PROVÁDĚCÍ SMĚRNICE KOMISE 2014/20/EU
ze dne 6. února 2014
o vymezení tříd Unie pro základní a certifikovanou sadbu brambor a o podmínkách a označování těchto tříd
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh (1), a zejména na čl. 3 odst. 3 první pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnicí Komise 93/17/EHS (2) byla zavedena pravidla týkající se tříd Unie pro základní sadbu brambor.
(2)
Z důvodu rychlého technického a vědeckého pokroku v oblasti systémů pro produkci sadby brambor a rostoucího obchodu se sadbou brambor na vnitřním trhu je žádoucí změna těchto pravidel. Vzhledem k vývoji odvětví by se tato pravidla měla vztahovat také na certifikovanou sadbu brambor.
(3)
Tato pravidla by se měla týkat označování jednotných názvů tříd Unie. Jejich součástí by měly být rovněž podmínky pro uvádění sadby brambor a partií sadby brambor na trh jako kterékoli z příslušných tříd Unie. Tato pravidla by se měla podle potřeby týkat také výskytu škodlivých organismů, brambor jiných odrůd a brambor s vadami, scvrklým povrchem, přichycenou zeminou nebo cizorodými látkami.
(4)
Protože tato směrnice stanoví přísnější požadavky na třídy Unie, není již nutný požadavek, aby pěstovaná rostlina rostla na pozemku, kde od poslední sklizně brambor uplynuly nejméně tři roky, a aby byla podrobena nejméně dvěma úředním prohlídkám.
(5)
Od přijetí směrnice 2002/56/ES došlo k vývoji vědeckých poznatků ohledně souvislosti mezi počtem generací a úrovní výskytu škodlivých organismů na sadbě brambor. Nezbytným opatřením ke snížení fytosanitárního rizika, jež představují škodlivé organismy v latentním stavu, je omezení počtu generací. Toto omezení je nezbytné pro snížení uvedeného rizika, přičemž jiná méně přísná opatření, která by je mohla nahradit, neexistují. Ze zkušeností plyne, že u tříd Unie S, SE a E je třeba povolit maximální počet generací pro každou z těchto tříd Unie. Z důvodu zajištění splnění věcných požadavků by měly uvedené požadavky být považovány za splněné pouze na základě úřední prohlídky.
(6)
Směrnice 93/17/EHS by proto měla být zrušena.
(7)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Třídy Unie pro základní sadbu brambor
1. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie S“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. b) uvedené přílohy.
2. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie SE“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. b) uvedené přílohy.
3. Členské státy zajistí, aby základní sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie E“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 3 písm. a) přílohy I, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 3 písm. b) uvedené přílohy.
Článek 2
Třídy Unie pro certifikovanou sadbu brambor
1. Členské státy zajistí, aby certifikovaná sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie A“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. a) přílohy II, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 1 písm. b) uvedené přílohy.
2. Členské státy zajistí, aby certifikovaná sadba brambor mohla být uváděna na trh jako „třída Unie B“, pokud splňuje tyto podmínky:
a)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že brambory splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. a) přílohy II, a
b)
úřední prohlídkou bylo shledáno, že jejich partie splňují podmínky uvedené v bodě 2 písm. b) uvedené přílohy.
Článek 3
Informace Komisi
Členské státy sdělí Komisi, v jakém rozsahu používají označení příslušných tříd Unie při certifikaci vlastní produkce.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Zrušení
Směrnice 93/17/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2016.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 6. února 2014.
DURCHFÜHRUNGSRICHTLINIE 2014/20/EU DER KOMMISSION
vom 6. Februar 2014
mit den EU-Klassen für Basispflanzgut und zertifiziertes Pflanzgut von Kartoffeln sowie den für diese Klassen geltenden Anforderungen und Bezeichnungen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 2002/56/EG des Rates vom 13. Juni 2002 über den Verkehr mit Pflanzkartoffeln (1), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 3 Unterabsatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Mit der Richtlinie 93/17/EWG (2) wurden Bestimmungen über Klassen für Basispflanzgut von Kartoffeln eingeführt.
(2)
Wegen der raschen technischen und wissenschaftlichen Entwicklungen bei den Produktionssystemen von Pflanzkartoffeln und im wachsenden Handel mit Pflanzkartoffeln im Binnenmarkt sollten diese Bestimmungen angepasst werden. Angesichts der Entwicklungen in diesem Sektor sollten solche Bestimmungen auch für zertifiziertes Kartoffel-Pflanzgut gelten.
(3)
Mit den Bestimmungen sollten einheitliche Bezeichnungen für EU-Klassen festgelegt werden. Zudem sollten sie die Anforderungen an das Inverkehrbringen von Pflanzkartoffeln und Partien von Pflanzkartoffeln für alle Klassen regeln. Diese Anforderungen sollten gegebenenfalls das Auftreten von Schädlingen, Kartoffeln anderer Sorten und Kartoffeln betreffen, die Mängel oder Welkerscheinungen aufweisen und denen Erde oder Fremdstoffe anhaften.
(4)
Die Anforderung, dass auf den Vermehrungsflächen drei Jahre keine Kartoffeln angebaut worden sind und dass zwei amtliche Feldbesichtigungen durchzuführen sind, entfällt wegen der strengeren Anforderungen an die EU-Klassen, die mit der vorliegenden Richtlinie festgelegt werden.
(5)
Seit Erlass der Richtlinie 2002/56/EG wurden neue wissenschaftliche Erkenntnisse über den Zusammenhang zwischen der Anzahl der Generationen und dem Umfang des Auftretens von Schadorganismen bei Pflanzkartoffeln gewonnen. Die Begrenzung der Anzahl der Generationen ist ein notwendiger Weg zur Minderung des pflanzengesundheitlichen Risikos durch latent vorhandene Schädlinge. Eine solche Begrenzung ist für die Abschwächung dieses Risikos erforderlich; weniger strenge Ersatzmaßnahmen sind nicht verfügbar. Die Erfahrungen haben gezeigt, dass für die Klassen S, SE und E jeweils eine maximale Zahl von Generationen erlaubt sein sollte. Damit die inhaltlichen Anforderungen befolgt werden, sollte ihre Einhaltung bei einer amtlichen Prüfung festgestellt werden.
(6)
Die Richtlinie 93/17/EWG sollte daher aufgehoben werden.
(7)
Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für das landwirtschaftliche, gartenbauliche und forstliche Saat- und Pflanzgutwesen -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
EU-Klassen für Basispflanzgut von Kartoffeln
(1) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass Basispflanzgut von Kartoffeln nur mit der Bezeichnung „EU-Klasse S“ in Verkehr gebracht wird, wenn
a)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Kartoffeln die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 1 Buchstabe a erfüllen, und
b)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Partien, aus denen sie stammen, die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 1 Buchstabe b erfüllen.
(2) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass Basispflanzgut von Kartoffeln nur mit der Bezeichnung „EU-Klasse SE“ in Verkehr gebracht wird, wenn
a)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Kartoffeln die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 2 Buchstabe a erfüllen, und
b)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Partien, aus denen sie stammen, die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 2 Buchstabe b erfüllen.
(3) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass Basispflanzgut von Kartoffeln nur mit der Bezeichnung „EU-Klasse E“ in Verkehr gebracht wird, wenn
a)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Kartoffeln die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 3 Buchstabe a erfüllen, und
b)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Partien, aus denen sie stammen, die Anforderungen gemäß Anhang I Nummer 3 Buchstabe b erfüllen.
Artikel 2
EU-Klassen für zertifiziertes Pflanzgut von Kartoffeln
(1) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass zertifiziertes Pflanzgut von Kartoffeln nur mit der Bezeichnung „EU-Klasse A“ in Verkehr gebracht wird, wenn
a)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Kartoffeln die Anforderungen gemäß Anhang II Nummer 1 Buchstabe a erfüllen, und
b)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Partien, aus denen sie stammen, die Anforderungen gemäß Anhang II Nummer 1 Buchstabe b erfüllen.
(2) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass zertifiziertes Pflanzgut von Kartoffeln nur mit der Bezeichnung „EU-Klasse B“ in Verkehr gebracht wird, wenn
a)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Kartoffeln die Anforderungen gemäß Anhang II Nummer 2 Buchstabe a erfüllen, und
b)
bei einer amtlichen Prüfung festgestellt wurde, dass die Partien, aus denen sie stammen, die Anforderungen gemäß Anhang II Nummer 2 Buchstabe b erfüllen.
Artikel 3
Unterrichtung der Kommission
Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission mit, in welchem Umfang sie die betreffenden EU-Klassen bei der Zertifizierung ihrer eigenen Erzeugung anwenden.
Artikel 4
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen spätestens am 31. Dezember 2015 die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie nachzukommen. Sie teilen der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Rechtsvorschriften mit.
Sie wenden diese Rechtsvorschriften ab dem 1. Januar 2016 an.
Bei Erlass dieser Vorschriften nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 5
Aufhebung
Die Richtlinie 93/17/EWG wird mit Wirkung vom 1. Januar 2016 aufgehoben.
Artikel 6
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 7
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 6. Februar 2014