NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 807/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují některá ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a kterým se zavádějí přechodná ustanovení
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1), a zejména na čl. 2 odst. 3, čl. 14 odst. 5, čl. 16 odst. 5, čl. 19 odst. 8, čl. 22 odst. 3, čl. 28 odst. 10, čl. 28 odst. 11, čl. 29 odst. 6, čl. 30 odst. 8, čl. 33 odst. 4, čl. 34 odst. 5, čl. 35 odst. 10, čl. 36 odst. 5, čl. 45 odst. 6, čl. 47 odst. 6 a článek 89 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1305/2013 stanoví obecná pravidla podpory, kterou Unie poskytuje na rozvoj venkova prostřednictvím financování z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), čímž doplňuje obecná ustanovení o evropských strukturálních a investičních fondech obsažená v části II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2). Měla by být přijata doplňující pravidla.
(2)
Členské státy by měly zavést a používat konkrétní podmínky pro přístup k podpoře v případě mladých zemědělců, kteří nezačínají působit jako jediný vedoucí zemědělského podniku. Pro zajištění rovného zacházení s příjemci bez ohledu na právní formu, již si zvolí pro zřízení svého zemědělského podniku, by mělo být stanoveno, že podmínky, za nichž lze právnickou osobu nebo jinou formu partnerství považovat za „mladého zemědělce“, by měly být rovnocenné podmínkám platným pro fyzickou osobu. Měla by být stanovena dostatečně dlouhá doba odkladu, která by mladým zemědělcům umožnila získat potřebnou kvalifikaci.
(3)
S cílem zajistit, že programy výměn pracovníků zemědělských a lesnických podniků a návštěv těchto podniků podporované z EZFRV budou jasně vymezeny a odlišeny od podobných opatření v rámci jiných režimů Unie, a zároveň s cílem přihlédnout k rozmanitosti vnitrostátních situací by členské státy měly ve svých programech rozvoje venkova vymezit dobu trvání a obsah takových programů a návštěv. Obsah by měl být zaměřen na určité oblasti, které úzce souvisejí s plněním prioritních cílů Unie v oblasti rozvoje venkova.
(4)
Měla by být stanovena pravidla, která by upřesnila charakteristické prvky seskupení producentů a typů akcí, na něž lze získat podporu v rámci propagační složky opatření týkajícího se režimů jakosti, podmínky bránící narušení hospodářské soutěže a diskriminaci některých produktů a podmínky vyloučení obchodních značek ze získání podpory.
(5)
Podnikatelské plány podle čl. 19 odst. 4 nařízení (EU) č. 1305/2013 by měly obsahovat prvky, které budou dostačovat k posouzení splnění cílů vybrané operace. S cílem zajistit rovné zacházení s příjemci v celé Unii a usnadnit monitorování by měl být jako kritérium pro stanovení prahových hodnot podle čl. 19 odst. 4 uvedeného nařízení použit produkční potenciál zemědělského podniku.
(6)
Měly by být stanoveny minimální environmentální požadavky, které musí být splněny při zalesňování zemědělské půdy, aby se zajistilo, že nedojde k nežádoucímu zalesňování citlivých stanovišť, včetně oblastí se zemědělstvím vysoké přírodní hodnoty, a že bude zohledněna odolnost vůči změně klimatu. Na stanovištích Natura 2000 by zalesňování mělo být v souladu s cíli správy daného místa. Zvláštní pozornost by měla být věnována zvláštní potřebám ochrany životního prostředí v určitých lokalitách, např. prevenci eroze půdy. Měla by být stanovena přísnější opatření pro případy zalesňování vedoucího k vytvoření rozlehlejších lesů, aby se zohlednil dopad rozsahu takových operací na ekosystémy a zajistilo se, že budou splňovat cíle strategie zelené infrastruktury (3) a nové strategie EU v oblasti lesnictví (4).
(7)
Podmínky, které se vztahují k závazkům extenzifikace chovu hospodářských zvířat nebo chovu místních plemen, jejichž hospodářské využívání je ohroženo, a k ochraně rostlinných genetických zdrojů ohrožených genetickou erozí, by měly zajistit vymezení závazků v souladu s prioritami Unie v oblasti rozvoje venkova, zejména s potřebou zajistit ochranu krajiny a jejích prvků, přírodních zdrojů, včetně vody, půdy a genetické rozmanitosti.
(8)
Měly by být definovány činnosti, které mohou být způsobilé k získání podpory na ochranu a udržitelné využívání a rozvoj genetických zdrojů v zemědělství a na zachování a podporu genetických zdrojů v lesnictví.
(9)
S cílem zabránit dvojímu financování zemědělských postupů příznivých pro klima a životní prostředí a rovnocenných opatření uvedených v článku 43 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (5) a s cílem zabránit narušení hospodářské soutěže mezi zemědělci a zajistit řádné finanční řízení prostředků z EZFRV by mělo být stanoveno, že se od příslušných plateb odečtou dodatečné náklady a ušlé příjmy související s těmito postupy.
(10)
Měly by být vymezeny oblasti, v nichž by závazky v oblasti dobrých životních podmínek zvířat zajistily vyšší standardy produkčních metod. Při tom by mělo být zajištěno, že se tyto závazky v oblasti dobrých životních podmínek zvířat nebudou překrývat s běžnými zemědělskými postupy, zejména s očkováním za účelem prevence onemocnění.
(11)
Mělo by být upřesněno, na jaké krátké dodavatelské řetězce a místní trhy lze poskytovat podporu. S cílem umožnit jasné rozlišení krátkého dodavatelského řetězce od místního trhu by se jako kritérium pro vymezení krátkého dodavatelského řetězce měl používat počet zprostředkovatelů, zatímco pro vymezení místního trhu by se jako kritérium měla použít vzdálenost od zemědělského podniku stanovená v kilometrech s ohledem na konkrétní geografickou situaci dané oblasti, není-li stanoveno jiné přesvědčivé kritérium. Spolupráce malých hospodářských subjektů by měla být jasně zaměřena na překonání obecných nevýhod způsobených roztříštěností ve venkovských oblastech. Měla by proto být omezena na mikropodniky a na fyzické osoby, které se v době podání žádosti o podporu chystají založit mikropodnik. S cílem zajistit koherentní přístup k provádění opatření spolupráce by se v rámci tohoto opatření měla podporovat pouze propagační činnost související s krátkými dodavatelskými řetězci a místními trhy.
(12)
S cílem zajistit zachování příspěvků souvisejících s úroky z komerčních půjček sjednaných vzájemnými fondy podle čl. 38 odst. 3 písm. b) a čl. 39 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1305/2013 na přiměřené úrovni by měly tyto komerční půjčky trvat minimálně jeden rok a maximálně pět let.
(13)
S cílem zajistit účinné využívání prostředků z EZFRV by měly být z podpory vyňaty některé druhy výdajů souvisejících s leasingovými smlouvami, například obchodní marže pronajímatele, náklady na refinancování, režijní náklady a náklady na pojištění. Aby se přihlédlo k různým podmínkám financování a rozvoje zemědělského sektoru v jednotlivých členských státech a zároveň byla zajištěna řádná finanční správa prostředků z EZFRV, členské státy by měly být povinny stanovit ve svých programech rozvoje venkova podmínky, za nichž může být pro podporu způsobilé použité zařízení. V souladu s prioritami Unie v oblasti rozvoje venkova by měla být podpora z EZFRV poskytována pouze na investice do obnovitelných energií s vysokou mírou energetické účinnosti a vysokou úrovní environmentální výkonnosti. Členské státy by pro tento účel měly stanovit minimální kritéria energetické účinnosti. Členské státy by měly zajistit, aby byla splněna platná kritéria udržitelnosti pro bioenergii. Členské státy by měly rovněž podpořit přechod z první generace biopaliv na druhou a měly by podporovat větší produkci moderních biopaliv, které ve velké míře snižují emise skleníkových plynů a u nichž existuje nízké riziko nepřímé změny ve využívání půdy a které zároveň přímo nekonkurují zemědělské půdě určené pro trhy s potravinami a krmivy.
(14)
Měly by být stanoveny podmínky pro změnu nebo úpravu závazků v rámci opatření podle článků 28, 29, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 a měly by být vymezeny situace, za nichž nelze požadovat vrácení podpory. Mělo by být zajištěno, že změna nebo úprava závazků bude možná pouze v případě, že budou zachovány nebo posíleny environmentální cíle závazku.
(15)
Měla by být přijata opatření pro přechod z podpory na rozvoj venkova poskytované podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (6) nebo, v případě Chorvatska, nařízení Rady (ES) č. 1085/2006 (7) na podporu poskytovanou podle nařízení (EU) č. 1305/2013. S ohledem na skutečnost, že řada přechodných opatření pro rozvoj venkova již byla zavedena nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1310/2013 (8), mělo by toto nařízení stanovit podmínky, za nichž se výdaje související s opatřeními podle článků 52 a 63 nařízení (ES) č. 1698/2005 stávají způsobilými podle nařízení (EU) č. 1305/2013. Toto nařízení by mělo rovněž upravit termíny pro předkládání hodnocení ex post programů a jejich přehledu, aby se zohlednila přechodná ustanovení týkající se provádění programů z programového období 2007-2013 v roce 2014 zavedená článkem 1 nařízení (EU) č. 1310/2013.
(16)
Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) č. 1305/2013 nahrazuje nařízení (ES) č. 1698/2005, je vhodné zrušit prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1698/2005 stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 (9). Nařízení (ES) č. 1974/2006 by proto mělo být zrušeno.
(17)
S ohledem na skutečnost, že v době zveřejnění tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie již bude programové období 2014-2020 probíhat, je nezbytné stanovit co nejbližší lhůtu pro jeho vstup v platnost. Mělo by proto vstoupit v platnost dnem svého vyhlášení a být použitelné od prvního dne programového období 2014-2020, tedy od 1. ledna 2014,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví:
1)
ustanovení, jimiž se doplňuje nařízení (EU) č. 1305/2013, pokud jde o:
a)
mladé zemědělce;
b)
výměny pracovníků zemědělských a lesnických podniků a návštěvy těchto podniků;
c)
režimy jakosti - propagaci;
d)
rozvoj zemědělských podniků a podnikatelské činnosti;
e)
zalesňování a zakládání lesů;
f)
agroenvironmentálně-klimatické opatření;
g)
zachování genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví;
h)
zamezení dvojímu financování;
i)
dobré životní podmínky zvířat;
j)
spolupráci;
k)
komerční půjčky vzájemným fondům;
l)
investice;
m)
změnu nebo úpravu závazků;
n)
rozšířené nebo nové závazky;
2)
zvláštní přechodná pravidla upravující podmínky, za nichž podpora schválená Komisí na základě nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo, v případě Chorvatska, nařízení (ES) č. 1085/2006, může být začleněna do podpory poskytované podle nařízení (EU) č. 1305/2013, a to v případě Chorvatska včetně technické pomoci.
KAPITOLA II
USTANOVENÍ DOPLŇUJÍCÍ PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA
Článek 2
Mladý zemědělec
1. Členské státy zavedou a uplatňují zvláštní podmínky pro přístup k podpoře v případě, že mladý zemědělec podle definice v čl. 2 odst. 1 písm. n) nařízení (EU) č. 1305/2013 nezačíná působit jako jediný vedoucí podniku bez ohledu na jeho právní formu. Tyto podmínky jsou rovnocenné podmínkám, které platí pro mladého zemědělce začínajícího působit jako jediný vedoucí podniku. Ve všech případech musí mladí zemědělci zemědělský podnik řídit.
2. Pokud se žádost o podporu týká podniku, který vlastní právnická osoba, mladý zemědělec ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. n) nařízení (EU) č. 1305/2013 vykonává účinnou a dlouhodobou kontrolu nad právnickou osobou, pokud jde o rozhodování související s řízením, zisky a finančními riziky. Pokud se na kapitálu nebo řízení této právnické osoby podílí několik fyzických osob, včetně osob, které nejsou mladým zemědělcem, musí být mladý zemědělec schopen vykonávat tuto účinnou a dlouhodobou kontrolu buď sám, nebo společně s jinými zemědělci.
Pokud má nad právnickou osobou výhradní nebo společnou kontrolu jiná právnická osoba, uplatní se požadavky stanovené v prvním pododstavci na veškeré fyzické osoby, které mají nad touto jinou právnickou osobou kontrolu.
3. Všechny prvky definice mladého zemědělce stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. n) nařízení (EU) č. 1305/2013 musí být splněny v okamžiku podání žádosti o podporu podle uvedeného nařízení. Příjemci však může být poskytnuta doba odkladu, která není delší než 36 měsíců od data individuálního rozhodnutí o udělení podpory, pro splnění podmínek souvisejících se získáním profesních dovedností stanovených v programu rozvoje venkova.
Článek 3
Výměny pracovníků zemědělských a lesnických podniků a návštěvy těchto podniků
Členské státy ve svých programech rozvoje venkova vymezí dobu trvání a obsah krátkodobých programů výměn pracovníků zemědělských a lesnických podniků a návštěv těchto podniků podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013. Tyto programy a návštěvy se zaměří zejména na metody nebo technologie udržitelného zemědělství a lesnictví, diverzifikaci zemědělských podniků, zemědělské podniky zapojené do krátkých dodavatelských řetězců, rozvoj nových podnikatelských příležitostí a nových technologií a na zlepšení odolnosti lesů.
Článek 4
Režimy jakosti - propagace
1. Seskupeními producentů, která získávají podporu podle čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013, jsou bez ohledu na jejich právní formu subjekty, které sdružují hospodářské subjekty zapojené do režimů jakosti zemědělských produktů, bavlny nebo potravin podle čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení, pokud jde o konkrétní produkt, na nějž se vztahuje jeden z těchto režimů.
2. Druhy akcí, které jsou způsobilé pro poskytnutí podpory podle čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013, mají tyto charakteristiky:
a)
jejich cílem je motivovat spotřebitele ke koupi produktů, na něž se vztahuje režim jakosti zemědělských produktů, bavlny nebo potravin podle čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013, přičemž je účast v tomto režimu podporována z programu rozvoje venkova, a
b)
upozorňují na specifické znaky nebo výhody daných produktů, zejména na jejich jakost, zvláštní metody produkce, vysokou úroveň životních podmínek zvířat a ohled na životní prostředí související s danými režimy jakosti.
3. Způsobilé akce nepobízejí spotřebitele ke koupi produktu z důvodu jeho konkrétního původu, s výjimkou produktů, na něž se vztahují režimy jakosti zavedené hlavou II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (10), kapitolou III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (11), kapitolou III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 251/2014 (12) a oddílem 2 kapitoly I hlavy II části II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (13), pokud jde o víno. Původ produktu může být uveden, pokud je zmínka o původu ve vztahu k hlavnímu sdělení podřadná.
4. Podporu podle čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 1305/2013 nelze poskytnout na informační a propagační akce týkající se obchodních značek.
Článek 5
Rozvoj zemědělských podniků a podnikatelské činnosti
1. Podnikatelský plán podle čl. 19 odst. 4 nařízení (EU) č. 1305/2013 popisuje přinejmenším:
a)
v případě podpory na zahájení podnikatelské činnosti mladých zemědělců:
i)
počáteční situaci zemědělského podniku,
ii)
průběžné a celkové cíle rozvoje činností zemědělského podniku,
iii)
podrobné informace o akcích, včetně akcí souvisejících s environmentální udržitelností a účinným využíváním zdrojů, které jsou potřebné pro rozvoj činností zemědělského podniku, jako jsou například investice, vzdělávání či poradenství;
b)
v případě podpory na zahájení nezemědělských činností ve venkovských oblastech:
i)
počáteční ekonomickou situaci fyzické osoby, mikropodnik, nebo malého podniku žádajícího o podporu,
ii)
průběžné a celkové cíle rozvoje nových činností dané osoby nebo zemědělského podniku, mikropodniku nebo malého podniku,
iii)
podrobné informace o akcích, které jsou potřebné pro rozvoj činností dané osoby nebo zemědělského podniku, mikropodniku nebo malého podniku, jako jsou například podrobné informace o investicích, vzdělávání či poradenství;
c)
v případě podpory na zahájení činnosti pro rozvoj malých zemědělských podniků:
i)
počáteční situaci zemědělského podniku a
ii)
podrobné informace o akcích, včetně akcí souvisejících s environmentální udržitelností a účinným využíváním zdrojů, které by mohly napomoci dosažení hospodářské životaschopnosti, jako jsou například investice, vzdělávání či spolupráce.
2. Členské státy vymezí prahové hodnoty podle čl. 19 odst. 4 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 1305/2013 z hlediska produkčního potenciálu zemědělského podniku, měřeného jako standardní produkce podle definice v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1242/2008 (14) nebo rovnocenným způsobem.
Článek 6
Zalesňování a zakládání lesů
V souvislosti se zalesňováním a zakládáním lesů podle článku 22 nařízení (EU) č. 1305/2013 platí tyto minimální environmentální požadavky:
a)
výběr vysazovaných druhů, zalesňovaných ploch a metod zalesňování zabrání nežádoucímu zalesňování citlivých stanovišť, například rašelinišť a mokřadů, a negativním dopadům na oblasti s vysokou ekologickou hodnotou, včetně oblastí se zemědělstvím vysoké přírodní hodnoty. V lokalitách sítě Natura 2000 podle směrnice Rady 92/43/EHS (15) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (16) je povoleno pouze zalesňování, které je v souladu s cíli správy dané lokality a schválí ho příslušný orgán členského státu pověřený prováděním sítě Natura 2000;
b)
při výběru druhů, odrůd, ekotypů a původu stromů se přihlíží k potřebě odolnosti vůči změně klimatu a přírodním katastrofám a k biotickým, půdním a hydrologickým podmínkám dané oblasti a zároveň k potenciální invazní povaze druhů v místních podmínkách, jak jsou stanoveny členskými státy. Příjemce má povinnost chránit les a pečovat o něj přinejmenším po dobu, po niž je vyplácena prémie za ušlý příjem ze zemědělství a náklady na údržbu. Péče zahrnuje výchovu, případně probírku či pastvu v zájmu budoucího vývoje lesa, regulaci soutěže s bylinnou vegetací a prevenci nahromadění hořlavého podrostu. V případě rychle rostoucích druhů stanoví členské státy minimální a maximální dobu před pokácením. Minimální doba nesmí být kratší než 8 let a maximální doba nesmí být delší než 20 let;
c)
v případech, kdy v důsledku obtížných environmentálních nebo klimatických podmínek, včetně degradace životního prostředí, nelze očekávat, že výsadba víceletých druhů dřevin povede k vytvoření lesního porostu podle definice uvedené v příslušných vnitrostátních právních předpisech, může členský stát příjemci povolit, aby zajistil a zachovával jiný dřevinný vegetační pokryv. Příjemce zajistí stejnou úroveň péče a ochrany jako v případě lesů;
d)
pokud zalesňování vede ke vzniku lesů, jejichž velikost překročí určitou prahovou hodnotu vymezenou členským státem, spočívá toto zalesnění:
i)
buď ve výlučné výsadbě ekologicky přizpůsobených druhů nebo druhů odolných vůči změně klimatu v dané biogeografické oblasti, které podle posouzení dopadů neohrožují biologickou rozmanitost a ekosystémové služby ani nemají nepříznivý vliv na lidské zdraví; nebo
ii)
v kombinaci druhů stromů zahrnující:
-
alespoň 10 % listnatých stromů na oblast;
-
nebo alespoň tři druhy nebo odrůdy, z nichž nejméně zastoupený/zastoupená pokryje alespoň 10 % oblasti.
Článek 7
Agroenvironmentálně-klimatické opatření
1. Závazky v rámci agroenvironmentálně-klimatického opatření podle článku 28 nařízení (EU) č. 1305/2013, jež se týkají extenzifikace chovu hospodářských zvířat, splňují alespoň tyto podmínky:
a)
celá pastevní plocha zemědělského podniku je spravována a obhospodařována tak, aby se předešlo nadměrnému či nedostatečnému spásání;
b)
intenzita chovu se vymezí s ohledem na všechna pasoucí se hospodářská zvířata v zemědělském podniku nebo, v případě závazku omezit výluh živin, na všechna zvířata chovaná v zemědělském podniku, která jsou pro daný závazek relevantní.
2. Závazky v rámci agroenvironmentálně-klimatického opatření podle článku 28 nařízení (EU) č. 1305/2013, jež se týkají chovu místních plemen, jejichž hospodářské využívání je ohroženo, nebo ochrany rostlinných genetických zdrojů ohrožených genetickou erozí, začleňují požadavek:
a)
chovat hospodářská zvířata místních plemen, která jsou geneticky přizpůsobená jednomu nebo několika tradičním produkčním systémům nebo životnímu prostředí v zemi a jejichž hospodářské využívání je ohroženo, nebo
b)
chránit rostlinné genetické zdroje, které jsou přirozeně přizpůsobené místním a regionálním podmínkám a které jsou ohroženy genetickou erozí.
Pro podporu jsou způsobilé tyto druhy hospodářských zvířat:
a)
skot;
b)
ovce;
c)
kozy;
d)
koňovití;
e)
prasata;
f)
ptáci.
3. Má se za to, že hospodářské využívání místních plemen je ohroženo, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
je prokázán počet chovných samic na vnitrostátní úrovni;
b)
počet a status ohrožení daných plemen je osvědčen řádně uznanou příslušnou vědeckou institucí;
c)
řádně uznaná příslušná technická instituce vede a aktualizuje plemennou knihu daného plemene;
d)
dotčené instituce mají nezbytné odborné a praktické znalosti k identifikaci zvířat ohrožených plemen.
Program pro rozvoj venkova obsahuje informace o způsobu plnění těchto podmínek.
4. Má se za to, že rostlinné genetické zdroje jsou ohroženy genetickou erozí, pokud program pro rozvoj venkova obsahuje dostatečné důkazy genetické eroze založené na vědeckých výsledcích a ukazatelích snížení výskytu krajových forem či původních místních odrůd, rozmanitosti jejich populace a případně změn zemědělských postupů převládajících na místní úrovni.
5. Činnosti, na něž se vztahuje druh agroenvironmentálně-klimatických závazků uvedený v odstavcích 1 až 4 tohoto článku, nejsou způsobilé k poskytnutí podpory podle čl. 28 odst. 9 nařízení (EU) č. 1305/2013.
Článek 8
Zachování genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví
1. Pro účely tohoto článku se použijí tyto definice:
a)
„zachováním in situ“ v zemědělství se rozumí zachování genetického materiálu v ekosystémech a na přirozených stanovištích a uchování a obnova životaschopných populací volně žijících druhů nebo plemen v jejich přirozeném prostředí a v případě domestikovaných živočišných plemen nebo vyšlechtěných rostlinných druhů v zemědělsky využívaném prostředí, kde se vyvinuly jejich charakteristické vlastnosti;
b)
„zachováním in situ“ v lesnictví se rozumí zachování genetického materiálu v ekosystémech a na přirozených stanovištích a uchování a obnova životaschopných populací druhů v jejich přirozeném prostředí;
c)
„zachováním v zemědělském nebo lesnickém podniku“ se rozumí zachování a rozvoj in situ na úrovni zemědělského nebo lesnického podniku;
d)
„zachováním ex situ“ se rozumí zachování genetického materiálu pro zemědělství nebo lesnictví mimo jeho přírodní stanoviště;
e)
„sbírkou ex situ“ se rozumí sbírka genetického materiálu pro zemědělství nebo lesnictví uchovávaného mimo jeho přírodní stanoviště.
2. Činnosti na zachování genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví způsobilé pro podporu podle čl. 28 odst. 9 a čl. 34 odst. 4 nařízení (EU) č. 1305/2013 zahrnují:
a)
cílené akce: akce propagující zachování ex situ a in situ, charakterizaci, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví, včetně internetových inventářů genetických zdrojů v současnosti zachovávaných in situ, včetně zachování v zemědělském nebo lesnickém podniku, sbírek ex situ a databází;
b)
koordinované akce: akce propagující výměnu informací o zachování, charakterizaci, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství a lesnictví Unie mezi příslušnými organizacemi v členských státech;
c)
doprovodné akce: informační, naučné a poradenské akce zahrnující nevládní organizace a jiné příslušné zainteresované strany, vzdělávací kurzy a přípravu technických zpráv.
Článek 9
Zamezení dvojímu financování zemědělských postupů příznivých pro klima a životní prostředí a rovnocenných postupů
1. Pro účely podpory podle čl. 28 odst. 6, čl. 29 odst. 4 a čl. 30 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013 se při výpočtu takových plateb přihlíží pouze k dodatečným nákladům nebo ušlým příjmům souvisejícím se závazky, které překračují rozsah příslušných povinných postupů podle článku 43 nařízení (EU) č. 1307/2013.
2. Je-li agroenvironmentálně-klimatický závazek podle článku 28 nařízení (EU) č. 1305/2013 týkající se postupů uvedených v příloze IX oddíle I bodech 3 a 4 a v příloze IX oddíle III bodu 7 nařízení (EU) č. 1307/2013 a veškerých jiných postupů připojených k uvedené příloze oznámen podle pravidel čl. 43 odst. 8 nařízení (EU) č. 1307/2013 jako závazek, který je rovnocenný jednomu nebo několika postupům uvedeným v čl. 43 odst. 2 daného nařízení, pak se platba za agroenvironmentálně-klimatický závazek podle čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 sníží o paušální částku odpovídající části ekologické platby v členském státě nebo regionu u každého ekologizačního postupu podle čl. 43 odst. 12 písm. c) nařízení (EU) č. 1307/2013.
Článek 10
Dobré životní podmínky zvířat
Závazky týkající se dobrých životních podmínek zvířat, které jsou způsobilé k získání podpory podle článku 33 nařízení (EU) č. 1305/2013, zajistí vyšší úroveň produkčních metod v jedné z následujících oblastí:
a)
poskytování vody, krmiva a péče o zvířata v souladu s přirozenými potřebami chovu hospodářských zvířat;
b)
podmínky ustájení, například větší přidělený prostor, podlažní povrch, materiály používané k obohacení prostředí, přirozené světlo;
c)
přístup do venkovních prostor;
d)
postupy, které se vyhýbají mrzačení nebo kastraci zvířat, nebo ve zvláštních případech, kdy je mrzačení nebo kastrace považována za nutnou, postupy, při nichž se používají anestetika, analgetika a protizánětlivé léky či imunokastrace.
Článek 11
Spolupráce
1. Podpora na vytvoření a rozvoj krátkých dodavatelských řetězců podle čl. 35 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1305/2013 se týká pouze dodavatelských řetězců, které zahrnují nejvýš jednoho zprostředkovatele mezi zemědělcem a spotřebitelem.
2. Podpora na vytvoření a rozvoj místních trhů podle čl. 35 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1305/2013 se týká trhů, u nichž:
a)
je v programu pro rozvoj venkova stanoveno, v okruhu kolika kilometrů kolem zemědělského podniku, z něhož produkt pochází, musí proběhnout činnosti zpracování a prodeje konečnému spotřebiteli, nebo
b)
je v programu pro rozvoj venkova uvedena přesvědčivá alternativní definice.
3. Pro účely činností podporovaných podle čl. 35 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 1305/2013 se „malým hospodářským subjektem“ rozumí mikropodnik podle definice v doporučení Komise 2003/361/ES (17) nebo fyzická osoba nezapojená do hospodářské činnosti v okamžiku uplatňování podpory.
4. Propagační činnosti podle čl. 35 odst. 2 písm. e) nařízení (EU) č. 1305/2013 jsou způsobilé k poskytnutí podpory pouze ve vztahu ke krátkému dodavatelskému řetězci a místním trhům splňujícím specifikace stanovené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 12
Komerční půjčky vzájemným fondům
Jestliže je zdrojem prostředků pro finanční kompenzaci placenou ze vzájemných fondů podle článků 38 a 39 nařízení (EU) č. 1305/2013 komerční půjčka, je doba trvání půjčky od jednoho roku do pěti let.
Článek 13
Investice
Pro účely článku 45 nařízení (EU) č. 1305/2013:
a)
v případě leasingu nejsou další náklady spojené s leasingovou smlouvou, jako např. obchodní marže pronajímatele, náklady na refinancování úroků, režijní a pojistné náklady, způsobilými výdaji;
b)
členské státy stanoví ve svých programech rozvoje venkova podmínky, za nichž lze nákup použitého zařízení považovat za způsobilé výdaje;
c)
členské státy vyžadují dodržování minimálních norem energetické účinnosti u podporovaných investic do infrastruktury pro energii z obnovitelných zdrojů, při nichž dochází ke spotřebě nebo produkci energie, pokud takové normy existují na vnitrostátní úrovni;
d)
investice do zařízení, jejichž primárním účelem je produkce elektrické energie z biomasy, nejsou způsobilé k získání podpory, není-li využito určité minimální procento tepelné energie stanovené členským státem;
e)
členské státy stanoví pro různé typy zařízení prahové hodnoty maximální míry obilovin a ostatních plodin s vysokým obsahem škrobu, cukru nebo oleje využívaných k produkci bioenergie, včetně biopaliv. Podpora projektům na výrobu bioenergie je omezena na bioenergii, která splňuje platná kritéria udržitelnosti stanovená v právních předpisech Unie, včetně čl. 17 odst. 2 až 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (18). Celkové posouzení této problematiky je zahrnuto do strategického posouzení vlivů na životní prostředí programu pro rozvoj venkova.
Článek 14
Změna nebo úprava závazků
1. Členské státy mohou povolit změnu jednoho závazku podle článků 28, 29, 33 nebo 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 na jiný závazek během doby jeho platnosti, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
změna má významný přínos pro životní prostředí nebo dobré životní podmínky zvířat;
b)
změna výrazně posiluje stávající závazek;
c)
schválený program pro rozvoj venkova obsahuje dané závazky.
Nový závazek je přijat na celé období stanovené v příslušném opatření bez ohledu na dobu, po kterou již byl prováděn původní závazek.
2. Členské státy mohou povolit úpravu závazků podle článků 28, 29, 33 a 34 nařízení (EU) č. 1305/2013 během doby jejich platnosti, jestliže schválený program pro rozvoj venkova poskytuje možnost takové úpravy a jestliže je taková úprava řádně odůvodněná z hlediska dosažení cílů původního závazku.
Příjemce plní upravený závazek po zbývající dobu trvání původního závazku.
Úprava může mít rovněž podobu prodloužení doby trvání závazku.
Článek 15
Situace, v nichž se nevyžaduje vrácení podpory
1. Jestliže příjemce zvýší plochu zemědělského podniku během doby trvání závazku, který je podmínkou pro udělení podpory, mohou členské státy zajistit rozšíření závazku tak, aby se po zbytek období vztahoval na dodatečnou plochu, nebo mohou původní závazek nahradit novým. Totéž platí v případě, že se plocha, jíž se závazek týká, zvýší v rámci zemědělského podniku.
2. Závazek lze rozšířit na dodatečné plochy podle odstavce 1, pouze pokud:
a)
je to přínosné k dosažení cíle v oblasti životního prostředí, jehož se závazek týká;
b)
je to oprávněné vzhledem k povaze závazku, délce zbývajícího období a velikosti dodatečné plochy;
c)
nedojde ke snížení účinnosti kontrol zajišťujících dodržování podmínek pro udělení podpory.
Musí být dodrženo původní trvání závazku.
3. Nový závazek k náhradě původního závazku podle odstavce 1 lze přijmout za podmínky, že se týká celé dotčené plochy a že jeho podmínky nejsou méně náročné než podmínky původního závazku.
V případě nahrazení původního závazku novým se nový závazek přijímá na celé období uvedené v příslušném opatření bez ohledu na dobu, po kterou již byl původní závazek prováděn.
KAPITOLA III
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Způsobilost výdajů
1. Výdaje související s právními závazky příjemců přijatými během programového období 2007-2013 v rámci opatření podle článků 52 a 63 nařízení (ES) č. 1698/2005 jsou způsobilé pro poskytnutí příspěvku z EZFRV v programovém období 2014-2020, pokud jde o platby provedené:
a)
mezi 1. lednem 2014 a 31. prosincem 2015, pokud již byl vyčerpán finanční příděl na dané opatření příslušného programu přijatého podle nařízení (ES) č. 1698/2005;
b)
po 31. prosinci 2015.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou způsobilé pro příspěvek z EZFRV v programovém období 2014-2020 za těchto podmínek:
a)
tyto výdaje jsou stanoveny v příslušném programu pro rozvoj venkova na programové období 2014-2020;
b)
použije se míra příspěvku z EZFRV na odpovídající opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013 stanovená v příloze I tohoto nařízení;
c)
členské státy zajistí jasnou identifikaci příslušných přechodných operací ve svých řídicích a kontrolních systémech.
Článek 17
Chorvatsko
1. Výdaje související s právními závazky Chorvatska vůči příjemcům, které byly přijaty v rámci nástroje předvstupní pomoci v oblasti zemědělství a rozvoje venkova (IPARD) u operací v rámci opatření uvedených v čl. 171 odst. 3 písm. b) a odst. 4 písm. a) a b) nařízení Komise (ES) č. 718/2007 (19), jsou způsobilé pro poskytnutí příspěvku z EZFRV v programovém období 2014-2020, pokud jde o platby provedené:
a)
mezi 1. lednem 2014 a 31. prosincem 2016, pokud již byl vyčerpán finanční příděl na dané opatření příslušného programu přijatého podle nařízení (ES) č. 718/2007;
b)
po 31. prosinci 2016.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou způsobilé pro příspěvek z EZFRV v programovém období 2014-2020 za těchto podmínek:
a)
tyto výdaje jsou stanoveny v příslušném programu pro rozvoj venkova na programové období 2014-2020;
b)
použije se míra příspěvku z EZFRV na odpovídající opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013 stanovená v příloze II tohoto nařízení;
c)
Chorvatsko zajistí jasnou identifikaci příslušných přechodných operací ve svých řídicích a kontrolních systémech.
3. Výdaje vzniklé po 31. prosinci 2013 ve vztahu k operacím, které jsou nutné pro uzavření programu IPARD a hodnocení ex post podle článku 191 nařízení (ES) č. 718/2007, jsou v programovém období 2014-2020 způsobilé pro poskytnutí příspěvku z EZFRV ze složky technická pomoc, jestliže program obsahuje ustanovení o takových výdajích.
Článek 18
Hodnocení ex post
1. Zpráva o hodnocení ex post uvedená v čl. 86 odst. 5 nařízení (ES) č. 1698/2005 se Komisi předloží do 31. prosince 2016.
2. Přehled hodnocení ex post uvedený v článku 87 nařízení (ES) č. 1698/2005 se dokončí nejpozději do 31. prosince 2017.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1974/2006 se zrušuje.
Nadále se použije na operace prováděné na základě programů schválených Komisí podle nařízení (ES) č. 1698/2005 před dnem 1. ledna 2014.
Článek 20
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
DELEGIERTE VERORDNUNG (EU) Nr. 807/2014 DER KOMMISSION
vom 11. März 2014
zur Ergänzung der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates über die Förderung der ländlichen Entwicklung durch den Europäischen Landwirtschaftsfonds für die Entwicklung des ländlichen Raums (ELER) und zur Einführung von Übergangsvorschriften
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 17. Dezember 2013 über die Förderung der ländlichen Entwicklung durch den Europäischen Landwirtschaftsfonds für die Entwicklung des ländlichen Raums (ELER) und zur Aufhebung der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 (1), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 3, Artikel 14 Absatz 5, Artikel 16 Absatz 5, Artikel 19 Absatz 8, Artikel 22 Absatz 3, Artikel 28 Absätze 10 und 11, Artikel 29 Absatz 6, Artikel 30 Absatz 8, Artikel 33 Absatz 4, Artikel 34 Absatz 5, Artikel 35 Absatz 10, Artikel 36 Absatz 5, Artikel 45 Absatz 6, Artikel 47 Absatz 6 und Artikel 89,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 enthält die allgemeinen Bestimmungen für die Förderung der Entwicklung des ländlichen Raums durch die Union, die durch den Europäischen Landwirtschaftsfonds für die Entwicklung des ländlichen Raums (ELER) finanziert wird, und ergänzt die gemeinsamen Bestimmungen für die Struktur- und Investitionsfonds in Teil 2 der Verordnung (EU) Nr. 1303/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (2). Es sollten zusätzliche Regeln festgelegt werden.
(2)
Für Junglandwirte, die sich nicht als alleinige Betriebsinhaber niederlassen, sollten die Mitgliedstaaten besondere Förderbedingungen festlegen und anwenden. Damit die Gleichbehandlung der Begünstigten unabhängig von der Rechtsform, die sie für ihre Niederlassung in einem landwirtschaftlichen Betrieb gewählt haben, gewährleistet ist, sollte vorgesehen werden, dass die Bedingungen, unter denen eine juristische Person oder eine andere Form der Partnerschaft als „Junglandwirt“ angesehen werden kann, denjenigen entsprechen sollten, die für eine natürliche Person gelten. Es sollte eine ausreichend lange Übergangszeit vorgesehen werden, die es den Junglandwirten ermöglicht, die erforderlichen Qualifikationen zu erwerben.
(3)
Um sicherzustellen, dass die aus dem ELER geförderten Austauschregelungen für land- und forstwirtschaftliche Betriebe und die Besuchsregelungen für land- und forstwirtschaftliche Betriebe eindeutig definiert und deutlich von ähnlichen Maßnahmen im Rahmen anderer Unionsregelungen unterscheidbar sind, und gleichzeitig den unterschiedlichen nationalen Gegebenheiten Rechnung zu tragen, sollten die Mitgliedstaaten die Dauer und den Inhalt dieser Austausch- und Besuchsregelungen in ihren Entwicklungsprogrammen für den ländlichen Raum festlegen. Der Inhalt sollte sich auf bestimmte Bereiche konzentrieren, die eng mit der Umsetzung der Prioritäten der Union für die Entwicklung des ländlichen Raums verbunden sind.
(4)
Es sollten Vorschriften über die Merkmale von Erzeugergemeinschaften und die Maßnahmenarten, für die im Rahmen der Absatzförderungskomponente der Maßnahme für Qualitätsregelungen eine Förderung gewährt werden kann, sowie die Bedingungen zur Verhinderung von Wettbewerbsverzerrungen und der Diskriminierung bestimmter Erzeugnisse und zum Ausschluss von Handelsmarken von der Förderung erlassen werden.
(5)
Der Geschäftsplan gemäß Artikel 19 Absatz 4 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 muss ausreichende Elemente enthalten, anhand deren sich beurteilen lässt, inwieweit die Ziele des ausgewählten Vorhabens erreicht wurden. Um die Gleichbehandlung der Begünstigten in der gesamten Union zu gewährleisten und die Überwachung zu erleichtern, sollte das bei der Festsetzung der Grenzen gemäß Artikel 19 Absatz 4 anzuwendende Kriterium das Produktionspotenzial des landwirtschaftlichen Betriebs sein.
(6)
Es sollten Mindestumweltanforderungen an die Aufforstung landwirtschaftlicher Flächen festgelegt werden, um eine unangemessene Aufforstung empfindlicher Lebensräume, einschließlich Gebiete, in denen Landbewirtschaftung mit hohem Naturwert betrieben wird, zu verhindern und sicherzustellen, dass der Notwendigkeit der Klimawandelresistenz Rechnung getragen wird. Aufforstungen in ausgewiesenen Natura-2000-Gebieten sollten mit den Bewirtschaftungszielen für die betreffenden Gebiete übereinstimmen. Besondere Aufmerksamkeit sollte den besonderen Umweltanforderungen bestimmter Standorte, z. B. der Vorbeugung gegen Bodenerosion, geschenkt werden. Es sind strengere Vorschriften für Aufforstungsmaßnahmen vorzusehen, die zur Schaffung größerer Wälder führen, um den Auswirkungen des Umfangs dieser Maßnahmen auf die Ökosysteme Rechnung zu tragen und sicherzustellen, dass sie den Zielen der Strategie „Grüne Infrastruktur“ (3) und der neuen EU-Forststrategie (4) entsprechen.
(7)
Die Bedingungen für Verpflichtungen zur Extensivierung der Tierhaltung, zur Züchtung lokaler Rassen, bei denen die Gefahr besteht, dass sie der landwirtschaftlichen Nutzung verloren gehen, und zur Erhaltung pflanzengenetischer Ressourcen, die von genetischer Erosion bedroht sind, sollten gewährleisten, dass Verpflichtungen entsprechend den Prioritäten der Union für die Entwicklung des ländlichen Raums und unter Berücksichtigung des notwendigen Schutzes der Landschaft und ihrer Merkmale, der natürlichen Ressourcen, einschließlich Wasser, der Böden und der genetischen Vielfalt, festgelegt werden.
(8)
Es sollten die Arten von Vorhaben festgelegt werden, die für eine Förderung für die Erhaltung, den nachhaltigen Einsatz und den Aufbau genetischer Ressourcen in der Landwirtschaft sowie für eine Förderung im Rahmen der Erhaltung und Förderung forstgenetischer Ressourcen in Betracht kommen.
(9)
Um eine Doppelfinanzierung der für den Klima- und Umweltschutz förderlichen Landwirtschaftsmethoden und gleichwertiger Methoden gemäß Artikel 43 der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (5) auszuschließen sowie Wettbewerbsverzerrungen zwischen den Betriebsinhabern zu vermeiden und die Wirtschaftlichkeit der Haushaltsführung beim Einsatz der ELER-Mittel sicherzustellen, ist vorzusehen, dass zusätzliche Kosten und Einkommensverluste infolge der Anwendung dieser Methoden von den einschlägigen Zahlungen abgezogen werden.
(10)
Es sind die Gebiete zu definieren, in denen die Tierschutzverpflichtungen verbesserte Standards bei den Produktionsverfahren erbringen sollen. Dabei sollte vermieden werden, dass sich diese Tierschutzverpflichtungen mit gewöhnlichen Bewirtschaftungsstandards, insbesondere Impfungen zur Vorbeugung gegen Krankheiten, überschneiden.
(11)
Die für eine Förderung in Betracht kommenden kurzen Versorgungsketten und lokalen Märkte sollten präzisiert werden. Um diese beiden Begriffe klar voneinander zu unterscheiden, sollte als Kriterium zur Definition des Begriffs der kurzen Versorgungsketten die Zahl der zwischengeschalteten Akteure dienen, während dies für die lokalen Märkte die Entfernung zum landwirtschaftlichen Betrieb in Kilometern unter Berücksichtigung der spezifischen geografischen Merkmale des betreffenden Gebiets sein sollte, es sei denn, es wird ein überzeugendes alternatives Kriterium vorgeschlagen. Die Zusammenarbeit zwischen kleinen Wirtschaftsteilnehmern sollte nachdrücklich darauf konzentriert sein, die allgemeinen Nachteile der Fragmentierung in ländlichen Gebieten zu überwinden. Die Maßnahme sollte daher auf Kleinstunternehmen und natürliche Personen beschränkt sein, die zum Zeitpunkt der Beantragung von Fördermitteln im Begriff sind, ein Kleinstunternehmen zu gründen. Im Hinblick auf eine kohärente Vorgehensweise bei der Umsetzung der Kooperationsmaßnahme sollte eine Förderung im Rahmen dieser Maßnahme nur für Absatzförderungsmaßnahmen im Zusammenhang mit kurzen Versorgungsketten und lokalen Märkten gewährt werden.
(12)
Damit der Finanzbeitrag auf Zinsen für die vom Fonds auf Gegenseitigkeit aufgenommenen Darlehen zu Marktbedingungen gemäß Artikel 38 Absatz 3 Buchstabe b und Artikel 39 Absatz 4 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 auf einem angemessenen Niveau gehalten wird, sollte die Mindest- und Höchstlaufzeit dieser Darlehen ein bzw. fünf Jahre betragen.
(13)
Um den effizienten Einsatz der ELER-Haushaltsmittel sicherzustellen, sollten bestimmte Arten von Ausgaben im Zusammenhang mit Leasingverträgen wie z. B. die Gewinnspanne des Leasinggebers, Refinanzierungskosten, Gemeinkosten und Versicherungskosten von der Förderung ausgeschlossen werden. Um der Tatsache Rechnung zu tragen, dass die finanzielle Situation und die Bedingungen für die Entwicklung des Agrarsektors von Mitgliedstaat zu Mitgliedstaat unterschiedlich sind, und um die Wirtschaftlichkeit der Haushaltsführung beim Einsatz der ELER-Mittel sicherzustellen, sollten die Mitgliedstaaten dazu verpflichtet werden, in ihren Entwicklungsprogrammen für den ländlichen Raum die Bedingungen festzulegen, unter denen gebrauchte Ausrüstungen für eine Förderung in Betracht kommen. Im Einklang mit den Prioritäten der Union für die Entwicklung des ländlichen Raums sollten ELER-Mittel nur für Investitionen in erneuerbare Energieträger mit hoher Energieeffizienz und hoher Umweltleistung gewährt werden. Zu diesem Zweck sollten die Mitgliedstaaten Mindestanforderungen an die Energieeffizienz festlegen. Die Mitgliedstaaten sollten sicherstellen, dass die Nachhaltigkeitskriterien für Bioenergie erfüllt sind. Sie sollten auch den Übergang von der ersten zur zweiten Generation von Biokraftstoffen unterstützen und daher die Produktion fortschrittlicher Biokraftstoffe fördern, die hohe Einsparungen an Treibhausgasemissionen ermöglichen, ein geringes Risiko indirekter Landnutzungsänderungen aufweisen und nicht direkt um landwirtschaftliche Flächen für die Nahrungs- und Futtermittelproduktion konkurrieren.
(14)
Es sollten die Bedingungen für die Umwandlung oder Anpassung von Verpflichtungen im Rahmen der Maßnahmen nach den Artikeln 28, 29, 33 und 34 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 sowie die Situationen, in denen die Beihilfe nicht zurückgezahlt werden muss, festgelegt werden. Es sollte sichergestellt werden, dass die Umwandlung oder Anpassung der Verpflichtungen nur möglich ist, wenn die Umweltziele der eingegangenen Verpflichtung gewahrt oder verstärkt werden.
(15)
Es sollten Bestimmungen für den Übergang von der mit der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 des Rates (6) bzw. im Falle Kroatiens mit der Verordnung (EG) Nr. 1085/2006 des Rates (7) eingeführten Förderung für die Entwicklung des ländlichen Raums zu der mit der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 eingeführten Regelung erlassen werden. Da eine Reihe von Übergangsvorschriften betreffend die Förderung der ländlichen Entwicklung bereits mit der Verordnung (EU) Nr. 1310/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (8) eingeführt worden sind, sollten in dieser Verordnung die Bedingungen festgelegt werden, unter denen Ausgaben im Zusammenhang mit Maßnahmen gemäß den Artikeln 52 und 63 der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 im Rahmen der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 förderfähig sind. Mit dieser Verordnung sollten auch die Termine für die Übermittlung der Ex-post-Bewertungen der Programme und der Zusammenfassung dieser Ex-post-Bewertungen angepasst werden, um den mit Artikel 1 der Verordnung (EU) Nr. 1310/2013 festgelegten Übergangsbestimmungen für die Durchführung der Programme des Programmplanungszeitraums 2007-2013 im Jahr 2014 Rechnung zu tragen.
(16)
Da die Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 die Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 ersetzt, ist es angebracht, die mit der Verordnung (EG) Nr. 1974/2006 der Kommission (9) festgelegten Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 aufzuheben. Die Verordnung (EG) Nr. 1974/2006 sollte daher aufgehoben werden.
(17)
Da der Programmplanungszeitraum 2014-2020 zum Zeitpunkt der Veröffentlichung dieser Verordnung im Amtsblatt der Europäischen Union bereits begonnen hat, sollte der Zeitraum bis zu ihrem Inkrafttreten möglichst kurz gehalten werden. Diese Verordnung sollte daher am Tag ihrer Veröffentlichung in Kraft treten und ab dem ersten Tag des Programmplanungszeitraums 2014-2020, d. h. ab dem 1. Januar 2014 gelten -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
GELTUNGSBEREICH
Artikel 1
Geltungsbereich
Mit dieser Verordnung wird Folgendes festgelegt:
(1)
Vorschriften zur Ergänzung der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 im Hinblick auf Folgendes:
a)
Junglandwirte,
b)
Austausch- und Besuchsprogramme für land- und forstwirtschaftliche Betriebe,
c)
Qualitätsregelungen - Absatzförderung,
d)
Entwicklung der landwirtschaftlichen Betriebe und sonstiger Unternehmen,
e)
Aufforstung und Anlage von Wäldern,
f)
Agrarumwelt- und Klimamaßnahmen,
g)
Erhaltung von genetischen Ressourcen in der Land- und Forstwirtschaft,
h)
Ausschluss von Doppelfinanzierung,
i)
Tierschutz,
j)
Zusammenarbeit,
k)
Darlehen zu Marktbedingungen für Fonds auf Gegenseitigkeit,
l)
Investitionen,
m)
Umwandlung oder Anpassung von Verpflichtungen,
n)
erweiterte oder neue Verpflichtungen;
(2)
besondere Übergangsvorschriften zur Festlegung der Bedingungen, unter denen die von der Kommission im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 oder im Falle Kroatiens im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1085/2006 genehmigte Förderung in die gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 vorgesehene Förderung, einschließlich - im Falle Kroatiens - für technische Hilfe, einbezogen werden kann.
KAPITEL II
ERGÄNZENDE VORSCHRIFTEN FÜR MASSNAHMEN ZUR ENTWICKLUNG DES LÄNDLICHEN RAUMS
Artikel 2
Junglandwirte
1. Für Junglandwirte im Sinne von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe n der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013, die sich nicht als alleinige Inhaber eines Betriebs - unabhängig von dessen Rechtsform - niederlassen, wenden die Mitgliedstaaten von ihnen festzulegende besondere Förderbedingungen an. Diese Bedingungen entsprechen denen, die bei der Niederlassung von Junglandwirten als alleinige Betriebsinhaber zu erfüllen sind. In allen Fällen haben die Junglandwirte die Verfügungsgewalt über den Betrieb.
2. Betrifft der Förderantrag einen Betrieb im Eigentum einer juristischen Person, so muss ein Junglandwirt im Sinne von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe n der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 die juristische Person wirksam und langfristig in Bezug auf die Entscheidungen zur Betriebsführung, zu Gewinnen und finanziellen Risiken kontrollieren. Sind mehrere natürliche Personen, einschließlich Personen, die keine Junglandwirte sind, am Kapital oder der Betriebsführung der juristischen Person beteiligt, so muss der Junglandwirt in der Lage sein, diese wirksame und langfristige Kontrolle allein oder gemeinschaftlich mit anderen Landwirten auszuüben.
Wird eine juristische Person allein oder gemeinschaftlich von einer anderen juristischen Person kontrolliert, so gelten die Anforderungen nach Unterabsatz 1 für jede natürliche Person, die die Kontrolle über diese andere juristische Person ausübt.
3. Zum Zeitpunkt der Beantragung einer Förderung im Rahmen der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 müssen alle Elemente der Definition des Begriffs „Junglandwirt“ in Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe n der genannten Verordnung erfüllt sein. Für die Erfüllung der im Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum genannten Bedingung der beruflichen Qualifikation kann dem Begünstigten jedoch eine Frist von höchstens 36 Monaten ab dem Zeitpunkt des Einzelbeschlusses über die Gewährung der Förderung eingeräumt werden.
Artikel 3
Austausch- und Besuchsprogramme für land- und forstwirtschaftliche Betriebe
Die Mitgliedstaaten legen die Dauer und den Inhalt der Regelungen für den kurzzeitigen Austausch des land- und forstwirtschaftlichen Managements sowie den Besuch land- und forstwirtschaftlicher Betriebe gemäß Artikel 14 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 in ihren Entwicklungsprogrammen für den ländlichen Raum fest. Solche Regelungen und Besuche stehen vor allem im Zeichen nachhaltiger land- und forstwirtschaftlicher Methoden und/oder Techniken, der Diversifizierung landwirtschaftlicher Betriebe, der Teilnahme von Betrieben an kurzen Versorgungsketten, der Entwicklung neuer Geschäftsmöglichkeiten und neuer Technologien sowie der Stärkung der Widerstandsfähigkeit der Wälder.
Artikel 4
Qualitätsregelungen - Absatzförderung
(1) Erzeugergemeinschaften, die im Rahmen von Artikel 16 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 eine Förderung erhalten, sind Organisationen gleich welcher Rechtsform, in denen Wirtschaftsteilnehmer zusammengeschlossen sind, die an einer Qualitätsregelung für Agrarerzeugnisse, Baumwolle oder Lebensmittel gemäß Artikel 16 Absatz 1 der genannten Verordnung für ein bestimmtes unter eine dieser Regelungen fallendes Erzeugnis teilnehmen.
(2) Die Maßnahmenarten, die für eine Förderung gemäß Artikel 16 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 in Betracht kommen, haben folgende Merkmale:
a)
Sie sollen die Verbraucher zum Kauf von Erzeugnissen motivieren, die unter die in Artikel 16 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 genannten Qualitätsregelungen für Agrarerzeugnisse, Baumwolle oder Lebensmittel fallen, wobei für die Teilnahme an diesen Regelungen im Rahmen des Entwicklungsprogramms für den ländlichen Raum eine Förderung gewährt wird, und
b)
sie stellen die besonderen Eigenschaften oder Vorzüge der betreffenden Erzeugnisse vor allem in Bezug auf Qualität, besondere Produktionsverfahren, Einhaltung hoher Tierschutzstandards und Umweltschutz im Zusammenhang mit der betreffenden Qualitätsregelung heraus.
(3) Förderfähige Maßnahmen dürfen nicht zum Verbrauch bestimmter Erzeugnisse aufgrund ihres Ursprungs anregen, ausgenommen Erzeugnisse, die unter die Qualitätsregelungen von Titel II der Verordnung (EU) Nr. 1151/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates (10), Kapitel III der Verordnung (EG) Nr. 110/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates (11), Kapitel III der Verordnung (EU) Nr. 251/2014 des Europäischen Parlaments und des Rates (12) sowie Teil II Titel II Kapitel I Abschnitt 2 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (13) hinsichtlich Wein fallen. Der Ursprung des Erzeugnisses darf angegeben werden, sofern dieser Hinweis der Hauptaussage zu dem Erzeugnis untergeordnet ist.
(4) Für Informations- und Absatzförderungsmaßnahmen, die Handelsmarken betreffen, wird keine Förderung gemäß Artikel 16 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 gewährt.
Artikel 5
Entwicklung der landwirtschaftlichen Betriebe und sonstiger Unternehmen
(1) Der in Artikel 19 Absatz 4 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 genannte Geschäftsplan beschreibt zumindest Folgendes:
a)
Im Falle von Existenzgründungsbeihilfen für Junglandwirte:
i)
die Ausgangssituation des landwirtschaftlichen Betriebs;
ii)
Zwischen- und Endziele im Hinblick auf die Entwicklung der Tätigkeiten des landwirtschaftlichen Betriebs;
iii)
Einzelheiten zu den Maßnahmen, einschließlich Maßnahmen für ökologische Nachhaltigkeit und Ressourceneffizienz, die für die Entwicklung der Tätigkeiten des landwirtschaftlichen Betriebs erforderlich sind (z. B. Investitionen, Ausbildungsmaßnahmen, Beratungsdienste);
b)
im Falle von Existenzgründungsbeihilfen für nichtlandwirtschaftliche Tätigkeiten in ländlichen Gebieten:
i)
die wirtschaftliche Ausgangssituation der Person oder des Kleinst- oder kleinen Unternehmens, die bzw. das eine Förderung beantragt;
ii)
Zwischen- und Endziele im Hinblick auf die Entwicklung neuer Tätigkeiten der Person oder des landwirtschaftlichen Betriebs oder des Kleinst- oder kleinen Unternehmens;
iii)
Einzelheiten zu den Maßnahmen, die für die Entwicklung der Tätigkeiten der Person oder des landwirtschaftlichen Betriebs oder des Kleinst- oder kleinen Unternehmens erforderlich sind (z. B. Investitionen, Ausbildungsmaßnahmen, Beratungsdienste);
c)
im Falle von Existenzgründungsbeihilfen für die Entwicklung kleiner landwirtschaftlicher Betriebe:
i)
die Ausgangssituation des landwirtschaftlichen Betriebs und
ii)
Einzelheiten zu den Maßnahmen, einschließlich Maßnahmen für ökologische Nachhaltigkeit und Ressourceneffizienz, die zur Erreichung der wirtschaftlichen Lebensfähigkeit beitragen können (z. B. Investitionen, Ausbildung, Zusammenarbeit).
(2) Die Mitgliedstaaten setzen die Grenzen gemäß Artikel 19 Absatz 4 Unterabsatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 auf der Grundlage des Produktionspotenzials des landwirtschaftlichen Betriebs, gemessen in Standardoutput gemäß Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 1242/2008 der Kommission (14), oder einer gleichwertigen Grundlage fest.
Artikel 6
Aufforstung und Anlage von Wäldern
Für die Aufforstung und Anlage von Wäldern gemäß Artikel 22 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 gelten folgende Mindestumweltanforderungen:
a)
Bei der Auswahl der anzupflanzenden Arten, der Flächen und der anzuwendenden Methoden werden eine ungeeignete Aufforstung von empfindlichen Lebensräumen wie Torfmooren und Feuchtgebieten sowie negative Auswirkungen auf Gebiete von hohem ökologischen Wert, einschließlich Gebiete, in denen Landbewirtschaftung mit hohem Naturwert betrieben wird, vermieden. In ausgewiesenen Natura-2000-Gebieten gemäß der Richtlinie 92/43/EWG des Rates (15) und der Richtlinie 2009/147/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (16) sind nur Aufforstungsmaßnahmen gestattet, die mit den Bewirtschaftungszielen für die betreffenden Gebiete übereinstimmen und von der für die Umsetzung von Natura 2000 zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats genehmigt wurden.
b)
Bei der Auswahl der Arten, Sorten, Ökotypen und der Herkunft von Bäumen ist der notwendigen Widerstandsfähigkeit gegenüber dem Klimawandel und Naturkatastrophen sowie den biotischen, pedologischen und hydrologischen Gegebenheiten in dem betreffenden Gebiet und dem potenziellen invasiven Charakter der Arten unter den von den Mitgliedstaaten umschriebenen lokalen Bedingungen Rechnung zu tragen. Der Begünstigte ist verpflichtet, den Wald zumindest während des Zeitraums zu schützen und zu pflegen, für den die Prämie zum Ausgleich landwirtschaftlicher Einkommensverluste und der Bewirtschaftungskosten gezahlt wird. Dies umfasst Pflegemaßnahmen und gegebenenfalls Durchforstungs- oder Weidemaßnahmen im Hinblick auf die künftige Entwicklung der Wälder und zur Regulierung der Konkurrenz durch krautige Vegetation sowie zur Vermeidung der Ansammlung von Brände begünstigendem Unterholz. Die Mitgliedstaaten legen eine Mindest- und Höchstdauer fest, die für das Fällen von schnellwachsenden Arten einzuhalten ist. Die Mindestdauer darf nicht weniger als 8 Jahre und die Höchstdauer nicht mehr als 20 Jahre betragen.
c)
In Fällen, in denen wegen schwieriger Umwelt- und Klimabedingungen, einschließlich von Umweltschäden, nicht davon ausgegangen werden kann, dass durch die Anpflanzung mehrjähriger holziger Arten die in den geltenden nationalen Rechtsvorschriften festgelegte Bewaldungsdichte erreicht wird, können die Mitgliedstaaten gestatten, dass die Begünstigten eine Vegetationsdecke aus anderen Gehölzpflanzen anlegen und bewirtschaften. Der Begünstigte muss für die Pflege und den Schutz dasselbe Niveau wie bei Wäldern gewährleisten.
d)
Im Fall von Aufforstungsmaßnahmen, bei denen die Größe der entstandenen Wälder einen bestimmten von den Mitgliedstaaten festzulegenden Schwellenwert überschreitet, besteht die Aufforstung aus
i)
der ausschließlichen Anpflanzung ökologisch angepasster Arten und/oder klimaresistenter Arten in der biogeografischen Region, von denen einer Bewertung der Auswirkungen zufolge keine Gefahr für die Biodiversität und Ökosystemdienstleistungen ausgeht und die keine nachteiligen Auswirkungen auf die menschliche Gesundheit haben, oder
ii)
der Anpflanzung von Mischbeständen mit
-
mindestens 10 % Laubbäumen pro Waldfläche oder
-
mindestens drei Baumarten oder -sorten, wobei der Anteil der am wenigsten vorkommenden Baumart oder -sorte mindestens 10 % der Waldfläche ausmacht.
Artikel 7
Agrarumwelt- und Klimamaßnahmen
(1) Die Agrarumwelt- und Klimaverpflichtungen gemäß Artikel 28 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 zur Extensivierung der Tierhaltung müssen mindestens folgende Bedingungen erfüllen:
a)
Die gesamte Weidefläche des Betriebs wird so bewirtschaftet und gepflegt, dass eine Über- und Unterweidung vermieden wird;
b)
es wird eine Besatzdichte festgesetzt, wobei sämtliches Weidevieh, das auf dem landwirtschaftlichen Betrieb gehalten wird, oder - im Fall einer Verpflichtung zur Verringerung der Nährstoffauswaschung - der gesamte auf dem landwirtschaftlichen Betrieb gehaltene Viehbestand, der für die jeweilige Verpflichtung von Bedeutung ist, zu berücksichtigen ist.
(2) Die Agrarumwelt- und Klimaverpflichtungen gemäß Artikel 28 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 zur Züchtung lokaler Rassen, bei denen die Gefahr besteht, dass sie der landwirtschaftlichen Nutzung verlorengehen, oder zur Erhaltung pflanzengenetischer Ressourcen, die von genetischer Erosion bedroht sind, umfassen folgende Auflagen:
a)
Aufzucht von Nutztieren lokaler, von der Aufgabe der Nutzung bedrohter Landrassen, die genetisch an ein oder mehrere traditionelle Erzeugungssysteme oder -umgebungen angepasst sind, oder
b)
Erhaltung pflanzengenetischer Ressourcen, die von Natur aus an die lokalen und regionalen Bedingungen angepasst und von genetischer Erosion bedroht sind.
Die folgenden Arten von landwirtschaftlichen Nutztieren kommen für eine Förderung in Betracht:
a)
Rinder;
b)
Schafe;
c)
Ziegen;
d)
Equiden;
e)
Schweine;
f)
Vögel.
(3) Als von der Aufgabe der Nutzung bedroht gelten Landrassen, bei denen folgende Bedingungen erfüllt sind:
a)
die Zahl der weiblichen Zuchttiere ist auf nationaler Ebene erfasst;
b)
die Anzahl der Tiere und der Gefährdungsstatus der aufgeführten Rassen sind von einer ordnungsgemäß anerkannten einschlägigen wissenschaftlichen Stelle bestätigt;
c)
eine amtlich anerkannte technische Einrichtung führt das Zuchtbuch der betreffenden Rasse;
d)
die betreffenden Einrichtungen müssen über die nötige Kompetenz und Sachkenntnis verfügen, um Tiere der von der Nutzungsaufgabe bedrohten Rassen zu identifizieren.
Die Informationen, aus denen die Erfüllung dieser Bedingungen ersichtlich ist, werden auch in die Entwicklungsprogramme für den ländlichen Raum aufgenommen.
(4) Pflanzengenetische Ressourcen gelten als von genetischer Erosion bedroht, sofern im Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum ausreichende Nachweise der genetischen Erosion auf der Grundlage wissenschaftlicher Ergebnisse und Indikatoren für den Rückgang der Landsorten/lokalen alten Sorten, der Vielfalt der Population und gegebenenfalls auch für Änderungen der vorherrschende landwirtschaftliche Praxis auf lokaler Ebene enthalten sind.
(5) Tätigkeiten im Rahmen der Agrarumwelt- und Klimaverpflichtungen gemäß den Absätzen 1 bis 4 des vorliegenden Artikels kommen für die Förderung gemäß Artikel 28 Absatz 9 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 nicht in Betracht.
Artikel 8
Erhaltung der genetischen Ressourcen in der Landwirt- und Forstwirtschaft
(1) Für die Zwecke dieses Artikels gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a) „In-situ-Erhaltung“ in der Landwirtschaft: die Erhaltung von genetischem Material in Ökosystemen und natürlichen Lebensräumen sowie die Bewahrung und Wiederherstellung lebensfähiger Populationen von domestizierten und wildlebenden Arten in ihrer natürlichen Umgebung und - im Fall domestizierter oder gezüchteter Arten - in der landwirtschaftlich genutzten Umgebung, in der sie ihre besonderen Eigenschaften entwickelt haben;
b) „In-situ-Erhaltung“ in der Forstwirtschaft: die Erhaltung von genetischem Material in Ökosystemen und natürlichen Lebensräumen sowie die Bewahrung und Wiederherstellung lebensfähiger Populationen von Arten in ihrer natürlichen Umgebung;
c) „On-farm-Erhaltung“: In-situ-Erhaltung und -Entwicklung in land- oder forstwirtschaftlichen Betrieben;
d) „Ex-situ-Erhaltung“: die Erhaltung von genetischen Ressourcen für die Land- oder Forstwirtschaft außerhalb ihres natürlichen Lebensraums;
e) „Ex-situ-Sammlung“: die Sammlung von genetischen Ressourcen für die Land- oder Forstwirtschaft, die außerhalb ihres natürlichen Lebensraums aufbewahrt werden.
(2) Die Maßnahmen zur Erhaltung der genetischen Ressourcen in der Land- und Forstwirtschaft, die für eine Förderung gemäß Artikel 28 Absatz 9 und Artikel 34 Absatz 4 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 in Betracht kommen, umfassen Folgendes:
a)
gezielte Aktionen: Aktionen zur Förderung der In-situ- und Ex-situ-Erhaltung, Charakterisierung, Sammlung und Nutzung genetischer Ressourcen in der Land- und Forstwirtschaft, einschließlich der Erstellung von Online-Verzeichnissen der zurzeit in situ erhaltenen Genressourcen (einschließlich Maßnahmen zur On-farm-Erhaltung) und von Online-Verzeichnissen der Ex-situ-Sammlungen und Datenbanken;
b)
konzertierte Aktionen: Aktionen zur Förderung des Austauschs von Informationen über die Erhaltung, Charakterisierung, Sammlung und Nutzung genetischer Ressourcen in der Land- und Forstwirtschaft der Union zwischen den zuständigen Einrichtungen in den Mitgliedstaaten;
c)
flankierende Maßnahmen: Informations-, Verbreitungs- und Beratungsmaßnahmen unter Einbeziehung von Nichtregierungsorganisationen und sonstigen Beteiligten, Schulungen und die Vorbereitung von technischen Berichten.
Artikel 9
Ausschluss der Doppelfinanzierung von dem Klima- und Umweltschutz förderlichen Landbewirtschaftungsmethoden oder gleichwertigen Methoden
(1) Für die Zwecke der Förderung gemäß Artikel 28 Absatz 6, Artikel 29 Absatz 4 und Artikel 30 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 werden bei der Berechnung der Zahlungen nur die zusätzlichen Kosten und/oder Einkommensverluste infolge der eingegangenen Verpflichtungen, die über die einschlägigen verbindlichen Methoden gemäß Artikel 43 der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 hinausgehen, berücksichtigt.
(2) Wird eine Agrarumwelt- oder Klimaverpflichtung gemäß Artikel 28 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 für die Methoden gemäß Anhang IX Abschnitt I Nummern 3 und 4 und Abschnitt III Nummer 7 der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 und für weitere dem genannten Anhang hinzugefügte Methoden im Einklang mit Artikel 43 Absatz 8 der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 als gleichwertig mit einer oder mehreren der Methoden gemäß Artikel 43 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 mitgeteilt, so wird die Zahlung für die Agrarumwelt- oder Klimaverpflichtung gemäß Artikel 28 Absatz 6 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 im Einklang mit Artikel 43 Absatz 12 Buchstabe c der Verordnung (EU) Nr. 1307/2013 um einen Pauschalbetrag in Höhe eines Teils der Ökologisierungszahlung in dem betreffenden Mitgliedstaat oder der betreffenden Region gekürzt.
Artikel 10
Tierschutz
Die gemäß Artikel 33 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 für eine Förderung in Betracht kommenden Tierschutzverpflichtungen müssen verbesserte Standards in mindestens einem der folgenden Bereiche bieten:
a)
auf die natürlichen Bedürfnisse der Tiere abgestimmte Wasser- und Futterversorgung und Pflege;
b)
Haltungsbedingungen wie höheres Platzangebot, Bodenbeläge, Einstreu, natürliche Beleuchtung;
c)
Zugang zu Auslauf im Freien;
d)
Vermeidung von Verstümmelung und/oder Kastration der Tiere oder Verwendung von Betäubungsmitteln, schmerzstillenden Mitteln und entzündungshemmenden Arzneimitteln oder Immunokastration in den Fällen, in denen die Verstümmelung oder Kastration der Tiere erforderlich ist.
Artikel 11
Zusammenarbeit
(1) Die Förderung der Schaffung und Entwicklung kurzer Versorgungsketten gemäß Artikel 35 Absatz 2 Buchstabe d der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 wird nur für Versorgungsketten mit höchstens einem zwischengeschalteten Akteur zwischen Erzeugern und Verbrauchern gewährt.
(2) Die Förderung für die Schaffung und Entwicklung lokaler Märkte gemäß Artikel 35 Absatz 2 Buchstabe d der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 wird für Märkte gewährt, für die
a)
im Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum festgelegt wird, in welchem Kilometerumkreis um den Betrieb, aus dem das Erzeugnis stammt, die Verarbeitung und der Verkauf an den Endverbraucher stattfinden müssen oder
b)
im Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum eine überzeugende alternative Abgrenzung festgelegt ist.
(3) Für die Zwecke der gemäß Artikel 35 Absatz 2 Buchstabe c der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 geförderten Tätigkeiten gilt als „kleiner Wirtschaftsteilnehmer“ ein Kleinstunternehmen gemäß der Empfehlung 2003/361/EG (17) oder eine natürliche Person, die zum Zeitpunkt der Antragstellung keine wirtschaftliche Tätigkeit ausübt.
(4) Absatzförderungsmaßnahmen gemäß Artikel 35 Absatz 2 Buchstabe e der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 sind nur im Rahmen kurzer Versorgungsketten und lokaler Märkte förderfähig, die die Anforderungen gemäß den Absätzen 1 und 2 des vorliegenden Artikels erfüllen.
Artikel 12
Darlehen zu Marktbedingungen für Fonds auf Gegenseitigkeit
Stammen die Mittel für die finanziellen Entschädigungen, die von den Fonds auf Gegenseitigkeit gemäß den Artikeln 38 und 39 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 zu zahlen sind, aus einem Darlehen zu Marktbedingungen, so beträgt die Laufzeit des Darlehens ein bis fünf Jahre.
Artikel 13
Investitionen
Für die Zwecke von Artikel 45 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 gelten folgende Bestimmungen:
a)
Im Fall von Leasingverträgen sind andere Kosten im Zusammenhang mit dem Leasingvertrag, wie die Gewinnspanne des Leasinggebers, Zinskosten der Refinanzierung, Gemeinkosten oder Versicherungskosten keine förderfähigen Ausgaben.
b)
Die Mitgliedstaaten legen in ihren Entwicklungsprogrammen für den ländlichen Raum die Bedingungen fest, unter denen der Kauf von gebrauchten Anlagen als förderfähige Ausgabe angesehen werden kann.
c)
Die Mitgliedstaaten schreiben vor, dass bei geförderten Investitionen in Infrastrukturen für erneuerbare Energien, die Energie verbrauchen oder produzieren, etwaige Mindestnormen für Energieeffizienz, die auf nationaler Ebene bestehen, einzuhalten sind.
d)
Investitionen in Anlagen, deren Hauptzweck die Elektrizitätserzeugung aus Biomasse ist, sind nicht förderfähig, es sei denn, ein von den Mitgliedstaaten festzulegender Mindestanteil der Wärmeenergie wird genutzt.
e)
Die Mitgliedstaaten legen für die verschiedenen Arten von Anlagen Höchstwerte für die Anteile an Getreide und sonstigen stärkehaltigen Pflanzen, Zuckerpflanzen und Ölpflanzen fest, die für die Herstellung von Bioenergie, einschließlich Biokraftstoffen, verwendet werden. Die Förderung von Bioenergievorhaben ist auf Bioenergie begrenzt, die die in den Rechtsvorschriften der Union, einschließlich Artikel 17 Absätze 2 und 6 der Richtlinie 2009/28/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (18), festgelegten Nachhaltigkeitskriterien erfüllt. In diesem Zusammenhang wird im Rahmen der strategischen Umweltprüfung für das Programm zur Entwicklung des ländlichen Raums eine allgemeine Prüfung vorgenommen.
Artikel 14
Umwandlung oder Anpassung von Verpflichtungen
(1) Die Mitgliedstaaten können genehmigen, dass eine Verpflichtung gemäß Artikel 28, 29, 33 oder 34 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 während des laufenden Verpflichtungszeitraums in eine andere Verpflichtung umgewandelt wird, sofern folgende Voraussetzungen erfüllt sind:
a)
Die Umwandlung bringt erhebliche Vorteile für die Umwelt oder den Tierschutz mit sich;
b)
die bereits eingegangene Verpflichtung wird wesentlich erweitert;
c)
die betreffenden Verpflichtungen sind in dem genehmigten Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum enthalten.
Eine neue Verpflichtung wird für den gesamten, in der betreffenden Maßnahme genannten Zeitraum eingegangen, unabhängig vom Zeitraum, in dem die ursprüngliche Verpflichtung bereits umgesetzt wurde.
(2) Die Mitgliedstaaten können genehmigen, dass Verpflichtungen gemäß Artikel 28, 29, 33 und 34 der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 während des betreffenden Verpflichtungszeitraums angepasst werden, sofern eine solche Anpassung im Rahmen des genehmigten Entwicklungsprogramms für den ländlichen Raum möglich und mit Blick auf die Zielsetzungen der ursprünglichen Verpflichtung hinreichend begründet ist.
Der Begünstigte erfüllt die angepasste Verpflichtung während der restlichen Laufzeit der ursprünglichen Verpflichtung.
Solche Anpassungen können auch in der Verlängerung der Laufzeit der Verpflichtung bestehen.
Artikel 15
Situationen, in denen keine Rückzahlung gefordert wird
(1) Vergrößert ein Begünstigter während der Laufzeit der als Voraussetzung für die Gewährung der Förderung eingegangenen Verpflichtung seine Betriebsfläche, so kann der Mitgliedstaat vorsehen, dass die zusätzliche Fläche für den restlichen Verpflichtungszeitraum in die Verpflichtung einbezogen oder die ursprüngliche Verpflichtung des Begünstigten durch eine neue Verpflichtung ersetzt wird. Das gleiche gilt in Fällen, in denen die in eine Verpflichtung einbezogenen Flächen innerhalb des Betriebs vergrößert werden.
(2) Die Ausdehnung der Verpflichtung auf zusätzliche Flächen gemäß Absatz 1 ist nur unter folgenden Bedingungen möglich:
a)
Sie dient den Umweltzielen der Verpflichtung;
b)
sie ist durch die Art der Verpflichtung, die Länge des restlichen Zeitraums und die Größe der zusätzlichen Fläche gerechtfertigt;
c)
sie beeinträchtigt nicht die wirksame Überprüfung der Einhaltung der Gewährungsvoraussetzungen.
Die ursprüngliche Laufzeit der Verpflichtung wird eingehalten.
(3) Eine bestehende Verpflichtung kann gemäß Absatz 1 durch eine neue Verpflichtung ersetzt werden, sofern die neue Verpflichtung für die gesamte Fläche eingegangen wird und Bedingungen umfasst, die mindestens genauso strikt sind wie die der ursprünglichen Verpflichtung.
Wird die ursprüngliche Verpflichtung durch eine neue ersetzt, so wird die neue Verpflichtung für den gesamten, in der betreffenden Maßnahme genannten Zeitraum eingegangen, unabhängig vom Zeitraum, in dem die ursprüngliche Verpflichtung bereits umgesetzt wurde.
KAPITEL III
ÜBERGANGSBESTIMMUNGEN
Artikel 16
Förderfähigkeit von Ausgaben
(1) Ausgaben im Zusammenhang mit rechtlichen Verpflichtungen, die gegenüber Begünstigten im Programmplanungszeitraum 2007-2013 im Rahmen der Maßnahmen gemäß den Artikeln 52 und 63 der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 eingegangen wurden, kommen im Programmplanungszeitraum 2014-2020 in folgenden Fällen für einen Beitrag des ELER in Betracht:
a)
bei zwischen dem 1. Januar 2014 und dem 31. Dezember 2015 zu leistenden Zahlungen, wenn die Mittelzuweisung für die betreffende Maßnahme des jeweiligen Programms gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 bereits ausgeschöpft ist;
b)
bei nach dem 31. Dezember 2015 zu leistenden Zahlungen.
(2) Die Ausgaben gemäß Absatz 1 kommen im Programmplanungszeitraum 2014-2020 unter folgenden Bedingungen für eine Beteiligung des ELER in Betracht:
a)
Diese Ausgaben sind im jeweiligen Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum des Programmplanungszeitraums 2014-2020 vorgesehen;
b)
der Beitragssatz des ELER zur Finanzierung der entsprechenden Maßnahme im Rahmen der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 entsprechend Anhang I der vorliegenden Verordnung findet Anwendung;
c)
die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die entsprechenden Übergangsmaßnahmen in ihren Verwaltungs- und Kontrollsystemen klar ausgewiesen werden.
Artikel 17
Kroatien
(1) Ausgaben im Zusammenhang mit rechtlichen Verpflichtungen, die von Kroatien gegenüber Begünstigten im Rahmen des Heranführungsinstruments IPARD für die Entwicklung des ländlichen Raums für Maßnahmen gemäß Artikel 171 Absatz 3 Buchstabe b und Absatz 4 Buchstaben a und b der Verordnung (EG) Nr. 718/2007 der Kommission (19) eingegangen wurden, kommen im Programmplanungszeitraum 2014-2020 in folgenden Fällen für einen Beitrag des ELER in Betracht:
a)
bei zwischen dem 1. Januar 2014 und dem 31. Dezember 2016 zu leistenden Zahlungen, wenn die Mittelzuweisung für die betreffende Maßnahme des jeweiligen Programms gemäß der Verordnung (EG) Nr. 718/2007 bereits ausgeschöpft ist;
b)
bei nach dem 31. Dezember 2016 zu leistenden Zahlungen.
(2) Die Ausgaben gemäß Absatz 1 kommen im Programmplanungszeitraum 2014-2020 unter folgenden Bedingungen für eine Beteiligung des ELER in Betracht:
a)
Diese Ausgaben sind im Entwicklungsprogramm für den ländlichen Raum des Programmplanungszeitraums 2014-2020 vorgesehen;
b)
der Beitragssatz des ELER zur Finanzierung der entsprechenden Maßnahme im Rahmen der Verordnung (EU) Nr. 1305/2013 entsprechend Anhang II der vorliegenden Verordnung findet Anwendung;
c)
Kroatien stellt sicher, dass die entsprechenden Übergangsmaßnahmen in seinen Verwaltungs- und Kontrollsystemen klar ausgewiesen werden.
(3) Nach dem 31. Dezember 2013 getätigte Ausgaben für Maßnahmen, die zum Abschluss des IPARD-Programms und für die Ex-post-Evaluierung gemäß Artikel 191 der Verordnung (EG) Nr. 718/2007 dienen, kommen im Programmplanungszeitraum 2014-2020 im Rahmen der Komponente technische Hilfe des Programms für eine Förderung des ELER in Betracht, sofern das Programm eine diese Ausgaben betreffende Bestimmung enthält.
Artikel 18
Ex-post-Bewertung
(1) Der Bericht über die Ex-post-Bewertung gemäß Artikel 86 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 ist der Kommission bis zum 31. Dezember 2016 zu übermitteln.
(2) Die Zusammenfassung der Ex-post-Bewertungen gemäß Artikel 87 der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 ist bis spätestens 31. Dezember 2017 fertigzustellen.
KAPITEL IV
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 19
Aufhebung
Die Verordnung (EG) Nr. 1974/2006 wird aufgehoben.
Sie gilt weiterhin für Vorhaben, die gemäß von der Kommission im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1698/2005 vor dem 1. Januar 2014 genehmigten Programmen durchgeführt werden.
Artikel 20
Inkrafttreten und Geltungsbeginn
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt mit Wirkung vom 1. Januar 2014.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 11. März 2014