, že jakost výrobků neevropských výrobců lze v průměru považovat za srovnatelnou s jakostí u evropských výrobců (12), na druhé straně v něm bylo konstatováno, že odběratelé se zvláštními požadavky nemohou nakupovat v Asii (13). Jak však bylo popsáno výše, převážnou část prodeje výrobního odvětví Unie představují komoditní výrobky, u kterých je jakost srovnatelná.
(191)
Další faktory, které brání některým odběratelům nakupovat dovážené ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli, jsou dlouhé dodací lhůty z důvodu dlouhé přepravy z dotčených zemí a méně příznivé platební podmínky, které nabízejí výrobci v dotčených zemích. Nicméně tyto faktory jsou relevantní především pro odběratele nakupující přímo od ocelárny, kteří představují zhruba pouze třetinu trhu Unie.
(192)
Zároveň většina prodeje probíhala prostřednictvím středisek služeb pro ocelářský průmysl, přičemž tento prodej představoval přibližně dvě třetiny trhu Unie. Téměř veškerý vývoz z dotčených zemí ve skutečnosti probíhá prostřednictvím nezávislých středisek služeb pro ocelářský průmysl, jež také nakupují od výrobního odvětví Unie. V tomto případě jsou platební podmínky, které nabízí distributor, pro uživatele relevantní. Jelikož se tento prodej obvykle uskutečňuje ze zásob distributora, odpovídá příslušná dodací lhůta rovněž době potřebné pro zaslání zboží od distributora uživateli. Proto většina prodeje není těmito faktory ovlivněna.
(193)
Většina prodeje uskutečňovaného výrobním odvětvím Unie je tedy přímo ovlivněna dumpingovým dovozem z dotčených zemí.
(194)
Komise proto dospěla k závěru, že podmínky hospodářské soutěže v Unii nemohly zabránit tomu, aby dumpingový dovoz z dotčených zemí výrobnímu odvětví Unie působil újmu.
5.4. Účinek cen surovin
(195)
Zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí, zda si koupí dotčený výrobek pocházející z dotčených zemí, nebo obdobný výrobek vyráběný výrobním odvětvím Unie, je ovlivněno vývojem cen surovin, zejména niklu. Je tomu tak proto, že vývozci si účtují jednotnou cenu a výrobní odvětví Unie si účtuje základní cenu plus přirážku za slévání.
(196)
Proto by údajně bylo pro dovozce výhodnější v dotčených zemích nakupovat, když ceny surovin rostou (neboť ceny výrobního odvětví Unie budou upraveny směrem nahoru, zatímco ceny vývozců zůstanou stabilní). Na druhé straně, pokud by se ceny surovin snížily, údajně by pro dovozce bylo nakupovat v dotčených zemích méně výhodné (neboť ceny výrobního odvětví Unie se sníží, zatímco ceny vývozců zůstanou stabilní).
(197)
V rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum byl analyzován dopad očekávaného vývoje ceny niklu na rozhodování dovozců o nákupu (14). V současném šetření bylo analyzováno, zda vývoj dovozu opravdu sledoval vývoj skutečných cen niklu podle výše popsaného trendu. Ceny niklu klesly (15) o 31 % z 16 453 EUR za tunu v roce 2010 na 11 327 EUR za tunu během období šetření. Podle tvrzení zúčastněných stran uvedeného ve 196. bodě odůvodnění výše mělo toto snížení cen niklu vést k poklesu dovozu z dotčených zemí. Šetření však ukázalo, že i přes značné snížení cen niklu se vývoz z dotčených zemí během stejného období zvýšil o 70 %, jak je popsáno v 104. bodě odůvodnění výše.
(198)
Vývoj cen surovin sice mohl mít určitý vliv na vývoj objemů dovozu, ale další faktory jako nízká úroveň cen vyvážejících výrobců nad tímto účinkem jasně převážily. Má se tedy za to, že vývoj cen niklu neměl na celkově rostoucí trend dumpingového dovozu z dotčených zemí během posuzovaného období trvalý vliv.
5.5. Změny ve spotřebním vzorci
(199)
V rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum bylo stanoveno, že jak absolutní úroveň cen niklu, tak kolísání cen niklu pravděpodobně sníží atraktivitu korozivzdorné oceli jako materiálu a budou stimulovat poptávku po korozivzdorné oceli neobsahující nikl (16).
(200)
Co se týče atraktivity korozivzdorné oceli jako materiálu, objevil se též argument, že substituci korozivzdorné oceli mohla ovlivnit řada trendů, jako je potřeba využívání lehčích materiálů, např. v automobilech (negativní dopad na korozivzdornou ocel; přechod z oceli na kompozity), kratší životní cykly výrobků u spotřebního zboží (negativní dopad na korozivzdornou ocel; používají se levnější materiály), vyšší potřeba úpravy vody a výroba zelené energie (pozitivní dopad na korozivzdornou ocel; problém náhrady v mnohých použitích) a vývoj cen případných konkurenčních materiálů (železná ruda, hliník, měď) (17).
(201)
V tomto ohledu toto šetření potvrdilo závěry rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum (18), že poptávka po korozivzdorné oceli obecně a po plochých za studena válcovaných výrobcích z korozivzdorné oceli konkrétně je poměrně nepružná. K největšímu růstu spotřeby došlo mezi lety 2010 a 2011, kdy ceny rostly. Během období klesajících cen od roku 2011 až do období šetření zůstala spotřeba stabilní a zvýšila se pouze o 1 %. Substituce korozivzdorné oceli, včetně výše uvedených faktorů, tudíž neměla na celkovou spotřebu plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli měřitelný dopad.
(202)
Co se týče přesunu poptávky směrem k třídám korozivzdorné oceli neobsahujícím nikl, které jsou rovněž obdobným výrobkem, podrobná analýza prodejních transakcí, jež vykázali výrobci v Unii zařazení do vzorku, potvrzuje závěry rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum.
(203)
Jak je však popsáno ve 138. bodě odůvodnění výše, ceny účtované výrobním odvětvím Unie jsou přímo vázány na třídu oceli a odpovídající ceny surovin. Přesun poptávky od jedné třídy oceli k jiné proto nemá žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie.
(204)
V této fázi byl tudíž vyvozen závěr, že změny ve spotřebním vzorci neměly na výkonnost výrobního odvětví Unie negativní dopad.
5.6. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(205)
Levný dumpingový dovoz z dotčených zemí se zvýšil jak v absolutním, tak v relativním vyjádření v porovnání se spotřebou v Unii v době, kdy se zhoršila většina ukazatelů újmy výrobního odvětví Unie (výroba, využití kapacity, podíl na trhu, zaměstnanost, prodejní ceny, náklady práce, ziskovost, investice, návratnost investic). Dumpingový dovoz z dotčených zemí se během období šetření podbízel cenám výrobního odvětví Unie o 9,6 % až 11,3 %.
(206)
Ostatní faktory, jako jsou ceny energie, kapacita a podmínky hospodářské soutěže na trhu Unie, k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie nepřispěly. Faktory jako dovoz z jiných třetích zemí a vývoz výrobního odvětví Unie mohly k újmě přispět, avšak ve velmi omezené míře.
(207)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k předběžnému závěru, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je dumpingový dovoz z dotčených zemí a že ostatní faktory posuzované jednotlivě tuto příčinnou souvislost nenarušují. Újma spočívá především v křehké finanční situaci výrobního odvětví Unie a v poklesu výroby, využití kapacity, zaměstnanosti a podílu na trhu.
(208)
Komise rozlišila a oddělila účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie od účinků dumpingového dovozu působícího újmu. Účinek jiného dovozu, vývozu výrobního odvětví Unie, cen energie, kapacity a podmínek hospodářské soutěže na nepříznivý vývoj výrobního odvětví Unie, pokud jde o jeho finanční situaci, výrobu a podíl na trhu, byl buď velmi omezený, nebo žádný.
6. ZÁJEM UNIE
(209)
V souladu s článkem 21 základního nařízení Komise zkoumala, zda navzdory zjištění, že újmu způsobuje dumping, může učinit jednoznačný závěr, že v tomto případě není v zájmu Unie přijímat příslušná opatření. Zájem Unie byl stanoven na základě posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, dovozců a uživatelů.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie
(210)
Většina výrobního odvětví Unie podporuje uložení opatření. Největší výrobce v Unii při šetření nespolupracoval, neměl však proti podnětu výhrady. Šest výrobců v Unii představujících přibližně 55 % prodeje a výroby v Unii při šetření spolupracovalo a podpořilo podnět.
(211)
Výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Všechny finanční ukazatele (ziskovost, peněžní tok, návratnost investic) byly v průběhu celého posuzovaného období většinou záporné. Ostatní ukazatele, jako je výroba, využití kapacity, zaměstnanost a podíl na trhu, se v průběhu celého posuzovaného období vyvíjely negativně. Výrobnímu odvětví Unie se podařilo jen udržet nízký objem prodeje po krizi a nemohlo těžit z růstu trhu.
(212)
Pokud by nebyla přijata opatření, bude dumpingový dovoz z dotčených zemí i nadále nutit výrobní odvětví Unie prodávat za ztrátové ceny. Toto hromadění dalších ztrát povede k dalšímu zhoršení situace výrobního odvětví Unie. Je proto v zájmu výrobního odvětví Unie opatření uložit.
6.2. Zájem dovozců a distributorů, kteří nejsou ve spojení
(213)
Dovozci a distributoři (včetně středisek služeb pro ocelářský průmysl) byli při tomto šetření velmi aktivní. Přihlásilo se 31 dovozců a distributorů, kteří vyjádřili nesouhlas s uložením opatření.
(214)
Dovozci a distributoři tvrdili, že uložením opatření se omezí jejich možné zdroje dodávek. Uvedli, že pokud budou opatření uložena, nebudou již dále moci odebírat ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli z ČLR a Tchaj-wanu.
(215)
Šetření však ukázalo, že všichni dovozci a distributoři nakupují z různých zdrojů, včetně výrobního odvětví Unie, dotčených zemí a jiných třetích zemí. Na dodávky z dotčených zemí jsou tudíž odkázáni pouze do určité míry.
(216)
Tyto strany mohou i nadále nakupovat ploché za studena válcované výrobky z korozivzdorné oceli od výrobního odvětví Unie a jiných zemí, kterých se toho šetření netýká (například Indie, Jižní Afrika, Jižní Korea nebo USA) a jejichž celkový podíl na trhu dosahuje 11 %. Jak výrobní odvětví Unie, tak dovoz z jiných třetích zemí proto představují věrohodnou alternativu k dovozu z Číny a Tchaj-wanu.
(217)
Proto se v této fázi vyvozuje závěr, že uložení opatření může mít na situaci dovozců a distributorů, kteří nejsou ve spojení, pouze malý negativní dopad.
6.3. Zájem uživatelů
(218)
Řada zúčastněných stran, včetně vyvážejících výrobců a distributorů, vyjádřila obavy ohledně možných negativních účinků opatření na uživatele. Samotní uživatelé tyto obavy nemají. Míra zapojení uživatelů do této věci byla velmi nízká. Stanovisko vyjádřilo šest uživatelů (včetně jedné skupiny čtyř společností), z nichž pouze jeden byl proti uložení opatření. Ostatní uživatelé a jejich sdružení se buď nezapojili, nebo se výslovně zdrželi jakéhokoli postoje.
(219)
Proto se vyvozuje předběžný závěr, že uložení opatření není proti zájmu uživatelů.
6.4. Obavy z narušení hospodářské soutěže
(220)
V rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum dospěla Komise k závěru, že navrhované spojení společností Outokumpu a Inoxum by pravděpodobně vedlo k zásadnímu narušení účinné hospodářské soutěže kvůli nekoordinovaným účinkům z důvodu vytvoření dominantního postavení na trhu Evropského hospodářského prostoru (EHP) s plochými za studena válcovanými výrobky z korozivzdorné oceli (19). Komise s cílem vyhnout se takovému narušení uznala, že balíček týkající se odprodeje zahrnující AST postačuje k odstranění obav z narušení hospodářské soutěže (20). Nápravné opatření schválené Komisí zachovalo počet středně velkých výrobců v Unii (tj. 4).
(221)
Toto nápravné opatření již bylo provedeno a nyní je plně účinné. Mimoto se uložením antidumpingových opatření nesnižuje počet středně velkých výrobců v Unii. V této fázi se proto dospělo k závěru, že uložením opatření se nesníží ani neodstraní účinek závazku přijatého Komisí v rozhodnutí o spojení společností Outokumpu a Inoxum.
6.5. Závěr ohledně zájmu Unie
(222)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že neexistují žádné přesvědčivé důvody se domnívat, že uložení opatření na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR a Tchaj-wanu v této fázi šetření není v zájmu Unie.
7. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(223)
Na základě závěrů, k nimž Komise v otázce dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie dospěla, by měla být zavedena prozatímní opatření, jež zabrání tomu, aby dumpingový dovoz způsoboval výrobnímu odvětví Unie další újmu.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy (rozpětí újmy)
(224)
Za účelem stanovení úrovně těchto opatření určila Komise nejprve výši cla potřebnou k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(225)
Újma by byla odstraněna v případě, že výrobní odvětví Unie by dokázalo pokrýt své výrobní náklady a dosáhnout takového zisku před zdaněním, jakého lze v tomto výrobním odvětví přiměřeně dosáhnout z prodeje obdobného výrobku na trhu Unie za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez dumpingového dovozu.
(226)
Ziskovost výrobního odvětví Unie byla v průběhu celého posuzovaného období, tj. v letech 2010 až 2013, záporná. Předchozí roky 2008 a 2009 byly postiženy poklesem poptávky v době celosvětové hospodářské krize, a zisk dosažený v těchto letech tudíž nelze považovat za zisk dosažený za běžných podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno výše ve 134. bodě odůvodnění, předchozí šetření předběžně zjistilo existenci dumpingu v roce 2007, avšak mezi tímto dovozem a situací výrobního odvětví Unie nemohla být stanovena věcná spojitost.Proto byl cílový zisk stanoven na 8,1 %, což byl zisk, kterého dosáhlo výrobní odvětví Unie v roce 2007. To byl poslední reprezentativní rok, který se vyznačoval běžnými podmínkami hospodářské soutěže před poklesem poptávky v letech 2008 a 2009. Velikost trhu v roce 2013 téměř dosáhla úrovně spotřeby v roce 2007.
(227)
Na tomto základě Komise vypočítala pro výrobní odvětví Unie cenu obdobného výrobku nepůsobící újmu, a to tak, že od prodejních cen Unie odečetla skutečné ztráty utrpěné během období šetření a připočetla výše uvedené ziskové rozpětí ve výši 8,1 %.
(228)
Úroveň pro odstranění újmy poté Komise určila na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v dotčených zemích zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného v období šetření na trhu Unie výrobci v Unii zařazenými do vzorku, která nepůsobí újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty dovozu zahrnující CIF.
(229)
Úroveň pro odstranění újmy pro „ostatní spolupracující společnosti“ a pro „všechny ostatní společnosti“ je definována stejným způsobem jako dumpingové rozpětí pro tyto společnosti (viz výše 57., 60., 85. a 88. bod odůvodnění).
7.2. Prozatímní opatření
(230)
Prozatímní antidumpingová opatření by měla být na dovoz plochých za studena válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli pocházejících z ČLR a Tchaj-wanu uvalena podle pravidla nižšího cla, které stanoví čl. 7 odst. 2 základního nařízení. Komise provedla srovnání rozpětí újmy a rozpětí dumpingu. Výše celních sazeb by měla být stanovena tak, aby byla na úrovni nižší z hodnot dumpingového rozpětí a rozpětí újmy.
(231)
Jak již bylo uvedeno ve 4. bodě odůvodnění výše, Komise zavedla celní evidenci dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR a Tchaj-wanu nařízením (EU) č. 1331/2014 s ohledem na možné zpětné uplatnění antidumpingových a vyrovnávacích opatření podle čl. 10 odst. 4 základního nařízení a čl. 16 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (21) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“).
(232)
Pokud jde o současné antidumpingové šetření, a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antidumpingového šetření v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení měla být zastavena.
(233)
Co se týká souběžného antisubvenčního šetření (viz 3. bod odůvodnění výše), celní evidence dovozu z ČLR podle čl. 24 odst. 5 základního antisubvenčního nařízení by měla pokračovat.
(234)
V této fázi řízení nelze přijmout rozhodnutí o možném zpětném uplatnění antidumpingových opatření.
(235)
Prozatímní antidumpingové clo by na základě výše uvedených skutečností mělo mít tyto sazby, vyjádřené v cenách CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(%)
Rozpětí újmy
(%)
Prozatímní antidumpingové clo
(%)
ČLR
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.
29,2
24,3
24,3
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
24,3
24,3
Ostatní spolupracující společnosti
30,0
24,5
24,5
Všechny ostatní společnosti
34,9
25,2
25,2
Tchaj-wan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
23,9
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd.
10,9
22,9
10,9
Yieh United Steel Corporation
10,9
22,9
10,9
Ostatní spolupracující společnosti
10,9
22,9
10,9
Všechny ostatní společnosti
12,0
23,9
12,0
(236)
Sazby antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou při tomto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by se měla vztahovat celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených individuálních antidumpingových celních sazeb.
(237)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Tato žádost musí být předložena Komisi (22). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(238)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, sazba antidumpingového cla pro všechny ostatní společnosti by se neměla vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(239)
Od 26. března 2015 je ochrana před dumpingovým dovozem zajištěna prozatímním antidumpingovým clem. Celní evidence dovozu pro účely ochrany před dumpingovým dovozem proto již není nutná. Ustanovení čl. 1 odst. 1 nařízení (EU) č. 1331/2014 proto musí být odpovídajícím způsobem změněno.
8. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
(240)
Komise v zájmu řádné správy vyzve zúčastněné strany k tomu, aby v pevně stanovené lhůtě předložily písemné připomínky a/nebo aby požádaly o slyšení u Komise a/nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
(241)
Zjištění týkající se uložení prozatímního cla jsou prozatímní a mohou být v konečné fázi šetření změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se prozatímní antidumpingové clo na dovoz plochých válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli, dále již neupravených, pouze válcovaných za studena (úběrem za studena), v současnosti kódů KN 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 a 7220 20 89, pocházejících z Čínské lidové republiky a Tchaj-wanu.
2. Sazby prozatímního antidumpingového cla, které se použijí na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanoveny takto:
Země
Společnost
Prozatímní antidumpingové clo
(%)
Doplňkový kód TARIC
Čínská lidová republika
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd., Šanghaj
25,2
C022
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd., Ningbo
25,2
C023
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd., Taiyuan City
24,3
C024
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd., Tianjin City
24,3
C025
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,5
Všechny ostatní společnosti
25,2
C999
Tchaj-wan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei City
12,0
C030
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung City
10,9
C031
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung City
10,9
C032
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze II
10,9
Všechny ostatní společnosti
12,0
C999
3. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu v Unii podléhá složení jistoty odpovídající výši prozatímního cla.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se příslušná platná ustanovení o clech.
Článek 2
1. Do 25 kalendářních dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost mohou zúčastněné strany:
a)
požádat o poskytnutí informací o podstatných skutečnostech a důvodech, na jejichž základě bylo toto nařízení přijato;
b)
předložit Komisi své písemné připomínky a
c)
požádat o slyšení u Komise a/nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
2. Strany uvedené v čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009 se mohou vyjádřit k uplatňování prozatímních opatření do 25 kalendářních dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Ustanovení čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1331/2014 se nahrazuje tímto:
„1. Celní orgány se vyzývají, aby podle čl. 24 odst. 5 nařízení (ES) č. 597/2009 přijaly vhodná opatření k zavedení celní evidence dovozu plochých válcovaných výrobků z korozivzdorné oceli, dále již neupravených, pouze válcovaných za studena (úběrem za studena), v současnosti kódů KN 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 a 7220 20 89, pocházejících z Čínské lidové republiky do Unie.“
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 1 se použije po dobu šesti měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2015.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) 2015/501 DER KOMMISSION
vom 24. März 2015
zur Einführung eines vorläufigen Antidumpingzolls auf die Einfuhren von kaltgewalzten Flacherzeugnissen aus nicht rostendem Stahl mit Ursprung in der Volksrepublik China und Taiwan
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1225/2009 des Rates vom 30. November 2009 über den Schutz gegen gedumpte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehörenden Ländern (1) (im Folgenden „Grundverordnung“), insbesondere auf Artikel 7,
nach Anhörung der Mitgliedstaaten,
in Erwägung nachstehender Gründe:
1. VERFAHREN
1.1. Einleitung
(1)
Am 26. Juni 2014 leitete die Europäische Kommission (im Folgenden „Kommission“) gemäß Artikel 5 der Grundverordnung eine Antidumpinguntersuchung betreffend die Einfuhren von kaltgewalzten Flacherzeugnissen aus nicht rostendem Stahl mit Ursprung in der Volksrepublik China (im Folgenden „VR China“) und Taiwan (im Folgenden „betroffene Länder“) in die Union ein. Sie veröffentlichte eine entsprechende Einleitungsbekanntmachung (im Folgenden „Einleitungsbekanntmachung“) im Amtsblatt der Europäischen Union (2).
(2)
Die Einleitung der Untersuchung durch die Kommission erfolgte im Anschluss an einen Antrag, der am 13. Mai 2014 von Eurofer (im Folgenden „Antragsteller“) im Namen von antragstellenden Herstellern von kaltgewalzten Flacherzeugnissen aus nicht rostendem Stahl (stainless steel cold rolled flat products, im Folgenden „SSCR“) gestellt wurde. Auf den Antragsteller entfallen rund 50 % der gesamten Unionsproduktion von SSCR. Die mit dem Antrag vorgelegten Beweise für das Vorliegen von Dumping und für eine dadurch verursachte bedeutende Schädigung rechtfertigen die Einleitung der Untersuchung.
(3)
Am 14. August 2014 leitete die Kommission eine Antisubventionsuntersuchung betreffend die Einfuhren von SSCR mit Ursprung in der VR China in die Union ein; diese stellt eine gesonderte Untersuchung dar. Sie veröffentlichte eine Bekanntmachung der Einleitung des Antisubventionsverfahrens im Amtsblatt der Europäischen Union (3).
1.2. Zollamtliche Erfassung
(4)
Im Anschluss auf einen mit den erforderlichen Beweisen untermauerten Antrag des Antragstellers verabschiedete die Kommission am 15. Dezember 2014 die Durchführungsverordnung (EU) Nr. 1331/2014 zur zollamtlichen Erfassung der Einfuhren von kaltgewalzten Flacherzeugnissen aus nicht rostendem Stahl mit Ursprung in der Volksrepublik China und Taiwan (4); die entsprechenden Einfuhren werden seit dem 17. Dezember 2014 erfasst.
1.3. Interessierte Parteien
(5)
In der Einleitungsbekanntmachung wurden interessierte Parteien aufgefordert, mit der Kommission Kontakt aufzunehmen, um bei der Untersuchung mitarbeiten zu können. Ferner unterrichtete die Kommission gezielt den Antragsteller, andere ihr bekannte Unionshersteller, die ihr bekannten ausführenden Hersteller und die Behörden der VR China und Taiwans, des Weiteren die ihr bekannten Einführer, Lieferanten und Verwender, Händler sowie bekanntermaßen betroffene Verbände über die Einleitung der beiden Untersuchungen und lud sie zur Mitarbeit ein. Außerdem unterrichtete die Kommission Hersteller in den Vereinigten Staaten von Amerika (USA) und Südafrika über die Einleitung der Untersuchung und lud sie zur Mitarbeit ein In der Einleitungsbekanntmachung informierte die Kommission die interessierten Parteien, dass sie als Drittland mit Marktwirtschaft (im Folgenden „Vergleichsland“) im Sinne von Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe a der Grundverordnung die USA heranzuziehen gedachte.
(6)
Alle interessierten Parteien erhielten Gelegenheit, zur Einleitung der Untersuchung Stellung zu nehmen und eine Anhörung durch die Kommission und/oder den Anhörungsbeauftragten in Handelsverfahren zu beantragen.
a) Stichprobenverfahren
(7)
In der Einleitungsbekanntmachung wies die Kommission darauf hin, dass sie möglicherweise gemäß Artikel 17 der Grundverordnung eine Stichprobe der interessierten Parteien bilden würde.
Bildung einer Stichprobe der Unionshersteller
(8)
Die Kommission gab in der Einleitungsbekanntmachung bekannt, dass sie bereits eine vorläufige Stichprobe der Unionshersteller gebildet hatte. Die Kommission wählte die Stichprobe auf der Grundlage der Produktionsmenge aus. Diese Stichprobe umfasste vier Unionshersteller. Auf die Unionshersteller in der Stichprobe entfielen etwa 50 % der Produktionsmenge. Die Kommission lud interessierte Parteien ein, zu der vorläufigen Stichprobe Stellung zu nehmen. Es gingen keine entsprechenden Stellungnahmen ein, die vorgeschlagene Stichprobe wurde daher bestätigt. Die Stichprobe ist repräsentativ für den Wirtschaftszweig der Union.
Bildung einer Stichprobe der Einführer
(9)
Damit die Kommission über die Notwendigkeit eines Stichprobenverfahrens entscheiden und gegebenenfalls eine Stichprobe bilden konnte, bat sie unabhängige Einführer um Übermittlung der in der Einleitungsbekanntmachung aufgeführten Informationen.
(10)
31 unabhängige Einführer lieferten die geforderten Informationen und erklärten sich zur Einbeziehung in die Stichprobe bereit. Gemäß Artikel 17 Absatz 1 der Grundverordnung wählte die Kommission vier Einführer nach dem Kriterium der größten Einfuhrmenge in die Union für die Stichprobe aus. Gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Grundverordnung wurden alle bekanntermaßen betroffenen Einführer zur Stichprobenbildung konsultiert.
(11)
Es gingen Stellungnahmen zur Eigentümerstruktur eines der ausgewählten Einführer ein. Von interessierten Parteien wurde vorgebracht, einer der Einführer sollte nicht in die Stichprobe einbezogen werden, da er mit einem Unionshersteller verbunden sei. Dieser Einführer war im Untersuchungszeitraum jedoch mit keinem Unionshersteller verbunden, sondern die Verbindung wurde erst danach hergestellt. Überdies bedeutet der Ausdruck „unabhängiger Einführer“, dass keine Verbindung zu ausführenden Herstellern besteht. Ein unabhängiger Einführer kann durchaus mit einem Unionshersteller verbunden sein.
Bildung einer Stichprobe der ausführenden Hersteller in Taiwan.
(12)
Damit die Kommission über die Notwendigkeit eines Stichprobenverfahrens entscheiden und gegebenenfalls eine Stichprobe bilden konnte, wurden alle ausführenden Hersteller in Taiwan gebeten, die in der Einleitungsbekanntmachung aufgeführten Informationen zu übermitteln. Außerdem ersuchte sie die Vertreter Taiwans bei der Union darum, falls vorhanden andere ausführende Hersteller, die an einer Mitarbeit an der Untersuchung interessiert sein könnten, zu benennen und/oder zu kontaktieren.
(13)
Insgesamt neun angeblich ausführende Hersteller in dem betroffenen Land übermittelten die erbetenen Informationen und stimmten ihrer Einbeziehung in die Stichprobe zu. Nach Artikel 17 Absatz 1 der Grundverordnung bildete die Kommission eine Stichprobe aus vier ausführenden Herstellern (darunter drei verbundenen) ausgehend von der größten repräsentativen Ausfuhrmenge in die Union, die in der verfügbaren Zeit angemessen untersucht werden konnte. Gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Grundverordnung wurden alle bekanntermaßen betroffenen ausführenden Hersteller sowie die Behörden des betroffenen Landes zur Stichprobenbildung konsultiert. Es gingen keine Stellungnahmen ein.
(14)
Die Untersuchung ergab, dass zwei in die Stichprobe einbezogene Unternehmen und zwei nicht in die Stichprobe einbezogene mitarbeitende Unternehmen nicht der Definition eines ausführenden Herstellers entsprechen, da sie nur als Dienstleistungszentren tätig sind und die betroffene Ware als Vorleistungen für ihre Produktion verwenden. Es wurde festgestellt, dass diese Unternehmen über keinerlei Anlagen zum Heiß- oder Kaltwalzen verfügen und dass der Mehrwert, den sie ihren Vorleistungen hinzufügen, gemessen an deren Kosten, gering ist. Die genannten Unternehmen kaufen und verkaufen verschiedene Arten der betroffenen Ware (siehe die Erwägungsgründe 26 bis 28).
(15)
Eines von ihnen ist jedoch mit einem in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller verbunden. Es wurde daher in der Untersuchung als Teil der entsprechenden Unternehmensgruppe angesehen. Nach Ausschluss des Unternehmens, das der Definition eines ausführenden Herstellers nicht entsprach, entfallen auf die verbleibenden Unternehmen der Stichprobe mindestens 48 % der Gesamtmenge der Ausfuhren aus Taiwan in die Union und etwa 80 % der Inlandsverkäufe in Taiwan. Die Stichprobe war daher immer noch repräsentativ.
(16)
Die übrigen drei Unternehmen wurden von der Kommission von der Berechnung einer individuellen Dumpingspanne und Schadensbeseitigungsschwelle ausgeschlossen. Für diese drei Unternehmen wurde daher kein Zollsatz festgelegt.
Individuelle Ermittlung
(17)
Kein ausführender Hersteller in Taiwan beantragte oder erhielt eine individuelle Ermittlung nach Artikel 17 Absatz 3 der Grundverordnung.
Bildung einer Stichprobe der ausführenden Hersteller in der VR China
(18)
Damit die Kommission über die Notwendigkeit eines Stichprobenverfahrens entscheiden und gegebenenfalls eine Stichprobe bilden konnte, bat sie alle ausführenden Hersteller in der VR China um Übermittlung der in der Einleitungsbekanntmachung aufgeführten Informationen. Außerdem ersuchte sie die Behörden der VR China darum, falls vorhanden, andere ausführende Hersteller, die an einer Mitarbeit an der Untersuchung interessiert sein könnten, zu benennen und/oder zu kontaktieren.
(19)
Acht ausführende Hersteller in der VR China übermittelten die erbetenen Informationen und stimmten ihrer Einbeziehung in die Stichprobe zu. Nach Artikel 17 Absatz 1 der Grundverordnung bildete die Kommission eine Stichprobe aus vier Unternehmen, welche zu zwei Unternehmensgruppen gehörten, ausgehend von der größten repräsentativen Ausfuhrmenge in die Union, die in der verfügbaren Zeit angemessen untersucht werden konnte. Gemäß Artikel 17 Absatz 2 der Grundverordnung wurden alle bekanntermaßen betroffenen ausführenden Hersteller sowie die Behörden des betroffenen Landes zur Stichprobenbildung konsultiert. Es gingen keine Stellungnahmen ein.
b) Formulare für die Beantragung von Marktwirtschaftsbehandlung (im Folgenden „MWB“) für ausführende Hersteller in der VR China
(20)
Die Kommission übermittelte Formulare für die Beantragung von Marktwirtschaftsbehandlung im Sinne von Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe b der Grundverordnung an alle mitarbeitenden ausführenden Hersteller in der VR China, die für die Stichprobe ausgewählt worden waren, und an die für die Stichprobe nicht ausgewählten mitarbeitenden ausführenden Hersteller, die eine individuelle Ermittlung nach Artikel 17 Absatz 3 der Grundverordnung beantragen wollten, an ihr bekannte Verbände ausführender Hersteller sowie an die Behörden der VR China. Keiner der ausführenden Hersteller beantragte MWB.
c) Fragebogen
(21)
Die Kommission übermittelte Fragebogen an die in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller in China und Taiwan, an ausführende Hersteller, die eine individuelle Ermittlung beantragen wollten, an Hersteller in zwei möglichen Vergleichsländern, an die in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller, die in die Stichprobe einbezogenen unabhängigen Einführer und die Verwender, die sich bei der Kommission gemeldet hatten.
(22)
Beantwortete Fragebogen gingen von vier in die Stichprobe einbezogenen chinesischen ausführenden Herstellern, vier in die Stichprobe einbezogenen taiwanischen ausführenden Herstellern (darunter zwei, bei denen sich herausstellte, dass sie keine ausführenden Hersteller waren), einem taiwanischen ausführenden Hersteller, der eine individuelle Ermittlung beantragte, zwei Herstellern in den USA (Vergleichsland), vier in die Stichprobe einbezogenen Unionsherstellern, vier in die Stichprobe einbezogenen unabhängigen Einführern und sechs Verwendern ein.
d) Kontrollbesuche
(23)
Die Kommission holte alle Informationen ein, die sie für die vorläufige Ermittlung von Dumping, einer daraus resultierenden Schädigung und des Unionsinteresses benötigte, und prüfte sie. Bei den folgenden Unternehmen wurden Kontrollbesuche nach Artikel 16 der Grundverordnung durchgeführt:
Unionshersteller
-
Acciai Speciali Terni S.P.A., Terni, Italien
-
Acerinox Europa SAU, Palmones-Los Barrios und Madrid, Spanien
-
Aperam Stainless Europe, La Plaine Saint Denis, Frankreich
Verbundenes Dienstleistungszentrum von Acciai Speciali Terni S.P.A.
-
Terninox, Ceriano Laghetto, Italien
Antragsteller
-
Eurofer, Brüssel, Belgien
Ausführende Hersteller in Taiwan
-
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei city
-
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung city
-
YC Inox Co., Ltd., Chang-Hua Hsien city
-
Yieh Mau Corporation, Kaohsiung city
-
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung city
Ausführende Hersteller in der VR China
-
Baosteel Stainless Co., Ltd, Shanghai
-
Ningbo Baoxin Stainless Co., Ltd, Ningbo
-
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd, Taiyuan City
Verbundene Einführer in der Union
-
Baosteel Europe GmbH, Hamburg, Deutschland
(24)
Die Kommission führte Anhörungen durch, darunter waren auch Anhörungen von ausführenden Herstellern, Verbänden und Einführern durch den Anhörungsbeauftragten.
1.4. Untersuchungszeitraum und Bezugszeitraum
(25)
Die Dumping- und Schadensuntersuchung erstreckte sich auf den Zeitraum vom 1. Januar 2013 bis zum 31. Dezember 2013 (im Folgenden „Untersuchungszeitraum“). Die Untersuchung der für die Schadensanalyse relevanten Entwicklungen betraf den Zeitraum vom 1. Januar 2010 bis zum Ende des Untersuchungszeitraums (im Folgenden „Bezugszeitraum“).
2. BETROFFENE WARE UND GLEICHARTIGE WARE
2.1. Betroffene Ware
(26)
Bei der betroffenen Ware handelt sich um flachgewalzte Erzeugnisse aus nicht rostendem Stahl, nur kaltgewalzt, mit Ursprung in der VR China und Taiwan, die derzeit unter den KN-Codes 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 und 7220 20 89 eingereiht wird (im Folgenden „betroffene Ware“).
(27)
Für kaltgewalzte Flacherzeugnisse aus nicht rostendem Stahl gibt es eine Vielzahl von Anwendungsmöglichkeiten, sie kommen beispielsweise in der Herstellung von Haushaltsgeräten (z. B. für das Innere von Wasch- und Geschirrspülmaschinen), geschweißten Rohren und medizinischen Geräten sowie in der Lebensmittelverarbeitung und der Automobilindustrie zum Einsatz.
(28)
Die Untersuchung ergab, dass alle Typen der betroffenen Ware dieselben grundlegenden materiellen, chemischen und technischen Eigenschaften und grundlegenden Verwendungen aufweisen.
2.2. Gleichartige Ware
(29)
Die vom Wirtschaftszweig der Union hergestellten und in der Union verkauften kaltgewalzten Flacherzeugnisse aus nicht rostendem Stahl und die in den betroffenen Ländern und im Vergleichsland hergestellten und verkauften kaltgewalzten Flacherzeugnisse aus nicht rostendem Stahl wiesen den Untersuchungsergebnissen zufolge im Wesentlichen dieselben materiellen, chemischen und technischen Eigenschaften und dieselben grundlegenden Verwendungen auf wie die in den betroffenen Ländern hergestellten und zur Ausfuhr in die Union verkauften kaltgewalzten Flacherzeugnisse aus nicht rostendem Stahl. Sie werden daher als gleichartig im Sinne von Artikel 1 Absatz 4 der Grundverordnung angesehen.
2.3. Vorbringen zur Warendefinition
(30)
Von interessierten Parteien wurde vorgebracht, einige Warentypen (darunter schmale und Präzisionsstreifen) sollten aus der Warendefinition der Untersuchung ausgeklammert werden, da die Unionshersteller diese Marktsegmente nicht voll versorgen könnten. Der Wirtschaftszweig der Union legte jedoch Beweise dafür vor, dass er zur Versorgung dieser Marktsegmente durchaus in der Lage ist.
(31)
Was Präzisionsstreifen betrifft, so machten dieselben Parteien weiter geltend, die Generaldirektion Wettbewerb der Europäischen Kommission habe beschlossen, diesen Warentyp bei ihrer Analyse des Unternehmenszusammenschlusses Outokumpu/INOXUM (5) aus dem relevanten Produktmarkt auszuschließen. Bei der Marktdefinition in Fusionskontrollsachen liegt der Schwerpunkt jedoch auf der Frage der Substituierbarkeit auf der Nachfrage- und der Angebotsseite. In Antidumpingverfahren ist der Markt hingegen nach den physikalischen Eigenschaften der untersuchten Ware definiert. In einem Antidumpingverfahren können sich die Warentypen daher in Bezug auf einige Parameter (Breite, Toleranzen, mechanische Eigenschaften) unterscheiden. Der fragliche Warentyp war außerdem von Beginn an Teil der Untersuchung, da Unionshersteller von Präzisionsstreifen im Rahmen der Repräsentativitätsprüfung kontaktiert wurden.
(32)
Die Kommission wies dieses Vorbringen daher zurück und ließ die Warendefinition der Untersuchung unverändert.
3. DUMPING
3.1. VR China
3.1.1. Normalwert
3.1.1.1. Marktwirtschaftsbehandlung (im Folgenden „MWB“)
(33)
Gemäß Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe b der Grundverordnung bestimmt die Kommission den Normalwert für diejenigen ausführenden Hersteller in der VR China, die geltend machten und nachwiesen, dass sie die Kriterien in Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe c der Grundverordnung erfüllten, sodass ihnen MWB gewährt werden konnte, nach Artikel 2 Absätze 1 bis 6 der Grundverordnung.
(34)
Um die nötigen Informationen für die Entscheidung, ob die Kriterien von Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe c der Grundverordnung erfüllt waren, einzuholen, bat die Kommission die betroffenen ausführenden Hersteller, das MWB-Antragsformular auszufüllen. Keiner von ihnen beantragte MWB.
3.1.1.2. Vergleichsland
(35)
Nach Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe a der Grundverordnung wurde der Normalwert für die ausführenden Hersteller, denen keine MWB gewährt wurde, auf der Grundlage des Preises oder des rechnerisch ermittelten Wertes in einem Drittland mit Marktwirtschaft bestimmt.
(36)
In der Einleitungsbekanntmachung gab die Kommission den interessierten Parteien bekannt, dass sie die USA als geeignetes Vergleichsland heranzuziehen gedachte, und forderte die interessierten Parteien auf, dazu Stellung zu nehmen.
(37)
Die Kommission nahm Kontakt zu einer Reihe potenzieller Vergleichsländer (Indien, Südafrika, Südkorea, Taiwan und USA) auf und ersuchte auf der Grundlage der eingegangenen Angaben 32 ihr bekannte Hersteller der gleichartigen Ware in Südafrika, Südkorea und den USA um Informationen. Es gingen keine Angaben zu den Herstellern in Indien ein, sodass Indien als potenzielles Vergleichsland nicht in Betracht kam. Taiwan ist von derselben Untersuchung betroffen, die Angaben der untersuchten Hersteller wurden daher für diesen Zweck herangezogen.
(38)
Nur zwei Hersteller in den USA beantworteten den Fragebogen für Hersteller im Vergleichsland. Die Kommission musste daher zwischen den USA und Taiwan wählen.
(39)
In den USA gibt es mindestens vier große Hersteller der gleichartigen Ware (davon drei vertikal integriert, einer nicht), und die Gesamtproduktion sowie der Gesamtverbrauch sind vergleichbar mit der VR China. In Taiwan wird der Markt trotz der Existenz einiger kleiner, nicht integrierter Hersteller von einer großen, vertikal integrierten Herstellergruppe beherrscht. In den USA wird ein ähnliches Herstellungsverfahren angewandt wie in Taiwan und zumindest bei einigen ausführenden Herstellern in der VR China. In den USA und Taiwan werden im Wesentlichen dieselben Rohstoffe verwendet. In den USA gelten Antidumpingzölle gegenüber Japan, Südkorea und Taiwan, in Taiwan gegenüber der VR China und Südkorea. Dennoch werden in den USA und Taiwan erhebliche Mengen der gleichartigen Ware eingeführt, die im Untersuchungszeitraum etwa 17 % bzw. 37 % des jeweiligen Gesamtverbrauchs ausmachten. In den USA stammen die meisten Einfuhren aus Mexiko, der VR China, Taiwan, Frankreich, Finnland, Japan und Deutschland, in Taiwan aus der VR China, Südkorea, Japan, Finnland und Vietnam.
(40)
Angesichts dessen werden die USA aus zwei Gründen als das geeignetere Vergleichsland angesehen:
i)
Während auf dem US-amerikanischen Markt ein scharfer Wettbewerb herrscht, werden der Markt und die SSCR-Preise in Taiwan in hohem Maße von einer Unternehmensgruppe bestimmt;
ii)
der Inlandsmarkt Taiwans ist weit kleiner als die Inlandsmärkte der VR China und der USA.
(41)
Interessierte Parteien, die sich gegen die Heranziehung der USA als Vergleichsland aussprachen, begründeten dies vor allem mit den angeblichen Unterschieden bei den Herstellungsverfahren und den Arten der verwendeten Rohstoffe. Im Hinblick darauf wäre ihnen zufolge das von dieser Untersuchung ebenfalls betroffene Taiwan ein geeigneteres Vergleichsland als die USA.
(42)
Die Kommission kam in diesem Stadium zu dem Schluss, dass die USA ein geeignetes Vergleichsland im Sinne von Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe a der Grundverordnung sind.
3.1.1.3. Normalwert (Vergleichsland)
(43)
Die Angaben der ausführenden Hersteller im Vergleichsland dienten gemäß Artikel 2 Absatz 7 Buchstabe a der Grundverordnung als Grundlage für die Ermittlung des Normalwerts für die ausführenden Hersteller denen keine MWG gewährt worden war.
(44)
Die Kommission prüfte zunächst, ob die gesamten Inlandsverkäufe der beiden mitarbeitenden Hersteller im Vergleichsland nach Artikel 2 Absatz 2 der Grundverordnung repräsentativ waren. Die Inlandsverkäufe sind repräsentativ, wenn die Gesamtmenge der Inlandsverkäufe der gleichartigen Ware an unabhängige Abnehmer auf dem Inlandsmarkt mindestens 5 % der Gesamtmenge der betroffenen Ware entsprach, die von jedem der in die Stichprobe einbezogenen chinesischen ausführenden Hersteller im Untersuchungszeitraum zur Ausfuhr in die Union verkauft wurde. Davon ausgehend waren die Gesamtverkäufe der beiden mitarbeitenden Hersteller der gleichartigen Ware auf dem Inlandsmarkt repräsentativ.
(45)
Anschließend ermittelte die Kommission die auf dem Inlandsmarkt verkauften Warentypen, die mit den Warentypen identisch oder vergleichbar waren, die von den in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Herstellern zur Ausfuhr in die Union verkauft wurden.
(46)
Danach ermittelte die Kommission für jeden Warentyp den Anteil der gewinnbringenden Verkäufe an unabhängige Abnehmer auf dem Inlandsmarkt im Untersuchungszeitraum, um zu entscheiden, ob die tatsächlichen Inlandsverkäufe für die Bestimmung des Normalwerts nach Artikel 2 Absatz 4 der Grundverordnung herangezogen werden können.
(47)
Der Normalwert beruht auf dem tatsächlichen Inlandspreis des jeweiligen Warentyps, unabhängig davon, ob diese Verkäufe gewinnbringend sind, sofern
i)
die Verkäufe des Warentyps zu einem Nettoverkaufspreis in Höhe der rechnerisch ermittelten Produktionskosten oder darüber mehr als 80 % der gesamten Verkaufsmenge dieses Typs ausmachten und
ii)
der gewogene Durchschnittsverkaufspreis dieses Warentyps mindestens den Produktionsstückkosten entspricht.
(48)
In diesem Fall ist der Normalwert der gewogene Durchschnitt der Preise aller Inlandsverkäufe dieses Warentyps im Untersuchungszeitraum. Die Kommission berücksichtigte alle Geschäfte, die als Inlandsverkäufe gemeldet worden waren, da es keinen Grund zu der Annahme gab, sie könnten nicht zum Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmt sein.
(49)
Hingegen ist der Normalwert der tatsächliche Inlandspreis je Warentyp ausschließlich der gewinnbringenden Inlandsverkäufe der betreffenden Warentypen im Untersuchungszeitraum, sofern
i)
die Menge der gewinnbringenden Verkäufe des Warentyps 80 % oder weniger der gesamten Verkaufsmenge dieses Typs ausmacht oder
ii)
der gewogene Durchschnittspreis des Warentyps unterhalb der Produktionsstückkosten liegt.
3.1.2. Ausfuhrpreis
(50)
Die in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller tätigten ihre Ausfuhrverkäufe in die Union entweder direkt an unabhängige Abnehmer oder, im Fall eines ausführenden Herstellers, über ein als Einführer fungierendes verbundenes Unternehmen.
(51)
Im Fall direkter Ausfuhrverkäufe an unabhängige Abnehmer in der Union wurde der Ausfuhrpreis nach Artikel 2 Absatz 8 der Grundverordnung anhand der für die betroffene Ware bei Ausfuhrverkäufen in die Union tatsächlich gezahlten oder zu zahlenden Preise ermittelt.
(52)
Im Fall von Ausfuhrverkäufen in die Union über ein als Einführer fungierendes verbundenes Unternehmen wurde der Ausfuhrpreis nach Artikel 2 Absatz 9 der Grundverordnung anhand des Preises ermittelt, zu dem die eingeführte Ware erstmals an einen unabhängigen Käufer in der Union weiterverkauft wurde. In diesem Fall wurden am Preis Berichtigungen für alle zwischen Einfuhr und Wiederverkauf entstandenen Kosten, einschließlich Verkaufs-, Verwaltungs- und Gemeinkosten (im Folgenden „VVG-Kosten“), und für Gewinne vorgenommen.
3.1.3. Vergleich
(53)
Die Kommission verglich den Normalwert und den Ausfuhrpreis der in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller auf der Stufe ab Werk.
(54)
Wenn dies zur Gewährleistung eines fairen Vergleichs angezeigt war, nahm die Kommission nach Artikel 2 Absatz 10 der Grundverordnung Berichtigungen des Normalwertes und/oder des Ausfuhrpreises für Unterschiede, welche die Preise und ihre Vergleichbarkeit beeinflussten, vor. Solche Berichtigungen betrafen Transport-, Versicherungs-, Bereitstellungs- und Verladekosten, Nebenkosten, Verpackungs- und Kreditkosten sowie Bankgebühren und Provisionen.
3.1.4. Dumpingspannen
(55)
Nach Artikel 2 Absätze 11 und 12 der Grundverordnung verglich die Kommission für die in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller den gewogenen durchschnittlichen Normalwert jedes Typs der gleichartigen Ware im Vergleichsland (siehe Erwägungsgründe 43 bis 49) mit dem gewogenen durchschnittlichen Ausfuhrpreis des entsprechenden Typs der betroffenen Ware.
(56)
Die auf dieser Grundlage ermittelten vorläufigen gewogenen durchschnittlichen Dumpingspannen, ausgedrückt als Prozentsatz des CIF-Preises (Kosten, Versicherung, Fracht) frei Grenze der Union, unverzollt, betragen:
Tabelle 1
Dumpingspannen, VR China
Unternehmen
Vorläufige Dumpingspanne
(in %)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
(57)
Für die nicht in die Stichprobe einbezogenen mitarbeitenden ausführenden Hersteller ermittelte die Kommission die gewogene durchschnittliche Dumpingspanne nach Artikel 9 Absatz 6 der Grundverordnung. Diese Spanne wurde folglich auf der Grundlage des gewogenen Durchschnitts der Dumpingspannen der ausführenden Hersteller der Stichprobe berechnet.
(58)
Die so ermittelte vorläufige Dumpingspanne der nicht in die Stichprobe einbezogenen mitarbeitenden ausführenden Hersteller beträgt 30,0 %.
(59)
Für alle anderen ausführenden Hersteller im betroffenen Land wurden die Dumpingspanne nach Artikel 18 der Grundverordnung auf der Grundlage der verfügbaren Informationen ermittelt. Zu diesem Zweck ermittelte die Kommission den Grad der Mitarbeit der ausführenden Hersteller. Der Grad der Mitarbeit ergibt sich aus dem Volumen der Ausfuhren der mitarbeitenden in die Union ausführenden Hersteller, ausgedrückt als Anteil an den Gesamtausfuhren, die laut Einfuhrstatistiken von Eurostat aus dem betroffenen Land in die Union getätigt werden.
(60)
Die Mitarbeit wurde als hoch eingestuft, sodass die Kommission beschloss, die residuale Dumpingspanne in Höhe der höchsten Dumpingspanne festzusetzen, die für ein in die Stichprobe einbezogenes Unternehmen ermittelt wurde.
(61)
Die vorläufigen Dumpingspannen, ausgedrückt als Prozentsatz des CIF-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, betragen:
Tabelle 2
Dumpingspannen, VR China
Unternehmen
Vorläufige Dumpingspanne
(in %)
Baosteel Group: Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.; Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
TISCO Group: Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.; Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
Andere mitarbeitende Unternehmen
30,0
Alle übrigen Unternehmen
34,9
3.2. Taiwan
3.2.1. Normalwert
(62)
Die Kommission prüfte zunächst, ob die gesamten Inlandsverkäufe der einzelnen untersuchten ausführenden Hersteller nach Artikel 2 Absatz 2 der Grundverordnung repräsentativ waren. Als untersuchte ausführende Hersteller betrachtete die Kommission dabei die für die Stichprobe ausgewählten ausführenden Hersteller sowie einen ausführenden Hersteller, dem eine individuelle Ermittlung gewährt wurde. Die Inlandsverkäufe sind repräsentativ, wenn die Gesamtmenge der Inlandsverkäufe der gleichartigen Ware an unabhängige Abnehmer auf dem Inlandsmarkt pro ausführenden Hersteller mindestens 5 % der Gesamtmenge seiner Ausfuhrverkäufe der betroffenen Ware in die Union im Untersuchungszeitraum entsprach.
(63)
Die Kommission stellte fest, dass in den von den untersuchten ausführenden Herstellern angegebenen Inlandsverkäufen auch die Verkäufe beträchtlicher Mengen der gleichartigen Ware an Vertriebsunternehmen enthalten waren, welche die Ware anschließend ausführten. Eine Berechnung auf der Grundlage der vorliegenden Daten von den mitarbeitenden Unternehmen und Statistiken zu Ein- und Ausfuhren der gleichartigen Ware in Taiwan bestätigten, dass es sich bei den von den mitarbeitenden ausführenden Herstellern angegeben Inlandsverkäufen zu etwa 50 % um indirekte Ausfuhrverkäufe handelte, die nicht zum Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmt waren.
(64)
Die Kommission stellte außerdem fest, dass auf dem taiwanischen Inlandsmarkt ein Preisnachlasssystem existierte. Einer der in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller erklärte, dieses System sei erfunden worden, um für lokale Dienstleistungszentren (Vertriebsunternehmen) Anreize für den Weiterverkauf ihrer Stahlwaren ins Ausland zu schaffen. Da die von den beiden Hauptherstellern festgelegten Preise auf dem Inlandsmarkt mitsamt den Preisnachlässen monatlich allen Vertriebsunternehmen mitgeteilt werden, war die Preisfestsetzung für Waren, die auf dem Inlandsmarkt enden und für solche, die zur Ausfuhr weiterverkauft werden, auch wenn andere Hersteller ihren Kunden keine Nachlässe gewährten, in hohem Maße von dem Preissystem in Taiwan beeinflusst.
(65)
Angesichts der Ergebnisse der Kontrollbesuche wurden drei ausführende Hersteller ersucht, die von ihnen gemeldeten Verkäufe für den taiwanischen Inlandsmarkt zu überprüfen und alle Verkäufe zu streichen, die nicht für den Verbrauch auf dem Inlandsmarkt bestimmt waren. Diese bekräftigten jedoch ledig, das endgültige Bestimmungsziel der gleichartigen Ware, die sie an ihre Kunden verkauften, sei ihnen nicht bekannt.
(66)
Wie in Erwägungsgrund 63 ausgeführt, wählte die Kommission bei der Berechnung der vorläufigen Dumpingspanne einen vorsichtigen Ansatz und verwendete die gemeldeten Verkäufe an Endverwender in Taiwan, um sicherzustellen, dass der Normalwert nur auf Preisen beruhte, die für Verkäufe zum Verbrauch auf dem Inlandsmarkt festgelegt worden waren. Als Endverwender betrachtete die Kommission dabei jeden Wirtschaftsteilnehmer, der die gleichartige Ware in eine andere Ware umwandelte, bei der es sich nicht mehr um die gleichartige Ware handelte. Verkäufe an Vertriebsunternehmen oder Händler wurden aus den Verkäufen auf dem Inlandsmarkt ausgeschlossen, da die Kommission im Laufe der Untersuchung feststellte, dass eines der Hauptvertriebsunternehmen in Taiwan eine große Menge der gleichartigen Ware, die von den Lieferanten als Verkauf auf dem Inlandsmarkt gemeldet worden war, erworben und zum größten Teil ausgeführt hatte.
(67)
Davon ausgehend waren die Gesamtverkäufe, die von den einzelnen untersuchten ausführenden Herstellern der gleichartigen Ware auf dem Inlandsmarkt getätigt wurden, repräsentativ.
(68)
Anschließend ermittelte die Kommission die auf dem Inlandsmarkt verkauften Warentypen, die mit den Warentypen identisch oder vergleichbar waren, die von den untersuchten ausführenden Herstellern mit repräsentativen Inlandsverkäufen zur Ausfuhr in die Union verkauft wurden.
(69)
Dann prüfte die Kommission, ob die Warentypen, die von den untersuchten ausführenden Herstellern auf dem Inlandsmarkt verkauft wurden im Vergleich zu den zur Ausfuhr in die Union verkauften Warentypen repräsentativ im Sinne von Artikel 2 Absatz 2 der Grundverordnung waren. Die Inlandsverkäufe eines Warentyps sind repräsentativ, wenn die Gesamtmenge der an unabhängige Abnehmer gehenden Inlandsverkäufe dieses Warentyps im Untersuchungszeitraum mindestens 5 % der Gesamtmenge der in die Union getätigten Ausfuhrverkäufe des identischen oder vergleichbaren Warentyps entspricht.
(70)
Danach ermittelte die Kommission für jeden Warentyp den Anteil der gewinnbringenden Verkäufe an unabhängige Abnehmer auf dem Inlandsmarkt im Untersuchungszeitraum, um zu entscheiden, ob die tatsächlichen Inlandsverkäufe für die Bestimmung des Normalwerts nach Artikel 2 Absatz 4 der Grundverordnung herangezogen werden können.
(71)
Der Normalwert beruht auf dem tatsächlichen Inlandspreis des jeweiligen Warentyps, unabhängig davon, ob diese Verkäufe gewinnbringend sind, sofern
i)
die Verkäufe des Warentyps zu einem Nettoverkaufspreis in Höhe der rechnerisch ermittelten Produktionskosten oder darüber mehr als 80 % der gesamten Verkaufsmenge dieses Typs ausmachten und
ii)
der gewogene Durchschnittsverkaufspreis dieses Warentyps mindestens den Produktionsstückkosten entspricht.
(72)
In diesem Fall ist der Normalwert der gewogene Durchschnitt der Preise aller Inlandsverkäufe dieses Warentyps im Untersuchungszeitraum.
(73)
Hingegen ist der Normalwert der tatsächliche Inlandspreis je Warentyp ausschließlich der gewinnbringenden Inlandsverkäufe der betreffenden Warentypen im Untersuchungszeitraum, sofern
i)
die Menge der gewinnbringenden Verkäufe des Warentyps 80 % oder weniger der gesamten Verkaufsmenge dieses Typs ausmacht oder
ii)
der gewogene Durchschnittspreis des Warentyps unterhalb der Produktionsstückkosten liegt.
(74)
Die Analyse der Inlandsverkäufe ergab, dass bei einigen Warentypen einige Inlandsverkäufe gewinnbringend waren und dass der gewogene Durchschnittsverkaufspreis über den Produktionskosten lag. Der Normalwert wurde dementsprechend, wenn die in Erwägungsgrund 71 genannten Bedingungen erfüllt waren, als gewogener Durchschnitt der Preise aller Inlandsverkäufe im Untersuchungszeitraum oder, wenn diese Bedingungen nicht erfüllt waren, als gewogener Durchschnitt lediglich der gewinnbringenden Verkäufe berechnet. Wurden bestimmten Typen der gleichartigen Ware nicht oder nur in unzureichenden Mengen verkauft oder erfolgten die Verkäufe nicht im normalen Handelsverkehr, bestimmte die Kommission den Normalwert gemäß Artikel 2 Absätze 3 und 6 der Grundverordnung.
(75)
Die rechnerische Ermittlung des Normalwerts erfolgte so, dass zu den bei der gleichartigen Ware verzeichneten durchschnittlichen Produktionskosten der untersuchten ausführenden Hersteller im Untersuchungszeitraum Folgendes hinzugerechnet wurde:
i)
der gewogene Durchschnitt der Vertriebs-, Verwaltungs- und Gemeinkosten (im Folgenden „VVG-Kosten“), die den untersuchten ausführenden Herstellern im Zusammenhang mit den im normalen Handelsverkehr getätigten Inlandsverkäufen der gleichartigen Ware im Untersuchungszeitraum entstanden sind, und
ii)
der gewogene Durchschnitt des Gewinns, den die untersuchten ausführenden Hersteller mit Inlandsverkäufen der gleichartigen Ware im normalen Handelsverkehr im Untersuchungszeitraum erzielt haben.
(76)
Bei einem der untersuchten ausführenden Hersteller wurden die Produktionskosten berichtigt. Da eine beträchtliche Menge der bei der Herstellung der gleichartigen Ware eingesetzten Vorleistungen auch von einem verbundenen Lieferanten stammte, ersetzte die Kommission die Kosten für den Kauf dieser Vorleistungen durch die Kosten der Herstellung der Vorleistungen durch den untersuchten ausführenden Hersteller.
(77)
Bei demselben ausführenden Hersteller stellte die Kommission auch fest, dass eine Berichtigung um den Schrottwert doppelt gezählt worden war, da die Menge der Vorleistungen, die in Fertigwaren umgewandelt wurden, um den Schrott bereinigt worden war. Die Kommission lehnte daher den Abzug des Schrottwertes von den Produktionskosten der Fertigware ab.
(78)
Bei den Warentypen, die nicht in repräsentativen Mengen auf dem Inlandsmarkt verkauft worden waren, wurden die durchschnittlichen VVG-Kosten sowie der Gewinn von Geschäften im normalen Handelsverkehr mit solchen Warentypen auf dem Inlandsmarkt hinzugerechnet. Bei den Warentypen, die auf dem Inlandsmarkt überhaupt nicht verkauft worden waren oder bei denen keine Verkäufe im normalen Handelsverkehr festgestellt wurden, wurde der gewogene Durchschnitt der VVG-Kosten sowie des Gewinns aller Geschäfte im normalen Handelsverkehr auf dem Inlandsmarkt hinzugerechnet.
3.2.2. Ausfuhrpreis
(79)
Die untersuchten ausführenden Hersteller tätigten die Ausfuhrverkäufe der betroffenen Ware entweder direkt an unabhängige Abnehmer in der Union oder über Vertriebsgesellschaften in Taiwan. Der Ausfuhrpreis wurde daher nach Artikel 2 Absatz 8 der Grundverordnung anhand der tatsächlich gezahlten oder zu zahlenden Preise ermittelt.
3.2.3. Vergleich
(80)
Die Kommission verglich den Normalwert und den Ausfuhrpreis der untersuchten ausführenden Hersteller auf der Stufe ab Werk.
(81)
Wenn dies zur Gewährleistung eines fairen Vergleichs angezeigt war, nahm die Kommission nach Artikel 2 Absatz 10 der Grundverordnung Berichtigungen des Normalwertes und/oder des Ausfuhrpreises für Unterschiede, welche die Preise und ihre Vergleichbarkeit beeinflussten, vor. Solche Berichtigungen betrafen Transport-, Versicherungs-, Bereitstellungs- und Verladekosten, Nebenkosten, Verpackungs- und Kreditkosten sowie Bankgebühren und Provisionen.
(82)
Die Wechselkurse, die in dem vor den Kontrollbesuchen versendeten Antidumpingfragebögen vorgegeben waren, wurden von den in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Herstellern nicht verwendet. Die Kommission nahm daher eine Neuberechnung der Geschäftswerte mithilfe der in den Fragebogen angegebenen Kurse vor.
3.2.4. Dumpingspannen
(83)
Die Kommission verglich gemäß Artikel 2 Absätze 11 und 12 der Grundverordnung für die untersuchten ausführenden Hersteller, darunter zwei in die Stichprobe einbezogene verbundene Unternehmen und eines, dem eine individuelle Untersuchung gewährt wurde, den gewogenen durchschnittlichen Normalwert jedes Typs der gleichartigen Ware mit dem gewogenen durchschnittlichen Ausfuhrpreis des entsprechenden Typs der betroffenen Ware.
(84)
Die auf dieser Grundlage ermittelten vorläufigen gewogenen durchschnittlichen Dumpingspannen, ausgedrückt als Prozentsatz des CIF-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, betragen:
Tabelle 3
Dumpingspannen, Taiwan
Unternehmen
Vorläufige Dumpingspanne
(in %)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd. (individuelle Ermittlung)
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. und Yieh United Steel Corporation
10,9
(85)
Für die nicht in die Stichprobe einbezogenen mitarbeitenden ausführenden Hersteller ermittelte die Kommission die gewogene durchschnittliche Dumpingspanne nach Artikel 9 Absatz 6 der Grundverordnung. Diese Spanne wurde folglich auf der Grundlage der Spannen für die in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Hersteller berechnet.
(86)
Die so ermittelte vorläufige Dumpingspanne der nicht in die Stichprobe einbezogenen mitarbeitenden ausführenden Hersteller beträgt 10,9 %.
(87)
Für alle anderen Unternehmen im betroffenen Land ermittelte die Kommission die Dumpingspanne nach Artikel 18 der Grundverordnung auf der Grundlage der verfügbaren Informationen. Zu diesem Zweck ermittelte die Kommission den Grad der Mitarbeit. Der Grad der Mitarbeit ergibt sich aus dem Volumen der Ausfuhren der mitarbeitenden Unternehmen in die Union, ausgedrückt als Anteil an den Gesamtausfuhren, die laut Einfuhrstatistiken von Eurostat aus dem betroffenen Land in die Union getätigt werden.
(88)
Die Mitarbeit wurde in diesem Fall als hoch eingestuft, sodass die Kommission beschloss, die residuale Dumpingspanne in Höhe der höchsten Dumpingspanne festzusetzen, die für ein Unternehmen ermittelt wurde.
(89)
Die vorläufigen Dumpingspannen, ausgedrückt als Prozentsatz des CIF-Preises frei Grenze der Union, unverzollt, betragen:
Tabelle 4
Dumpingspannen, Taiwan
Unternehmen
Vorläufige Dumpingspanne
(in %)
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd. und Yieh United Steel Corporation
10,9
Andere mitarbeitende Unternehmen
10,9
Alle übrigen Unternehmen
12,0
4. SCHÄDIGUNG
4.1. Definition des Wirtschaftszweigs der Union und der Unionsproduktion
(90)
Die gleichartige Ware wurde im Untersuchungszeitraum von neun der Kommission bekannten Herstellern in der Union produziert. Sie bilden den „Wirtschaftszweig der Union“ im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Grundverordnung.
(91)
Die Gesamtproduktion der Union im Untersuchungszeitraum betrug über 3 Mio. Tonnen. Die Kommission ermittelte diese Zahl auf der Grundlage aller verfügbaren Informationen über den Wirtschaftszweig der Union, etwa der Informationen, die bei den in die Stichprobe einbezogenen Herstellern eingeholt worden waren, und, was die anderen Unionshersteller betrifft, der Daten aus dem Antrag. Der größte Unionshersteller arbeitete weder mit, noch sprach er sich gegen den Antrag aus. Sechs Unionshersteller, auf die etwa 55 % der Verkäufe und der Produktion in der Union entfallen, arbeiteten bei der Untersuchung mit. Wie bereits in Erwägungsgrund 8 erwähnt, wurden vier Unionshersteller in die Stichprobe einbezogen; auf sie entfallen rund 50 % der gesamten Unionsproduktion der gleichartigen Ware.
(92)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, einer der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller sollte aus der Definition des Wirtschaftszweigs der Union ausgeschlossen werden, da er beträchtliche Mengen der betroffenen Ware einführe. Die Einfuhren dieses Unionsherstellers aus den betroffenen Ländern machten jedoch weniger als 5 % der Gesamteinfuhren und weniger als 2 % der Verkaufsmenge der betroffenen Ware in der Union aus. Aufgrund dessen wird der betreffende Hersteller in diesem Stadium weiter zum Wirtschaftszweig der Union gezählt.
(93)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, dass die Stichprobe nicht repräsentativ sei, da der größte Unionshersteller nicht enthalten sei. Wie bereits erwähnt, entfallen auf die vier Unionshersteller der Stichprobe etwa 50 % der gesamten Unionsproduktion der gleichartigen Ware. Die Kommission kam daher zu dem Schluss, dass die Stichprobe repräsentativ ist. Der genannte größte Hersteller hatte sich ohnehin nicht gemeldet.
4.2. Unionsverbrauch
(94)
Der Unionsverbrauch wurde von der Kommission anhand der bei den Herstellern der Stichprobe eingeholten Angaben zu den Verkaufsmengen der eigenen Produktion, anhand der Daten aus dem Antrag zu den Verkaufsmengen der übrigen Unionshersteller sowie anhand der Daten aus Eurostat-Statistiken zur Menge der Einfuhren auf den Unionsmarkt ermittelt.
(95)
Der Unionsverbrauch entwickelte sich wie folgt:
Tabelle 5
Unionsverbrauch
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Unionsverbrauch (in Tonnen)
3 161 737
3 250 977
3 256 438
3 300 127
Index
100
103
103
104
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller, Antrag, Eurostat.
(96)
Der Unionsverbrauch wuchs im Bezugszeitraum stetig um insgesamt 4 %.
4.3. Einfuhren aus den betroffenen Ländern
4.3.1. Kumulative Beurteilung der Auswirkungen der Einfuhren aus den betroffenen Ländern
(97)
Die Kommission prüfte, ob die Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in den betroffenen Ländern nach Artikel 3 Absatz 4 der Grundverordnung kumulativ beurteilt werden sollten.
(98)
Die ermittelte Dumpingspanne für die Einfuhren aus der VR China und Taiwan lag über der Geringfügigkeitsschwelle nach Artikel 9 Absatz 3 der Grundverordnung. Die Menge der Einfuhren aus jedem der betroffenen Länder war nicht unerheblich im Sinne von Artikel 5 Absatz 7 der Grundverordnung. Der Marktanteil Taiwans lag im Untersuchungszeitraum bei 5,1 %, derjenige der VR China bei 4,3 %.
(99)
Die Bedingungen für den Wettbewerb zwischen den gedumpten Einfuhren aus der VR China und Taiwan sowie der gleichartigen Ware waren ähnlich. Genauer gesagt standen die eingeführten Waren im Wettbewerb untereinander und mit der in der Union hergestellten gleichartigen Ware, da alle Waren denselben weltweiten Standards entsprechen und somit austauschbar sind. Sie werden außerdem über dieselben Kanäle an ähnliche Abnehmerkategorien verkauft.
(100)
Der Verband der Eisen- und Stahlindustrie Taiwans (Taiwan Steel & Iron Industries Association, im Folgenden „TSIIA“) machte geltend, die Kommission sollte die Auswirkungen der gedumpten Einfuhren aus der VR China und Taiwan nicht kumulativ bewerten. Ihm zufolge könnten kaltgewalzte Flacherzeugnisse aus nicht rostendem Stahl zwar als gleich im Sinne der Grundverordnung gelten, doch herrschten für die taiwanischen Verkäufe auf dem Unionsmarkt nicht dieselben Wettbewerbsbedingungen wie für die chinesischen Einfuhren. Sie unterschieden sich insbesondere im Hinblick auf die Stahlgüteklasse und die Qualität, wobei die taiwanischen Waren von höherer Qualität seien.
(101)
Das Vorbringen zu verschiedenen Güteklassen bezieht sich nur auf Spezialprodukte, die weniger als 1 % der Einfuhren ausmachen. Überdies genügen alle Waren (aus der EU, der VR China und Taiwan) denselben weltweiten Normen, und in keinem Vorbringen wurde eine Quantifizierung von Unterschieden bei den materiellen Eigenschaften zwischen der in der Union hergestellten gleichartigen Ware und Einfuhren vorgenommen, sodass dieser Einwand unbelegt blieb. Das Vorbringen wurde daher zurückgewiesen.
(102)
Es waren somit alle Kriterien nach Artikel 3 Absatz 4 der Grundverordnung erfüllt, und die Einfuhren aus der VR China und Taiwan wurden bei der Schadensermittlung kumulativ untersucht.
4.3.2. Menge und Marktanteil der Einfuhren aus den betroffenen Ländern
(103)
Die Kommission ermittelte die Einfuhrmenge anhand von Angaben zu Einfuhrmengen aus Eurostat-Statistiken. Der Marktanteil der Einfuhren wurde auf derselben Grundlage ermittelt.
(104)
Die Einfuhren aus den betroffenen Ländern in die Union entwickelten sich wie folgt:
Tabelle 6
Einfuhrmenge und Marktanteil
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Menge der Einfuhren aus der VR China (in Tonnen)
56 477
95 876
87 759
143 420
Index
100
170
155
254
Marktanteil (in %)
1,8
2,9
2,7
4,3
Index
100
165
151
243
Menge der Einfuhren aus Taiwan (in Tonnen)
127 664
173 968
132 392
169 097
Index
100
136
104
132
Marktanteil (in %)
4,0
5,4
4,1
5,1
Index
100
133
101
127
Menge der Einfuhren aus den betroffenen Ländern (in Tonnen)
184 140
269 845
220 151
312 517
Index
100
147
120
170
Marktanteil (in %)
5,8
8,3
6,8
9,5
Index
100
143
116
163
Quelle: Eurostat.
(105)
Die kumulierte Einfuhrmenge aus den betroffenen Ländern stieg zwischen 2010 und dem Untersuchungszeitraum um 70 % von 184 140 Tonnen auf 312 517 Tonnen. Abgesehen vom Jahr 2012, in dem die Einfuhrmengen zwar höher als 2010, aber niedriger als 2011 waren, stiegen die Einfuhren im gesamten Bezugszeitraum stetig an.
(106)
Der kumulierte Marktanteil stieg im Bezugszeitraum um 63 % von 5,8 % auf 9,5 %. Ähnlich wie die Einfuhrmenge stieg auch der Marktanteil außer im Jahr 2012 im gesamten Bezugszeitraum stetig an.
4.3.3. Preise der Einfuhren aus den betroffenen Ländern und Preisunterbietung
(107)
Die Kommission ermittelte die Preise der Einfuhren anhand von Angaben zu Wert und Menge der Einfuhren aus Eurostat-Statistiken. Die Preisunterbietung durch die Einfuhren wurde anhand der Fragebogenantworten der in die jeweilige Stichprobe einbezogenen Unionshersteller und ausführenden Hersteller sowie des ausführenden Herstellers, dem, wie in Erwägungsgrund 17 ausgeführt, eine individuelle Ermittlung gewährt wurde, ermittelt.
(108)
Der gewogene Durchschnittspreis der Einfuhren aus den betroffenen Ländern in die Union entwickelte sich wie folgt:
Tabelle 7
Einfuhrpreise
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
VR China (EUR/Tonne)
2 175
2 280
2 253
2 008
Index
100
105
104
92
Taiwan (EUR/Tonne)
2 268
2 414
2 143
1 897
Index
100
106
94
84
Betroffene Länder (EUR/Tonne)
2 239
2 366
2 187
1 948
Index
100
106
98
87
Quelle: Eurostat.
(109)
Die Einfuhrpreise der VR China und Taiwans nahmen zwischen 2010 und 2011 zunächst um 6 Prozentpunkte zu. Anschließend sanken sie um 19 Prozentpunkte, was insgesamt eine Abnahme um 13 % bedeutet. Abgesehen vom Jahr 2012, in dem die Preise der VR China noch vergleichsweise hoch, die Taiwans jedoch schon vergleichsweise niedrig waren, entwickelten sich die Einfuhrpreise der VR China und Taiwans ähnlich. Die Preise beider Länder nahmen zwischen 2012 und dem Untersuchungszeitraum weiter ab.
(110)
Die Kommission ermittelte die Preisunterbietung im Untersuchungszeitraum, indem sie folgende Faktoren miteinander verglich:
i)
die gewogenen durchschnittlichen Verkaufspreise je Warentyp der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller, die unabhängigen Abnehmern auf dem Unionsmarkt berechnet wurden, und zwar auf der Stufe ab Werk, und
ii)
die entsprechenden gewogenen Durchschnittspreise je Warentyp der von den untersuchten chinesischen und taiwanischen Herstellern bezogenen Einfuhren, die dem ersten unabhängigen Abnehmer auf dem Unionsmarkt berechnet wurden, auf Grundlage des CIF-Preises mit angemessenen Berichtigungen um die nach der Einfuhr angefallenen Kosten.
(111)
Der Preisvergleich wurde für jeden Warentyp getrennt nach gegebenenfalls erforderlichen Berichtigungen und unter Abzug von Preisnachlässen, Provisionen und Zustellungskosten vorgenommen. Das Ergebnis des Vergleichs wurde ausgedrückt als Prozentsatz des Umsatzes der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller im Untersuchungszeitraum. Daraus ging eine gewogene durchschnittliche Preisunterbietungsspanne der Einfuhren aus den betroffenen Ländern am Unionsmarkt hervor, die sich zwischen 9,6 und 11,3 % bewegte.
(112)
Die Untersuchung ergab, dass die ausführenden Hersteller fast ausschließlich an unabhängige Vertriebsunternehmen oder Stahldienstleistungszentren verkaufen, während der Wirtschaftszweig der Union sowohl an Vertriebsunternehmen und Stahldienstleistungszentren als auch an Endverwender verkaufte. Die Untersuchung erbrachte jedoch keine Belege für eine Beeinflussung der Preise durch die unterschiedlichen Handelsstufen. Unabhängige Vertriebsunternehmen und Stahldienstleistungszentren gaben vielmehr an, dass ihnen von den Unionsherstellern keine günstigeren Verkaufsbedingungen eingeräumt würden als den Verwendern.
4.4. Wirtschaftliche Lage des Wirtschaftszweigs der Union
4.4.1. Allgemeine Bemerkungen
(113)
Nach Artikel 3 Absatz 5 der Grundverordnung umfasste die Prüfung der Auswirkungen der gedumpten Einfuhren auf den Wirtschaftszweig der Union eine Bewertung aller Wirtschaftsindikatoren, die für die Lage des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum relevant waren.
(114)
Wie in Erwägungsgrund 8 erwähnt, wurde bei der Ermittlung einer etwaigen Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union mit einer Stichprobe gearbeitet. In die Stichprobe wurden vier Hersteller einbezogen.
(115)
Bei der Ermittlung der Schädigung unterschied die Kommission zwischen makroökonomischen und mikroökonomischen Schadensindikatoren. Die Kommission bewertete die makroökonomischen Indikatoren anhand der Daten der in die Stichprobe einbezogenen Hersteller und, für die übrigen Unionshersteller, anhand der Daten aus dem Antrag. Die Daten bezogen sich auf alle Unionshersteller. Die mikroökonomischen Indikatoren bewertete die Kommission anhand der Daten in den Fragebogenantworten der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller. Die Daten bezogen sich auf die Unionshersteller der Stichprobe. Beide Datenmengen wurden als repräsentativ für die wirtschaftliche Lage des Wirtschaftszweigs der Union angesehen.
(116)
Bei den makroökonomischen Indikatoren handelt es sich um: Produktion, Produktionskapazität, Kapazitätsauslastung, Verkaufsmenge, Marktanteil, Wachstum, Beschäftigung, Produktivität und Höhe der Dumpingspanne.
(117)
Bei den mikroökonomischen Indikatoren handelt es sich um: durchschnittliche Stückpreise, Stückkosten, Arbeitskosten, Lagerbestände, Rentabilität, Cashflow, Investitionen, Kapitalrendite und Kapitalbeschaffungsmöglichkeiten.
(118)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, dass zur Schadensbewertung durchgängig die Daten der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller herangezogen werden sollten, anstatt die Indikatoren in makro- und mikroökonomische Indikatoren einzuteilen. Den interessierten Parteien zufolge ist die separate Analyse makro- und mikroökonomischer Indikatoren anfällig für Manipulationen seitens des Antragstellers, denn da die Entscheidung, ob ein bestimmter Indikator als makro- oder mikroökonomisch einzustufen sei, nach dem Kriterium der Verfügbarkeit von Informationen getroffen worden sei, habe der Antragsteller die Datenerfassung auf makroökonomischer Ebene steuern können.
(119)
Die Kommission ermittelte und analysierte makroökonomische Indikatoren, da sie auf Unionsebene und nicht nur auf der Ebene der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller gefunden wurden. Sie vertrat die Ansicht, dass bei makroökonomischen Indikatoren vollständige Daten des gesamten Wirtschaftszweigs der Union, welche auch Daten aus den Unternehmen der Stichprobe umfassen, die Lage im Bezugszeitraum besser widerspiegeln als Daten für nur einen Teil des Wirtschaftszweigs.
(120)
Die Daten, die der Antragsteller für die Bewertung der makroökonomischen Indikatoren bereitgestellt hatte, wurden als genau und verlässlich eingestuft. Die Validität der Daten wurde anhand der Angaben der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller überprüft. Argumentationshalber sei bemerkt, dass eine Schadensanalyse, bei der durchgängig die Daten der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller verwendet werden, bei den makroökonomischen Indikatoren ein negativeres Bild ergäbe. Es gab keine Anhaltspunkte dafür, dass der Antragsteller absichtlich Informationen zurückhielt, um die Schadensanalyse zu manipulieren. Es gibt daher keinen Grund, die Angaben des Antragstellers zu den makroökonomischen Indikatoren nicht zu berücksichtigen. Dem Vorbringen, nach dem die Analyse der Schadensindikatoren auf die von den Unionsherstellern der Stichprobe übermittelten Angaben beschränkt bleiben sollte, kann daher nicht stattgegeben werden.
4.4.2. Makroökonomische Indikatoren
4.4.2.1. Produktion, Produktionskapazität und Kapazitätsauslastung
(121)
Die Unionsproduktion insgesamt, die Produktionskapazität (auf der Stufe des Kaltwalzens) und die Kapazitätsauslastung entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 8
Produktion, Produktionskapazität und Kapazitätsauslastung
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Produktionsmenge (in Tonnen)
3 195 908
3 159 359
3 222 857
3 036 688
Index
100
99
101
95
Produktionskapazität (in Tonnen)
4 174 027
4 261 161
4 284 261
4 330 161
Index
100
102
103
104
Kapazitätsauslastung (in %)
77
74
75
70
Index
100
97
98
92
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller, Antrag.
(122)
Die Produktionsmenge blieb zwischen 2010 und 2012 stabil. Zwischen dem Jahr 2012 und dem Untersuchungszeitraum verringerte sich die Produktionsmenge um 6 Prozentpunkte, womit sie insgesamt trotz einer stabilen Nachfrage um 5 % sank.
(123)
Gleichzeitig kam es im Bezugszeitraum zu einer leichten Erhöhung der Produktionskapazität um 4 %. Der geringfügige Anstieg der Produktionskapazität könnte auf eine bessere Nutzung der Maschinen infolge der Umsetzung von Effizienzprogrammen durch den Wirtschaftszweig der Union zurückgehen.
(124)
Die Kapazitätsauslastung sank infolgedessen über den Bezugszeitraum um 8 %. Bekanntermaßen ist eine hundertprozentige Kapazitätsauslastung in der SSCR-Industrie nicht zu erreichen und langfristig nicht durchzuhalten. Die Kapazitätsauslastung des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum liegt jedoch weit unter dem Wert von über 90 %, der mit einem langfristig durchhaltbaren Produktionsniveau als erreichbar gilt. Da der Unterschied zwischen der Produktionskapazität und dem langfristig durchhaltbaren Produktionsniveau gering ist, kann er außerdem die Abwärtstendenz, die der Wirtschaftszweig der Union aufwies, nicht beeinflusst haben.
4.4.2.2. Verkaufsmenge und Marktanteil
(125)
Die Verkaufsmenge und der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 9
Verkaufsmenge und Marktanteil
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Verkaufsmenge auf dem Unionsmarkt (in Tonnen)
2 641 033
2 637 819
2 732 237
2 631 508
Index
100
100
103
100
Marktanteil (in %)
84
81
84
80
Index
100
97
100
95
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller, Antrag.
(126)
Die Verkaufsmenge des Wirtschaftszweigs der Union war im Bezugszeitraum stabil mit einer leichten Steigerung im Jahr 2012.
(127)
Da der Unionsverbrauch, wie in Erwägungsgrund 96 ausgeführt, im Bezugszeitraum anstieg, die Verkaufsmenge jedoch recht stabil blieb, nahm der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union über den gesamten Bezugszeitraum um 5 % ab. Ähnlich wie bei der Verkaufsmenge ergab sich im Jahr 2012 ein günstigeres Bild.
4.4.2.3. Wachstum
(128)
Wie vorstehend beschrieben, blieb die Verkaufsmenge des Wirtschaftszweigs der Union im Bezugszeitraum recht stabil, während der Markt wuchs. Gleichzeitig stiegen die Einfuhren aus den betroffenen Ländern beträchtlich an. Das Wachstum des Marktes im Bezugszeitraum um etwa 140 000 Tonnen kam somit fast ausschließlich den Einfuhren aus den betroffenen Ländern zugute, deren Menge über den gesamten Zeitraum um etwa 128 000 Tonnen anstieg. Der Wirtschaftszweig der Union konnte folglich keinerlei Nutzen aus dem Anwachsen des Marktes ziehen.
4.4.2.4. Beschäftigung und Produktivität
(129)
Beschäftigung und Produktivität entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 10
Beschäftigung und Produktivität
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Zahl der Beschäftigten
13 223
12 978
12 471
11 820
Index
100
98
94
89
Produktivität (Tonnen je Beschäftigten)
242
235
258
257
Index
100
97
107
106
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller, Antrag.
(130)
Die Zahl der Beschäftigten des Wirtschaftszweigs der Union nahm 2011 um 2 Prozentpunkte, 2012 um weitere 4 Prozentpunkte und im Untersuchungszeitraum um 5 Prozentpunkte ab, woraus sich eine deutlich fallende Tendenz ergibt. Die Rationalisierung der Beschäftigtenzahl könnte auf die Umsetzung verschiedener „Effizienzpläne“ durch die Unionshersteller und auf die Abnahme der Produktionsmenge zurückgehen.
(131)
Die SSCR-Industrie gilt allgemein als kapitalintensiv. Dennoch fällt die Beschäftigung beim Wirtschaftszweig der Union beträchtlich ins Gewicht. Die Arbeitskosten, die im Durchschnitt 10 % bis 15 % der Gesamtkosten ausmachen, bilden außerdem nach den Rohstoffkosten den zweitwichtigsten Kostenfaktor. Die Beschäftigung ist somit ein relevanter Schadensindikator für diesen Wirtschaftszweig.
(132)
Die Produktivität des Wirtschaftszweigs der Union nahm 2011 um 3 Prozentpunkte leicht ab, stieg dann im Jahr 2012 um 10 Prozentpunkte und sank im Untersuchungszeitraum wieder um 1 Prozentpunkt. Insgesamt stieg sie im Bezugszeitraum trotz der geringeren Beschäftigtenzahl um 6 Prozentpunkte von 242 Tonnen auf 257 Tonnen je Beschäftigten, was eine höhere Effizienz belegt.
4.4.2.5. Höhe der Dumpingspanne und Erholung von früherem Dumping
(133)
Alle Dumpingspannen lagen deutlich oberhalb der Geringfügigkeitsschwelle. Die Auswirkungen der tatsächlichen Dumpingspannen auf den Wirtschaftszweig der Union waren angesichts der Menge und der Preise der Einfuhren aus den betroffenen Ländern erheblich.
(134)
Dies ist die zweite Antidumpinguntersuchung zu der betroffenen Ware. Einfuhren derselben Ware mit Ursprung in der VR China, Südkorea und Taiwan waren bereits im Zeitraum 2008-2009 Gegenstand einer Untersuchung (6). Obwohl diese Untersuchung nicht zur Einführung von Antidumpingmaßnahmen führte, wurde darin das Vorliegen von Dumping bereits zur damaligen Zeit vorläufig festgestellt (7).
4.4.3. Mikroökonomische Indikatoren
4.4.3.1. Preise und die Preise beeinflussende Faktoren
(135)
Die gewogenen durchschnittlichen Verkaufsstückpreise, welche die in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller unabhängigen Abnehmern in der Union in Rechnung stellten, entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 11
Verkaufspreise in der Union
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Durchschnittlicher Verkaufsstückpreis in der Union (EUR/Tonne)
2 428
2 572
2 358
2 159
Index
100
106
97
89
Produktionsstückkosten (EUR/Tonne)
2 247
2 345
2 149
1 939
Index
100
104
96
86
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller.
(136)
Die Verkaufspreise, welche die in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller unabhängigen Abnehmern in Rechnung stellten, sanken im Bezugszeitraum um 11 %. Während die Preise im Jahr 2011 um 6 % stiegen, fielen sie danach bis zum Ende des Bezugszeitraums um 17 Prozentpunkte.
(137)
Die Produktionsstückkosten für die gesamte Produktion an SSCR (einschließlich der möglicherweise ausgeführten Ware) folgten weitgehend der Entwicklung der Verkaufspreise und sanken über den gesamten Bezugszeitraum um 14 %. Die Verkaufspreise und die Produktionsstückkosten sind jedoch nicht direkt vergleichbar, da zwischen Produktion und Verkauf eine gewisse Zeitspanne liegt. Da die durchschnittlichen Lagerbestände des Wirtschaftszweigs der Union etwa 15 % des Umsatzes ausmachten, liegen zwischen Produktion und Verkauf im Durchschnitt fast zwei Monate.
(138)
Allgemein werden sowohl die Produktionskosten als auch die Verkaufspreise von der Entwicklung der Kosten für die Rohstoffe, vor allem Chrom und Nickel, bestimmt. Die Preise des Wirtschaftszweigs der Union folgen einem Mechanismus auf Grundlage des sogenannten Legierungszuschlags. Nach diesem Mechanismus bestehen die Preise aus einem festen „Grundpreis“ und einem „Legierungszuschlag“, der in Abhängigkeit von der chemischen Zusammensetzung des Stahls der jeweiligen Güteklasse und den Notierungen der Legierungen an der Londoner Metallbörse (London Metal Exchange - LME) variiert. Die Preise hängen somit von der Stahlgüteklasse und den entsprechenden Materialkosten ab.
(139)
Von interessierten Parteien wurde angeregt, die Entwicklung der Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Union sollte ohne den „Legierungszuschlag“ analysiert werden. Da der Wirtschaftszweig der Union den Nickelpreis nicht beeinflusse, sollte die Kommission den interessierten Parteien zufolge nur den „Grundpreis“ berücksichtigen.
(140)
Der Gesamtpreis setzt sich zwar in der Tat aus dem Grundpreis und dem Legierungszuschlag zusammen, und diese Zweiteilung ist den Kunden normalerweise auch bewusst. Die Untersuchung ergab jedoch, dass während des Untersuchungszeitraums diese zwei Elemente auf den Rechnungen normalerweise nicht getrennt angegeben wurden. In solchen Fällen sind die beiden Elemente normalerweise auch auf den der Rechnung vorausgehenden Unterlagen wie dem Auftrag oder der Auftragsbestätigung nicht separat angegeben.
(141)
Die Entwicklung des Grundpreises wurde daher anhand öffentlich zugänglicher Informationen analysiert, welche die interessierten Parteien bereitgestellt hatten. In diesen Informationen wird der Gesamtpreis für Waren der Gebrauchsgutklasse 304 (8) in Deutschland (9) detailliert in Grundpreis und Legierungszuschlag aufgeschlüsselt. Während der Legierungszuschlag entsprechend der Entwicklung der Rohstoffkosten schwankte, nahm der Grundpreis im gesamten Bezugszeitraum stetig ab: Er fiel von etwa 1 200 EUR/Tonne im Jahr 2010 auf etwa 1 000 EUR/Tonne im Untersuchungszeitraum, d. h. um rund 20 %. Obwohl dieser Rückgang möglicherweise nicht repräsentativ für alle Produkte und alle Unionshersteller ist, stützt sein Ausmaß doch die Schlussfolgerung, dass nicht nur der Legierungszuschlag, sondern auch der Grundpreis sich nach unten entwickelte.
4.4.3.2. Arbeitskosten
(142)
Die durchschnittlichen Arbeitskosten der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 12
Durchschnittliche Arbeitskosten je Beschäftigten
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Durchschnittliche Arbeitskosten je Beschäftigen (in EUR)
57 071
58 068
59 684
61 826
Index
100
102
105
108
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller.
(143)
Die durchschnittlichen Arbeitskosten je Beschäftigten nahmen im Bezugszeitraum zu; sie stiegen von 2010 bis zum Untersuchungszeitraum insgesamt um 8 %.
4.4.3.3. Lagerbestände
(144)
Die Lagerbestände der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 13
Lagerbestände
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Schlussbestand (in Tonnen)
242 166
238 818
208 021
225 418
Index
100
99
86
93
Schlussbestände als Prozentsatz der Produktion
15
16
14
15
Index
100
103
90
99
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller.
(145)
Die Lagerbestände blieben 2010 und 2011 recht stabil, gingen dann im Jahr 2012 um 13 Prozentpunkte zurück und stiegen schließlich im Untersuchungszeitraum um 7 Prozentpunkte. Insgesamt nahmen sie im Bezugszeitraum um 7 % ab. Da der Großteil der Produktion auf Bestellung erfolgt, stellen die Lagerbestände in diesem Wirtschaftszweig keinen aussagekräftigen Indikator dar.
4.4.3.4. Rentabilität, Cashflow, Investitionen, Kapitalrendite und Kapitalbeschaffungsmöglichkeiten
(146)
Rentabilität, Cashflow, Investitionen und Kapitalrendite der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller entwickelten sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 14
Rentabilität, Cashflow, Investitionen und Kapitalrendite
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Rentabilität der Verkäufe an unabhängige Abnehmer in der Union (in % des Umsatzes)
- 0,6
- 1,3
- 2,1
- 1,6
Index
- 100
- 214
- 330
- 253
Cashflow (in Mio. EUR)
- 199
107
- 10
- 39
Index
- 100
54
- 5
- 20
Investitionen (in Mio. EUR)
1 504
1 375
1 279
1 244
Index
100
91
85
83
Kapitalrendite (in %)
- 1,2
- 2,9
- 4,3
- 3,1
Index
- 100
- 246
- 370
- 269
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller.
(147)
Die Kommission ermittelte die Rentabilität der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller als Nettogewinn vor Steuern aus den Verkäufen der gleichartigen Ware an unabhängige Abnehmer auf dem Unionsmarkt in Prozent des mit diesen Verkäufen erzielten Umsatzes. Die Rentabilität der in die Stichprobe einbezogenen Hersteller war im gesamten Bezugszeitraum negativ; sie nahm von 2010 bis 2012 um 1,5 % ab und erholte sich im Untersuchungszeitraum um 0,5 Prozentpunkte, so dass sie bei -1,6 % lag. Wie in Erwägungsgrund 141 erläutert, ging die negative Rentabilität hauptsächlich auf einen ständig sinkenden Grundpreis und nicht auf Schwankungen der Preise für Rohstoffe wie Nickel zurück.
(148)
Unter Nettocashflow ist die Fähigkeit der Unionshersteller zu verstehen, ihre Tätigkeit selbst zu finanzieren. Der Cashflow war in drei der vier Jahre des Bezugszeitraums negativ; 2011 verbesserte er sich zwar, ging dann aber erneut zurück. Die zeitweilige Verbesserung im Jahr 2011 ging weitgehend auf eine beträchtliche Verringerung der Halbzeug-Lagerbestände zurück.
(149)
Die Investitionen wiesen eine Abwärtstendenz auf; sie gingen 2011 um 9 %, 2012 um weitere 6 % und im Untersuchungszeitraum erneut um 2 % zurück. Insgesamt nahmen sie im Bezugszeitraum um 17 Prozentpunkte ab.
(150)
Die Kapitalrendite ist der Gewinn in Prozent des Nettobuchwerts der Investitionen. Sie war in allen vier Jahren des Bezugszeitraums negativ. 2011 nahm sie um 146 % ab, 2012 um weitere 124 % und erreichte im Untersuchungszeitraum -3,1 %.
(151)
Die Fähigkeit zur Kapitalbeschaffung war bei allen vier in die Stichprobe einbezogenen Herstellern in Mitleidenschaft gezogen, da sie aufgrund ihrer negativen Rentabilitätszahlen keine Finanzmittel von Banken erhielten. Die Hersteller mussten auf Mittel zurückgreifen, die von anderen Unternehmen der Gruppe zur Verfügung gestellt wurden.
4.4.4. Schlussfolgerung zur Schädigung
(152)
Die meisten Schadensindikatoren für den Wirtschaftszweig der Union entwickelten sich im Bezugszeitraum negativ. Die Produktionsmenge nahm um 5 % ab, was zu einer um 8 % geringeren Kapazitätsauslastung führte. Da die Verkaufsmengen bei wachsendem Markt stabil blieben, sank der Marktanteil um 5 %. Die Beschäftigung nahm um 11 % ab, während die Arbeitskosten um 8 % stiegen. Die Investitionen gingen um 17 % zurück, während die Kapitalrendite im gesamten Bezugszeitraum negativ blieb und eine Tendenz zur weiteren Verschlechterung aufwies.
(153)
Die einzigen Schadensindikatoren, die eindeutig eine leicht positive Tendenz zeigten, waren Produktionskapazität und Produktivität. Der Anstieg der Produktionskapazität entspricht in jedem Fall dem Verbrauchsanstieg im Bezugszeitraum. Die gestiegene Produktivität war eine Folge der niedrigeren Beschäftigtenzahl.
(154)
Einige Schadensindikatoren wiesen 2011 oder 2012 im Vergleich zu den Vorjahren zeitweilig eine positivere Entwicklung auf und entwickelten sich dann wieder negativ; dies gilt etwa für Marktanteil, Verkaufspreise und Produktionskosten. Die Profitabilität war in sämtlichen vier Jahren negativ, der Cashflow in drei von vier Jahren.
(155)
Auf der Grundlage der vorstehenden Ausführungen kam die Kommission in dieser Phase zu dem Schluss, dass der Wirtschaftszweig der Union eine bedeutende Schädigung im Sinne des Artikels 3 Absatz 5 der Grundverordnung erlitten hat.
5. SCHADENSURSACHE
(156)
Nach Artikel 3 Absatz 6 der Grundverordnung prüfte die Kommission, ob die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern eine bedeutende Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union verursachten. Nach Artikel 3 Absatz 7 der Grundverordnung prüfte die Kommission auch, ob andere bekannte Faktoren den Wirtschaftszweig der Union zur gleichen Zeit geschädigt haben könnten. Die Kommission stellte sicher, dass eine etwaige Schädigung durch andere Faktoren als die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern nicht den gedumpten Einfuhren zugerechnet wird. Dabei handelt es sich um folgende Faktoren: Einfuhren aus Drittländern, Ausfuhrleistung des Wirtschaftszweigs der Union, Energiekosten, Überkapazitäten und Wettbewerb innerhalb der Union.
5.1. Auswirkungen der gedumpten Einfuhren
(157)
Der Unionsverbrauch stieg im Bezugszeitraum um 4 %, gleichzeitig stieg jedoch die Einfuhrmenge aus den betroffenen Ländern um 70 %, während der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union nach unten tendierte. Es wurde festgestellt, dass das Anwachsen des Marktanteils der Einfuhren und die Marktanteilverluste des Wirtschaftszweigs der Union demselben Muster folgten. Der Anstieg des Marktanteils der Einfuhren verlangsamte sich zwar im Jahr 2012, setzte aber im Untersuchungszeitraum verstärkt wieder ein, während der Marktanteil des Wirtschaftszweigs der Union 2012 zwar ebenfalls sank, im Untersuchungszeitraum aber weiter fiel. Es besteht somit eine deutliche Korrelation zwischen den Marktanteilverlusten des Wirtschaftszweigs der Union und der Zunahme des Marktanteils der gedumpten Einfuhren.
(158)
Die Preise der Einfuhren aus den betroffenen Ländern sanken im Bezugszeitraum um 13 %. Im selben Zeitraum sanken die Preise des Wirtschaftszweigs der Union um 11 %. Die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern unterboten die Preise des Wirtschaftszweigs der Union im Untersuchungszeitraum um 9,6 % bis 11,3 % und übten somit einen Preisdruck auf den Wirtschaftszweig der Union aus. Aufgrund der Preisentwicklung der zunehmenden Dumpingeinfuhren aus den betroffenen Ländern war es dem Wirtschaftszweig der Union nicht möglich, seinen Marktanteil zu halten oder gewinnbringend zu arbeiten.
(159)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, die gedumpte Ware aus den betroffenen Ländern stehe nicht im Wettbewerb zu den vom Wirtschaftszweig der Union vertriebenen Produkten. Bei den Einfuhren aus den betroffenen Ländern handele es sich vor allem um dünne Produkte (Dicke unter 2 mm), während Produkte mit größerer Dicke vor allem vom Wirtschaftszweig der Union geliefert würden. Diese Behauptung wurde durch die in der Untersuchung ermittelten Fakten nicht bestätigt. Sowohl die ausführenden Hersteller als auch der Wirtschaftszweig der Union vertreiben Produkte mit einer Dicke von mehr als 2 mm ebenso wie solche mit geringerer Dicke. Außerdem ist das Verhältnis von dicken zu dünnen Produkten beim Wirtschaftszweig der Union und bei den in die Stichprobe einbezogenen ausführenden Herstellern aus den betroffenen Ländern im Schnitt ähnlich (30 %-35 %).
(160)
Einige interessierte Parteien machten geltend, es bestehe keine Korrelation zwischen der Menge und den Preisen der Einfuhren aus der VR China einerseits und der Rentabilität des Wirtschaftszweigs der Union andererseits. Sie bezogen sich dabei insbesondere auf den Zeitraum 2011-2012, in dem die Einfuhren aus der VR China abgenommen hätten und ihre Preise stabil geblieben seien, weshalb dieser Sachverhalt nicht die Ursache für die sinkenden Durchschnittspreise auf dem Unionsmarkt habe sein können. Gleichzeitig hätten die Verluste des Wirtschaftszweigs der Union zugenommen, und die Verkaufsmenge sei weitgehend stabil geblieben.
(161)
Allerdings konzentriert sich diese Analyse selektiv auf zwei isolierte Jahre anstatt auf den gesamten Bezugszeitraum. Analysiert man den gesamten Zeitraum, wird klar, dass sich durch den starken Anstieg der gedumpten Einfuhren nicht nur die Rentabilität des Wirtschaftszweigs der Union verschlechtert hat; weitere Folgen waren ein verringerter Marktanteil, sowie ein Einbruch von Produktion, Kapazitätsauslastung, Beschäftigung, Investitionen und Kapitalrendite. Die Gesamttendenz blieb negativ, auch wenn das Jahr 2012 dieser Tendenz nicht vollständig folgte. Mit der Bewertung der Schadensindikatoren über den längeren Zeitraum von vier Jahren soll gerade vermieden werden, dass Schlussfolgerungen auf der Grundlage etwaiger isolierter Entwicklungen gezogen werden. Abgesehen davon wurden aus den in den Erwägungsgründen 97 bis 102 erläuterten Gründen die Auswirkungen der gedumpten Einfuhren aus beiden betroffenen Ländern kumulativ bewertet. Die alleinige Bewertung der Auswirkungen der gedumpten Einfuhren aus der VR China war daher nicht angezeigt.
(162)
Einige interessierte Parteien machten geltend, die vom Wirtschaftszweig der Union an die Einfuhren aus Taiwan verlorenen Marktanteile seien geringfügig. Nach den Angaben im Antrag hätten die Einfuhren aus Taiwan im Untersuchungszeitraum einen Marktanteil von 4,98 % gehalten, wobei von 2010 bis zum Bezugszeitraum ein Anstieg um 1,09 % zu verzeichnen gewesen sei. Es sei somit ausgeschlossen, dass die Ausfuhren aus Taiwan die Schädigung verursacht hätten, die die Antragsteller nach eigenen Angaben erlitten hätten.
(163)
Den Untersuchungsergebnissen zufolge nahm der Marktanteil der Einfuhren aus Taiwan im Bezugszeitraum insgesamt zu und erreichte im Untersuchungszeitraum 5,1 %. Des Weiteren ging aus der Untersuchung deutlich hervor, dass die Verkaufspreise des Wirtschaftszweigs der Union durch die gedumpten Einfuhren erheblich unterboten wurden. Entgegen dem Vorbringen der interessierten Parteien übten die gedumpten Einfuhren aus Taiwan daher einen Preisdruck aus und verursachten zusammen mit den gedumpten Einfuhren aus China die dargelegte Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union. Es sei daran erinnert, dass die Auswirkungen der gedumpten Einfuhren aus beiden betroffenen Ländern aus den in den Erwägungsgründen 97 bis 102 erläuterten Gründen kumulativ bewertet wurden. Es wurde daher keine separate Bewertung der Auswirkungen der gedumpten Einfuhren aus Taiwan vorgenommen.
(164)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, die Menge der Einfuhren aus Taiwan sei zu hoch angesetzt, da sie beträchtliche Mengen von SSCR chinesischen oder koreanischen Ursprungs enthalte, die fälschlicherweise als Ursprungserzeugnisse Taiwans angemeldet worden seien. Diese Behauptung wurde jedoch nicht durch Beweise untermauert.
(165)
Abgesehen davon machten die von den mitarbeitenden taiwanischen Unternehmen (Herstellern und sonstigen mitarbeitenden Parteien) gemeldeten Ausfuhren bereits den größten Teil der Gesamteinfuhren aus Taiwan aus. Die Auswirkungen etwaiger falsch deklarierter, nicht aus Taiwan stammender Produkte wären somit sehr begrenzt.
(166)
Von interessierten Parteien wurde weiterhin geltend gemacht, die Preise der chinesischen und taiwanischen ausführenden Hersteller folgten ebenso wie die des Wirtschaftszweigs der Union dem Nickelpreis. Es mag zwar durchaus sein, dass die Preise der ausführenden Hersteller im Zeitverlauf der Entwicklung der Rohstoffpreise folgten, doch ist dies für die Frage des absoluten Preisniveaus nicht relevant. Hierzu ergab die Untersuchung, dass sowohl die chinesischen als auch die taiwanischen Preise die Preise des Wirtschaftszweigs der Union um 9,6 % bis 11,3 % unterboten. Aus dem Argument, die Preise Chinas, Taiwans und des Wirtschaftszweigs der Union seien im gesamten Bezugszeitraum einem ähnlichen Trend gefolgt, ließe sich, falls zutreffend, nur schließen, dass die Spanne der Preisunterbietung des Wirtschaftszweigs der Union durch die chinesischen und taiwanischen Ausfuhren im gesamten Bezugszeitraum ähnlich hoch war.
(167)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, dass angeblich steigende Investitionen kein Beleg für eine bedeutende Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union seien. Diese Behauptung wurde indessen durch die Untersuchung nicht bestätigt. Die Investitionen nahmen nämlich, wie in Erwägungsgrund 149 erwähnt, im Bezugszeitraum stetig ab und sanken insgesamt um 17 %.
(168)
Die Kommission kam in diesem Stadium zu dem Schluss, dass die bedeutende Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union durch die steigenden gedumpten Niedrigpreiseinfuhren aus den betroffenen Ländern verursacht wurde.
5.2. Auswirkungen anderer Faktoren
5.2.1. Einfuhren aus Drittländern
(169)
Die Menge der Einfuhren aus anderen Drittländern entwickelte sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 15
Einfuhren aus Drittländern
Land
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Indien
Volumen (in Tonnen)
17 568
29 437
33 763
61 855
Index
100
168
192
352
Marktanteil (in %)
0,6
0,9
1,0
1,9
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
1 912
2 421
2 218
2 098
Index
100
127
116
110
Südkorea
Volumen (in Tonnen)
72 256
70 297
62 047
92 189
Index
100
97
86
128
Marktanteil (in %)
2,3
2,2
1,9
2,8
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
1 932
2 112
1 891
1 839
Index
100
109
98
95
Südafrika
Volumen (in Tonnen)
66 142
51 788
50 718
51 907
Index
100
78
77
78
Marktanteil (in %)
2,1
1,6
1,6
1,6
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
2 302
2 355
2 102
1 943
Index
100
102
91
84
USA
Menge (in Tonnen)
94 923
82 387
82 624
90 947
Index
100
87
87
96
Marktanteil (in %)
3,0
2,5
2,5
2,8
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
2 695
2 943
2 646
2 304
Index
100
109
98
85
Andere Drittländer
Menge (in Tonnen)
85 674
109 406
74 897
59 204
Index
100
128
87
69
Marktanteil (in %)
2,7
3,4
2,3
1,8
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
2 450
2 659
2 715
2 669
Index
100
109
111
109
Drittländer insgesamt, ausgenommen die betroffenen Länder
Menge (in Tonnen)
336 564
343 313
304 049
356 102
Index
100
102
90
106
Marktanteil (in %)
10,6
10,6
9,3
10,8
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
2 351
2 549
2 371
2 156
Index
100
108
101
92
Quelle: Eurostat.
(170)
Die Drittländer mit den höchsten Einfuhrmengen waren Indien, Südkorea, Südafrika und die USA mit Marktanteilen zwischen 1,6 % und 2,8 % im Untersuchungszeitraum. Alle anderen Drittländer kamen zusammen auf einen Marktanteil von 10,8 %.
(171)
Die Einfuhren aus Indien waren geringfügig, sie lagen fast im gesamten Bezugszeitraum bei 1 % oder darunter. Die Schwelle von 1 % wurde nur einmal überschritten, nämlich im Untersuchungszeitraum, als sie auf einen Marktanteil von 1,9 % kamen.
(172)
Der Marktanteil von Südkorea blieb im Bezugszeitraum eher stabil; er sank im Zeitraum 2010-2012 von 2,3 % auf 1,9 % und stieg dann im Untersuchungszeitraum auf nur 2,8 %.
(173)
Die Einfuhren aus Südafrika und den USA tendierten im gesamten Bezugszeitraum nach unten. Der Marktanteil der südafrikanischen Einfuhren sank von 2,1 % auf 1,6 %, der der Einfuhren aus den USA von 3,0 % auf 2,8 %.
(174)
Was die Preise auf der Grundlage von Eurostat-Daten betrifft, so zeigte sich, dass nur die Einfuhrpreise Südkoreas niedriger waren als die der VR China und Taiwans, während die Preise der Einfuhren aus Südafrika ähnlich hoch waren und die Preise der Einfuhren aus Indien und den USA darüber lagen. Es sei gleichwohl darauf hingewiesen, dass die betroffene/gleichartige Ware aus Stahl verschiedener Güteklassen besteht; dies führt zu beträchtlichen Preisunterschieden, die aus den Durchschnittspreisen nach Eurostat nicht hervorgehen.
(175)
Von interessierten Parteien wurde auf die Einfuhren aus anderen Drittländern wie den USA, Südkorea, Indien und Südafrika verwiesen. Sie machten geltend, dass diese Einfuhren die Lage des Wirtschaftszweigs der Union beeinflusst haben mussten; da es erhebliche Einfuhren aus anderen Drittländern gegeben habe, die nicht Gegenstand der Untersuchung durch die Kommission seien, dürften die Einfuhren aus der VR China und Taiwan nicht für Schädigungen verantwortlich gemacht werden, die durch Einfuhren aus anderen Ländern verursacht worden seien.
(176)
Wie bereits dargelegt, hatten im Untersuchungszeitraum von den Ländern, aus denen SSCR-Einfuhren in die Union getätigt wurden, Taiwan und die VR China mit 5,1 % bzw. 4,3 % den höchsten Marktanteil inne. Kein anderes Land kam im Bezugszeitraum mit seinen Einfuhren über 3 % Marktanteil. Außerdem legte der Marktanteil der betroffenen Länder im Bezugszeitraum um 3,7 % zu, während der Gesamtmarktanteil der Einfuhren aus Drittländern außer den betroffenen Ländern stabil blieb und sich im Bezugszeitraum lediglich um 0,2 Prozentpunkte erhöhte.
(177)
Aufgrund der stabilen Entwicklung der Einfuhrmengen zog die Kommission daher den vorläufigen Schluss, dass Einfuhren aus anderen Drittländern nicht nennenswert zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union beitrugen.
5.2.2. Ausfuhrleistung des Wirtschaftszweigs der Union
(178)
Die Ausfuhrmenge der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller entwickelte sich im Bezugszeitraum wie folgt:
Tabelle 16
Ausfuhrleistung der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller
2010
2011
2012
Untersuchungszeitraum
Ausfuhrmenge (in Tonnen)
185 377
188 431
182 370
178 010
Index
100
102
98
96
Durchschnittspreis (EUR/Tonne)
2 148
2 353
2 082
1 915
Index
100
110
97
89
Quelle: In die Stichprobe einbezogene Unionshersteller.
(179)
Abgesehen von einer einzigen Zunahme im Jahr 2011 sind sowohl die Menge als auch der Preis der Ausfuhren der in die Stichprobe einbezogenen Unionshersteller rückläufig. Insgesamt machte die Ausfuhrmenge der in die Stichprobe einbezogenen Hersteller etwa 12 % ihrer Gesamtproduktion aus. Obwohl die sinkenden Ausfuhren zum Rückgang der Produktion beigetragen haben können, wäre der Beitrag der Ausfuhren zur Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union nur sehr begrenzt, da sie gegenüber den Verkäufen in der Union kaum ins Gewicht fallen.
5.2.3. Energiekosten, Überkapazitäten
(180)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, die Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union gehe auf hohe Energiekosten zurück, welche um 20 % höher lägen als in der VR China. Die Energie ist bei der Herstellung von SSCR jedoch nur ein unbedeutender Kostenfaktor, auf den typischerweise weniger als 10 % der Gesamtkosten entfallen. Abgesehen von der Frage, ob die Energiekosten in der VR China überhaupt auf Marktwerten beruhen, kann der Unterschied bei den Energiepreisen nicht für die Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union verantwortlich sein.
(181)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, der Wirtschaftszweig der Union leide entgegen den Angaben im Antrag an beträchtlichen Überkapazitäten. Wie die Kommission feststellte, sank die Kapazitätsauslastung des Wirtschaftszweigs der Union von 77 % im Jahr 2010 auf 70 % im Bezugszeitraum. Die Produktionskapazität des Wirtschaftszweigs der Union und der Verbrauch auf dem Unionsmarkt entwickelten sich hingegen parallel: Beide stiegen im Bezugszeitraum um 4 %. Die abnehmende Kapazitätsauslastung ging somit darauf zurück, dass der Wirtschaftszweig der Union aus dem Wachstum des Marktes keinen Vorteil ziehen konnte, da dieses Wachstum durch gedumpte Einfuhren aus den betroffenen Ländern absorbiert wurde. Die daraus entstehenden angeblichen Überkapazitäten sind daher eher ein Ergebnis der gedumpten Einfuhren als die Ursache der Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union.
(182)
Die Kommission kam zu dem Schluss, dass weder die Energiekosten des Wirtschaftszweigs der Union noch die angeblichen Überkapazitäten die erlittene Schädigung verursacht haben können.
5.3. Wettbewerbsrechtliche Bedenken
(183)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, der Anstieg der SSCR-Einfuhren aus der VR China sei eine Reaktion auf die Konzentration der Produktionskapazitäten der Union auf eine kleine Zahl von Lieferanten, weshalb den Verwendern in der Union nur noch eine begrenzte Zahl von Unionsherstellern zur Verfügung gestanden habe. Es hat indessen in den letzten zehn Jahren auf dem Unionsmarkt immer vier mittelgroße und eine Reihe kleinerer Lieferanten gegeben. Die Eigentümer einiger dieser Unternehmen haben in diesem Zeitraum zwar gewechselt, die Zahl der Lieferanten blieb jedoch stabil. Die Zunahme der gedumpten Einfuhren aus China kann daher nicht auf eine Verringerung der Zahl der Anbieter in der Union zurückgehen.
(184)
Von interessierten Parteien wurde außerdem geltend gemacht, auf dem Unionsmarkt herrsche eine hohe Konzentration; zudem seien etwaige Schädigungen des Wirtschaftszweigs der Union nicht auf Einfuhren aus den betroffenen Ländern zurückführbar. Die Einfuhrmengen aus Asien seien nicht groß genug, um wettbewerbsbeschränkend zu wirken, und würden den Wirtschaftszweig der Union nicht daran hindern, seine Preise zu erhöhen. Dieselben Parteien verwiesen hierzu auf den Beschluss der Kommission zur Genehmigung der Fusion (mit Auflagen) zwischen Outokumpu und Inoxum (10) im November 2012 (im Folgenden „Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu“).
(185)
Die Analysen im Rahmen eines Fusionskontrollverfahrens und eines Antidumpingverfahrens beruhen jedoch auf unterschiedlichen Rechtsgrundlagen, die unterschiedliche Zwecke verfolgen. Während in einem Fusionskontrollverfahren geprüft wird, ob ein vorgeschlagener Zusammenschluss wettbewerbsrechtliche Bedenken aufwirft, wird in einem Antidumpingverfahren analysiert, ob der Wirtschaftszweig der Union schädigendem Dumping ausgesetzt ist.
(186)
Davon abgesehen wurde im Rahmen des Fusionskontrollbeschlusses in der Sache Outokumpu geprüft, ob die Übernahme von Inoxum durch Outokumpu dazu führen würde, dass ein Akteur eine beherrschende Stellung auf dem Unionsmarkt erwirbt. Das aus der Fusion von Outokumpu und Inoxum hervorgehende Unternehmen hätte einen Marktanteil von über 50 % innegehabt und hätte die Zahl der Haupthersteller von vier auf drei verringert. In dem Fusionskontrollbeschluss wurde Outokumpu verpflichtet, Teile von Inoxum, darunter die Herstellergesellschaft Acciai Speciali Terni (im Folgenden „AST“), zu veräußern. Dies diente eben dem Ziel, den Wettbewerb auf dem SSCR-Markt in der Union zu erhalten, folglich kam die geplante Fusion, nämlich Outokumpu und sämtliche Vermögenswerte von Inoxum einschließlich AST, Unternehmen die zusammen einen Anteil von über 50 % am Unionsmarkt hielten, nie zustande. Stattdessen existieren immer noch vier mittelgroße und eine Reihe kleinerer Akteure, die untereinander im Wettbewerb stehen, von denen jedoch keiner eine solche Marktmacht besitzt, wie sie das Unternehmen gehabt hätte, das durch den geplanten Zusammenschluss entstanden wäre.
(187)
Einige interessierte Parteien verwiesen auch auf die Ausführungen des Fusionskontrollbeschlusses in der Sache Outokumpu, wonach die Unionshersteller zu Zeiten, in denen asiatische Einfuhren wegen Schwankungen des Nickelpreises, wegen des Wechselkurses und wegen niedriger LME-Nickelpreise weniger wettbewerbsfähig waren, durch diese Einfuhren nicht eingeschränkt wurden. In dem Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu wurde jedoch darauf hingewiesen, dass die Zwänge durch Einfuhren zum gegenwärtigen Zeitpunkt möglicherweise nicht stark seien, dass diese in der Zukunft aber zunehmen könnten (11), was anschließend zu einer Einschätzung der wahrscheinlichen Marktentwicklung führte. Die jetzige Untersuchung ergab Folgendes: Gedumpte Einfuhren aus den betroffenen Ländern kamen im Untersuchungszeitraum auf einen Marktanteil von 9,5 % und stiegen gegenüber 2010 um 70 %. Es wurde außerdem festgestellt, dass diese gedumpten Einfuhren die Preise des Wirtschaftszweigs der Union um 9,6 % bis 11,3 % unterboten.
(188)
Außerdem bedeutet die Tatsache, dass die Nachfrage auf dem Unionsmarkt selbst bei beträchtlichen Preisschwankungen vergleichsweise stabil ist, nicht, dass die Käufer nicht auf Preisunterschiede reagieren. Die niedrigeren Preise der Ausführer haben zwar keinen erhöhten Verbrauch auf dem Unionsmarkt zur Folge, doch hat die Untersuchung klar gezeigt, dass die Abnehmer bereit sind, immer größere Mengen niedrigpreisiger Einfuhren zu kaufen. Da diese Niedrigpreiseinfuhren keine zusätzliche Nachfrage erzeugen, gehen diese Verkäufe zulasten der Verkäufe anderer Marktakteure, insbesondere des Wirtschaftszweigs der Union.
(189)
Die Untersuchung bestätigte, dass der Wirtschaftszweig der Union eine breitere Produktpalette anbietet als die mitarbeitenden ausführenden Hersteller. Dennoch entfielen im Untersuchungszeitraum etwa 75 % der Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union auf die vier gängigsten Güteklassen (304, 304L, 316L und 430). Alle diese Güteklassen werden von den Ausführern aus den betroffenen Ländern in einer breiten Vielfalt von Breiten, Dicken und Verarbeitungen vertrieben. Aber auch Produkte mit höheren Güteklassen sind einem direkten Einfuhrwettbewerb ausgesetzt, da auch sie von den Ausführern aus den betroffenen Ländern verkauft werden.
(190)
Von keiner der interessierten Parteien wurden in der jetzigen Untersuchung Fragen zur Produktqualität aufgeworfen. In dem Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu wurde festgestellt, dass die von den nichteuropäischen Herstellern produzierte Qualität zwar im Durchschnitt vergleichbar mit der europäischer Hersteller sei (12), dass aber Kunden mit besonderen Erfordernissen nicht in Asien kaufen könnten (13). Wie bereits dargelegt, handelt es sich bei der überwiegenden Mehrheit der Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union aber um Produkte vergleichbarer Qualität.
(191)
Andere Probleme, die einige Kunden vom Kauf eingeführter SSCR abhalten, sind die längeren Vorlaufzeiten wegen der langen Transportwege aus den betroffenen Ländern und die ungünstigeren Zahlungsbedingungen der Hersteller in den betroffenen Ländern. Diese Probleme betreffen jedoch eher die Kunden, die direkt beim Herstellerbetrieb kaufen; diese machen nur etwa ein Drittel des Unionsmarktes aus.
(192)
Die Mehrzahl der Verkäufe erfolgte hingegen über Stahldienstleistungszentren, auf die zwei Drittel des Unionsmarktes entfallen. In der Tat erfolgen praktisch alle Verkäufe aus den betroffenen Ländern über unabhängige Dienstleistungszentren, welche auch vom Wirtschaftszweig der Union kaufen. In diesem Fall kommt es für den Verwender auf die Zahlungsbedingungen des Vertriebsunternehmens an. Da die Verkäufe typischerweise aus dem Lagerbestand des Vertriebsunternehmens erfolgen, ist die maßgebliche Vorlaufzeit die Zeit für den Transport der Ware vom Vertriebsunternehmen zum Verwender. Die meisten Verkäufe sind von den genannten Problemen daher nicht betroffen.
(193)
Die meisten Verkäufe des Wirtschaftszweigs der Union sind somit von den gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern direkt betroffen.
(194)
Die Kommission zog daher den Schluss, dass die Wettbewerbsbedingungen in der Union eine Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union durch die gedumpten Einfuhren nicht hätten verhindern können.
5.4. Auswirkungen der Rohstoffpreise
(195)
Von interessierten Parteien wurde geltend gemacht, die Entscheidung, die betroffene Ware mit Ursprung in den betroffenen Ländern oder die gleichartige Ware aus der Produktion des Wirtschaftszweigs der Union zu kaufen, sei von der Entwicklung der Rohstoffpreise, insbesondere des Nickelpreises, abhängig. Dies liege daran, dass die Ausführer einen Einheitspreis in Rechnung stellten, der Wirtschaftszweig der Union hingegen einen Grundpreis zuzüglich des Legierungszuschlags.
(196)
Bei steigenden Rohstoffpreisen sei es daher für Einführer vorteilhafter, in den betroffenen Ländern zu kaufen (da die Preise des Wirtschaftszweigs der Union dann noch oben korrigiert würden, während die Preise der Ausführer stabil blieben). Fielen dagegen die Rohstoffpreise, sei es für Einführer weniger vorteilhaft, Ware aus den betroffenen Ländern zu beziehen (da die Preise des Wirtschaftszweigs der Union sänken, während die Preise der Ausführer stabil blieben).
(197)
In dem Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu wurden die Auswirkungen der erwarteten Entwicklung des Nickelpreises auf die Kaufentscheidungen der Einführer analysiert (14). In der jetzigen Untersuchung wurde dagegen analysiert, ob die Entwicklung der Einfuhren wirklich der tatsächlichen Entwicklung der Nickelpreise folgte und nach dem beschriebenen Muster verlief. Die Nickelpreise (15) fielen von 16 453 EUR/Tonne im Jahr 2010 um 31 % auf 11 327 EUR/Tonne im Untersuchungszeitraum. Dem in Erwägungsgrund 196 beschriebenen Vorbringen der interessierten Parteien zufolge hätte dieser Rückgang des Nickelpreises zu einem Rückgang der Einfuhren aus den betroffenen Ländern führen müssen. Die Untersuchung ergab jedoch, dass trotz des erheblichen Preisverfalls bei Nickel die Ausfuhren aus den betroffenen Ländern im selben Zeitraum um 70 % stiegen (siehe Erwägungsgrund 104).
(198)
Die Entwicklung der Rohstoffpreise mag zwar gewisse Auswirkungen auf die Entwicklung der Einfuhrmengen gehabt haben, doch überwogen eindeutig andere Faktoren wie das niedrige Preisniveau der ausführenden Hersteller. Es wird daher die Ansicht vertreten, dass die Entwicklung der Nickelpreise keinen dauerhaften Einfluss auf die insgesamt steigende Tendenz bei den gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern im Bezugszeitraum ausgeübt hat.
5.5. Veränderungen der Verbrauchsmuster
(199)
In dem Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu wurde festgestellt, dass sowohl die absolute Höhe des Nickelpreises als auch dessen Volatilität die Attraktivität von nicht rostendem Stahl als Werkstoff verringern und die Nachfrage hin zu nickelfreiem nicht rostenden Stahl verlagern dürfte (16).
(200)
Im Hinblick auf die Attraktivität von nicht rostendem Stahl als Werkstoff wurde auch geltend gemacht, dass eine Reihe von Faktoren dazu beitragen könne, dass andere Werkstoffe durch nicht rostenden Stahl ersetzt würden oder dieser durch andere Werkstoffe ersetzt werde, beispielsweise die Notwendigkeit leichterer Werkstoffe etwa im Automobilbau (negative Auswirkungen auf nicht rostenden Stahl, Übergang von Stahl zu Verbundwerkstoffen), kürzere Produkt-Lebenszyklen bei Konsumgütern (negative Auswirkungen auf rostfreien Stahl, da billigere Materialien verwendet würden), eine gestiegene Notwendigkeit der Wasserbehandlung und der Produktion von grüner Energie (positive Auswirkungen auf nicht rostenden Stahl, da in vielen Anwendungen schwer zu ersetzen) und die Preisentwicklung bei möglichen konkurrierenden Werkstoffen (Eisenerz, Aluminium, Kupfer) (17).
(201)
Was dies betrifft, so bestätigte die jetzige Untersuchung die Feststellungen des Outokumpu-Fusionskontrollbeschlusses (18), dass nämlich die Nachfrage nach nicht rostendem Stahl im Allgemeinen und nach SSCR im Besonderen eher unelastisch sei. Der Verbrauch wuchs am stärksten in den Jahren 2010 und 2011, als die Preise stiegen. Von 2011 bis zum Untersuchungszeitraum sanken die Preise, doch der Verbrauch blieb mit einer Zunahme von nur 1 % stabil. Substitutionstendenzen zugunsten oder zulasten von nicht rostendem Stahl einschließlich der oben erwähnten Faktoren hatten daher keinen messbaren Einfluss auf dem Gesamtverbrauch an SSCR.
(202)
Was die Verschiebung der Nachfrage zu nickelfreien Güteklassen von nicht rostendem Stahl betrifft, welche ebenfalls zur gleichartigen Ware gehören, so werden die Feststellungen des Fusionskontrollbeschlusses in der Sache Outokumpu durch eine ausführliche Analyse der von den Unionsherstellern gemeldeten Verkäufe bestätigt.
(203)
Dennoch hängen die vom Wirtschaftszweig der Union in Rechnung gestellten Preise, wie in Erwägungsgrund 138 beschrieben, direkt von der Stahlgüteklasse und den entsprechenden Rohstoffkosten ab. Eine Verschiebung der Nachfrage von einer Stahlgüteklasse zur anderen hat daher neutrale Auswirkungen auf die Ergebnisse des Wirtschaftszweigs der Union.
(204)
Es wird daher in diesem Stadium der Schluss gezogen, dass die Veränderungen der Verbrauchsmuster sich nicht negativ auf die Leistung des Wirtschaftszweigs der Union ausgewirkt haben.
5.6. Schlussfolgerung zur Schadensursache
(205)
Die Niedrigpreiseinfuhren aus den betroffenen Ländern stiegen in einer Zeit, in der die meisten Schadensindikatoren des Wirtschaftszweigs der Union (Produktion, Kapazitätsauslastung, Marktanteil, Beschäftigung, Verkaufspreise, Arbeitskosten, Rentabilität, Investitionen und Kapitalrendite) sich verschlechterten, sowohl in absoluten Zahlen als auch im Verhältnis zum Verbrauch in der Union. Die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern unterboten die Preise des Wirtschaftszweigs der Union im Untersuchungszeitraum um 9,6 % bis 11,3 %.
(206)
Andere Faktoren wie Energiekosten, Kapazitäten und die Wettbewerbsbedingungen auf dem Unionsmarkt trugen zu der Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union nicht bei. Faktoren wie die Einfuhren aus Drittländern und die Ausfuhren des Wirtschaftszweigs der Union haben möglicherweise zu der Schädigung beigetragen, jedoch nur in sehr begrenztem Maße.
(207)
Aufgrund dieser Sachlage zog die Kommission den vorläufigen Schluss, dass die bedeutende Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union durch die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern verursacht wurde und dass dieser ursächliche Zusammenhang bei einzelner Betrachtung der anderen Faktoren nicht aufgehoben wird. Die Schädigung schlägt sich hauptsächlich in der prekären Finanzlage des Wirtschaftszweigs der Union und im Rückgang von Produktion, Kapazitätsauslastung, Beschäftigung und Marktanteil nieder.
(208)
Alle bekannten Faktoren, die Einfluss auf die Lage des Wirtschaftszweigs der Union haben, wurden von der Kommission ordnungsgemäß von den schädigenden Auswirkungen der gedumpten Einfuhren unterschieden und abgegrenzt. Andere Einfuhren, die Ausfuhren des Wirtschaftszweigs der Union, die Energiekosten, die Kapazitäten sowie die Wettbewerbsbedingungen trugen, wenn überhaupt, dann nur in sehr begrenztem Maße zu der negativen Entwicklung des Wirtschaftszweigs der Union im Hinblick auf seine finanzielle Lage und seinen Marktanteil bei.
6. UNIONSINTERESSE
(209)
Nach Artikel 21 der Grundverordnung prüfte die Kommission, ob sich eindeutig der Schluss ziehen lässt, dass die Einführung von Maßnahmen trotz der Feststellung des schädigenden Dumpings im vorliegenden Fall dem Interesse der Union zuwiderlaufen würde. Bei der Ermittlung des Unionsinteresses wurden die Interessen aller Beteiligten berücksichtigt, auch die Interessen des Wirtschaftszweigs der Union, der Einführer und der Verwender.
6.1. Interesse des Wirtschaftszweigs der Union
(210)
Der Großteil des Wirtschaftszweigs der Union unterstützt die Einführung von Maßnahmen. Der größte Unionshersteller arbeitete zwar nicht an der Untersuchung mit, sprach sich aber auch nicht gegen den Antrag aus. Sechs Unionshersteller, auf die etwa 55 % der Verkäufe und der Produktion in der Union entfallen, arbeiteten an der Untersuchung mit und unterstützten den Antrag.
(211)
Der Wirtschaftszweig der Union wurde bedeutend geschädigt. Alle Finanzindikatoren (Rentabilität, Cashflow, Kapitalrendite) waren während des ganzen Bezugszeitraums die meiste Zeit negativ. Andere Indikatoren wie Produktion, Kapazitätsauslastung, Beschäftigung und Marktanteil folgten im ganzen Bezugszeitraum einem negativen Trend. Dem Wirtschaftszweig der Union gelang es gerade, seine niedrige nach der Krise erzielte Verkaufsmenge zu halten, er konnte aber keinen Nutzen aus dem wachsenden Markt ziehen.
(212)
Sollten keine Maßnahmen eingeführt werden, werden die gedumpten Einfuhren aus den betroffenen Ländern den Wirtschaftszweig der Union weiterhin zwingen, seine Waren mit Verlust zu verkaufen. Die zusätzlichen Verluste werden zu einer weiteren Verschlechterung der Lage des Wirtschaftszweigs der Union führen. Es liegt daher im Interesse des Wirtschaftszweigs der Union, die Maßnahmen einzuführen.
6.2. Interesse der unabhängigen Einführer und Vertriebsunternehmen
(213)
Einführer und Vertriebsunternehmen (einschließlich Stahl-Dienstleistungszentren) beteiligten sich sehr aktiv an der Untersuchung. 31 Einführer und Vertriebsunternehmen meldeten sich und erhoben Einspruch gegen die Einführung von Maßnahmen.
(214)
Den Einführern und Vertriebsunternehmen zufolge werde die Zahl ihrer möglichen Bezugsquellen durch die Einführung von Maßnahmen begrenzt. Im Falle der Einführung von Maßnahmen könnten sie SSCR nicht mehr aus der VR China oder Taiwan beziehen.
(215)
Die Untersuchung ergab jedoch, dass alle Einführer und Vertriebsunternehmen bei verschiedenen Anbietern kaufen, unter anderem beim Wirtschaftszweig der Union sowie bei Anbietern in den betroffenen Ländern und in anderen Drittländern. Sie hängen daher nur in gewissem Umfang von den Lieferungen aus den betroffenen Ländern ab.
(216)
Diese Parteien können SSCR weiterhin beim Wirtschaftszweig der Union und von anderen Ländern kaufen, die nicht von der Untersuchung betroffen sind (beispielsweise Indien, Südafrika, Südkorea oder USA), deren gemeinsamer Marktanteil 11 % beträgt. Käufe beim Wirtschaftszweig der Union und Einfuhren aus anderen Drittländern sind somit echte Alternativen zu Einfuhren aus der VR China oder Taiwan.
(217)
Daher wird in diesem Stadium der Schluss gezogen, dass die Einführung von Maßnahmen nur geringe negative Auswirkungen auf die Lage der unabhängigen Einführer und Vertriebsunternehmen haben kann.
6.3. Interesse der Verwender
(218)
Einige interessierte Parteien, einschließlich ausführende Hersteller und Vertriebsunternehmen, äußerten Bedenken hinsichtlich möglicher negativer Auswirkungen der Maßnahmen auf die Verwender. Die Verwender teilten diese Bedenken nicht. Die Beteiligung der Verwender an diesem Fall war tatsächlich sehr gering. Sechs Verwender (einschließlich einer Gruppe von vier Unternehmen) nahmen Stellung, und nur in einem Fall wurde die Einführung von Maßnahmen abgelehnt. Andere Verwender und ihre Verbände beteiligten sich nicht oder nahmen ausdrücklich nicht Stellung.
(219)
Daher wird vorläufig der Schluss gezogen, dass die Einführung von Maßnahmen dem Interesse der Verwender nicht zuwiderläuft.
6.4. Wettbewerbsrechtliche Bedenken
(220)
In ihrem Fusionskontrollbeschluss in der Sache Outokumpu hat die Kommission festgestellt, dass die beabsichtigte Fusion von Outokumpu und Inoxum zu einer erheblichen Beeinträchtigung des wirksamen Wettbewerbs durch nichtkoordinierte Effekte führen dürfte, und zwar durch Begründung einer beherrschenden Marktstellung auf dem Markt des Europäischen Wirtschaftsraums (EWR) für SSCR (19). Zur Vermeidung einer solchen Beeinträchtigung akzeptierte die Kommission, dass ein AST einschließendes Veräußerungspaket ausreicht, um die wettbewerbsrechtlichen Bedenken gegen das Vorhaben auszuräumen (20). Durch die von der Kommission akzeptierte Abhilfemaßnahme blieben nämlich vier mittelgroße Unionshersteller erhalten.
(221)
Diese Abhilfemaßnahme wurde umgesetzt und ist nun vollumfänglich wirksam. Durch die Einführung von Antidumpingmaßnahmen bleibt die Zahl der mittelgroßen Unionshersteller unverändert. Daher wird zu diesem Zeitpunkt der Schluss gezogen, dass die Einführung von Maßnahmen die Auswirkungen der Verpflichtung, welche die Kommission im Fall des Fusionskontrollbeschlusses in der Sache Outokumpu akzeptiert hat, weder verringert noch beseitigt.
6.5. Schlussfolgerung zum Unionsinteresse
(222)
Auf der Grundlage des vorstehenden Sachverhalts gelangte die Kommission zu dem Schluss, dass es keine zwingenden Gründe für die Annahme gibt, dass die Einführung von Maßnahmen gegenüber den Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in der VR China und Taiwan dem Interesse der Union zuwiderlaufen würde.
7. VORLÄUFIGE ANTIDUMPINGMASSNAHMEN
(223)
Auf der Grundlage der Schlussfolgerungen der Kommission zu Dumping, Schädigung, Schadensursache und Unionsinteresse sollten vorläufige Maßnahmen eingeführt werden, um eine weitere Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union durch die gedumpten Einfuhren zu verhindern.
7.1. Schadensbeseitigungsschwelle (Schadensspanne)
(224)
Zur Festsetzung der Höhe der Maßnahmen ermittelte die Kommission zunächst den Zollsatz, der zur Beseitigung der Schädigung des Wirtschaftszweigs der Union erforderlich ist.
(225)
Die Schädigung würde beseitigt, wenn der Wirtschaftszweig der Union in der Lage wäre, seine Produktionskosten zu decken und einen angemessenen Gewinn vor Steuern aus den Verkäufen der gleichartigen Ware auf dem Unionsmarkt zu erzielen, der von einem Erwerbszweig dieser Branche unter normalen Wettbewerbsbedingungen, d. h. ohne gedumpte Einfuhren, erwirtschaftet werden könnte.
(226)
Im gesamten Bezugszeitraum, also in den Jahren 2010 bis 2013, war die Rentabilität des Wirtschaftszweigs der Union negativ. Die vorangegangenen Jahre 2008 und 2009 waren von einem Nachfrageeinbruch während der Weltwirtschaftskrise gekennzeichnet; daher kann nicht davon ausgegangen werden, dass der in diesen Jahren erwirtschaftete Gewinn unter normalen Wettbewerbsbedingungen erzielt wurde. In der vorausgegangenen Untersuchung wurde zwar vorläufig Dumping für das Jahr 2007 festgestellt (vgl. Erwägungsgrund 134), es konnte jedoch kein sachlicher Zusammenhang zwischen diesen Einfuhren und der Lage des Wirtschaftszweigs der Union ermittelt werden. Zu diesem Zweck wurde eine Zielgewinnspanne von 8,1 % festgesetzt, was dem 2007 erwirtschafteten Gewinn des Wirtschaftszweigs der Union entspricht. Dies war das letzte Jahr, das sich durch normale Wettbewerbsbedingungen ausgezeichnet hatte, bevor die Nachfrage 2008 und 2009 einbrach. Die Marktgröße des Jahres 2013 entspricht fast wieder dem Verbrauch von 2007.
(227)
Auf dieser Grundlage ermittelte die Kommission einen nicht schädigenden Preis für die gleichartige Ware des Wirtschaftszweigs der Union, indem sie die tatsächlichen Verluste im Untersuchungszeitraum von den Verkaufspreisen in der Union abzog und die genannte Gewinnspanne von 8,1 % hinzurechnete.
(228)
Die Kommission ermittelte anschließend die Schadensbeseitigungsschwelle anhand eines Vergleichs des gewogenen durchschnittlichen Einfuhrpreises der in die Stichprobe einbezogenen mitarbeitenden ausführenden Hersteller in den betroffenen Ländern, wie er bei den Preisunterbietungsberechnungen ermittelt wurde, mit dem gewogenen durchschnittlichen nicht schädigenden Preis der von den Unionsherstellern in der Stichprobe im Untersuchungszeitraum auf dem Unionsmarkt verkauften gleichartigen Ware. Eine etwaige sich aus diesem Vergleich ergebende Differenz wurde als Prozentsatz des gewogenen durchschnittlichen CIF-Einfuhrwerts ausgedrückt.
(229)
Die Schadensbeseitigungsschwelle für „andere mitarbeitende Unternehmen“ und für „alle übrigen Unternehmen“ wird genauso ermittelt wie die Dumpingspanne für diese Unternehmen (vgl. Erwägungsgründe 57, 60, 85 und 88).
7.2. Vorläufige Maßnahmen
(230)
Vorläufige Antidumpingzölle sollten nach Artikel 7 Absatz 2 der Grundverordnung, der sogenannten Regel des niedrigeren Zolls, gegenüber den Einfuhren von kaltgewalzten Flacherzeugnissen aus nicht rostendem Stahl mit Ursprung in der VR China und in Taiwan eingeführt werden. Die Kommission verglich die Schadensspannen mit den Dumpingspannen. Die Zollsätze sollten in Höhe der Dumping- oder der Schadensspannen festgesetzt werden, je nachdem, welche niedriger sind.
(231)
Wie in Erwägungsgrund 4 erwähnt, veranlasste die Kommission mit der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 1331/2014, dass die Einfuhren der betroffenen Ware mit Ursprung in der VR China und in Taiwan zollamtlich erfasst werden; dies erfolgte mit Blick auf die mögliche rückwirkende Anwendung der Antidumping- und Antisubventionsmaßnahmen nach Artikel 10 Absatz 4 der Grundverordnung und Artikel 16 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 597/2009 des Rates vom 11. Juni 2009 über den Schutz gegen subventionierte Einfuhren aus nicht zur Europäischen Gemeinschaft gehörenden Ländern (21) (im Folgenden „Antisubventions-Grundverordnung“).
(232)
Soweit die laufende Antidumpinguntersuchung betroffen ist und angesichts der obigen Feststellungen sollte die zollamtliche Erfassung der Einfuhren zum Zwecke der Antidumpinguntersuchung nach Artikel 14 Absatz 5 der Grundverordnung eingestellt werden.
(233)
Was die parallel laufende Antisubventionsuntersuchung betrifft (vgl. Erwägungsgrund 3), sollte nach Artikel 24 Absatz 5 der Antisubventions-Grundverordnung die zollamtliche Erfassung der Einfuhren mit Ursprung in der VR China fortgesetzt werden.
(234)
In diesem Stadium des Verfahrens kann keine Entscheidung über eine mögliche rückwirkende Anwendung von Antidumpingmaßnahmen getroffen werden.
(235)
Auf dieser Grundlage sollten folgende vorläufige Antidumpingzollsätze gelten, und zwar auf der Basis des CIF-Preises frei Grenze der Union, unverzollt:
Land
Unternehmen
Dumpingspanne
(in %)
Schadensspanne
(in %)
Vorläufiger Antidumpingzoll
(in %)
VR China
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd.
34,9
25,2
25,2
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd.
29,2
24,3
24,3
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd.
29,2
24,3
24,3 %
Andere mitarbeitende Unternehmen
30,0
24,5
24,5
Alle übrigen Unternehmen
34,9
25,2
25,2
Taiwan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd.
12,0
23,9
12,0
Tang Eng Iron Works Co., Ltd.
10,9
22,9
10,9
Yieh United Steel Corporation
10,9
22,9
10,9
Andere mitarbeitende Unternehmen
10,9
22,9
10,9
Alle übrigen Unternehmen
12,0
23,9
12,0
(236)
Die in dieser Verordnung aufgeführten unternehmensspezifischen Antidumpingzollsätze wurden anhand der Feststellungen dieser Untersuchung festgesetzt. Mithin spiegeln sie die Lage der betreffenden Unternehmen während dieser Untersuchung wider. Diese Zollsätze gelten ausschließlich für die Einfuhren der betroffenen Ware, die ihren Ursprung in den betroffenen Ländern haben und die von den namentlich genannten juristischen Personen hergestellt wurden. Eingeführte betroffene Ware, die von anderen, nicht namentlich im verfügenden Teil dieser Verordnung genannten Unternehmen (einschließlich der mit den ausdrücklich genannten Unternehmen verbundenen Unternehmen) hergestellt wird, sollte dem für „alle übrigen Unternehmen“ geltenden Zollsatz unterliegen. Für sie sollte keiner der unternehmensspezifischen Antidumpingzölle gelten.
(237)
Ein Unternehmen kann die Anwendung dieser unternehmensspezifischen Antidumpingzollsätze beantragen, falls es später umfirmiert. Der Antrag ist an die Kommission (22) zu richten. Er muss alle relevanten Informationen enthalten, aus denen hervorgeht, dass die Änderung nicht das Recht des Unternehmens berührt, in den Genuss des für ihn geltenden Zollsatzes zu kommen. Wenn die Umfirmierung des Unternehmens dieses Recht nicht berührt, wird sie im Amtsblatt der Europäischen Union bekannt gemacht.
(238)
Damit die ordnungsgemäße Erhebung der Antidumpingzölle gewährleistet ist, sollte der Antidumpingzoll für „alle übrigen Unternehmen“ nicht nur für die an dieser Untersuchung nicht mitarbeitenden ausführenden Hersteller gelten, sondern auch für die Hersteller, die im Untersuchungszeitraum keine Ausfuhren in die Union getätigt haben.
(239)
Ab dem 26. März 2015 wird der Schutz gegen gedumpte Einfuhren durch einen vorläufigen Antidumpingzoll geregelt. Es ist daher nicht mehr erforderlich, Einfuhren zum Zwecke des Schutzes gegen gedumpte Einfuhren zollrechtlich zu erfassen. Folglich muss Artikel 1 Absatz 1 der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 1331/2014 entsprechend geändert werden.
8. SCHLUSSBESTIMMUNGEN
(240)
Im Interesse einer ordnungsgemäßen Verwaltung wird die Kommission die interessierten Parteien auffordern, innerhalb einer bestimmten Frist schriftlich Stellung zu nehmen und/oder eine Anhörung durch die Kommission und/oder den Anhörungsbeauftragten in Handelsverfahren zu beantragen.
(241)
Die Feststellungen zur Einführung von vorläufigen Zöllen sind vorläufiger Natur und werden möglicherweise im endgültigen Stadium der Untersuchung geändert -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Auf die Einfuhren von flachgewalzten Erzeugnissen aus nicht rostendem Stahl (nur kaltgewalzt), die derzeit unter den KN-Codes 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 und 7220 20 89 eingereiht werden, mit Ursprung in der VR China und Taiwan wird ein vorläufiger Antidumpingzoll eingeführt.
(2) Für die in Absatz 1 beschriebene und von den nachstehend aufgeführten Unternehmen hergestellte Ware gelten folgende vorläufige Antidumpingzollsätze auf den Nettopreis frei Grenze der Union, unverzollt:
Land
Unternehmen
Vorläufiger Antidumpingzoll
(in %)
TARIC-Zusatzcode
Volksrepublik China
Baosteel Stainless Steel Co., Ltd., Shanghai
25,2
C022
Ningbo Baoxin Stainless Steel Co., Ltd., Ningbo
25,2
C023
Shanxi Taigang Stainless Steel Co., Ltd., Taiyuan City
24,3
C024
Tianjin TISCO & TPCO Stainless Steel Co Ltd., Tianjin City
24,3
C025
Andere in Anhang I aufgeführte mitarbeitende Unternehmen
24,5
Alle übrigen Unternehmen
25,2
C999
Taiwan
Chia Far Industrial Factory Co., Ltd., Taipei City
12,0
C030
Tang Eng Iron Works Co., Ltd., Kaohsiung City
10,9
C031
Yieh United Steel Corporation, Kaohsiung City
10,9
C032
Andere in Anhang II aufgeführte mitarbeitende Unternehmen
10,9
Alle übrigen Unternehmen
12,0
C999
(3) Die Überführung der in Absatz 1 genannten Ware in den zollrechtlich freien Verkehr in der Union ist von der Leistung einer Sicherheit in Höhe des vorläufigen Zolls abhängig.
(4) Sofern nichts anderes bestimmt ist, finden die geltenden einschlägigen Zollvorschriften Anwendung.
Artikel 2
(1) Binnen 25 Kalendertagen nach Inkrafttreten dieser Verordnung können interessierte Parteien:
a)
eine Unterrichtung über die wesentlichen Tatsachen und Erwägungen beantragen, auf deren Grundlage diese Verordnung erlassen wurde,
b)
der Kommission ihre schriftlichen Stellungnahmen vorlegen und
c)
eine Anhörung durch die Kommission und/oder den Anhörungsbeauftragten in Handelsverfahren beantragen.
(2) Binnen 25 Tagen nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung können die Parteien nach Artikel 21 Absatz 4 der Verordnung (EG) Nr. 1225/2009 Anmerkungen zur Anwendung der vorläufigen Maßnahmen vorbringen.
Artikel 3
Artikel 1 Absatz 1 der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 1331/2014 erhält folgende Fassung:
„(1) Die Zollbehörden werden nach Artikel 24 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 597/2009 angewiesen, geeignete Schritte zu unternehmen, um die in die Union getätigten Einfuhren von flachgewalzten Erzeugnissen aus nicht rostendem Stahl (nur kaltgewalzt), die derzeit unter den KN-Codes 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81 und 7220 20 89 eingereiht werden, mit Ursprung in der VR China, zollamtlich zu erfassen.“
Artikel 4
Diese Verordnung tritt am Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 1 gilt für einen Zeitraum von sechs Monaten.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 24. März 2015