NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 524/2014
ze dne 12. března 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy upřesňující informace, které si vzájemně poskytují příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (1), a zejména na čl. 50 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V zájmu zajištění efektivní spolupráce mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského členského státu by výměna informací měla být obousměrná, v rámci příslušných dohledových pravomocí těchto orgánů. Je proto nezbytné upřesnit, které informace týkající se institucí, případně týkající provozování činnosti jejich poboček, by měly příslušné orgány domovského členského státu poskytovat příslušným orgánům hostitelského členského státu, jakož i to, které informace týkající se poboček mají příslušné orgány hostitelských členských států poskytovat příslušným orgánům domovského členského státu.
(2)
Na výměnu informací mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského členského státu je třeba pohlížet v širším kontextu dohledu nad přeshraničními bankovními skupinami; je-li to na místě, měly by být informace poskytovány na konsolidované úrovni. Konkrétně pokud má instituce vrcholný mateřský podnik v členském státě, v němž se nachází její skutečné sídlo, a dotčený příslušný orgán vykonává rovněž dohled na konsolidovaném základě, mělo by být umožněno poskytovat informace na konsolidované úrovni, a nikoli na úrovni instituce provozující svou činnost prostřednictvím pobočky. V takovém případě by však měl příslušný orgán oznámit příslušným orgánům hostitelských členských států, že jsou informace poskytovány na konsolidované úrovni.
(3)
Výměna informací mezi příslušnými orgány domovského a hostitelského členského státu není omezena na druhy informací uvedené v článku 50 směrnice 2013/36/EU, a není tedy omezena na druhy informací uvedené v tomto nařízení. Konkrétně články 35, 36, 39, 43 a 52 směrnice 2013/36/EU obsahují zvláštní ustanovení pro výměnu informací týkajících se kontroly na místě v pobočkách, oznámení uplatnění práva na usazování a svobody poskytování služeb a opatření včetně preventivních, přijímaných příslušnými orgány ve vztahu k pobočkám a jejich mateřským podnikům. Toto nařízení by proto nemělo upřesňovat požadavky na výměnu informací v uvedených oblastech.
(4)
Je třeba stanovit požadavky na informace, které si mají vyměňovat příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu za účelem harmonizace regulačních a dohledových postupů v celé Unii. Tyto informace by měly zahrnovat všechny oblasti stanovené v článku 50 směrnice 2013/36/EU, tj. řízení a vlastnictví, včetně linií podnikání, jako jsou ty uvedené v článku 317 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (2), likvidita a zjištění vyplývající z dohledu nad likviditou, platební schopnost, pojištění vkladů, velké expozice, systémová rizika, správní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly. S cílem usnadnit monitorování institucí by se příslušné orgány hostitelských i domovských členských států měly vzájemně informovat o situacích nedodržení právních předpisů členských států nebo Unie, jakož i o dohledových opatřeních a sankcích uložených institucím. Do rámce informací, které si mají vyměňovat příslušné orgány domovských a hostitelských členských států, by také měly být zahrnuty další informace týkající se pákového efektu a přípravy na krizové situace, aby mohly uvedené orgány instituce efektivně monitorovat.
(5)
Potýká-li se instituce s nedostatkem likvidity nebo se taková situace očekává, příslušné orgány hostitelských členských států potřebují situaci jasně porozumět, aby mohly přijmout předběžná opatření podle podmínek stanovených v článku 43 směrnice 2013/36/EU. Toto nařízení by proto mělo stanovit jasná pravidla ohledně toho, jaké druhy informací si mají orgány vyměňovat, nastane-li nedostatek likvidity. Je rovněž nezbytné upřesnit informace, které mají být vyměňovány, aby byly orgány s dostatečným předstihem připraveny na naléhavé situace, jako jsou např. situace uvedené v čl. 114 odst. 1 směrnice 2013/36/EU.
(6)
Vzhledem k rozdílům ve velikosti, složitosti a významu poboček působících v hostitelských členských státech je důležité uplatňovat při výměně informací zásadu proporcionality. Za tímto účelem by mělo mezi domovskými a hostitelskými příslušnými orgány docházet k rozsáhlejší výměně informací, pokud jsou příslušné orgány hostitelských členských států odpovědné za pobočky, které jsou v souladu s článkem 51 směrnice 2013/36/EU považovány za významné pobočky.
(7)
Aby bylo zajištěno, že příslušné informace budou vyměňovány v přiměřeném rozsahu, přičemž se zamezí situacím, kdy musí příslušné orgány domovského členského státu předat jakékoli informace o instituci, nehledě na jejich povahu a význam, všem příslušným orgánům hostitelských členských států, měly by být ve specifických případech informace relevantní pro konkrétní pobočku předávány výlučně příslušným orgánům odpovědným za dohled nad touto pobočkou. Z podobných důvodů by v řadě konkrétních oblastí měly být mezi příslušnými orgány domovských a hostitelských členských států vyměňovány pouze informace odhalující případy porušování, což znamená, že by informace neměly být vyměňovány v případě institucí, jež dodržují právní předpisy členských států a Unie.
(8)
Toto nařízení by rovněž mělo řešit výměnu informací týkající se výkonu činností v hostitelském členském státě prostřednictvím poskytování přeshraničních služeb. Vzhledem k povaze přeshraničních služeb se příslušné orgány hostitelských členských států potýkají s nedostatkem informací týkajících se operací prováděných v jejich jurisdikci, a proto je nezbytné podrobně upřesnit, jaké informace musí být vyměňovány pro účely zajištění finanční stability a monitorování podmínek povolení, zejména monitorování toho, zda instituce poskytuje služby v souladu s předloženými oznámeními. Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví - EBA).
(9)
Orgán EBA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení upřesňuje informace, které si příslušné orgány hostitelského a domovského členského státu vzájemně poskytují v souladu s článkem 50 směrnice 2013/36/EU.
2. Stanoví pravidla týkající se informací, které mají být vyměňovány ve vztahu k instituci, která vykonává svou činnost prostřednictvím pobočky nebo na základě svobody poskytování služeb v jednom nebo více z členských států jiných než je členský stát, v němž se nachází její skutečné sídlo.
Článek 2
Informace na konsolidovaném základě
Pokud je vrcholný mateřský podnik instituce zřízen v tomtéž členském státě, ve kterém má instituce skutečné sídlo, a příslušný orgán domovského členského státu instituce vykonává rovněž dohled na konsolidovaném základě, tento příslušný orgán, případně v souladu s požadavky stanovenými v nařízení (EU) č. 575/2013 a ve směrnici 2013/36/EU, poskytuje informace týkající se této instituce na konsolidované úrovni a informuje příslušné orgány hostitelských členských států o této úrovni poskytování informací.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ TÝKAJÍCÍ SE INSTITUCÍ VYKONÁVAJÍCÍCH SVOU ČINNOST PROSTŘEDNICTVÍM POBOČKY
Článek 3
Informace týkající se řízení a vlastnictví
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o organizační struktuře instituce včetně jejích linií podnikání a jejích vztahů se subjekty v rámci skupiny.
2. Navíc k informacím uvedeným v odstavci 1 příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu, které vykonávají dohled nad významnou pobočkou ve smyslu článku 51 směrnice 2013/36/EU, ve vztahu k instituci tyto informace:
a)
struktura vedoucího orgánu a vrcholného vedení, včetně příslušnosti pro dohled nad pobočkou;
b)
seznam akcionářů a společníků držících kvalifikované účasti na základě informací poskytnutých úvěrovou institucí v souladu s čl. 26 odst. 1 směrnice 2013/36/EU.
Článek 4
Informace týkající se likvidity a zjištění vyplývajících z dohledu
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu tyto informace:
a)
veškeré podstatné nedostatky v řízení rizika likvidity instituce, které jsou příslušným orgánům známy a které by mohly ovlivnit pobočky, veškerá související opatření dohledu, která byla v souvislosti s těmito nedostatky přijata, a rozsah, v jakém instituce uvedená opatření dohledu dodržuje;
b)
celkové posouzení rizika likvidity a řízení rizik instituce provedené příslušnými orgány domovského členského státu, zejména ve vztahu k pobočce;
c)
ukazatele instituce zachycující její likviditu a stabilitu financování na vnitrostátní úrovni či na úrovni Unie v domácí měně domovského členského státu instituce a ve všech jiných měnách, jež jsou pro instituce významné;
d)
složky rezerv instituce v oblasti likvidity;
e)
míra zatížení aktiv instituce;
f)
poměr úvěrů instituce k jejím vkladům;
g)
případné domácí ukazatele likvidity, které platí pro instituci v rámci makroobezřetnostních opatření příslušných orgánů nebo určeného orgánu, ať už jako závazné požadavky, pokyny, doporučení, upozornění nebo jinak, včetně definic těchto ukazatelů;
h)
jakékoli zvláštní požadavky na likviditu uplatňované v souladu s článkem 105 směrnice 2013/36/EU;
i)
jakékoli překážky pro převod hotovosti a kolaterálu na pobočky nebo z poboček instituce.
2. Jestliže příslušné orgány zcela nebo částečně upustily od uplatňování části šesté nařízení (EU) č. 575/2013 na instituci v souladu s článkem 8 uvedeného nařízení, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou informace uvedené v odstavci 1 na subkonsolidované úrovni nebo v souladu s článkem 2 tohoto nařízení na konsolidované úrovni.
3. Navíc k informacím uvedeným v odstavci 1 příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu, které vykonávají dohled nad významnou pobočkou, tyto informace:
a)
postupy pro likviditu a financování instituce, včetně popisů režimů financování jejích poboček, veškerá ujednání ohledně podpory uvnitř skupiny a postupy pro centralizované sloučení hotovosti;
b)
pohotovostní plány instituce pro likviditu a financování, včetně informací o předpokládaných krizových scénářích.
Článek 5
Informace týkající se platební schopnosti
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o tom, zda instituce splňuje tyto požadavky:
a)
požadavky na kapitál stanovené článkem 92 nařízení (EU) č. 575/2013, přičemž zohlední veškerá opatření přijatá nebo uznaná v souladu s článkem 458 uvedeného nařízení, a případně také přechodná ustanovení podle části desáté uvedeného nařízení;
b)
jakékoli dodatečné požadavky na kapitál uplatňované v souladu s článkem 104 směrnice 2013/36/EU;
c)
požadavky na kapitálové rezervy stanovené v kapitole 4 hlavy VII směrnice 2013/36/EU.
2. Navíc k informacím uvedeným v odstavci 1 příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu, které vykonávají dohled nad významnou pobočkou instituce, na niž se vztahují požadavky na kapitál, tyto informace:
a)
poměr kmenového kapitálu tier 1 instituce ve smyslu čl. 92 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
kapitálový poměr tier 1 instituce ve smyslu čl. 92 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
celkový kapitálový poměr instituce ve smyslu čl. 92 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
celkový objem rizikové expozice instituce ve smyslu čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
požadavky na kapitál použitelné v domovském členském státě v souladu s článkem 92 nařízení (EU) č. 575/2013, přičemž zohlední veškerá opatření přijatá nebo uznaná v souladu s článkem 458 uvedeného nařízení a případně také přechodná ustanovení podle části desáté uvedeného nařízení;
f)
úroveň bezpečnostní kapitálové rezervy, kterou je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 129 směrnice 2013/36/EU;
g)
úroveň případné proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci, kterou je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 130 směrnice 2013/36/EU;
h)
úroveň případné kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, kterou je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 133 směrnice 2013/36/EU;
i)
úroveň případné rezervy pro G-SVI nebo J-SVI, kterou je instituce povinna udržovat v souladu s čl. 131 odst. 4 a 5 směrnice 2013/36/EU;
j)
úroveň jakýchkoli dodatečných požadavků na kapitál stanovených v souladu s čl. 104 odst. 1 písm. a) směrnice 2013/36/EU a jakýchkoli dalších stanovených požadavků týkajících se platební schopnosti instituce v souladu s uvedeným článkem.
3. Jestliže bylo upuštěno od uplatňování příslušných ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 v souladu s články 7, 10 nebo 15 uvedeného nařízení nebo jestliže bylo upuštěno od uplatňování požadavků stanovených články 10 a 12 a čl. 13 odst. 1 směrnice 2013/36/EU v souladu s článkem 21 uvedené směrnice nebo jestliže instituce obdržela povolení uplatňovat postup podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, poskytnou příslušné orgány domovského členského státu informace uvedené v odstavci 2 subkonsolidované úrovni, nebo v souladu s článkem 2 tohoto nařízení na konsolidované úrovni.
Článek 6
Informace týkající se systémů pojištění vkladů
1. Příslušné orgány domovského členského státu sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu název systému pojištění vkladů, jehož členem je instituce v souladu s čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (4).
2. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu ve vztahu k systému pojištění vkladů uvedenému v odstavci 1 tyto informace:
a)
maximální krytí systému pojištění vkladů pro způsobilého vkladatele;
b)
rozsah krytí a druhy vkladů, na něž se vztahuje;
c)
případné výluky z krytí, včetně produktů a druhů vkladatelů;
d)
ujednání ohledně financování systému pojištění vkladů, zejména zda je systém financován ex ante nebo ex post a velikost systému;
e)
kontaktní údaje správce systému.
3. Informace uvedené v odstavci 2 se příslušným orgánům hostitelského členského státu ve vztahu ke každému dotčenému systému pojištění vkladů poskytnou pouze jednou. Pokud dojde ke změně poskytnutých informací, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu aktualizované informace.
Článek 7
Informace týkající se omezení velkých expozic
Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o jakékoli situaci, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje použitelné požadavky a omezení týkající se velkých expozic stanovené v části čtvrté nařízení (EU) č. 575/2013. Informace, které mají být poskytnuty, vysvětlí situaci a přijatá nebo zamýšlená opatření dohledu.
Článek 8
Informace týkající se systémového rizika, které představuje instituce
Příslušné orgány domovského členského státu informují příslušné orgány hostitelského členského státu, pokud byla instituce určena jako globální systémově významné instituce (G-SVI) nebo jako jiná systémově významná instituce (J-SVI) v souladu s čl. 131 odst. 1 směrnice 2013/36/EU. Pokud byla instituce určena jako G-SVI, poskytnuté informace uvedou podkategorii, do níž je zařazena.
Článek 9
Informace týkající se správních a účetních postupů
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o jakékoli situaci, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje použitelné účetní standardy a postupy, jež se na ni vztahují v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (5). Informace, které mají být poskytnuty, vysvětlí situaci a přijatá nebo zamýšlená opatření dohledu.
2. Pokud se informace uvedené v odstavci 1 týkají pouze určité pobočky, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou uvedené informace pouze příslušným orgánům hostitelského členského státu, ve kterém je uvedená pobočka usazena.
Článek 10
Informace týkající se mechanismů vnitřní kontroly
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o jakékoli situaci, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje požadavky týkající se mechanismů vnitřní kontroly včetně řízení rizika, kontroly rizika a organizace interního auditu podle nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU. Informace, které mají být poskytnuty, vysvětlí situaci a přijatá nebo zamýšlená opatření dohledu.
2. Pokud se informace uvedené v odstavci 1 týkají pouze určité pobočky, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou uvedené informace pouze příslušným orgánům hostitelského členského státu, ve kterém je uvedená pobočka usazena.
Článek 11
Informace týkající se finanční páky
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o jakékoli situaci, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje požadavky týkající se pákových poměrů podle části sedmé nařízení (EU) č. 575/2013, případně s přihlédnutím k přechodným ustanovením článku 499 uvedeného nařízení. Informace, které mají být poskytnuty, vysvětlí situaci a přijatá nebo zamýšlená opatření dohledu.
2. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu veškeré informace, které instituce v souladu s článkem 451 nařízení (EU) č. 575/2013 zpřístupní o svém pákovém poměru a o tom, jak řídí riziko nadměrné páky.
Článek 12
Informace týkající se obecného nedodržení předpisů
1. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelského členského státu informace o jakékoli situaci, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje právní předpisy členských států či Unie nebo požadavky týkající se obezřetnostního dohledu nebo dohledu nad tržním chováním institucí, včetně požadavků stanovených nařízením (EU) č. 575/2013 a směrnicí 2013/36/EU jiných než požadavků uvedených v článcích 3 až 11 tohoto nařízení. Informace, které mají být poskytnuty, vysvětlí situaci a přijatá nebo zamýšlená opatření dohledu.
2. Pokud se informace uvedené v odstavci 1 týkají pouze určité pobočky, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou uvedené informace pouze příslušným orgánům hostitelského členského státu, ve kterém je uvedená pobočka usazena.
Článek 13
Komunikace ohledně opatření dohledu a sankcí
1. Příslušné orgány domovského členského státu informují příslušné orgány hostitelského členského státu o veškerých níže uvedených sankcích nebo opatřeních, které byly uloženy instituci nebo uplatňovány vůči instituci a které ovlivňují operace pobočky:
a)
správní sankce uložené nebo jiná správní opatření uplatňovaná podle článků 64 až 67 směrnice 2013/36/EU;
b)
opatření dohledu uložená podle článků 104 nebo 105 směrnice 2013/36/EU;
c)
uložené trestní sankce v souvislosti s porušením nařízení (EU) č. 575/2013 nebo vnitrostátních právních předpisů, jimiž se provádí směrnice 2013/36/EU.
2. Pokud se informace uvedené v odstavci 1 týkají pouze určité pobočky, příslušné orgány domovského členského státu jsou povinny poskytnout uvedené informace pouze příslušným orgánům hostitelského členského státu, ve kterém je uvedená pobočka usazena.
Článek 14
Informace týkající se přípravy na krizové situace
Příslušné orgány domovského členského státu a příslušné orgány hostitelského členského státu si vyměňují informace týkající se přípravy na krizové situace. Zejména se vzájemně informují o:
a)
kontaktních údajích osob, které jsou v rámci příslušných orgánů odpovědné za zvládání krizových situací, pro případ nouze;
b)
komunikačních postupech, které se použijí v krizových situacích.
Článek 15
Informace od orgánů hostitelského členského státu
Aniž jsou dotčeny požadavky na výměnu informací v návaznosti na kontroly poboček podle čl. 52 odst. 3 směrnice 2013/36/EU, poskytnou příslušné orgány hostitelského členského státu příslušným orgánům domovského členského státu tyto informace:
a)
popis veškerých situací, kdy příslušné orgány stanovily, že instituce nedodržuje právní předpisy členských států či Unie nebo požadavky týkající se obezřetnostního dohledu nebo dohledu nad tržním chováním institucí, včetně požadavků stanovených nařízením (EU) č. 575/2013 a vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 2013/36/EU, spolu s vysvětlením opatření dohledu přijatých nebo zamýšlených k řešení uvedeného nedodržení;
b)
popis veškerých případů nedodržení podmínek, za nichž mají být v hostitelském členském státě v obecném zájmu vykonávány činnosti pobočky;
c)
veškeré případy stanovení systémového rizika představovaného pobočkou nebo její činností v hostitelském členském státě, včetně případného posouzení pravděpodobného dopadu pozastavení nebo ukončení operací pobočky na:
i)
systémovou likviditu;
ii)
platební systémy;
iii)
clearingové a vypořádací systémy;
d)
tržní podíl pobočky, pokud přesahuje 2 % celkového trhu v hostitelském členském státě v některé z následujících kategorií:
i)
vklady;
ii)
úvěry;
e)
jakékoli překážky pro převod hotovosti a kolaterálu na pobočku nebo z pobočky.
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ TÝKAJÍCÍ SE POSKYTOVATELŮ PŘESHRANIČNÍCH SLUŽEB
Článek 16
Informace týkající se poskytovatelů přeshraničních služeb
Poté, co od příslušných orgánů hostitelského členského státu obdrží žádost o informace ve vztahu k instituci, která v uvedeném hostitelském členském státu vykonává činnost v rámci poskytování služeb, příslušné orgány domovského členského státu poskytnou tyto informace:
a)
popis veškerých situací, kdy příslušné orgány domovského členského státu stanovily, že instituce nedodržuje právní předpisy členských států či Unie nebo požadavky týkající se obezřetnostního dohledu nebo dohledu nad tržním chováním institucí, včetně požadavků stanovených nařízením (EU) č. 575/2013 a vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 2013/36/EU, spolu s vysvětlením opatření dohledu přijatých nebo zamýšlených k řešení uvedeného nedodržení;
b)
objem vkladů přijatých od rezidentů hostitelského členského státu;
c)
objem úvěrů poskytnutých rezidentům hostitelského členského státu;
d)
ve vztahu k činnostem uvedeným v příloze I směrnice 2013/36/EU, u nichž instituce oznámila svůj záměr vykonávat je v hostitelském členském státě v rámci poskytování služeb:
i)
formu, v níž instituce vykonává uvedené činnosti;
ii)
nejvýznamnější činnosti instituce v hostitelském členském státě;
iii)
potvrzení toho, zda instituce vykonává činnosti označené v oznámení poskytnutém institucí podle článku 39 směrnice 2013/36/EU jako hlavní obchodní činnosti.
KAPITOLA IV
VÝMĚNA INFORMACÍ TÝKAJÍCÍ SE INSTITUCÍ VYKONÁVAJÍCÍCH SVOU ČINNOST PROSTŘEDNICTVÍM POBOČKY V PŘÍPADĚ, ŽE SE INSTITUCE NEBO SAMA POBOČKA POTÝKÁ S NEDOSTATKEM LIKVIDITY
Článek 17
Rozsah výměny informací v situaci nedostatku likvidity
1. Pokud se příslušné orgány domovského členského státu domnívají, že u instituce nastal nedostatek likvidity nebo je možno rozumně očekávat, že takový nedostatek nastane, ihned uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu a poskytnou informace uvedené v odstavci 3.
2. Pokud se příslušné orgány hostitelského členského státu domnívají, že u pobočky usazené v uvedeném členském státě nastal nedostatek likvidity nebo je možno rozumně očekávat, že takový nedostatek nastane, ihned uvědomí příslušné orgány domovského členského státu a poskytnou informace uvedené v odstavci 3.
3. Příslušné orgány poskytnou tyto informace:
a)
popis situace, k níž došlo, včetně příčin krizové situace, očekávaného dopadu nedostatku likvidity na instituci a vývoje ohledně transakcí uvnitř skupiny;
b)
vysvětlení opatření přijatých nebo zamýšlených příslušnými orgány či institucí, včetně případných požadavků, které instituci uložily příslušné orgány za účelem zmírnění nedostatku likvidity;
c)
výsledky posouzení systémových důsledků nedostatku likvidity;
d)
nejnovější dostupné kvantitativní informace týkající se likvidity uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. c) až h).
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. března 2014.
DELEGIERTE VERORDNUNG (EU) Nr. 524/2014 DER KOMMISSION
vom 12. März 2014
zur Ergänzung der Richtlinie 2013/36/EU des Europäischen Parlaments und des Rates durch technische Regulierungsstandards, in denen festgelegt wird, welche Informationen die zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten einander zur Verfügung stellen müssen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2013/36/EU des Europäischen Parlaments und des Rates vom 26. Juni 2013 über den Zugang zur Tätigkeit von Kreditinstituten und die Beaufsichtigung von Kreditinstituten und Wertpapierfirmen, zur Änderung der Richtlinie 2002/87/EG und zur Aufhebung der Richtlinien 2006/48/EG und 2006/49/EG (1), insbesondere auf Artikel 50 Absatz 6,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Um eine wirksame Zusammenarbeit zwischen zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten zu gewährleisten, sollte der Informationsaustausch im Rahmen der jeweiligen Aufsichtsbefugnisse dieser Behörden in beide Richtungen erfolgen. Aus diesem Grund sollte festgelegt werden, welche Informationen über Institute sowie gegebenenfalls die Funktion ihrer Zweigstellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats übermitteln sollten, und welche Informationen über Zweigstellen die zuständigen Behörden von Aufnahmemitgliedstaaten den zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats übermitteln müssen.
(2)
Der Informationsaustausch zwischen zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten sollte im breiteren Kontext der Beaufsichtigung grenzübergreifender Bankengruppen gesehen werden, und falls relevant, könnten die Informationen auf konsolidierte Basis bereitgestellt werden. Insbesondere wenn sich in dem Mitgliedstaat, in dem ein Institut seinen Sitz hat, auch der Sitz des Mutternunternehmens an der Spitze der Gruppe befindet und die betroffene zuständige Behörde ebenfalls die konsolidierende Aufsichtsbehörde ist, sollte die Möglichkeit eröffnet werden, die Informationen nicht auf Ebene des über eine Zweigstelle tätigen Instituts, sondern auf konsolidierter Ebene bereitzustellen. Allerdings sollte die zuständige Behörde in diesem Fall die zuständigen Behörden der Aufnahmemitgliedstaaten darüber in Kenntnis setzen, dass die Informationen auf konsolidierter Basis bereitgestellt werden.
(3)
Der Informationsaustausch zwischen zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten ist nicht auf die in Artikel 50 der Richtlinie 2013/36/EU genannten Arten von Informationen und somit auch nicht auf die in dieser Verordnung festgelegten Arten von Informationen beschränkt. So sehen die Artikel 35, 36, 39, 43 und 52 der Richtlinie 2013/36/EU insbesondere eine gesonderte Bestimmung zum Austausch von Informationen über Nachprüfungen bei Zweigstellen vor Ort, über Anzeigen bezüglich der Ausübung des Niederlassungsrechts und des freien Dienstleistungsverkehrs sowie über Maßnahmen und Sicherungsmaßnahmen, die die zuständigen Behörden im Hinblick auf die Zweigstelle und ihre Mutterunternehmen treffen, vor. Für diese Bereiche sollte diese Verordnung deshalb keine Anforderungen an den Informationsaustausch festlegen.
(4)
Die Festlegung von Anforderungen an den Informationsaustausch zwischen zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten ist notwendig, um die Regulierungs- und Aufsichtspraktiken in der Union zu harmonisieren. Diese Informationen sollten sich auf alle in Artikel 50 der Richtlinie 2013/36/EU genannten Bereiche erstrecken, nämlich Leitung, Verwaltung und Eigentumsverhältnisse, einschließlich von Geschäftsfeldern, wie sie beispielsweise in Artikel 317 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (2) genannt sind, Liquidität und Erkenntnisse über die Liquiditätsüberwachung, Solvenz, Einlagensicherungssysteme, Großkredite, Systemrisiken, Verwaltungs- und Rechnungslegungsverfahren und interne Kontrolle. Um die Überwachung von Instituten zu erleichtern, sollten die zuständigen Behörden von Aufnahme- und Herkunftsmitgliedstaaten einander über Verstöße gegen nationales oder Unionsrecht sowie über die Aufsichtsmaßnahmen und Sanktionen, mit denen die betreffenden Institute belegt wurden, auf dem Laufenden halten. Darüber hinaus sollte der Informationsaustausch zwischen zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten auch zusätzliche Angaben zur Verschuldung und zu den Vorkehrungen für Krisensituationen umfassen, damit Letztere die Institute wirksam überwachen können.
(5)
Wenn bei einem Institut ein Liquiditätsengpass auftritt oder zu erwarten ist, müssen die zuständigen Behörden der Aufnahmemitgliedstaaten über ein klares Bild der Lage verfügen, um unter den in Artikel 43 der Richtlinie 2013/36/EU genannten Bedingungen Sicherungsmaßnahmen treffen zu können. Aus diesem Grund sollte in dieser Verordnung unmissverständlich festgelegt werden, welche Art von Informationen die zuständigen Behörden bei einem Liquiditätsengpass austauschen müssen. Auch muss festgelegt werden, welche Informationen auszutauschen sind, damit die Behörden weit im Voraus für Krisensituationen wie die in Artikel 114 Absatz 1 der Richtlinie 2013/36/EU genannten gewappnet sind.
(6)
Angesichts der unterschiedlichen Größe, Komplexität und Bedeutung der in Aufnahmemitgliedstaaten tätigen Zweigstellen sollte bei dem Informationsaustausch nach dem Grundsatz der Verhältnismäßigkeit verfahren werden. Zu diesem Zweck sollten die zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten für den Fall, dass zuständige Behörden von Aufnahmemitgliedstaaten für Zweigstellen zuständig sind, die gemäß Artikel 51 der Richtlinie 2013/36/EU als bedeutend angesehen werden, ein breiteres Spektrum an Informationen austauschen.
(7)
Um zu gewährleisten, dass die relevanten Informationen innerhalb angemessener Zeit ausgetauscht werden und gleichzeitig zu vermeiden, dass die zuständigen Behörden eines Herkunftsmitgliedstaats jede Information über ein Institut unabhängig von deren Art und Bedeutung an alle zuständigen Behörden von Aufnahmemitgliedstaaten weiterleiten müssen, sollten in bestimmten Fällen nur die eine bestimmte Zweigstelle betreffenden Informationen ausschließlich an die für die Beaufsichtigung dieser Zweigstelle zuständige Behörde weitergeleitet werden. Aus den gleichen Gründen sollten in einer Reihe spezieller Bereiche nur Informationen über Verstöße zwischen den zuständigen Behörden von Herkunfts- und Aufnahmemitgliedstaaten ausgetauscht werden, sodass in Fällen, in denen ein Institut sowohl das nationale als auch das Unionsrecht einhält, keinerlei Informationen ausgetauscht werden sollten.
(8)
Diese Verordnung sollte auch den Informationsaustausch über Tätigkeiten regeln, die in einem Aufnahmemitgliedstaat in Form grenzübergreifender Dienstleistungen ausgeführt werden. Angesichts des Charakters grenzübergreifender Dienstleistungen fehlen den zuständigen Behörden von Aufnahmemitgliedstaaten Informationen über die in ihrem Rechtsraum durchgeführten Tätigkeiten, weswegen im Einzelnen festgelegt werden muss, welche Informationen zur Sicherung der Finanzstabilität und zur Überwachung der Genehmigungsvoraussetzungen, insbesondere, ob die vom Institut erbrachten Dienstleistungen mit den angezeigten Tätigkeiten in Einklang stehen, ausgetauscht werden müssen. Diese Verordnung beruht auf dem Entwurf technischer Regulierungsstandards, den die Europäische Bankenaufsichtsbehörde (EBA) der Kommission übermittelt hat.
(9)
Die EBA hat zu diesem Entwurf offene öffentliche Konsultationen durchgeführt, die damit verbundenen potenziellen Kosten- und Nutzeneffekte analysiert und die Stellungnahme der nach Artikel 37 der Verordnung (EU) Nr. 1093/2010 des Europäischen Parlament und des Rates (3) eingesetzten Interessengruppe Bankensektor eingeholt -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand und Geltungsbereich
(1) Diese Verordnung legt fest, welche Informationen die zuständigen Behörden von Aufnahme- und Herkunftsmitgliedstaaten einander gemäß Artikel 50 der Richtlinie 2013/36/EU zur Verfügung zu stellen haben.
(2) Sie bestimmt die Informationen, die in Bezug auf ein Institut auszutauschen sind, das über eine Zweigstelle oder im Rahmen des freien Dienstleistungsverkehrs in einem oder mehreren anderen Mitgliedstaaten als seinem Sitzstaat tätig ist.
Artikel 2
Information auf konsolidierter Basis
Ist das Mutterunternehmen an der Spitze der Gruppe in demselben Mitgliedstaat niedergelassen, in dem auch das Institut seinen Sitz hat, und ist die zuständige Behörde des Herkunftsmitgliedstaats des Instituts gleichzeitig auch die konsolidierende Aufsichtsbehörde, so stellt diese Behörde, wenn dies nach der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 und der Richtlinie 2013/36/EU angezeigt ist, die Informationen für dieses Institut auf konsolidierter Ebene bereit und unterrichtet die zuständigen Behörden der Aufnahmemitgliedstaaten entsprechend.
KAPITEL II
INFORMATIONSAUSTAUSCH IN BEZUG AUF INSTITUTE, DIE ÜBER EINE ZWEIGSTELLE TÄTIG SIND
Artikel 3
Informationen über Leitung, Verwaltung und Eigentumsverhältnisse
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats unterrichten die zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats über die Organisationsstruktur eines Instituts, einschließlich seiner Geschäftsfelder und seiner Beziehungen zu Unternehmen innerhalb der Gruppe.
(2) Zusätzlich zu den in Absatz 1 genannten Informationen übermitteln die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats, die eine bedeutende Zweigstelle im Sinne des Artikels 51 der Richtlinie 2013/36/EU beaufsichtigen, in Bezug auf das Institut die folgenden Informationen:
a)
die Struktur des Leitungsorgans und der Geschäftsleitung einschließlich der Aufgabenverteilung bei der Beaufsichtigung der Zweigstelle;
b)
das Verzeichnis der Anteilseigner und Gesellschafter mit qualifizierter Beteiligung, das auf den Informationen, die das Kreditinstitut gemäß Artikel 26 Absatz 1 der Richtlinie 2013/36/EU bereitgestellt hat, beruht.
Artikel 4
Informationen über Liquidität und aufsichtliche Erkenntnisse
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats folgende Informationen bereit:
a)
alle erheblichen Mängel im Liquiditätsrisikomanagement eines Instituts, die den zuständigen Behörden bekannt sind und sich auf Zweigstellen auswirken können, alle damit zusammenhängenden Aufsichtsmaßnahmen, die zur Behebung dieser Mängel ergriffen wurden sowie Angaben darüber, inwieweit das Institut diesen Aufsichtsmaßnahmen nachgekommen ist;
b)
allgemeine Bewertung der zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats hinsichtlich des Liquiditätsrisikoprofils und des Risikomanagements eines Instituts, insbesondere in Bezug auf eine Zweigstelle;
c)
Kennzahlen, die über die Liquidität und stabile Refinanzierungsposition des Instituts auf nationaler oder Unionsebene Aufschluss geben, in der Landeswährung des Herkunftsmitgliedstaats des Instituts sowie in allen anderen Währungen, die für das Institut wesentlich sind;
d)
die Komponenten des Liquiditätspuffers eines Instituts;
e)
Umfang der Vermögenswertbelastung eines Instituts;
f)
das Verhältnis der Kredite zu den Einlagen eines Instituts;
g)
alle inländische Liquiditätskennziffern, die auf ein Institut als Teil von Makro-Aufsichtsmaßnahmen durch die zuständigen Behörden oder die benannte Behörde in Form von verbindlichen Anforderungen, Leitlinien, Empfehlungen, Warnungen oder auf andere Weise angewandt werden, einschließlich der Definitionen dieser Kennziffern;
h)
alle besonderen Liquiditätsanforderungen, die gemäß Artikel 105 der Richtlinie 2013/36/EU angewandt werden;
i)
alle etwaigen Hindernisse für eine Übertragung von Bargeld und Sicherheiten auf bzw. von Zweigstellen eines Instituts.
(2) Falls die zuständigen Behörden ein Institut gemäß Artikel 8 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 ganz oder teilweise von der Anwendung des Teils 6 der Verordnung befreit haben, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die in Absatz 1 genannten Informationen auf teilkonsolidierter Basis oder gemäß Artikel 2 der vorliegenden Verordnung auf konsolidierter Basis bereit.
(3) Zusätzlich zu den in Absatz 1 genannten Informationen stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats, die eine bedeutende Zweigstelle beaufsichtigen, folgende Informationen bereit:
a)
die Liquiditäts- und Refinanzierungsstrategien des Instituts mit Beschreibung der Refinanzierungsvereinbarungen bezüglich seiner Zweigstellen, alle etwaigen gruppeninternen Stützungsvereinbarungen und Verfahren für ein zentralisiertes Kassenwesen;
b)
die Notfallpläne des Instituts in Sachen Liquidität und Refinanzierung einschließlich Informationen über die angenommenen Stressszenarien.
Artikel 5
Informationen über die Solvenz
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats informieren die zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats, ob ein Institut die folgenden Anforderungen erfüllt:
a)
die in Artikel 92 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 festgelegten Eigenmittelanforderungen unter Berücksichtigung aller Maßnahmen, die gemäß Artikel 458 dieser Verordnung angenommen oder anerkannt wurden, sowie gegebenenfalls der Übergangsbestimmungen, die in Teil 10 dieser Verordnung festgelegt sind;
b)
alle zusätzlichen Eigenmittelanforderungen, die gemäß Artikel 104 der Richtlinie 2013/36/EU angewandt werden;
c)
die in Titel VII Kapitel 4 der Richtlinie 2013/36/EU festgelegten Kapitalpufferanforderungen.
(2) Zusätzlich zu den in Absatz 1 genannten Informationen stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats, die eine bedeutende Zweigstelle eines Instituts beaufsichtigen, das Eigenmittelanforderungen unterliegt, die folgenden Informationen bereit:
a)
die harte Kernkapitalquote des Instituts im Sinne von Artikel 92 Absatz 2 Buchstabe a der Verordnung (EU) Nr. 575/2013;
b)
die Kernkapitalquote des Instituts im Sinne von Artikel 92 Absatz 2 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 575/2013;
c)
die Gesamtkapitalquote des Instituts im Sinne von Artikel 92 Absatz 2 Buchstabe c der Verordnung (EU) Nr. 575/2013;
d)
den Gesamtrisikobetrag des Instituts im Sinne von Artikel 92 Absatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013;
e)
die in Artikel 92 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 festgelegten, im Herkunftsmitgliedstaat anwendbaren Eigenmittelanforderungen unter Berücksichtigung aller Maßnahmen, die gemäß Artikel 458 dieser Verordnung angenommen oder anerkannt wurden, sowie gegebenenfalls der Übergangsbestimmungen, die in Teil 10 dieser Bestimmung festgelegt sind;
f)
die Höhe des Kapitalerhaltungspuffers, den das Institut gemäß Artikel 129 der Richtlinie 2013/36/EU vorhalten muss;
g)
die Höhe aller etwaigen institutsspezifischen antizyklischen Kapitalerhaltungspuffer, die das Institut gemäß Artikel 130 der Richtlinie 2013/36/EU vorhalten muss;
h)
die Höhe aller etwaigen Systemrisikopuffer, die das Institut gemäß Artikel 133 der Richtlinie 2013/36/EU vorhalten muss;
i)
die Höhe aller etwaigen G-SRI-Puffer oder A-SRI-Puffer, die das Institut gemäß Artikel 131 Absätze 4 und 5 der Richtlinie 2013/36/EU vorhalten muss;
j)
die Höhe aller etwaigen zusätzlichen Eigenmittelanforderungen, die gemäß Artikel 104 Absatz 1 Buchstabe a der Richtlinie 2013/36/EU vorgehalten werden müssen sowie aller anderen Anforderungen, die gemäß diesem Artikel an die Solvenz des Instituts gestellt werden.
(3) Falls von der Anwendung der maßgeblichen Bestimmungen der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 gemäß der Artikel 7, 10 oder 15 dieser Verordnung abgesehen wurde oder auf die in den Artikeln 10 und 12 sowie auf die in Artikel 13 Absatz 1 der Richtlinie 2013/36/EU festgelegten Anforderungen gemäß Artikel 21 dieser Richtlinie verzichtet wurde oder ein Institut die Genehmigung erhalten hat, die in Artikel 9 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 genannte Behandlung anzuwenden, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die in Absatz 2 aufgeführten Informationen auf teilkonsolidierter Basis oder gemäß Artikel 2 der vorliegenden Verordnung auf konsolidierter Basis bereit.
Artikel 6
Informationen über Einlagensicherungssysteme
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats teilen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats die Bezeichnung des Einlagensicherungssystems mit, dem das Institut gemäß Artikel 3 Absatz 1 der Richtlinie 94/19/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (4) angeschlossen ist.
(2) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats in Bezug auf das in Absatz 1 genannte Einlagensicherungssystem die folgenden Informationen bereit:
a)
die maximale Abdeckung des Einlagensicherungssystems je berechtigtem Einleger;
b)
den Deckungsumfang und die Arten gesicherter Einlagen.
c)
sämtliche Ausnahmen von der Deckung unter Angabe der Produkte und Einlegerkategorien;
d)
Finanzierungsvereinbarungen des Einlagensicherungssystems, insbesondere ob das System ex-ante oder ex-post finanziert wird und den aktuellen Umfang des Systems;
e)
Kontaktdaten des Systemverwalters.
(3) Die in Absatz 2 genannten Informationen werden den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats für jedes Einlagensicherungssystem nur einmal zur Verfügung gestellt. Bei Informationsänderungen stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats den zuständigen Behörden der Aufnahmemitgliedstaaten aktualisierte Informationen zur Verfügung.
Artikel 7
Informationen über die Begrenzung von Großkrediten
Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats Informationen zu allen Fällen bereit, in denen sie festgestellt haben, dass ein Institut die in Teil 4 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 festgelegten Begrenzungen und Anforderungen für Großkredite nicht eingehalten hat. Die bereitgestellten Informationen erläutern die Situation und die ergriffenen oder geplanten Aufsichtsmaßnahmen.
Artikel 8
Informationen über die von einem Institut ausgehenden Systemrisiken
Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats informieren die zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats darüber, wenn ein Institut gemäß Artikel 131 Absatz 1 der Richtlinie 2013/36/EU als global systemrelevantes Institut (G-SRI) oder als anderes systemrelevantes Institut eingestuft wurde. Wenn ein Institut als G-SRI eingestuft wurde, sind ebenfalls Informationen zu der Teilkategorie zu übermitteln, der das Institut zugewiesen wurde.
Artikel 9
Informationen über Verwaltungs- und Rechnungslegungsverfahren
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats Informationen zu allen Fällen bereit, in denen sie festgestellt haben, dass ein Institut gegen die anwendbaren Rechnungslegungsstandards und -verfahren, denen es gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1606/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates (5) unterliegt, verstoßen hat. Die bereitgestellten Informationen erläutern die Situation und die ergriffenen oder geplanten Aufsichtsmaßnahmen.
(2) Falls die in Absatz 1 genannten Informationen nur für eine bestimmte Zweigstelle maßgeblich sind, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die Informationen lediglich den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats bereit, in dem die Zweigstelle errichtet wurde.
Artikel 10
Informationen über die interne Kontrolle
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats Informationen zu allen Fällen bereit, in denen sie festgestellt haben, dass ein Institut die Anforderungen an die interne Kontrolle nicht eingehalten hat, was auch das Risikomanagement, die Risikoüberwachung und interne Prüfverfahren gemäß der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 und der Richtlinie 2013/36/EU einschließt. Die bereitgestellten Informationen erläutern die Situation und die ergriffenen oder geplanten Aufsichtsmaßnahmen.
(2) Falls die in Absatz 1 genannten Informationen nur für eine bestimmte Zweigstelle maßgeblich sind, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die Informationen lediglich den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats bereit, in dem die Zweigstelle errichtet wurde.
Artikel 11
Informationen über die Verschuldung
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats Informationen zu allen Fällen bereit, in sie festgestellt haben, dass ein Institut die Anforderungen bezüglich der Verschuldungsquoten gemäß Teil 7 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 sowie gegebenenfalls die Übergangsbestimmungen in Artikel 499 dieser Verordnung nicht eingehalten hat. Die bereitgestellten Informationen erläutern die Situation und die ergriffenen oder geplanten Aufsichtsmaßnahmen.
(2) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats alle Informationen bereit, die ein Institut gemäß Artikel 451 der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 bezüglich seiner Verschuldungsquote und der Steuerung des Risikos einer übermäßigen Verschuldung offengelegt hat.
Artikel 12
Informationen über allgemeine Nichteinhaltung
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats stellen den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats Informationen zu allen Fällen bereit, in denen sie festgestellt haben, dass ein Institut im Zusammenhang mit der Beaufsichtigung von Instituten oder der Aufsicht über deren Marktverhalten gegen nationales oder EU-Recht oder gegen Anforderungen verstoßen hat, wozu auch die in der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 und der Richtlinie 2013/36/EU festgelegten, nicht aber die in den Artikeln 3 bis 11 der vorliegenden Verordnung genannten Anforderungen zählen. Die bereitgestellten Informationen erläutern die Situation und die ergriffenen oder geplanten Aufsichtsmaßnahmen.
(2) Falls die in Absatz 1 genannten Informationen nur für eine bestimmte Zweigstelle maßgeblich sind, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die Informationen lediglich den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats bereit, in dem die Zweigstelle errichtet wurde.
Artikel 13
Mitteilung von Aufsichtsmaßnahmen und Sanktionen
(1) Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats informieren die zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats über folgende Sanktionen oder Maßnahmen, mit denen ein Institut belegt wurde und die sich auf die Tätigkeit einer Zweigstelle auswirken:
a)
Verwaltungssanktionen oder andere Verwaltungsmaßnahmen, die gemäß den Artikeln 64 bis 67 der Richtlinie 2013/36/EU verhängt bzw. angewandt werden;
b)
Aufsichtsmaßnahmen, die gemäß den Artikeln 104 oder 105 der Richtlinie 2013/36/EU verhängt werden;
c)
Strafrechtliche Sanktionen, die sich auf Verstöße gegen die Verordnung (EU) Nr. 575/2013 oder gegen die zur Umsetzung der Richtlinie 2013/36/EU erlassenen nationalen Bestimmungen beziehen.
(2) Falls die in Absatz 1 genannten Informationen nur für eine bestimmte Zweigstelle maßgeblich sind, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats die Informationen lediglich den zuständigen Behörden des Aufnahmemitgliedstaats bereitstellen, in dem die Zweigstelle errichtet wurde.
Artikel 14
Informationen über Vorkehrungen für Krisensituationen
Die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats und die zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats tauschen Informationen über ihre Vorkehrungen für Krisensituationen aus. Sie teilen einander insbesondere Folgendes mit:
a)
die Notfall-Kontaktdaten von Personen innerhalb der zuständigen Behörden, die für die Behandlung von Krisensituationen zuständig sind;
b)
die Kommunikationsverfahren, die in Krisensituationen anzuwenden sind.
Artikel 15
Information von Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats
Unbeschadet des nach einer Zweigstelleninspektion gemäß Artikel 52 Absatz 3 der Richtlinie 2013/36/EU vorgeschriebenen Informationsaustauschs stellen die zuständigen Behörden des betreffenden Aufnahmemitgliedstaats den zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats folgende Informationen zur Verfügung:
a)
eine Beschreibung aller Fälle, in denen die zuständigen Behörden festgestellt haben, dass ein Institut im Zusammenhang mit der Beaufsichtigung von Instituten oder der Aufsicht über deren Marktverhalten gegen nationales oder EU-Recht oder gegen Anforderungen verstoßen hat, wozu auch die Anforderungen der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 und die zur Umsetzung der Richtlinie 2013/36/EU erlassenen nationalen Vorschriften zählen, samt einer Erläuterung der Aufsichtsmaßnahmen, die zur Abstellung der Verstöße ergriffen wurden oder geplant sind;
b)
eine Beschreibung jeder Nichteinhaltung der Bedingungen, unter denen die Tätigkeiten der Zweigstelle im Aufnahmemitgliedstaat aus Gründen des Allgemeininteresses auszuüben sind;
c)
jedes von der Zweigstelle oder ihren Tätigkeiten im Aufnahmemitgliedstaat ausgehende Systemrisiko samt jeder Einschätzung der wahrscheinlichen Auswirkungen einer Aussetzung oder Einstellung der Tätigkeit der Zweigstelle auf folgende Parameter:
i)
systemrelevante Liquidität;
ii)
Zahlungssysteme;
iii)
Clearing- und Abwicklungssysteme;
d)
den Marktanteil einer Zweigstelle, sofern dieser 2 % des Gesamtmarkts im Aufnahmemitgliedstaat in einer der folgenden Kategorien übersteigt:
i)
Einlagen;
ii)
Kredite;
e)
alle etwaigen Hindernisse für eine Übertragung von Bargeld und Sicherheiten auf die bzw. von der Zweigstelle.
KAPITEL III
AUSTAUSCH VON INFORMATIONEN ÜBER GRENZÜBERGREIFEND TÄTIGE DIENSTLEISTUNGSUNTERNEHMEN
Artikel 16
Informationen über grenzübergreifend tätige Dienstleistungsunternehmen
Nach Eingang eines Informationsersuchens von den zuständigen Behörden eines Aufnahmemitgliedstaats bezüglich eines Instituts, das seine Tätigkeit durch Bereitstellung von Dienstleistungen in diesem Aufnahmemitgliedstaats ausübt, stellen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats folgende Informationen bereit:
a)
eine Beschreibung aller Fälle, in denen die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats festgestellt haben, dass das Institut im Zusammenhang mit der Beaufsichtigung von Instituten oder der Aufsicht über deren Marktverhalten gegen nationales oder EU-Recht oder gegen Anforderungen verstoßen hat, wozu auch die Anforderungen der Verordnung (EU) Nr. 575/2013 und die zur Umsetzung der Richtlinie 2013/36/EU erlassenen nationalen Vorschriften zählen, samt einer Erläuterung der Aufsichtsmaßnahmen, die zur Abstellung der Verstöße ergriffen wurden oder geplant sind;
b)
das Volumen der Einlagen, die von Gebietsansässigen des Aufnahmemitgliedstaats entgegengenommen wurden;
c)
das Volumen der Kredite, die an Gebietsansässige des Aufnahmemitgliedstaats vergeben wurden;
d)
in Bezug auf die in Anhang I der Richtlinie 2013/36/EU aufgeführten Tätigkeiten, für die das Institut seine Absicht angezeigt hat, sie im Aufnahmemitgliedstaat über die Erbringung von Dienstleistungen auszuüben:
i)
die Form, in der das Institut die Tätigkeiten ausübt;
ii)
die Tätigkeiten, die den größten Anteil an den Tätigkeiten des Instituts im Aufnahmemitgliedstaat ausmachen;
iii)
die Bestätigung, dass die in der Anzeige gemäß Artikel 39 der Richtlinie 2013/36/EU als Kerngeschäft angegebenen Tätigkeiten von dem Institut ausgeübt werden.
KAPITEL IV
INFORMATIONSAUSTAUSCH IN BEZUG AUF INSTITUTE, DIE ÜBER EINE ZWEIGSTELLE TÄTIG SIND, BEI LIQUIDITÄTSENGPÄSSEN MIT AUSWIRKUNGEN AUF DAS INSTITUT ODER DIE ZWEIGSTELLE SELBST
Artikel 17
Umfang des Informationsaustauschs bei Liquiditätsengpässen
(1) Sind die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats der Auffassung, dass bei einem Institut ein Liquiditätsengpass aufgetreten oder nach vernünftigem Ermessen zu erwarten ist, informieren sie umgehend die zuständigen Behörden der Aufnahmemitgliedstaaten und stellen die in Absatz 3 aufgeführten Informationen bereit.
(2) Sind die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats der Auffassung, dass bei einer in diesem Mitgliedstaat errichteten Zweigstelle ein Liquiditätsengpass aufgetreten oder nach vernünftigem Ermessen zu erwarten ist, informieren sie umgehend die zuständigen Behörden des Herkunftsmitgliedstaats und stellen die in Absatz 3 aufgeführten Informationen bereit.
(3) Die zuständigen Behörden stellen folgende Informationen bereit:
a)
eine Beschreibung der Situation, einschließlich der Ursache für den Liquiditätsengpass, der erwarteten Auswirkungen des Liquiditätsengpasses auf das Institut und der Entwicklungen bezüglich der gruppeninternen Geschäfte;
b)
eine Erläuterung der von den zuständigen Behörden oder dem Institut ergriffenen oder geplanten Maßnahmen, einschließlich aller etwaigen Anforderungen, die dem Institut von den zuständigen Behörden auferlegt wurden, um den Liquiditätsengpass abzumildern;
c)
die Ergebnisse von Bewertungen der systemrelevanten Auswirkungen des Liquiditätsengpasses;
d)
die letzten verfügbaren quantitativen Angaben zur Liquidität gemäß Artikel 4 Absatz 1 Buchstaben c bis h.
KAPITEL V
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 18
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 12. März 2014