ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/320
ze dne 27. ledna 2015
o státní podpoře SA.26547 (11/C) (ex NN 49/10 a CP 241/2008) - Belgie - Nadace pro udržitelný rozvoj rybolovu - Zneužití podpory N 274/03
(oznámeno pod číslem C(2015) 321)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 26. června 2003 oznámila Belgie Evropské komisi režim státní podpory, jehož cílem bylo financování a zřízení nadace Stichting Duurzame Visserij Ontwikkeling (dále jen „SDVO“), což je nezisková organizace zaměřená na udržitelný rozvoj rybolovu v Belgii. Oznámené právní předpisy se týkají financování nadace SDVO a zahrnují její stanovy. Komise režim následně schválila dne 16. prosince 2003 (2).
(2)
Dne 9. září 2008 obdržela Komise stížnost (registrovanou jako CP 241/2008), v níž bylo nahlášeno zneužívání části podpory, jež byla nadaci SDVO v rámci daného režimu vyplacena.
(3)
Dopisem ze dne 17. listopadu 2008 požádala Komise belgické orgány o vysvětlení. Dopisem ze dne 18. prosince 2008 požádaly belgické orgány o prodloužení lhůty o jeden měsíc, což jim bylo umožněno. Informace poskytly belgické orgány Komisi dopisem ze dne 16. ledna 2009.
(4)
Dopisem ze dne 10. září 2009 předaly belgické orgány Komisi v souladu s článkem 21 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (3) výroční zprávu nadace SDVO (za rok 2008).
(5)
Dopisem ze dne 19. ledna 2010 požádala Komise belgické orgány o další vysvětlení. Dopisem ze dne 18. února 2010 požádaly belgické orgány o prodloužení lhůty o jeden měsíc, jež jim bylo poskytnuto do 9. dubna 2010. Informace poskytly belgické orgány Komisi dopisem ze dne 12. dubna 2010.
(6)
Dopisem ze dne 19. ledna 2010 se Komise stěžovatele dotázala, zda na své stížnosti trvá vzhledem k tomu, že cvba Schelpdier en vis, dceřiná společnost vytvořená nadací SDVO, ukončila svou činnost.
(7)
Dopisem ze dne 18. února 2010 uvedl stěžovatel důvody, kvůli nimž na své stížnosti trvá.
(8)
Spis byl dne 22. října 2010 zaevidován jako spis NN.
(9)
Komise dopisem ze dne 23. března 2011 informovala Belgii, že ve věci dané podpory rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné třetí strany, aby k podpoře předložily svoje připomínky.
(11)
Dopisem ze dne 7. června 2011 obdržela Komise od příjemce režimu prostřednictvím belgických orgánů připomínky týkající se rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Ze strany stěžovatele ani jiné zúčastněné strany Komise žádné další připomínky neobdržela.
2. POPIS
(12)
Původní režim byl oznámen dopisem ze dne 26. června 2003. Byl zaevidován pod číslem N 274/03.
(13)
V rámci režimu bylo stanoveno, že nadace SDVO ročně obdrží přibližně 2 miliony EUR ze státních zdrojů, jež jí měly v souladu s jejími stanovami umožnit realizovat různé činnosti či projekty usilující o udržitelný rozvoj rybolovu.
(14)
Daný režim je financován ze státních prostředků, jež se skládají z části zálohy na dani (daň ze mzdy) od zaměstnavatelů v odvětví rybolovu.
(15)
Režim byl Evropskou komisí považován za slučitelný s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU zejména z toho důvodu, že z informací uvedených v oznámení i ve stanovách nadace SDVO vyplývalo, že se nadace bude zabývat krátkodobými projekty společného zájmu, které odpovídají opatřením stanoveným v článku 15 nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 (5).
3. STÍŽNOST
(16)
Podle stěžovatele použily nadace SDVO a společnost cvba Schelpdier en vis státní podporu, jež byla původně určena na pomoc odvětví rybolovu jako celku, na zahájení komerčního projektu v oblasti akvakultury týkajícího se slávek, čímž narušily na trhu hospodářskou soutěž.
(17)
Stěžovatel dále uvedl, že svou komerční činností i následným vytvořením obchodní dceřiné společnosti jednala nadace SDVO v rozporu se svými stanovami i se svým právním postavením neziskového sdružení.
(18)
Své tvrzení žadatel podložil tím, že nadace SDVO vytvořila obchodní značku, zahájila rozsáhlou propagační kampaň a zapojila se do prodeje slávek. Všechny tyto činnosti a opatření byly považovány za typické prvky obchodní činnosti.
(19)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, stěžovatel uvedl, že od roku 1994 se sám pokusně věnoval chovu slávek na moři u belgického pobřeží. Vytvořil i vlastní značku (Belgica mussels). Sebrané slávky byly poprvé prodány v roce 2008.
(20)
Stěžovatel dospěl k závěru, že jelikož nadace SDVO narušuje hospodářskou soutěž na trhu, nemůže být považována za jednající ve společném zájmu odvětví rybolovu a akvakultury.
(21)
K likvidaci společnosti cvba Schelpdier en vis stěžovatel uvedl, že likvidací této dceřiné společnosti nadace SDVO narušení hospodářské soutěže neskončilo z toho důvodu, že po likvidaci společnosti cvba Schelpdier en vis se obchodováním se slávkami i nadále zabývala nadace SDVO.
4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(22)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise vyslovuje pochybnosti ohledně souladu některých projektů realizovaných nadací SDVO se stanovami, jež jí byly oznámeny a které schválila. Komise tak má podezření, že nadace SDVO podporu v rámci daného režimu zneužila.
(23)
Jedná se o tyto projekty:
-
Projekt týkající se slávek: Nadace SDVO zahájila rozsáhlou kampaň propagující její slávky. Namísto toho, aby se zaměřila na obecnou propagaci slávek, propagační materiály se soustředily na konkrétní obchodní značku (Flanders Queen Mussel), byly zacíleny na jeden určitý podnik (nadaci SDVO) a obsahovaly několik odkazů na zeměpisný původ produktů (Flandry). Projekt týkající se slávek nadace SDVO navíc rozšířila pořízením a využíváním 87 dalších klecí, což byla dlouhodobá investice.
-
Hledání nových populací měkkýšů: Nadace SDVO podle všeho zorganizovala pokusnou rybolovnou kampaň, jejíž cílem bylo zjistit přítomnost komerčně využitelných populací měkkýšů v belgickém kontinentálním šelfu.
-
Propagační kampaň Dagverse Vis : Tato kampaň se zaměřuje na posílení image belgického rybolovu tím, že propaguje u veřejnosti čerstvé oblíbené i méně známé druhy ryb, které ulovili rybáři provozující svoji činnost v pobřežních vodách. Této akce se účastní přední šéfkuchaři, kteří ve svých restauracích nabízejí méně známé druhy ryb. Očekává se, že budou-li uvedené druhy ryb v nabídce předních šéfkuchařů, rybáři lovící v pobřežních vodách za ně získají přiměřenou cenu, takže spravedlivou odměnu dostane za svůj produkt každý článek v odvětví rybolovu.
(24)
Pokud jde o projekt týkající se slávek, měla Komise za to, že nadace SDVO jedná v rozporu se svými stanovami (a tedy i režimem), v nichž je výslovně uvedeno, že nadace SDVO bude posilovat image námořního rybolovu, aniž by se zaměřila na konkrétní podnik a uváděla zeměpisný původ produktů, a zakáže opatření k propagaci obchodní značky a/nebo odkazující na zeměpisný původ produktů. Komise dále vyjádřila pochybnosti, zda využívání 87 dalších klecí bylo v souladu se stanovami nadace SDVO a s rozhodnutím N 274/03, neboť jej lze jen stěží považovat za krátkodobé opatření a spíše patří k dlouhodobé investici, která jen sotva odpovídá pojetí krátkodobého opatření.
(25)
K projektu spočívajícímu v hledání nových populací měkkýšů Komise poznamenala, že není uveden mezi úkoly nadace SDVO v jejích stanovách. Především se nezdá, že daný projekt odpovídá úkolům popsaným v okruhu c) Zlepšování řízení živých vodních zdrojů a kontrola rybolovu. Hledání nových komerčně využitelných populací měkkýšů neodpovídá trvalému sledování kvality a kvantity živých vodních zdrojů ani sledování socioekonomické situace v odvětví rybolovu či poskytování poradenství vládě k problematice kontroly intenzity rybolovu. Zjišťování přítomnosti komerčně využitelných populací měkkýšů v belgickém kontinentálním šelfu podle všeho nemá za cíl uvedené populace zachovat, nýbrž je využívat.
(26)
V neposlední řadě, pokud jde o propagační kampaň
Dagverse vis , Komise konstatovala, že vyzdvihováním belgického původu produktů (ryb ulovených belgickým pobřežním loďstvem) oproti rybám odloveným zahraničními plavidly, učinila nadace SDVO odkaz na zeměpisný původ produktů, a jednala tak v rozporu se svými stanovami a s rozhodnutím N 274/03. Komise nicméně vzala na vědomí skutečnost, že kampaň Dagverse vis byla upravena a v době přijetí rozhodnutí o zahájení řízení se v ní přestalo na zeměpisný původ produktů odkazovat.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
Poté, co bylo rozhodnutí z roku 2011 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení zveřejněno v Úředním věstníku, obdržela Komise prostřednictvím vnitrostátních orgánů připomínky od příjemce podpory, nadace Stichting Duurzame Visserij Ontwikkeling (SDVO).
(28)
Od stěžovatele žádné další připomínky neobdržela.
(29)
Nadace SDVO zopakovala svůj postoj, jenž zněl takto:
5.1 Projekt týkající se slávek
(30)
Projekt týkající se slávek byl realizována dvoustupňově. V první fázi bylo rozmístěno 13 prototypů klecí na slávky, které byly zkonstruovány tak, aby vyhovovaly klimatickým a plavebním požadavkům belgického pobřeží. Ve druhé fázi bylo rozmístěno 87dalších klecí na slávky.
(31)
Aby se posoudilo, zda je projekt hospodářsky životaschopný, bylo nutné uvést do praxe jak celou produkci, tak i proces uvádění produktů na trh. Bylo třeba účinně realizovat různé kroky procesu a patřila mezi ně i propagační činnost.
(32)
Propagační kampaň proběhla v letech 2007, 2008 a 2009 a byla, na rozdíl od tvrzení Komise, omezeného trvání a rozsahu.
(33)
Tuto propagační kampaň lze vnímat v tom smyslu, že byla obecného zájmu. V projektu se vždy počítalo s tím, že po fázi výzkumu by byl projekt převeden na družstvo, k němuž by měly přístup všechny strany, včetně stěžovatele.
(34)
Záměrem nadace SDVO bylo vytvoření obchodní značky Flanders Queen pro zvláštní účely projektu. Tato obchodní značka se měla použít pouze jedenkrát. Na konci projektu se počítalo s tím, že daný obchodní název zmizí. Po převodu projektu na družstvo VSVC však bylo zjevně rozhodnuto v prodeji slávek pod uvedeným názvem pokračovat.
(35)
Vypracování projektu a propagační kampaň by neměly být považovány za výdaje v průběhu procesu běžné produkce. V projektu toho bylo dosaženo mnohem více, než by se podařilo v případě realizace soukromým podnikem, jelikož přidružené náklady by byly velice vysoké. Soukromý podnik by jednoduše nebyl s to učinit nutné investice pouze za účelem vyzkoušení nejlepší metody, která má být použita, nebo za účelem určení vhodných oblastí pro chov slávek.
5.2 Hledání nových populací měkkýšů
(36)
Nadace SDVO je toho názoru, že hledání nových populací měkkýšů spadá do oblasti působnosti jejích stanov; takovou činnost je totiž třeba považovat za kontrolní opatření a opatření pro zachování, jak jsou definována podle kategorie c) stanov nadace.
(37)
Projekt je navíc součástí koncepce přeměny rybářského loďstva, která byla mimo jiné dána úbytkem lovišť v důsledku vybudování větrných parků na moři.
5.3 Propagační kampaň Dagverse Vis
(38)
Nadace SDVO uvedla, že uvedenou propagační kampaň upravila a vyňala z ní původně použitý odkaz na zeměpisný původ.
6. POSOUZENÍ
6.1 Projekt týkající se slávek: vytvoření obchodního názvu a propagace
(39)
Jak bylo uvedeno výše, nadace SDVO zahájila rozsáhlou kampaň propagující její slávky. Namísto toho, aby se zaměřila na obecnou propagaci slávek, propagační materiály se soustředily na konkrétní obchodní značku (Flanders Queen Mussel), byly zacíleny na jeden určitý podnik (nadaci SDVO) a obsahovaly několik odkazů na zeměpisný původ produktů (Flandry).
(40)
V důsledku těchto skutečností jednala nadace SDVO v rozporu se svými stanovami (a tedy i režimem), neboť v nich je výslovně uvedeno, že nadace SDVO bude posilovat image námořního rybolovu, aniž by se zaměřila na konkrétní podnik a uváděla zeměpisný původ produktů, a zakáže opatření k propagaci obchodní značky a/nebo odkazující na zeměpisný původ produktů. Kromě toho nadace SDVO jednala v rozporu s rozhodnutím N 274/2003, v němž se výslovně uvádí, že žádný zeměpisný odkaz není dovolen.
(41)
Belgické orgány tvrdily, že obchodní značka byla vytvořena pouze pro pilotní projekt. Měla být použita pouze jednou a poté se postupně přestat používat a po skončení projektu zmizet.
(42)
Komise však poznamenává, že obchodní značka byla dále používána i po skončení pilotního projektu. Po převodu projektu týkajícího se slávek na družstvo VSVC prodej slávek pod názvem Flanders Queen Mussel pokračoval. Na internetových stránkách nadace SDVO byly navíc uvedeny informace o tom, kde bylo možné slávky Flanders Queen Mussel získat.
(43)
Komise rovněž podotýká, že nadace SDVO uspořádala v letech 2007, 2008 a 2009 pro značku Flanders Queen Mussel řadu propagačních a reklamních akcí. Skutečnost, že tyto činnosti probíhaly opakovaně několik let, ukazuje, že se nejedná o kampaň, jež by měla malý rozsah nebo byla dočasné povahy, a nelze ji tedy považovat za propagaci s omezenou dobou trvání a omezeného rozsahu. Část propagačních činností (v letech 2008 a 2009) byla navíc skutečně provedena až po odevzdání studií zadaných v rámci pilotního projektu. Závěrečná zpráva o ekonomické proveditelnosti projektu týkajícího se chovu slávek byla dodána dne 22. listopadu 2007 a výsledky toho, jak bylo vyhodnoceno provádění hospodářského plánu, byly předloženy dne 21. února 2008.
(44)
Komise v každém případě podotýká, že zákaz propagace konkrétních značek a odkazu na zeměpisný původ produktů při propagačních akcích platí pro všechny činnosti. Propagaci konkrétních značek ani odkaz na zeměpisné oblasti nesmí mít za cíl ani krátkodobé projekty (financované z veřejných prostředků). V režimu a rozhodnutí N 274/03 nebyla k tomuto pravidlu stanovena žádná výjimka a nemohla být ani předpokládána, neboť by byla v rozporu s pokyny pro odvětví rybolovu z roku 2001.
(45)
Kromě toho Komise považuje za nepravděpodobné, že by takto rozsáhlá propagační kampaň mohla být důvodně považována za opatření společného zájmu, zejména z toho důvodu, že není obecné povahy, nýbrž je zaměřena na konkrétní obchodní značku. Platí to tím spíše, že existoval konkurenční podnik, který si vytvářel vlastní značku.
(46)
Závěrem je nutno dodat, že vytváření obchodního názvu produktu, který se bude prodávat na trhu, jakož i zahájení propagační kampaně odpovídají výdajům, které se vyskytují v běžném procesu produkce, a nejsou tudíž v rámci daného režimu povoleny.
(47)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že vytvořením obchodního názvu nebo zahájením propagační kampaně pro slávky s názvem Flanders Queen Mussel jednala nadace SDVO mimo rozsah svých stanov a rozhodnutí N 274/03.
(48)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nadace SDVO podporu povolenou v rámci daného režimu podpory, pokud jde o vytvoření obchodního názvu a propagaci, zneužívala.
6.2 Projekt týkající se slávek: využívání 87 dalších klecí
(49)
Komise si je vědoma skutečnosti, že projekt týkající se slávek sestává z různých částí. První část projektu není jako taková zpochybňována; obavy Komise se týkají investic uskutečněných po dokončení pilotního projektu. Komise je toho názoru, že pořízením a využíváním 87 dalších klecí na slávky nejednala nadace SDVO v souladu se svými stanovami a rozhodnutím N 274/03.
(50)
Belgické orgány jsou toho názoru, že využívání 87 dalších klecí bylo krátkodobým opatřením zaměřeným na kolektivní zájem. Dále argumentovaly tím, že rozšíření počtu klecí bylo většího rozsahu než opatření, která běžně činí soukromé podniky, neboť ty by investice v tak rozsáhlém měřítku jednoduše neučinily, aniž by věděly, že by taková transakce mohla být velice výnosná.
(51)
Komise nicméně pochybuje o tom, že pořízení a využívání 87 dalších klecí lze vnímat jako krátkodobé opatření.
(52)
Komise je za prvé toho názoru, že pořízení 87 dalších klecí patří k dlouhodobé investici, která jen sotva odpovídá pojetí krátkodobého opatření.
(53)
Za druhé Komise poznamenává, že nadace SDVO podle všeho nepovažovala pořízení 87 dalších klecí za krátkodobé opatření, které by bylo určeno výhradně pro účely uskutečnění dané studie. Nadace SDVO se chovala k pořízení klecí jako k investici a hledala způsoby, jak docílit návratnosti této investice. A tak již v roce 2008 měla v úmyslu v podnikání pokračovat prostřednictvím nově založené dceřiné společnosti. Také v roce 2009, kdy nadace SDVO oficiálně přestala slávky pod značkou Flanders Queen Mussel prodávat, nicméně nadále využívala 87 dalších klecí. Svoji infrastrukturu a služby v oblasti sběru slávek ve skutečnosti poskytla formou leasingu a pronájmu jiné společnosti, a provozovala tedy obchodní činnost. Skutečnost, že k využití projektu týkajícího se slávek byla založena obchodní dceřiná společnost, podle všeho potvrzuje, že ze strany nadace SDVO neexistoval skutečný úmysl přinášet výsledky ve prospěch odvětví.
(54)
V této souvislosti Komise konstatuje, že dohody uzavřené v roce 2009 mezi nadací SDVO a družstvem VSVC obsahovaly ustanovení, jejichž účelem bylo chránit obchodní zájmy družstva VSVC (např. ujednání o záruce, ustanovení k zamezení jakémukoli střetu zájmů mezi družstvem VSVC a ostatními producenty). Tyto druhy ujednání a ustanovení by podle všeho potvrzovaly, že využívání dalších klecí bylo obchodní činností a nebylo ve společném zájmu.
(55)
Podle názoru Komise odpovídá 87 dalších klecí výdajům, které patří k běžné produkci. Komise má totiž za to, že jakmile se ozkouší a potvrdí ekonomická a biologická proveditelnost produktu, je součástí běžného produkčního procesu a rozvoje podnikání určitého podniku pořizovat a rozšiřovat jeho produkční prostředky.
(56)
Komise nesouhlasí s argumentem belgických orgánů, podle něhož by žádný podnik neinvestoval dodatečné prostředky, aniž by měl předem zaručeno, že produkce bude ve větším měřítku rentabilní. Podniky totiž uskutečňují investice ve větším měřítku i v situacích, kdy se ve stejném měřítku nepokusil produkovat žádný jiný podnik. Opírají se o své předchozí zkušenosti s produkcí v menším měřítku, jakož i o prognózy budoucího vývoje. Jde o obecnou hospodářskou zásadu, že díky úsporám z rozsahu, je to, co je možné a ziskové v malém měřítku, rovněž možné a ještě ziskovější ve větším měřítku, neboť fixní náklady se rozloží mezi větší množství produktů.
(57)
Závěrem je nutno dodat, že Komise se nedomnívá, že by nadace SDVO tím, že rozšířila své produkční prostředky, uskutečnila opatření v zájmu daného odvětví. Jelikož již v tomto odvětví reálně podnikal jiný usazený hospodářský subjekt, mělo pořízení a využívání 87 dalších klecí vskutku přímý dopad na trh a na hospodářskou soutěž. Dokládá to i skutečnost, že nadace SDVO podle všeho spíše než jako subjekt, který provádí experiment, vystupovala jako konkurent.
(58)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nadace SDVO podporu povolenou v rámci daného režimu podpory, pokud jde o využívání 87 dalších klecí, zneužívala.
6.3 Propagační kampaň Dagverse Vis
(59)
Komise konstatuje, že vyzdvihováním belgického původu produktů (ryb ulovených belgickým pobřežním loďstvem) oproti rybám odloveným zahraničními plavidly, nadace SDVO vskutku učinila odkaz na zeměpisný původ produktů, a jako taková jednala v rozporu se svými stanovami a s rozhodnutím N 274/03.
(60)
Komise nicméně bere na vědomí skutečnost, že kampaň Dagverse vis byla upravena a přestalo se v ní odkazovat na zeměpisný původ produktů.
(61)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nadace SDVO podporu povolenou v rámci daného režimu, pokud jde o odkazování na zeměpisný původ, zneužívala.
6.4 Hledání nových populací měkkýšů
(62)
Komise poznamenává, že hledání nových populací měkkýšů není uvedeno mezi úkoly nadace SDVO v jejích stanovách. Především se nezdá, že tato činnost odpovídá úkolům popsaným v okruhu c) Zlepšování řízení živých vodních zdrojů a kontrola rybolovu. Hledání nových komerčně využitelných populací měkkýšů skutečně neodpovídá trvalému sledování kvality a kvantity živých vodních zdrojů ani sledování socioekonomické situace v odvětví rybolovu či poskytování poradenství vládě k problematice kontroly intenzity rybolovu.
(63)
V důsledku toho se Komise domnívá, že tato opatření nepatří mezi druhy opatření, které Komise schválila ve svém rozhodnutí N 274/03. Nejedná se o kontrolní opatření ani o opatření pro zachování populací rybolovných zdrojů. Cílem tohoto opatření je naopak komerční využívání hledaných populací, jež nakonec povede ke zvýšení intenzity rybolovu.
(64)
Komise dále poznamenává, že hledání nových obchodně využitelných populací měkkýšů by nemohlo být součástí opatření schválených Komisí v jejím rozhodnutí N 274/03, neboť podle článku 17 nařízení (ES) č. 2792/1999, na něž odkazují pokyny pro odvětví rybolovu z roku 2001, experimentální rybolov lze podporovat prostřednictvím FNOR (6), pouze pokud je jeho cílem zachování rybolovných zdrojů.
(65)
Jak již bylo uvedeno, nemá zjišťování přítomnosti komerčně využitelných populací měkkýšů v belgickém kontinentálním šelfu podle všeho za cíl uvedené populace zachovat, nýbrž je využívat.
(66)
Vyhledávání nových využitelných populací odpovídá činnosti, kterou běžně provádějí soukromé podniky, a výdaje na takovou činnost odpovídají běžným produkčním nákladům, a nemohou tedy být financovány v rámci daného režimu.
(67)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nadace SDVO podporu povolenou v rámci daného režimu, pokud jde o iniciativu v souvislosti s hledáním nových populací měkkýšů, zneužívala.
7. ZÁVĚR
(68)
Komise konstatuje, že nadace SDVO tím, že se zapojila do projektů uvedených v bodech 6.1 až 6.4, nejednala v souladu se stanovami, jež oznámila Komisi a které Komise schválila v rozhodnutí ze dne 16. prosince 2003. Komise má tedy za to, že nadace SDVO část podpory v rámci daného režimu zneužila.
(69)
V této souvislosti si Komise dovoluje zdůraznit, že v souladu s článkem 107 je dlouholetou praxí, aby na příjemci vyžadovala navrácení podpory, která byla zneužita. Tuto praxi potvrzuje článek 14 procesního nařízení.
(70)
Belgie proto musí učinit všechna nezbytná opatření, aby příjemce zneužitou podporu navrátil. Belgii by měly být navráceny veškeré částky vynaložené na vypracování projektů uvedených v bodech 6.1 až 6.4. Za tímto účelem musí Belgie ve lhůtě čtyř měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí vyžadovat na příjemci navrácení podpory.
(71)
V čl. 14 odst. 2 procesního nařízení se uvádí, že podpora, která má být navrácena podle rozhodnutí o navrácení, zahrnuje úroky v přiměřené výši stanovené Komisí. Úroky jsou splatné od data, kdy byla zneužitá podpora k dispozici příjemci, do data jejího navrácení.
(72)
Úroky se vypočítají v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (7) (v současnosti článek 108 SFEU). Komise vyzývá Belgii, aby si na příjemci vyžádala navrácení podpory včetně úroků do čtyř měsíců od data tohoto rozhodnutí, jak je uvedeno níže.
(73)
Komise žádá Belgii, aby na základě dotazníku, který je k tomuto rozhodnutí připojen jako příloha I, předložila požadované údaje a jasně uvedla, která opatření k okamžitému a účinnému navrácení zneužité státní podpory jsou plánována a která už byla přijata. Komise vyzývá Belgii, aby do dvou měsíců od tohoto rozhodnutí předložila všechny dokumenty (např. oběžníky, inkasní příkazy atd.), které potvrzují, že vůči příjemci zahájila postup k navrácení zneužité podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nadace SDVO tím, že se zapojila do projektů spočívajících ve vytvoření obchodního názvu a propagaci, využívání 87 dalších klecí, propagační kampani Dagverse vis a hledání nových populací měkkýšů, nejednala v souladu s rozhodnutím Komise ze dne 16. prosince 2003 o státní podpoře N 274/03. Podpora, kterou příjemce takto zneužil, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Belgie zajistí navrácení podpory, kterou nadace SDVO zneužila, pokud jde o projekty spočívající ve vytvoření obchodního názvu a propagaci, využívání 87 dalších klecí, propagační kampani Dagverse vis a hledání nových populací měkkýšů.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky od data, kdy byly uvedené částky dány příjemcům k dispozici, až do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky jsou vypočítány podle složeného úrokového režimu v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004 a s nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (8), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Vymáhání navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede bezodkladně a účinně.
2. Belgie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Ve lhůtě dvou měsíců od dne oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Belgie následující informace:
a)
dokumentaci k podpoře uvedené v článku 1, kterou se doloží celková částka podpory týkající se projektů uvedených v článku 2. Informace se předloží prostřednictvím dotazníku v příloze I tohoto rozhodnutí;
b)
celkovou částku, která má být navrácena (jistina a úroky);
c)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumentaci prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Belgie bude Komisi informovat o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise poskytne Belgie bezprostředně informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 27. ledna 2015
BESCHLUSS (EU) 2015/320 DER KOMMISSION
vom 27. Januar 2015
über die Beihilferegelung SA.26547 (11/C) (ex-NN 49/10 und CP 241/2008) - Belgien - Stiftung für die nachhaltige Entwicklung der Fischerei - Missbräuchliche Anwendung der Beihilferegelung N 274/03
(Bekanntgegeben unter Aktenzeichen C(2015) 321)
(Nur der französische und der niederländische Text sind verbindlich)
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 108 Absatz 2 Unterabsatz 1,
gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, insbesondere auf Artikel 62 Absatz 1 Buchstabe a,
nach Aufforderung der Beteiligten zur Stellungnahme nach den genannten Bestimmungen (1) und unter Berücksichtigung ihrer Stellungnahmen,
in Erwägung nachstehender Gründe:
1. VERFAHREN
(1)
Belgien teilte der Europäischen Kommission am 26. Juni 2003 eine Beihilferegelung mit, die der Finanzierung und dem Aufbau der Stichting Duurzame Visserijontwikkeling (im Folgenden „SDVO“) dient, einer Einrichtung ohne Erwerbszweck für die nachhaltige Entwicklung der Fischerei in Belgien. Die mitgeteilten Bestimmungen betreffen die Finanzierung der SDVO und enthalten die Satzung der SDVO. Die Kommission genehmigte die Regelung dann am 16. Dezember 2003 (2).
(2)
Am 9. September 2008 erhielt die Kommission eine Beschwerde (registriert unter CP 241/2008), in der die missbräuchliche Verwendung eines Teils der Beihilfe durch die SDVO im Rahmen der Regelung angezeigt wurde.
(3)
Mit Schreiben vom 17. November 2008 bat die Kommission die belgischen Behörden um nähere Informationen. Mit Schreiben vom 18. Dezember 2008 erbaten die belgischen Behörden eine Fristverlängerung um einen Monat; diese wurde gewährt. Mit Schreiben vom 16. Januar 2009 übermittelten die belgischen Behörden der Kommission die Informationen.
(4)
Mit Schreiben vom 10. September 2009 unterbreiteten die belgischen Behörden der Kommission gemäß Artikel 21 der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates (3) („Verfahrensverordnung“) den Jahresbericht (2008) der SDVO.
(5)
Mit Schreiben vom 19. Januar 2010 erbat die Kommission weitere Angaben von den belgischen Behörden. Mit Schreiben vom 18. Februar 2010 erbaten die belgischen Behörden eine Fristverlängerung; diese wurde bis zum 9. April 2010 gewährt. Mit Schreiben vom 12. April 2010 übermittelten die belgischen Behörden der Kommission die Informationen.
(6)
Mit Schreiben vom 19. Januar 2010 fragte die Kommission den Beschwerdeführer, ob er angesichts der Tatsache, dass die Tochtergesellschaft der SDVO, cvba Schelpdier en vis, ihre Tätigkeit eingestellt hatte, seine Beschwerde aufrechterhalten wolle.
(7)
Der Beschwerdeführer erläuterte in seinem Schreiben vom 18. Februar 2010, warum er die Beschwerde aufrechterhalten wollte.
(8)
Die Akte wurde am 22. Oktober 2010 als NN-Akte registriert.
(9)
Mit Schreiben vom 23. März 2011 setzte die Kommission Belgien von ihrem Beschluss in Kenntnis, wegen der genannten Beihilferegelung das Verfahren nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union einzuleiten.
(10)
Der Beschluss der Kommission zur Einleitung des Verfahrens wurde im Amtsblatt der Europäischen Union (4) veröffentlicht. Die Kommission forderte die Beteiligten auf, zu der Beihilfe Stellung zu nehmen.
(11)
Mit Schreiben vom 7. Juni 2011 erhielt die Kommission von den belgischen Behörden übermittelte Bemerkungen des Beihilfeempfängers zu dem Beschluss, das förmliche Prüfverfahren einzuleiten. Die Kommission erhielt keine weiteren Bemerkungen des Beschwerdeführers oder anderer Beteiligter.
2. BESCHREIBUNG
(12)
Die ursprüngliche Regelung wurde mit Schreiben vom 26. Juni 2003 angemeldet und unter der Nummer N 274/03 registriert.
(13)
Die Beihilferegelung sah die jährliche Zahlung von rund 2 Mio. EUR aus staatlichen Mitteln an die SDVO vor, womit dieser ermöglicht werden sollte, durch verschiedene Maßnahmen oder Projekte im Einklang mit ihrer Satzung auf die nachhaltige Entwicklung der Fischerei hinzuarbeiten.
(14)
Die Regelung wird aus staatlichen Mitteln finanziert, die aus einem Anteil der Steuervorauszahlung (Lohnsteuer) von Arbeitgebern im Fischereisektor bestehen.
(15)
Die Regelung wurde auf der Grundlage von Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV von der Europäischen Kommission vor allem deswegen als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen, weil aus den Angaben in der Anmeldung und aus der Satzung der SDVO hervorging, dass sich die SDVO an kurzfristigen Projekten von allgemeinem Interesse beteiligen würde, die den in Artikel 15 der Verordnung (EG) Nr. 2792/1999 des Rates (5) aufgeführten Maßnahmen entsprechen.
3. DIE BESCHWERDE
(16)
Dem Beschwerdeführer zufolge haben die SDVO und die cvba Schelpdier en vis staatliche Beihilfen, die ursprünglich zur Unterstützung des gesamten Fischereisektors gedacht waren, dafür verwendet, ein gewerbliches Aquakulturprojekt für Miesmuscheln einzuleiten, wodurch der Wettbewerb am Markt verfälscht wurde.
(17)
Der Beschwerdeführer fügte hinzu, dass die SDVO, indem sie am Markt gewerblich tätig war und später eine gewerblich ausgerichtete Tochtergesellschaft eingerichtet hat, im Widerspruch zu ihrer Satzung und im Widerspruch zu ihrer Rechtsstellung als Unternehmen ohne Erwerbsziel gehandelt habe.
(18)
Zur Untermauerung seines Vorwurfs wies der Beschwerdeführer darauf hin, dass die SDVO eine Handelsmarke entwickelt, eine breit angelegte Werbekampagne eingeleitet und sich am Verkauf von Miesmuscheln beteiligt hatte. All diese Tätigkeiten und Maßnahmen werden als typische Bestandteile einer Gewerbetätigkeit angesehen.
(19)
Was die Wettbewerbsverfälschung anbelangt, so gab der Beschwerdeführer an, dass er seit 1994 mit der Miesmuschelkultur an der belgischen Küste experimentiert. Der Beschwerdeführer hat seine eigene Marke (Belgica-Muscheln) entwickelt. Die Ernte wurde erstmals im Jahr 2008 auf den Markt gebracht.
(20)
Der Beschwerdeführer fügt an, dass nicht angenommen werden kann, dass die SDVO im allgemeinen Interesse des Sektors Fischerei und Aquakultur handelt, da sie den Wettbewerb am Markt verfälscht.
(21)
Zur Auflösung der cvba Schelpdier en vis gab der Beschwerdeführer an, die Wettbewerbsverfälschung habe nach seiner Auffassung nicht mit der Auflösung der Tochtergesellschaft der SDVO geendet, da die SDVO auch nach der Auflösung der cvba Schelpdier en vis weiterhin im Muschelgeschäft aktiv tätig war.
4. BESCHREIBUNG DER GRÜNDE FÜR DIE ERÖFFNUNG DES FÖRMLICHEN PRÜFVERFAHRENS
(22)
In ihrem Beschluss zur Einleitung des förmlichen Prüfverfahrens bezweifelt die Kommission, dass einige der von der SDVO durchgeführten Projekte mit der mitgeteilten und von der Kommission genehmigten Satzung vereinbar sind. Die Kommission vermutet, dass die SDVO Beihilfen im Rahmen der Regelung missbräuchlich verwendet hat.
(23)
Davon sind die folgenden Projekte betroffen:
-
Das Miesmuschelprojekt: Die SDVO lancierte eine breit angelegte Werbekampagne für ihre Miesmuscheln. Das Werbematerial wirbt nicht allgemein für Miesmuscheln, sondern stützt sich auf eine bestimmte Handelsmarke (Flanders Queen Mussel), zielt auf ein bestimmtes Unternehmen ab (SDVO) und enthält verschiedene Hinweise auf den geografischen Ursprung des Erzeugnisses (Flandern). Außerdem wurde das Miesmuschelprojekt durch den Ankauf und Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern zu einer langfristigen Investition ausgeweitet.
-
Suche nach neuen Schalentierbeständen: Die SDVO wurde offenbar als Träger einer Versuchsfischereikampagne tätig, mit der Vorkommen gewerblich nutzbarer Schalentierbestände auf dem belgischen Festlandsockel ermittelt werden sollten.
-
Werbekampagne Dagverse Vis : Die Kampagne zielt darauf ab, das Image der belgischen Fischerei zu stärken, indem bei der breiten Öffentlichkeit für beliebte und auch für weniger bekannte Fischarten geworben wird, die von Küstenfischern frisch gefangen werden. An dieser Maßnahme nehmen renommierte Köche teil, die in ihren Restaurants weniger bekannte Fischarten anbieten. Es wurde gehofft, dass die Küstenfischer für diese Fischarten einen tragbaren Preis erhalten, wenn renommierte Köche diese Fischarten in ihren Restaurants servieren, damit alle Teile des Fischereisektors einen fairen Preis für ihr Erzeugnis erhalten.
(24)
Nach Auffassung der Kommission hat die SDVO bei dem Miesmuschelprojekt gegen ihre Satzung (und damit gegen die Beihilferegelung) verstoßen. In der Satzung steht ausdrücklich, dass die SDVO das Image der Seefischerei stärkt, ohne auf ein bestimmtes Unternehmen oder auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse abzustellen. Werbemaßnahmen für eine Handelsmarke und/oder mit Bezug auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse sind satzungsgemäß verboten. Außerdem hat die Kommission Zweifel daran geäußert, dass die SDVO mit dem Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern im Einklang mit ihrer Satzung und dem Beschluss über die Beihilferegelung N 274/03 gehandelt hat, da dies kaum als kurzfristige Maßnahme, sondern eher als langfristige Investition zu betrachten ist, die nur schwer mit dem Konzept einer kurzfristigen Aktion zu vereinbaren ist.
(25)
Zu dem Projekt zur Suche neuer Schalentierbestände stellte die Kommission fest, dass dies in der Satzung der SDVO nicht als Aufgabe aufgeführt ist. Dies steht offenbar nicht mit den unter Buchstabe c „Verbesserung der Bewirtschaftung lebender aquatischer Ressourcen und der Fischereiaufsicht“ beschriebenen Aufgaben im Einklang. Die Suche nach gewerblich nutzbaren Schalentierbeständen ist in der Tat nicht mit der ständigen Überwachung der Qualität und der Menge der lebenden aquatischen Ressourcen noch mit der Überwachung der sozioökonomischen Lage im Fischereisektor oder mit der Beratung der Regierung in Bezug auf die Beschränkung des Fischereiaufwands zu vereinbaren. Die Suche nach gewerblich nutzbaren Schalentierbeständen auf dem belgischen Festlandsockel zielt nicht auf die Erhaltung dieser Bestände, sondern vielmehr auf ihre Nutzung ab.
(26)
Was schließlich die Werbekampagne
Dagverse vis anbelangt, so stellte die Kommission fest, dass die SDVO durch das Hervorheben des belgischen Ursprungs der Erzeugnisse (von der belgischen Küstenflotte gefangener Fisch) gegenüber Fisch, der von ausländischen Schiffen gefangen wird, auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse verweist und damit gegen ihre Satzung und gegen den Beschluss über die Beihilferegelung N 274/03 verstößt. Die Kommission nahm jedoch zur Kenntnis, dass die Kampagne Dagverse vis angepasst wurde und zum Zeitpunkt der Annahme des Beschlusses über die Verfahrenseinleitung bereits nicht mehr auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse verwies.
5. STELLUNGNAHMEN BETEILIGTER
(27)
Als Antwort auf den im Amtsblatt veröffentlichten Beschluss von 2011 über die Einleitung des förmlichen Prüfverfahrens leiteten die belgischen Behörden Bemerkungen des Beihilfeempfängers (Stichting Duurzame Visserijontwikkeling (SDVO)) an die Kommission weiter.
(28)
Vom Beschwerdeführer gingen keine weiteren Bemerkungen ein.
(29)
Die SDVO wiederholte ihren Standpunkt wie folgt:
5.1. Das Miesmuschelprojekt
(30)
Das Miesmuschelprojekt wurde in zwei Schritten durchgeführt. Beim ersten Schritt kamen 13 Prototyp-Miesmuschelbehälter zum Einsatz, die entsprechend den klimatischen und nautischen Erfordernissen an der belgischen Küste entwickelt worden waren. Beim zweiten Schritt wurden weitere 87 Miesmuschelbehälter eingesetzt.
(31)
Um zu beurteilen, ob das Projekt rentabel war, musste der gesamte Erzeugungs- und Vermarktungsprozess durchlaufen werden. Die einzelnen Prozessschritte mussten real abgewickelt werden, einschließlich der Werbemaßnahmen.
(32)
Die Werbekampagne lief 2007, 2008 und 2009. Sie hatte, anders als von der Kommission behauptet, eine befristete Laufzeit und einen begrenzten Umfang.
(33)
Diese Werbekampagne kann als von allgemeinem Interesse angesehen werden. Es wurde stets beabsichtigt, das Projekt nach der Forschungsphase an eine Genossenschaft zu übertragen, die allen, auch dem Beschwerdeführer, offenstand.
(34)
Die SDVO wollte die Handelsmarke Flanders Queen für die besonderen Zwecke des Projekts entwickeln. Die Handelsmarke sollte nur einmal verwendet werden. Nach Ablauf des Projekts sollte der Handelsname verschwinden. Bei der Übertragung des Projekts an die VSVC wurde aber offenbar beschlossen, die Miesmuscheln weiterhin unter diesem Namen auf den Markt zu bringen.
(35)
Die Entwicklung des Projekts und der Werbekampagne sollte nicht als Betriebskosten im Laufe eines normalen Produktionsprozesses betrachtet werden. Das Projekt ging weiter, als dies bei einem Privatunternehmen der Fall gewesen wäre, weil die damit verbundenen Kosten sehr hoch gewesen wären. Ein Privatunternehmen wäre schlichtweg nicht bereit gewesen, die Investitionen zu tätigen, die allein dafür erforderlich gewesen wären, das geeignetste Verfahren zu erproben oder die für die Miesmuschelzucht geeigneten Gebiete zu ermitteln.
5.2. Suche nach neuen Schalentierbeständen
(36)
Nach Auffassung der SDVO fällt die Suche nach neuen Schalentierbeständen durchaus unter ihre Satzung, da eine solche Tätigkeit als Überwachungs- und Erhaltungsmaßnahme gemäß Buchstabe c ihrer Satzung anzusehen ist.
(37)
Außerdem ist das Projekt Teil der Umstellung der Fischereiflotte, die unter anderem durch den Verlust von Fanggründen durch die Errichtung von Offshore-Windkraftanlagen erforderlich wurde.
5.3. Werbekampagne Dagverse Vis
(38)
Die SDVO wies darauf hin, dass sie die Werbekampagne geändert und den ursprünglich verwendeten Hinweis auf den geografischen Ursprung gestrichen hat.
6. WÜRDIGUNG
6.1. Das Miesmuschelprojekt: Entwicklung eines Handelsnamens und Werbung
(39)
Wie vorstehend beschrieben, lancierte die SDVO eine breit angelegte Werbekampagne für ihre Miesmuscheln. Das Werbematerial wirbt nicht allgemein für Miesmuscheln, sondern stützt sich auf eine bestimmte Handelsmarke (Flanders Queen Mussel), zielt auf ein bestimmtes Unternehmen ab (SDVO) und enthält verschiedene Hinweise auf den geografischen Ursprung des Erzeugnisses (Flandern).
(40)
Infolgedessen hat die SDVO nach Auffassung der Kommission gegen ihre Satzung (und damit gegen die Beihilferegelung) verstoßen. In der Satzung steht ausdrücklich, dass die SDVO das Image der Seefischerei stärkt, ohne auf ein bestimmtes Unternehmen oder auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse abzustellen. Werbemaßnahmen für eine Handelsmarke und/oder mit Bezug auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse sind satzungsgemäß verboten. Darüber hinaus verstieß die SDVO gegen den Beschluss über die Beihilfe N 274/03, in dem ausdrücklich festgehalten ist, dass geografische Angaben unzulässig sind.
(41)
Die belgischen Behörden führen an, dass die Handelsmarke nur für das Pilotprojekt geschaffen wurde. Sie sollte nur einmal verwendet und danach allmählich abgeschafft werden, um beim Abschluss des Projekts völlig verschwunden zu sein.
(42)
Die Kommission stellt jedoch fest, dass die Handelsmarke nach dem Abschluss des Pilotprojekts weiterverwendet wurde. Tatsächlich wurden die Miesmuscheln weiterhin unter dem Namen Flanders Queen Mussel vertrieben, nachdem das Muschelprojekt an die VSVC übertragen worden war. Außerdem informiert die Website der SDVO darüber, wo Miesmuscheln der Marke Flanders Queen Mussel erhältlich sind.
(43)
Die Kommission stellt ferner fest, dass die SDVO in den Jahren 2007, 2008 und 2009 mehrere Werbe- und Absatzförderungsveranstaltungen zugunsten von Flanders Queen Mussel durchführte. Die Tatsache, dass diese Tätigkeiten wiederholt über mehrere Jahre stattfanden, macht deutlich, dass es sich nicht um eine unbedeutende oder befristete Kampagne handelte, weswegen sie nicht als im Hinblick auf die Laufzeit und den Geltungsbereich begrenzte Werbung betrachtet werden kann. Darüber hinaus fand ein Teil der Werbemaßnahmen (2008 und 2009) de facto erst statt, nachdem die im Rahmen des Pilotprojekts in Auftrag gegebenen Studien bereits vorlagen. Tatsächlich wurde der Abschlussbericht über die Rentabilität des Miesmuschelprojekts am 22. November 2007 vorgelegt, und die Ergebnisse der Bewertung der Durchführung des Vermarktungsplans wurden am 21. Februar 2008 präsentiert.
(44)
Die Kommission stellt in jedem Fall fest, dass das Verbot der Werbung für bestimmte Marken und des Hinweises auf den geografischen Ursprung von Erzeugnissen bei Werbeaktionen für alle Maßnahmen gilt. Daher dürfen selbst (aus öffentlichen Mitteln finanzierte) kurzfristige Projekte nicht auf Werbung für bestimmte Marken abzielen oder auf geografische Gebiete verweisen. Die Regelung und der Beschluss über die Beihilfe N 274/03 sehen keine Ausnahme von diesem Verbot vor und konnten dies auch gar nicht, da dies gegen die Fischereileitlinien von 2001 verstoßen würde.
(45)
Darüber hinaus hält es die Kommission für unwahrscheinlich, dass eine derart breit angelegte Werbekampagne ernsthaft als eine Maßnahme von allgemeinem Interesse betrachtet werden kann, insbesondere angesichts der Tatsache, dass sie nicht allgemeinen Inhalts sondern auf eine bestimmte Handelsmarke zugeschnitten ist. Dies gilt umso mehr, als ein Konkurrenzunternehmen gleichzeitig seine eigene Marke entwickelte.
(46)
Schließlich fallen die Ausgaben für die Entwicklung eines Handelsnamens für ein Erzeugnis, das am Markt verkauft wird, und die Einleitung einer Werbekampagne im normalen Produktionsprozess an und sind daher im Rahmen dieser Regelung nicht beihilfefähig.
(47)
Aus diesen Gründen ist die Kommission der Ansicht, dass die SDVO bei der Entwicklung des Handelsnamens und der Einleitung der Werbe- und Absatzförderungskampagne für die Marke Flanders Queen Mussel nicht im Rahmen ihrer Satzung und des Beschlusses über die Beihilfe N 274/03 handelte.
(48)
Die Kommission vertritt daher die Auffassung, dass die SDVO, was die Entwicklung eines Handelsnamens und die Werbung dafür anbelangt, die im Rahmen der Regelung genehmigte Beihilfe missbräuchlich verwendet hat.
6.2. Das Miesmuschelprojekt: Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern
(49)
Der Kommission ist bewusst, dass das Miesmuschelprojekt aus mehreren Teilen besteht. Der erste Teil des Projekts als solcher wird auch nicht in Frage gestellt; die nach Abschluss des Pilotprojekts getätigten Investitionen hingegen lassen Zweifel aufkommen. Nach Auffassung der Kommission hat die SDVO durch den Erwerb und Einsatz der 87 zusätzlichen Miesmuschelbehälter nicht im Einklang mit ihrer Satzung und dem Beschluss über die Beihilfe N 274/03 gehandelt.
(50)
Die belgischen Behörden vertreten die Ansicht, dass der Einsatz der 87 zusätzlichen Behälter eine kurzfristige Aktion war, bei der das allgemeine Interesse im Mittelpunkt stand. Darüber hinaus führen sie an, dass die Aufstockung der Behälter in größerem Umfang erfolgte, als Privatunternehmen dies in der Regel unternommen hätten, da Privatunternehmen einfach keine so umfangreichen Investitionen tätigen würden, ohne zu wissen, ob die Maßnahmen in größerem Umfang Gewinn abwerfen würde.
(51)
Die Kommission bezweifelt jedoch, dass der Erwerb und Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern als kurzfristige Maßnahme betrachtet werden kann.
(52)
Erstens entspricht der Erwerb von 87 zusätzlichen Behältern nach Auffassung der Kommission einer langfristigen Investition, die kaum mit dem Konzept einer kurzfristigen Maßnahme vereinbar ist.
(53)
Zweitens stellt die Kommission fest, dass die SDVO den Erwerb der 87 zusätzlichen Behälter offenbar nicht als kurzfristige Maßnahme konzipiert hat, die ausschließlich dem Zweck dienen würde, die Studie zu ermöglichen. Die SDVO hat den Erwerb der Behälter als Investition behandelt und Wege gesucht, eine Rendite aus der Investition zu erwirtschaften. Sie verfolgte bereits im Jahr 2008 Pläne, die Geschäftstätigkeit über eine neu geschaffene Tochtergesellschaft fortzusetzen. Auch 2009, als die SDVO offiziell den Verkauf von Miesmuscheln der Marke Flanders Queen Mussel einstellte, bewirtschaftete sie dennoch weiterhin die 87 zusätzlichen Behälter. Tatsächlich verpachtete und vermietete sie ihre Infrastruktur und Erntedienste an ein anderes Unternehmen und führte somit eine gewerbliche Tätigkeit aus. Die Tatsache, dass zur wirtschaftlichen Nutzung des Miesmuschelprojekts eine gewerblich orientierte Tochtergesellschaft gegründet wurde, bestätigt wohl, dass die SDVO nicht wirklich beabsichtigte, die Ergebnisse einfach dem Sektor zugutekommen zu lassen.
(54)
Vor diesem Hintergrund stellt die Kommission fest, dass die 2009 zwischen der SDVO und der VSVC geschlossenen Vereinbarungen Bestimmungen enthielten, die dazu dienten, die Geschäftsinteressen der VSVC zu schützen (z. B. Garantievereinbarung, Bestimmungen zur Vermeidung eines Interessenkonflikts zwischen der VSVC und anderen Erzeugern). Solche Vereinbarungen und Bestimmungen dürften bestätigen, dass es sich bei der Bewirtschaftung der zusätzlichen Behälter um eine gewerbliche Tätigkeit handelte, die nicht dem allgemeinen Interesse diente.
(55)
Nach Auffassung der Kommission entsprechen die Ausgaben für die 87 zusätzlichen Behälter normalen Produktionskosten. Die Kommission ist nämlich der Ansicht, dass es zur normalen Produktion und Entwicklung der Geschäftstätigkeiten eines Unternehmens gehört, Produktionsmittel zu erwerben und diese aufzustocken, sobald die wirtschaftliche und biologische Machbarkeit eines Erzeugnisses erprobt und bestätigt wurde.
(56)
Die Kommission teilt das Argument der belgischen Behörden nicht, denen zufolge kein Unternehmen in zusätzliche Produktionsmittel investieren würde, bevor es keine Gewähr dafür hat, dass die Produktion in größerem Umfang rentabel ist. Tatsächlich investieren Unternehmen auch denn in eine Produktionserweiterung, wenn noch kein anderes Unternehmen eine Produktion in dieser Größenordnung versucht hat. Sie verlassen sich auf Erfahrungen, die sie bereits mit der Produktion in kleinerem Maßstab erworben haben, und auf Zukunftsprognosen. Nach einem volkswirtschaftlichen Prinzip bewirken Größenvorteile, dass, was in kleinem Maßstab möglich und gewinnbringend ist, auch in größerem Maßstab möglich und sogar noch gewinnbringender ist, da die Festkosten auf mehr Erzeugnisse umgelegt werden.
(57)
Schließlich ist die Kommission nicht der Ansicht, dass die Erweiterung der Produktionsmittel der SDVO dem Interesse des Sektors diente. Da in diesem Sektor bereits ein Marktbeteiligter tätig war, der in realem Maßstab ein Unternehmen betrieb, wirkten sich der Erwerb und Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern in der Tat direkt auf den Markt und den Wettbewerb aus. Dies wird auch dadurch untermauert, dass die SDVO als Konkurrent auftrat und nicht als Stelle, die experimentell tätig ist.
(58)
Aus den genannten Gründen vertritt die Kommission die Auffassung, dass die SDVO, was den Einsatz der 87 zusätzliche Behälter anbelangt, die im Rahmen der Regelung genehmigte Beihilfe missbräuchlich verwendet hat.
6.3. Werbekampagne Dagverse Vis
(59)
Schließlich stellt die Kommission fest, dass die SDVO durch das Hervorheben des belgischen Ursprungs der Erzeugnisse (von der belgischen Küstenflotte gefangener Fisch) gegenüber Fisch, der von ausländischen Schiffen gefangen wird, effektiv auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse verweist und damit gegen ihre Satzung und gegen den Beschluss über die Beihilferegelung N 274/03 verstößt.
(60)
Die Kommission nimmt jedoch zur Kenntnis dass die Kampagne Dagverse Vis angepasst wurde und der Hinweis auf den geografischen Ursprung der Erzeugnisse weggefallen ist.
(61)
Aus den genannten Gründen vertritt die Kommission die Auffassung, dass die SDVO, was die Werbekampagne mit dem Hinweis auf den geografischen Ursprung anbelangt, die im Rahmen der Regelung genehmigte Beihilfe missbräuchlich verwendet hat.
6.4. Suche nach neuen Schalentierbeständen
(62)
Die Kommission stellt fest, dass die Suche nach neuen Schalentierbeständen keine in der Satzung der SDVO genannte Aufgabe ist. Sie steht offenbar nicht mit den unter Buchstabe c „Verbesserung der Bewirtschaftung lebender aquatischer Ressourcen und der Fischereiaufsicht“ beschriebenen Aufgaben im Einklang. Die Suche nach gewerblich nutzbaren Schalentierbeständen ist in der Tat nicht mit der ständigen Überwachung der Qualität und der Menge der lebenden aquatischen Ressourcen noch mit der Überwachung der sozioökonomischen Lage im Fischereisektor oder mit der Beratung der Regierung in Bezug auf die Beschränkung des Fischereiaufwands zu vereinbaren.
(63)
Infolgedessen vertritt die Kommission die Auffassung, dass solche Maßnahmen nicht zu der Art Maßnahmen gehören, die die Kommission mit ihrem Beschluss über die Beihilfe N 274/03 genehmigt hat. Es handelt sich weder um eine Kontroll- noch um eine Erhaltungsmaßnahme. Die Maßnahme zielt vielmehr auf die gewerbliche Bewirtschaftung von noch aufzuspürenden Beständen ab und führt letztendlich zu einem höheren Fischereiaufwand.
(64)
Die Kommission stellt außerdem fest, dass die Suche nach neuen, gewerblich nutzbaren Schalentierbeständen nicht zu den Maßnahmen gehören konnte, die die Kommission mit ihrem Beschluss zur Beihilfe N 274/03 genehmigt hatte, weil gemäß Artikel 17 der Verordnung (EG) Nr. 2792/1999, auf die sich die Fischereileitlinien von 2001 beziehen, Versuchsfischereivorhaben nur dann aus dem FIAF (6) gefördert werden können, wenn sie Bestandserhaltungsziele verfolgen.
(65)
Wie bereits erwähnt, dürfte die Suche nach gewerblich nutzbaren Schalentierbeständen auf dem belgischen Festlandsockel nicht auf die Erhaltung dieser Bestände, sondern vielmehr auf ihre Nutzung abzielen.
(66)
Darüber hinaus ist die Suche nach neuen nutzbaren Beständen eine Tätigkeit, die in der Regel von Privatunternehmen durchgeführt wird, und die damit verbundenen Kosten entsprechen normalen Produktionskosten und dürfen daher nicht im Rahmen der Regelung finanziert werden.
(67)
Aus den vorstehenden Gründen vertritt die Kommission die Auffassung, dass die SDVO, was die Suche nach neuen Schalentierbeständen anbelangt, die im Rahmen der Regelung genehmigte Beihilfe missbräuchlich verwendet hat.
7. FAZIT
(68)
Nach Auffassung der Kommission verstieß die SDVO durch die Durchführung der in den Nummern 6.1 bis 6.4 genannten Projekte gegen die der Kommission übermittelte Satzung, die diese mit ihrem Beschluss vom 16. Dezember 2003 genehmigt hat. Die Kommission vertritt daher die Auffassung, dass die SDVO Beihilfen im Rahmen der Regelung missbräuchlich verwendet hat.
(69)
In diesem Zusammenhang möchte die Kommission betonen, dass gemäß Artikel 107 nach ständiger Praxis missbräuchlich verwendete Beihilfe vom Empfänger zurückverlangt wird. Dieses Vorgehen wird durch Artikel 14 der Verfahrensverordnung bestätigt.
(70)
Belgien hat daher alle Maßnahmen zu treffen, die zur Rückforderung der missbräuchlich verwendeten Beihilfe vom Empfänger erforderlich sind. Belgien sollte die Beträge, die für die Entwicklung der in den Nummern 6.1 bis 6.4 genannten Projekte aufgewendet wurden, vollständig zurückfordern. Zu diesem Zweck muss Belgien den Empfänger auffordern, die Beihilfe innerhalb von vier Monaten nach Bekanntgabe des Beschlusses zurückzuzahlen.
(71)
Gemäß Artikel 14 Absatz 2 der Verfahrensverordnung umfasst die aufgrund eines Rückforderungsbeschlusses zurückzufordernde Beihilfe Zinsen, die nach einem von der Kommission festgelegten angemessenen Satz berechnet werden. Die Zinsen sind von dem Zeitpunkt, ab dem die missbräuchlich verwendete Beihilfe dem Empfänger zur Verfügung stand, bis zu ihrer tatsächlichen Rückzahlung zahlbar.
(72)
Die Zinsen werden auf der Grundlage von Kapitel V der Verordnung (EG) Nr. 794/2004 der Kommission (7) berechnet. Die Kommission fordert Belgien auf, vom Empfänger zu verlangen, dass er die Beihilfe einschließlich Zinsen innerhalb von vier Monaten nach Erlass dieses Beschlusses wie nachstehend beschrieben zurückzahlt.
(73)
Die Kommission ersucht Belgien, die verlangten Angaben anhand der diesem Beschluss als Anhang I beigefügten Fragenliste zu übermitteln, wobei deutlich anzugeben ist, welche Maßnahmen geplant sind und welche bereits ergriffen wurden, um die Beihilfe unmittelbar und effektiv zurückzufordern. Die Kommission fordert Belgien ferner auf, innerhalb von zwei Monaten nach Erlass des Beschlusses sämtliche Unterlagen (Runderlasse, Rückzahlungsanordnungen usw.) vorzulegen, durch die nachgewiesen wird, dass gegenüber dem Empfänger der missbräuchlich verwendeten Beihilfe Verfahren zu deren Rückzahlung eingeleitet wurden -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Durch die Durchführung der Projekte, die der Entwicklung eines Handelsnamens und der Werbung dafür, dem Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern, der Durchführung der Werbekampagne Dagverse Vis und der Suche nach neuen Schalentierbeständen dienten, hat die SDVO gegen den Beschluss der Kommission vom 16. Dezember 2003 über die staatliche Beihilfe N 274/03 verstoßen. Die hierfür durch den Empfänger missbräuchlich verwendete Beihilfe ist nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar.
Artikel 2
(1) Belgien fordert die von der SDVO missbräuchlich verwendete Beihilfe für die Projekte wieder ein, die der Entwicklung eines Handelsnamens und der Werbung dafür, dem Einsatz von 87 zusätzlichen Behältern, der Durchführung der Werbekampagne Dagverse Vis und der Suche nach neuen Schalentierbeständen dienten.
(2) Der Rückforderungsbetrag umfasst Zinsen, die von dem Zeitpunkt, ab dem die Beihilfe dem Empfänger zur Verfügung stand, bis zu deren tatsächlicher Rückzahlung berechnet werden.
(3) Die Zinsen werden gemäß Kapitel V der Verordnung (EG) Nr. 794/2004 und gemäß der Verordnung (EG) Nr. 271/2008 der Kommission (8) zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 794/2004 nach der Zinseszinsformel berechnet.
Artikel 3
(1) Die in Artikel 1 genannte Beihilfe wird sofort und tatsächlich zurückgefordert.
(2) Belgien stellt sicher, dass diesem Beschluss innerhalb von vier Monaten nach seiner Bekanntgabe nachgekommen wird.
Artikel 4
(1) Belgien übermittelt der Kommission binnen zwei Monaten nach Bekanntgabe dieses Beschlusses die folgenden Informationen:
a)
Unterlagen zu der in Artikel 1 genannten Beihilfe, aus denen der insgesamt für die in Artikel 2 genannten Projekte aufgewendete Beihilfebetrag hervorgeht. Zu diesem Zweck wird der Fragebogen in Anhang I ausgefüllt;
b)
der insgesamt zurückzufordernde Betrag (Kapitalbetrag und Zinsen);
c)
eine ausführliche Beschreibung der Maßnahmen, die ergriffen wurden bzw. werden, um diesem Beschluss nachzukommen;
d)
Nachweise, dass der Empfänger zur Rückerstattung der Beihilfe aufgefordert wurde.
(2) Belgien unterrichtet die Kommission über den Fortgang der nationalen Maßnahmen zur Umsetzung dieses Beschlusses, bis die Rückzahlung der in Artikel 1 genannten Beihilfe abgeschlossen ist. Auf Anfrage der Kommission legt Belgien unverzüglich Informationen über die Maßnahmen vor, die ergriffen wurden bzw. beabsichtigt sind, um diesem Beschluss nachzukommen. Belgien stellt außerdem ausführliche Angaben zum Betrag der Beihilfe und der Zinsen, der durch den Begünstigten bereits erstattet wurde, zur Verfügung.
Artikel 5
Dieser Beschluss ist an das Königreich Belgien gerichtet.
Brüssel, den 27. Januar 2015