PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 780/2013
ze dne 14. srpna 2013,
kterým se mění nařízení Komise (EU) č. 206/2010, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (1), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e), čl. 8 písm. c) a čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (2) stanoví požadavky na vstup na území Unie mimo jiné pro některé kopytníky. Uvedené nařízení se nepoužije na nezdomácnělá zvířata určená pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (3).
(2)
Nedostatek zvláštních veterinárních požadavků pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie způsobuje těmto strukturám praktické problémy a velmi omezuje jejich činnosti, jelikož potřebují uvedená zvířata dovážet.
(3)
Je vhodné stanovit veterinární předpisy pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie, které by přihlížely ke zvláštní situaci těchto zvířat. V zájmu zjednodušení právních předpisů Unie je vhodné, aby tato pravidla byla stanovena v nařízení (EU) č. 206/2010. Oblast působnosti uvedeného nařízení by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněna.
(4)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví, že zásilky kopytníků smějí být propuštěny do Unie pouze tehdy, pokud pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených v části 1 přílohy I uvedeného nařízení.
(5)
Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (4), stanoví, že Komise přijme seznamy třetích zemí nebo regionů třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu.
(6)
Směrnice Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (5) stanoví, že dovoz koňovitých do Unie je povolen jen ze třetích zemí uvedených na seznamu sestaveném nebo změněném postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(7)
Směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí (6) stanoví, že drůbež a násadová vejce dovážené do Unie musí pocházet ze třetí země nebo z části třetí země uvedené na seznamu vyhotoveném Komisí postupem stanoveným v uvedené směrnici.
(8)
Vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska do Unie by měl zejména splňovat obecné podmínky pro vstup živých zvířat do Unie a další zvláštní veterinární požadavky a poskytovat zvláštní záruky zajišťující, že zvířata dovážená do Unie neohrozí nákazový status Unie.
(9)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie, sestávající z účinného systému veterinárních útvarů odpovědných za kontrolu zdraví zvířat, splňují v současné době třetí země, území a jejich části uvedené na seznamech podle směrnic 2002/99/ES, 2009/156/ES a 2009/158/ES.
(10)
Obecné požadavky pro vstup živých zvířat na území Unie však nezaručují, že kopytníci jsou prostí nákaz. Jednotlivá zvířata stále mohou být postižena nákazami, které by se mohly rozšířit do Unie, a proto představují nebezpečí pro zdraví zvířat v Unii. Kopytníci určení pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska by proto měli být do Unie propouštěni přímo z organizací, institutů nebo středisek, které splňují určité požadavky a jsou schváleny příslušným orgánem třetí země, třetího území nebo jejich části, kde sídlí.
(11)
Je vhodné, aby členský stát určení zřídil seznam těchto organizací, institutů nebo středisek, a to po posouzení všech příslušných informací.
(12)
V zájmu ochrany zdraví zvířat v Unii je nezbytné, aby zásilky kopytníků propouštěné na území Unie, které jsou určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, byly přepravovány přímo a neprodleně na místo určení v zaplombovaných kontejnerech a aby byly omezeny další přesuny těchto zvířat v rámci Unie.
(13)
V zájmu řešení mimořádných okolností, jako jsou situace týkající se problémů v oblasti dobrých životních podmínek zvířat, zachování ohrožených druhů, nenadálé přírodní katastrofy nebo politické nepokoje, kdy není možné uplatnit veškeré veterinární požadavky, a zejména požadavky týkající se schválení organizace, institutu nebo střediska původu, by členské státy měly mít možnost dovážet na své území určité kopytníky určené pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, a to za zvláštních podmínek. Avšak i v těchto případech by mělo být požadováno povolení, aby se zaručilo dostatečné omezení rizika pro zdraví zvířat.
(14)
Nařízení (EU) č. 206/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(15)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 206/2010 se mění takto:
1)
V článku 1 se zrušuje odstavec 3.
2)
Vkládá se nový článek 3a, který zní:
„Článek 3a
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Odchylně od článku 3 smí příslušný orgán členského státu povolit vstup na území tohoto státu pro zásilky kopytníků druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI, pokud jsou uvedené zásilky určeny pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
příslušný orgán členského státu určení provedl posouzení rizik pro zdraví zvířat, která může každá zásilka představovat pro Unii;
b)
dotčené zásilky pocházejí ze třetí země, území nebo jejich části, která je zařazena na jeden ze seznamů stanovených:
i)
v příloze I části 1 nebo v příloze II části 1 tohoto nařízení;
ii)
v rozhodnutí 2004/211/ES (7), rozhodnutí 2007/777/ES (8), nařízení (ES) č. 798/2008 (9), nařízení (ES) č. 119/2009 (10), nařízení (EU) č. 605/2010 (11);
c)
kopytníci pocházejí z organizace, institutu nebo střediska ve třetí zemi, na území nebo v jejich části uvedených v písmeni a), které jsou zahrnuty do seznamu vytvořeného v souladu s článkem 3c;
d)
kopytníci prošli karanténou v zařízení chráněném před vektory v prostorách organizace, institutu nebo střediska uvedených v písmeni c) po dobu stanovenou v příslušných osvědčeních;
e)
kopytníci jsou dopraveni přímo do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v členském státě určení;
f)
kopytníci jsou doprovázeni příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI a stanovenými v části 2 uvedené přílohy;
g)
kopytníci splňují požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f).
Členský stát určení informuje Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o povolení uděleném podle prvního pododstavce, a to před vstupem kopytníků na jeho území.
2. Pokud mimořádné okolnosti znemožňují soulad s odst. 1 písm. c) a d), smí příslušný orgán členského státu určení povolit vstup na území tohoto státu pro kopytníky druhů uvedených v tabulkách 1, 2 a 3 v části 1 přílohy VI z jiných hospodářství, která nesplňují požadavky stanovené v uvedených písmenech, pokud jsou splněny požadavky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g) a pokud jsou splněny tyto dodatečné podmínky:
a)
vlastník nebo fyzická osoba zastupující vlastníka předložila předchozí žádost o povolení a členský stát určení toto povolení udělil po provedení hodnocení rizika, ze kterého vyplývá, že vstup dotčených kopytníků na jeho území nepředstavuje riziko pro zdraví zvířat v Unii;
b)
kopytníci prošli karanténou ve třetí zemi původu, na území nebo v jejich části pod úředním dohledem po dobu nezbytnou k tomu, aby splňovali veterinární podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení podle písmene f):
i)
na místě schváleném příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části;
ii)
v souladu s podmínkami předepsanými v povolení, které poskytují přinejmenším stejné záruky, jako jsou záruky stanovené v odst. 1 písm. a), b) a e) až g).
Pokud jsou kopytníci do Unie propouštěni na základě prvního pododstavce, musí být umístěni do karantény ve schválené organizaci, schváleném institutu nebo schváleném středisku určení po dobu alespoň šesti měsíců od okamžiku jejich vstupu do Unie, během níž mohou příslušné orgány použít požadavky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/425/EHS.
Členský stát, který povoluje vstup kopytníků podle prvního pododstavce, uvědomí o tomto povolení Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, a sice ještě před vstupem kopytníků do jeho území.
3)
Vkládá se nový článek 3b, který zní:
„Článek 3b
Podmínky pro vstup kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska a pro jejich tranzit přes území členských států jiných, než je členský stát určení
Tranzit kopytníků uvedených v článku 3a přes jiný členský stát, než je členský stát určení, se povolí pouze na základě povolení příslušného orgánu členského státu tranzitu. Toto povolení smí být uděleno pouze na základě posouzení rizik ze strany uvedeného příslušného orgánu na základě informací, které mu byly předloženy členským státem určení.
Členský stát určení informuje před tímto tranzitem Komisi a ostatní členské státy ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat při povolování vstupu zvířat za podmínek stanovených v článku 3a.“
4)
Vkládá se nový článek 3c, který zní:
„Článek 3c
Seznam schválených organizací, institutů nebo středisek ve třetích zemích, územích nebo v jejich částech
1. Po posouzení souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 může každý členský stát zřídit seznam organizací, institutů a středisek, z nichž smí být povolen vstup kopytníků na jeho území v souladu s čl. 3a odst. 1.
2. Organizace, institut nebo středisko ve třetí zemi, na území nebo v jejich části se zařadí na seznam uvedený v odstavci 1 pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
organizace, institut nebo středisko je v souladu s požadavky stanovenými v části 3 přílohy VI;
b)
organizace, institut nebo středisko je schváleno příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části, kde se tato organizace, institut nebo středisko nachází;
c)
příslušný orgán třetí země, území nebo jejich části poskytuje dostatečné záruky, že jsou splněny podmínky týkající se schválení organizací, institutů nebo středisek stanovené v části 4 přílohy VI.
3. Členský stát může zahrnout do seznamu uvedeného v odstavci 1 organizace, instituty nebo střediska ve třetích zemích, které již byly zahrnuty do tohoto seznamu jiným členským státem, aniž by posoudil soulad s podmínkami stanovenými v odstavci 2.
4. Členské státy musí seznamy uvedené v odstavci 1 aktualizovat, přičemž zohlední zejména jakékoli pozastavení nebo odnětí schválení uděleného příslušným orgánem třetí země, území nebo jejich části organizacím, institutům nebo střediskům, které se zde nacházejí a byly zahrnuty do uvedených seznamů.
5. Členské státy zpřístupní seznamy uvedené v odstavci 1 veřejnosti prostřednictvím informačních internetových stránek a tyto informační internetové stránky aktualizují.
6. Členské státy sdělí internetovou adresu svých informačních internetových stránek Komisi.“
5)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Podmínky pro sběrná střediska pro některé zásilky kopytníků
1. Zásilky kopytníků, které obsahují živá zvířata z více než jednoho hospodářství, smí být propuštěny do Unie pouze tehdy, jsou-li sestaveny ve sběrných střediscích schválených příslušným orgánem třetí země původu zvířat, jejího území nebo jejich části v souladu s požadavky stanovenými v části 5 přílohy I.
2. Zásilky kopytníků propouštěné do Unie v souladu s článkem 3a nebo článkem 6 nesmí pocházet z více než jednoho hospodářství a nesmí být sestaveny ve sběrných střediscích.“
6)
V článku 8 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
vyloženy ve třetí zemi, na třetím území nebo v jejich části, které nemají povolení pro dovoz dotčených zvířat do Unie, nebo, pokud jsou přepravovány letecky, přeloženy do jiného letadla, ani přepravovány po silnici, železnici nebo hnány přes takovou třetí zemi, území nebo jejich část.“
7)
V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zásilky kopytníků jiných, než jsou kopytníci uvedení v článku 3a, musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do hospodářství určení v dopravním prostředku chráněném před vektory.
Pokud nejsou uvedení kopytníci odesláni přímo na jatka, zůstanou v tomto hospodářství alespoň 30 dní.“
8)
Vkládá se nový článek 13a, který zní:
„Článek 13a
Podmínky použitelné po propuštění zásilek kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska
1. Zásilky kopytníků určených pro schválené organizace, schválené instituty nebo schválená střediska musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do schválené organizace, schváleného institutu nebo schváleného střediska v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.
2. Zvířata musí být držena v karanténě v zařízení chráněném před vektory v prostorách schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska členského státu určení po dobu alespoň 30 dní. Po tomto 30denním období karantény smí být zvířata přemístěna do jiné schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska.
3. Zvířata propuštěná do schválené organizace, schváleného institutu nebo střediska smí být přemístěna na jiné místo určení, než je schválená organizace, schválený institut nebo schválené středisko, pouze tehdy, pokud:
a)
od propuštění do Unie již uplynulo alespoň šest měsíců; a
b)
přesun se provádí v souladu s odstavcem 4 přílohy C směrnice 92/65/EHS.
4. Odchylně od odstavce 3 smí zvířata opustit schválenou organizaci, schválený institut nebo schválené středisko před skončením šestiměsíčního období stanoveného v uvedeném odstavci pouze tehdy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvířata jsou vyvážena do třetí země, na třetí území nebo do jejich části;
b)
pro účely jejich vývozu, jak je uvedeno v písmeni a), jsou zvířata přepravována v dopravním prostředku, který je chráněn před vektory a je konstruován tak, aby z něj zvířata nemohla uprchnout a aby z vozidla nebo kontejneru nemohly během přepravy vytékat nebo vypadávat výkaly, moč, stelivo, píce, odpad ani jakýkoli jiný materiál.“
9)
Doplňuje se příloha VI, jejíž znění je obsaženo v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. srpna 2013.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 780/2013 DER KOMMISSION
vom 14. August 2013
zur Änderung der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 der Kommission zur Erstellung von Listen der Drittländer, Gebiete und Teile davon, aus denen das Verbringen bestimmter Tiere und bestimmten frischen Fleisches in die Europäische Union zulässig ist, und zur Festlegung der diesbezüglichen Veterinärbescheinigungen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2004/68/EG des Rates vom 26. April 2004 zur Festlegung der Veterinärbedingungen für die Einfuhr und die Durchfuhr bestimmter lebender Huftiere in bzw. durch die Gemeinschaft, zur Änderung der Richtlinien 90/426/EWG und 92/65/EWG und zur Aufhebung der Richtlinie 72/462/EWG (1), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 1 Unterabsätze 1 und 2, Artikel 6 Absatz 1 Unterabsatz 1, Artikel 7 Buchstabe e, Artikel 8 Buchstabe c und Artikel 13 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 der Kommission (2) sind die Anforderungen an das Verbringen von - unter anderem - bestimmten Huftieren in die Union festgelegt. Die genannte Verordnung findet keine Anwendung auf nicht domestizierte Tiere, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum gemäß Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe c der Richtlinie 92/65/EWG vom 13. Juli 1992 über die tierseuchenrechtlichen Bedingungen für den Handel mit Tieren, Samen, Eizellen und Embryonen in der Gemeinschaft sowie für ihre Einfuhr in die Gemeinschaft, soweit sie diesbezüglich nicht den spezifischen Gemeinschaftsregelungen nach Anhang A Abschnitt I der Richtlinie 90/425/EWG unterliegen (3), bestimmt sind.
(2)
Das Fehlen spezifischer Tiergesundheitsvorschriften für das Verbringen von Huftieren, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, in die Union, führt zu praktischen Problemen für derartige Einrichtungen und zu einer erheblichen Einschränkung ihrer Aktivitäten, da sie auf die Verbringung solcher Tiere in die Union angewiesen sind.
(3)
Es sollten Tiergesundheitsvorschriften für das Verbringen von Huftieren, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, in die Union erlassen werden, die der besonderen Situation solcher Tiere Rechnung tragen. Im Interesse der Vereinfachung des Unionsrechts ist es angezeigt, solche Vorschriften in der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 festzulegen. Der Anwendungsbereich der genannten Verordnung sollte daher entsprechend geändert werden.
(4)
Gemäß der Verordnung (EU) Nr. 206/2010 dürfen Sendungen mit Huftieren nur dann in die Union verbracht werden, wenn sie aus den Drittländern, Gebieten oder Teilen davon kommen, die in Anhang I Teil 1 der genannten Verordnung aufgeführt sind.
(5)
Die Richtlinie 2002/99/EG des Rates vom 16. Dezember 2002 zur Festlegung von tierseuchenrechtlichen Vorschriften für das Herstellen, die Verarbeitung, den Vertrieb und die Einfuhr von Lebensmitteln tierischen Ursprungs (4) sieht vor, dass die Kommission Listen von Drittländern oder Teilen von Drittländern festlegt, aus denen bestimmte Erzeugnisse tierischen Ursprungs eingeführt werden dürfen.
(6)
Gemäß der Richtlinie 2009/156/EG des Rates vom 30. November 2009 zur Festlegung der tierseuchenrechtlichen Vorschriften für das Verbringen von Equiden und für ihre Einfuhr aus Drittländern (5) dürfen Equiden nur aus Drittländern in die Union eingeführt werden, die in einer Liste erscheinen, die nach dem in der genannten Richtlinie festgelegten Verfahren erstellt oder geändert wurde.
(7)
Gemäß der Richtlinie 2009/158/EG des Rates vom 30. November 2009 über die tierseuchenrechtlichen Bedingungen für den innergemeinschaftlichen Handel mit Geflügel und Bruteiern sowie für ihre Einfuhr aus Drittländern (6) müssen in die Union eingeführtes Geflügel und in die Union eingeführte Bruteier aus einem Drittland oder Teil eines Drittlandes stammen, das bzw. der in einer Liste aufgeführt ist, die von der Kommission nach dem in der genannten Richtlinie festgelegten Verfahren erstellt wurde.
(8)
Das Verbringen von Huftieren, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, in die Union sollte insbesondere den allgemeinen Anforderungen an das Verbringen lebender Tiere in die Union sowie weiteren spezifischen Tiergesundheitsanforderungen entsprechen und zudem besondere Garantien dahingehend umfassen, dass die in die Union verbrachten Tiere den Tiergesundheitsstatus der Union nicht gefährden.
(9)
Die allgemeinen Anforderungen an das Verbringen lebender Tiere in die Union, bestehend aus einem effektiven System tierärztlicher Dienste, die für die Kontrolle der Tiergesundheit zuständig sind, werden derzeit von den Drittländern, Gebieten und Teilen von Drittländern umgesetzt, die gemäß den Richtlinien 2002/99/EG, 2009/156/EG und 2009/158/EG gelistet sind.
(10)
Die allgemeinen Anforderungen an das Verbringen lebender Tiere in die Union gewährleisten jedoch nicht, dass Huftiere frei von Krankheiten sind. Einzelne Tiere können dennoch an einer Infektionskrankheit leiden, die in die Union eingeschleppt werden und damit ein Risiko für die Tiergesundheit in der Union bergen könnte. Für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmte Huftiere sollten daher nur auf direktem Wege aus Einrichtungen, Instituten oder Zentren in die Union verbracht werden, die bestimmten Anforderungen genügen und von der zuständigen Behörde des Drittlandes, Gebiets oder Teils eines Drittlandes, in dem sich die Einrichtung, das Institut oder das Zentrum befindet, zugelassen sind.
(11)
Die Liste solcher Einrichtungen, Institute oder Zentren sollte - nach einer Bewertung aller relevanten Informationen - vom Bestimmungsmitgliedstaat erstellt werden.
(12)
Zum Schutz der Tiergesundheit in der Union ist es unerlässlich, dass Sendungen mit Huftieren, die in die Union verbracht werden und für amtlich zugelassene Einrichtungen, Institute oder Zentren bestimmt sind, auf direktem Wege und unverzüglich in verplombten Containern an ihren Bestimmungsort verbracht werden, und dass die weitere Verbringung solcher Tiere innerhalb der Union beschränkt wird.
(13)
Um außergewöhnlichen Umständen - wie etwa Problemen im Zusammenhang mit dem Tierschutz, der Erhaltung gefährdeter Arten, plötzlichen Naturkatastrophen oder politischen Unruhen - Rechnung zu tragen, unter denen es nicht möglich ist, alle Tiergesundheitsanforderungen, insbesondere solche im Zusammenhang mit der Zulassung von Herkunftseinrichtung, -institut oder -zentrum, zu erfüllen, sollten die Mitgliedstaaten die Möglichkeit haben, bestimmte Huftiere, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, unter besonderen Bedingungen in ihr Hoheitsgebiet zu verbringen. Allerdings sollte auch in solchen Fällen eine Genehmigung vorgeschrieben sein, damit eine ausreichende Senkung des Risikos für die Tiergesundheit sichergestellt ist.
(14)
Die Verordnung (EU) Nr. 206/2010 sollte daher entsprechend geändert werden.
(15)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EU) Nr. 206/2010 wird wie folgt geändert:
(1)
In Artikel 1 wird Absatz 3 gestrichen.
(2)
Folgender Artikel 3a wird eingefügt:
„Artikel 3a
Bedingungen für das Verbringen von Huftieren, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, in die Union
1. Abweichend von Artikel 3 kann die zuständige Behörde eines Mitgliedstaats das Verbringen von Sendungen mit Huftieren der in den Tabellen 1, 2 und 3 von Anhang VI Teil 1 aufgeführten Arten in ihr Hoheitsgebiet genehmigen, wenn diese Sendungen für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, sofern folgende Bedingungen erfüllt sind:
a)
Die zuständige Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats hat eine Bewertung der Tiergesundheitsrisiken vorgenommen, die jede einzelne dieser Sendungen für die Union bergen kann;
b)
die betreffenden Sendungen kommen aus einem Drittland, Gebiet oder Teil eines Drittlandes, das bzw. der in einer der folgenden Listen aufgeführt ist:
i)
Liste in Anhang I Teil 1 oder in Anhang II Teil 1 der vorliegenden Verordnung,
ii)
Liste in der Entscheidung 2004/211/EG (7), der Entscheidung 2007/777/EG (8), der Verordnung (EG) Nr. 798/2008 (9), der Verordnung (EG) Nr. 119/2009 (10) oder der Verordnung (EU) Nr. 605/2010 (11);
c)
die Huftiere stammen aus einer Einrichtung, einem Institut oder einem Zentrum in einem Drittland, Gebiet oder Teil eines Drittlandes gemäß Buchstabe a, wie in einer nach Artikel 3c erstellten Liste aufgeführt;
d)
die Huftiere wurden in vektorgeschützten Räumlichkeiten am Standort der Einrichtung, des Instituts oder des Zentrums gemäß Buchstabe c während des in den einschlägigen Bescheinigungen vorgeschriebenen Zeitraums in Quarantäne gehalten;
e)
die Huftiere werden auf direktem Wege zu einer amtlich zugelassenen Einrichtung, einem amtlich zugelassenen Institut oder einem amtlich zugelassenen Zentrum im Bestimmungsmitgliedstaat befördert;
f)
den Huftieren liegt eine geeignete Veterinärbescheinigung bei, die gemäß der entsprechenden Musterbescheinigung in den Tabellen 1, 2 und 3 von Anhang VI Teil 1 erstellt wurde und in Teil 2 des genannten Anhangs enthalten ist;
g)
die Huftiere erfüllen die Anforderungen der unter Buchstabe f genannten Musterveterinärbescheinigung.
Der Bestimmungsmitgliedstaat informiert die Kommission und die anderen Mitgliedstaaten im Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit vor der Verbringung der Huftiere in sein Hoheitsgebiet über die gemäß Unterabsatz 1 erteilte Genehmigung.
2. Machen außergewöhnliche Umstände die Einhaltung der Bestimmungen in Absatz 1 Buchstaben c und d unmöglich, so kann die zuständige Behörde des Bestimmungsmitgliedstaats die Verbringung von Huftieren der in den Tabellen 1, 2 und 3 von Anhang VI Teil 1 gelisteten Arten aus anderen Betrieben, die den Anforderungen unter den genannten Buchstaben nicht entsprechen, in ihr Hoheitsgebiet genehmigen, sofern die Anforderungen in Absatz 1 Buchstaben a und b sowie e bis f erfüllt sind und folgende zusätzliche Bedingungen eingehalten werden:
a)
Der Besitzer oder eine natürliche Person, die diesen vertritt, hat vorab einen Antrag auf Genehmigung gestellt, und der Bestimmungsmitgliedstaat hat eine solche Genehmigung nach einer Risikobewertung erteilt, aus der hervorging, dass die Verbringung der betreffenden Huftiere in sein Hoheitsgebiet kein Tiergesundheitsrisiko für die Union birgt;
b)
die Huftiere wurden im Herkunftsdrittland, -gebiet oder -teil des Drittlandes unter amtlicher Aufsicht während des Zeitraums in Quarantäne gehalten, der zur Erfüllung der in der Musterveterinärbescheinigung gemäß Buchstabe f festgelegten Tiergesundheitsanforderungen nötig ist, und zwar
i)
an einem Ort, der von der zuständigen Behörde des Herkunftsdrittlandes, -gebiets oder -teils des Drittlandes der Tiere zugelassen wurde,
ii)
gemäß den in der Genehmigung vorgeschriebenen Regelungen, die Garantien umfassen müssen, welche denen in Absatz 1 Buchstaben a und b sowie e bis g zumindest entsprechen müssen.
Werden Huftiere nach Unterabsatz 1 in die Union verbracht, so sind sie ab dem Zeitpunkt ihrer Verbringung in die Union mindestens sechs Monate lang in einer amtlich zugelassenen Bestimmungseinrichtung, einem amtlich zugelassenen Bestimmungsinstitut oder einem amtlich zugelassenen Bestimmungszentrum in Quarantäne zu halten, und während dieses Zeitraums können die zuständigen Behörden die Bestimmungen des Artikels 8 Absatz 1 Buchstabe a der Richtlinie 90/425/EWG des Rates anwenden.
Der Mitgliedstaat, der die Verbringung von Huftieren nach Unterabsatz 1 genehmigt, informiert die Kommission und die anderen Mitgliedstaaten im Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit vor der Verbringung der Huftiere in sein Hoheitsgebiet über die erteilte Genehmigung.
(3)
Folgender Artikel 3b wird eingefügt:
„Artikel 3b
Bedingungen für den Eingang und die Durchfuhr von Huftieren, die für eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum bestimmt sind, durch das Hoheitsgebiet von anderen Mitgliedstaaten als dem Bestimmungsmitgliedstaat
Die Durchfuhr der Huftiere gemäß Artikel 3a durch einen anderen Mitgliedstaat als den Bestimmungsmitgliedstaat ist nur dann gestattet, wenn sie von der zuständigen Behörde des Durchfuhrmitgliedstaats genehmigt wurde. Eine solche Genehmigung kann nur auf der Grundlage einer von dieser zuständigen Behörde vorgenommenen Risikobewertung - unter Berücksichtigung der ihr vom Bestimmungsmitgliedstaat vorgelegten Informationen - erteilt werden.
Der Bestimmungsmitgliedstaat informiert die Kommission und die anderen Mitgliedstaaten im Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit vor der Durchfuhr, wenn er die Verbringung von Tieren unter den in Artikel 3a genannten Bedingungen genehmigt.“
(4)
Folgender Artikel 3c wird eingefügt:
„Artikel 3c
Liste der amtlich zugelassenen Einrichtungen, Institute oder Zentren in Drittländern, Gebieten und Teilen von Drittländern
1. Nach einer Überprüfung der Einhaltung der in Absatz 2 genannten Bedingungen kann jeder Mitgliedstaat eine Liste der Einrichtungen, Institute oder Zentren erstellen, aus denen das Verbringen von Huftieren in sein Hoheitsgebiet gemäß Artikel 3a Absatz 1 genehmigt werden kann.
2. Eine Einrichtung, ein Institut oder ein Zentrum in einem Drittland, Gebiet oder Teil eines Drittlands darf nur dann in die Liste gemäß Absatz 1 aufgenommen werden, wenn folgende Bedingungen erfüllt sind:
a)
Die Einrichtung, das Institut oder das Zentrum entspricht den Anforderungen gemäß Anhang VI Teil 3;
b)
die Einrichtung, das Institut oder das Zentrum ist von der zuständigen Behörde des Drittlandes, Gebiets oder Teils des Drittlandes, in dem sich die Einrichtung, das Institut oder das Zentrum befindet, zugelassen;
c)
die zuständige Behörde des Drittlandes, Gebiets oder Teils des Drittlandes leistet ausreichende Garantien dafür, dass die in Anhang VI Teil 4 genannten Bedingungen hinsichtlich der Zulassung von Einrichtungen, Instituten oder Zentren erfüllt sind.
3. Ein Mitgliedstaat kann in die Liste gemäß Unterabsatz 1 Einrichtungen, Institute oder Zentren in Drittländern aufnehmen, die bereits in einer entsprechenden, von einem anderen Mitgliedstaat erstellten Liste aufgeführt sind, ohne zuvor die Einhaltung der in Absatz 2 genannten Bedingungen zu überprüfen.
4. Die Mitgliedstaaten halten die Listen gemäß Absatz 1 auf dem aktuellen Stand, wobei sie insbesondere berücksichtigen, ob von der zuständigen Behörde eines Drittlandes, Gebiets oder Teils eines Drittlandes für dort befindliche und in diesen Listen aufgeführte Einrichtungen, Institute oder Zentren erteilte Zulassungen ausgesetzt oder widerrufen wurden.
5. Die Mitgliedstaaten machen die in Absatz 1 genannten Listen der Öffentlichkeit auf Webseiten zugänglich und halten diese stets auf dem aktuellen Stand.
6. Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die jeweilige Internetadresse ihrer Informationsseiten mit.“
(5)
Artikel 4 erhält folgende Fassung:
„Artikel 4
Bedingungen für Sammelstellen bei bestimmten Sendungen mit Huftieren
1. Sendungen mit Huftieren, die lebende Tiere aus mehr als einem Betrieb umfassen, dürfen nur dann in die Union verbracht werden, wenn die Tiere in Sammelstellen zusammengeführt wurden, die die zuständige Behörde des Herkunftsdrittlandes, -gebiets oder -teils des Drittlandes gemäß den Bedingungen in Anhang I Teil 5 zugelassen hat.
2. Sendungen mit Huftieren, die gemäß Artikel 3a oder Artikel 6 in die Union verbracht werden, dürfen nicht aus mehr als einem Betrieb stammen und nicht in Sammelstellen zusammengeführt werden.“
(6)
Artikel 8 Buchstabe b erhält folgende Fassung:
„b)
in einem Drittland, einem Gebiet oder einem Teil davon abgeladen werden oder, im Fall der Beförderung per Flugzeug, auf ein anderes Flugzeug verladen bzw. auf der Straße oder der Schiene oder zu Fuß durch ein Drittland, ein Gebiet oder einen Teil davon verbracht werden, das bzw. der nicht zur Einfuhr der betreffenden Tiere in die Union zugelassen ist.“
(7)
Artikel 11 Absatz 1 erhält folgende Fassung:
„1. Sendungen mit anderen als den in Artikel 3a genannten Huftieren werden nach ihrer Verbringung in die Union in einem vektorgeschützten Transportmittel unverzüglich zum Bestimmungsbetrieb befördert.
Die Huftiere werden mindestens 30 Tage lang in diesem Betrieb gehalten, es sei denn, sie werden unmittelbar zu einem Schlachthof gebracht.“
(8)
Folgender Artikel 13a wird eingefügt:
„Artikel 13a
Bedingungen, die nach dem Verbringen von Sendungen mit Huftieren gelten, die für amtlich zugelassene Einrichtungen, Institute oder Zentren bestimmt sind
1. Sendungen mit Huftieren, die für amtlich zugelassene Einrichtungen, Institute oder Zentren bestimmt sind, werden nach ihrer Verbringung in die Union unverzüglich zu der amtlich zugelassenen Bestimmungseinrichtung, dem amtlich zugelassenen Bestimmungsinstitut oder dem amtlich zugelassenen Bestimmungszentrum befördert, und zwar in vektorgeschützten Transportmitteln, die so konstruiert sind, dass beim Transport kein Entweichen von Tieren möglich ist und Kot, Urin, Einstreu, Futter, Abfall oder sonstiges Material nicht aus dem Fahrzeug oder Container ausfließen bzw. herausfallen können.
2. Die Tiere werden in vektorgeschützten Räumlichkeiten am Standort der amtlich zugelassenen Einrichtung, des amtlich zugelassenen Instituts oder des amtlich zugelassenen Zentrums des Bestimmungsmitgliedstaats mindestens 30 Tage lang in Quarantäne gehalten. Nach der 30-tägigen Quarantäne dürfen die Tiere in eine andere amtlich zugelassene Einrichtung, ein anderes amtlich zugelassenes Institut oder ein anderes amtlich zugelassenes Zentrum verbracht werden.
3. Die in eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum eingestellten Tiere dürfen nur dann an einen Bestimmungsort, bei dem es sich um keine amtlich zugelassene Einrichtung, kein amtlich zugelassenes Institut und kein amtlich zugelassenes Zentrum handelt, verbracht werden, wenn
a)
seit dem Zeitpunkt der Verbringung in die Union mindestens sechs Monate vergangen sind und
b)
die Verbringung gemäß Anhang C Nummer 4 der Richtlinie 92/65/EWG erfolgt.
4. Abweichend von Absatz 3 dürfen Tiere eine amtlich zugelassene Einrichtung, ein amtlich zugelassenes Institut oder ein amtlich zugelassenes Zentrum vor Ablauf der in dem genannten Absatz vorgeschriebenen Frist von sechs Monaten nur dann verlassen, wenn folgende Bedingungen erfüllt sind:
a)
Die Tiere werden in ein Drittland, ein Gebiet oder einen Teil eines Drittlandes ausgeführt;
b)
zum Zweck ihrer Ausfuhr gemäß Buchstabe a werden die Tiere in vektorgeschützten Transportmitteln befördert, die so konstruiert sind, dass beim Transport kein Entweichen von Tieren möglich ist und Kot, Urin, Einstreu, Futter, Abfall oder sonstiges Material nicht aus dem Fahrzeug oder Container ausfließen oder herausfallen können.“
(9)
Anhang VI, dessen Wortlaut im Anhang der vorliegenden Verordnung festgelegt ist, wird angefügt.
Artikel 2
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 14. August 2013