PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 208/2013
ze dne 11. března 2013
o požadavcích na sledovatelnost u klíčků a semen určených k produkci klíčků
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (1), a zejména na čl. 18 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví obecné zásady použitelné obecně pro potraviny a krmiva, zvláště pak pro bezpečnost potravin a krmiv, a to na úrovni Unie a na vnitrostátní úrovni. Článek 18 uvedeného nařízení stanoví, že ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce musí být zajištěna sledovatelnost potravin, krmiv, zvířat určených k produkci potravin a jakékoli jiné látky, která je určena k přimísení do potraviny nebo krmiva nebo u níž se předpokládá, že do nich bude přimísena.
(2)
Uvedený článek rovněž stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí být schopni identifikovat každou osobu, která jim dodala potravinu, a zavedou systémy a postupy umožňující identifikovat podniky, kterým byly dodány jejich výrobky. Uvedené informace se na požádání poskytují příslušnému orgánu.
(3)
Jako nejpravděpodobnější původ ohnisek Shiga toxin produkujících E. coli v květnu 2011 byla následně určena konzumace klíčků.
(4)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“) přijal dne 20. října 2011 vědecké stanovisko o riziku, které představují Shiga toxin produkující Escherichia coli (STEC) a jiné patogenní bakterie v semenech a naklíčených semenech (2). Ve svém stanovisku dospěl EFSA k závěru, že nejpravděpodobnějším prvotním zdrojem nákazy v souvislosti s klíčky je kontaminace suchých semen bakteriálními patogeny. Kromě toho se ve stanovisku uvádí, že díky vysoké vlhkosti a příznivé teplotě během klíčení se bakteriální patogeny přítomné na suchých semenech dokáží v průběhu klíčení rozmnožit, a tím vznikne riziko pro veřejné zdraví.
(5)
Sledovatelnost je nástroj, který účinně zajišťuje bezpečnost potravin, jelikož umožňuje sledovat potraviny ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce a rychle reagovat v případě ohnisek nákaz vyvolaných původcem v potravinách. Zejména sledovatelnost u určitých potravin jiného než živočišného původu může napomoci k odstranění nebezpečných potravin z trhu, a tím k ochraně spotřebitelů.
(6)
Aby se zajistila sledovatelnost podle článku 18 nařízení (ES) č. 178/2002, měla by být vždy k dispozici jména a adresy jak provozovatele potravinářského podniku, který klíčky nebo semena určená k produkci klíčků dodává, tak provozovatele potravinářského podniku, kterému byla taková semena nebo klíčky dodány. Tento požadavek se zakládá na přístupu „jeden krok zpět - jeden krok vpřed“, který předpokládá, že provozovatelé potravinářských podniků používají systém, který jim umožňuje identifikovat jejich přímého dodavatele (přímé dodavatele) a jejich přímého zákazníka (přímé zákazníky), s výjimkou případu, kdy se jedná o konečné spotřebitele.
(7)
Podmínky produkce klíčků mohou představovat potenciálně závažné riziko pro veřejné zdraví, jelikož v jejich důsledku může dojít k významnému rozmnožení patogenů v potravinách. V případě ohniska nákazy vyvolané původcem v potravinách a související s konzumací klíčků má proto rychlé vysledování dotčených komodit zásadní význam, aby bylo možné omezit dopad takového ohniska na veřejné zdraví.
(8)
Kromě toho je obchod se semeny určenými k produkci klíčků velmi rozšířený, a proto je potřeba sledovatelnosti čím dál naléhavější.
(9)
V tomto nařízení by proto měla být stanovena zvláštní pravidla pro sledovatelnost u klíčků a semen určených k produkci klíčků.
(10)
Zejména je vhodné stanovit požadavek, aby provozovatelé potravinářských podniků poskytovali dodatečné informace o objemu nebo množství těchto semen nebo klíčků, datu odeslání spolu s identifikací šarže a podrobný popis těchto semen nebo klíčků.
(11)
Aby se snížila administrativní zátěž pro provozovatele potravinářských podniků, je vhodné umožnit flexibilitu, pokud jde o formát, který mají provozovatelé potravinářských podniků používat pro uchovávání záznamů a předávání příslušných informací v rámci požadavků na sledovatelnost.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro sledovatelnost šarží:
i)
klíčků,
ii)
semen určených k produkci klíčků.
Toto nařízení se nepoužije na klíčky, které byly ošetřeny za účelem odstranění mikrobiologických nebezpečí v souladu s právními předpisy Evropské unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„klíčky“ se rozumí produkty získané naklíčením semen a jejich vývojem ve vodě nebo jiném médiu, sklizené před vytvořením pravých listů, které jsou určeny ke konzumaci celé včetně semene;
b)
„šarží“ se rozumí množství klíčků nebo semen určených k produkci klíčků s týmž taxonomickým názvem, odesílané ze stejného zařízení na stejné místo určení ve stejný den. Zásilku může tvořit jedna nebo více šarží. Avšak semena s jiným taxonomickým názvem, která jsou smísena v tomtéž obalu a jsou určena k tomu, aby byla naklíčena společně, a jejich klíčky se rovněž považují za jednu šarži.
Kromě toho se pro účely tohoto nařízení použije definice „zásilky“ podle článku 2 nařízení Komise (EU) č. 211/2013 (3).
Článek 3
Požadavky na sledovatelnost
1. Provozovatelé potravinářských podniků zajistí, aby byly ve všech fázích produkce, zpracování a distribuce zaznamenávány níže uvedené informace o šaržích semen určených k produkci klíčků nebo o šaržích klíčků. Provozovatel potravinářského podniku rovněž zajistí, aby byly informace nutné pro splnění těchto ustanovení předány provozovateli potravinářského podniku, kterému jsou uvedená semena nebo klíčky dodávány:
a)
přesný popis semen nebo klíčků včetně taxonomického názvu rostliny;
b)
objem nebo množství dodaných semen nebo klíčků;
c)
pokud jsou semena nebo klíčky odesílány od jiného provozovatele potravinářského podniku, jméno a adresa:
i)
provozovatele potravinářského podniku, který semena nebo klíčky odeslal,
ii)
odesílatele (vlastníka), pokud je jiný než provozovatel potravinářského podniku, který semena nebo klíčky odeslal;
d)
jméno a adresa provozovatele potravinářského podniku, kterému se semena nebo klíčky odesílají;
e)
jméno a adresa příjemce (vlastníka), pokud je jiný než provozovatel potravinářského podniku, kterému se semena nebo klíčky odesílají;
f)
případně odkaz identifikující zásilku;
g)
datum odeslání.
2. Informace uvedené v odstavci 1 mohou být zaznamenávány a předávány v jakékoli vhodné formě, pokud je provozovatel potravinářského podniku, kterému jsou semena nebo klíčky dodávány, může snadno vyhledat.
3. Provozovatelé potravinářských podniků musí předávat příslušné informace uvedené v odstavci 1 denně. Záznamy uvedené v odstavci 1 musí být denně aktualizovány a musí zůstat k dispozici po dostatečně dlouhou dobu poté, co byly klíčky podle předpokladu spotřebovány.
4. Provozovatel potravinářského podniku musí na požádání neprodleně poskytnout informace uvedené v odstavci 1 příslušnému orgánu.
Článek 4
Požadavky na sledovatelnost u dovážených semen a klíčků
1. Zásilky semen určených k produkci klíčků a zásilky klíčků musí být při dovozu do Unie doprovázeny osvědčením v souladu s článkem 3 nařízení (EU) č. 211/2013.
2. Provozovatel potravinářského podniku dovážející semena nebo klíčky musí uchovávat osvědčení uvedené v odstavci 1 po dostatečně dlouhou dobu poté, co byla semena nebo klíčky podle předpokladu spotřebovány.
3. Všichni provozovatelé potravinářských podniků manipulující s dováženými semeny určenými k produkci klíčků musí poskytnout kopie osvědčení uvedeného v odstavci 1 všem provozovatelům potravinářských podniků, kterým se tato semena odesílají, dokud uvedená semena nedorazí k producentovi klíčků.
Pokud jsou semena určená k produkci klíčků prodávána v balení pro maloobchodní prodej, musí všichni provozovatelé potravinářských podniků manipulující s dováženými semeny určenými k produkci klíčků poskytnout kopie osvědčení uvedeného v odstavci 1 všem provozovatelům potravinářských podniků, kterým se tato semena odesílají, dokud nejsou uvedená semena zabalena pro maloobchodní prodej.
Článek 5
Vstup v platnost a použití
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2013.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 208/2013 DER KOMMISSION
vom 11. März 2013
über die Anforderungen an die Rückverfolgbarkeit von Sprossen und von Samen zur Erzeugung von Sprossen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 28. Januar 2002 zur Festlegung der allgemeinen Grundsätze und Anforderungen des Lebensmittelrechts, zur Errichtung der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit und zur Festlegung von Verfahren zur Lebensmittelsicherheit (1), insbesondere auf Artikel 18 Absatz 5,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 sind die allgemeinen Grundsätze für Lebensmittel und Futtermittel im Allgemeinen und für die Lebensmittel- und Futtermittelsicherheit im Besonderen auf Unions- und auf einzelstaatlicher Ebene festgelegt. Nach Artikel 18 dieser Verordnung ist die Rückverfolgbarkeit von Lebensmitteln und Futtermitteln, von der Lebensmittelgewinnung dienenden Tieren und allen sonstigen Stoffen, die dazu bestimmt sind oder von denen erwartet werden kann, dass sie in einem Lebensmittel oder Futtermittel verarbeitet werden, in allen Produktions-, Verarbeitungs- und Vertriebsstufen sicherzustellen.
(2)
Nach diesem Artikel müssen die Lebensmittel- und Futtermittelunternehmer in der Lage sein, jede Person festzustellen, von der sie ein Lebensmittel erhalten haben, und sie müssen zudem Systeme und Verfahren zur Feststellung der anderen Unternehmen einrichten, an die ihre Erzeugnisse geliefert worden sind. Diese Informationen sind der zuständigen Behörde nach Aufforderung zur Verfügung zu stellen.
(3)
Im Mai 2011 kam es in der Europäischen Union zu Infektionen durch Shiga-Toxin bildende E. coli (STEC); als wahrscheinlichster Auslöser wurde der Verzehr von Sprossen ermittelt.
(4)
Am 20. Oktober 2011 nahm die Europäische Behörde für Lebensmittelsicherheit (EFSA) das Wissenschaftliche Gutachten über die Risiken durch Shiga-Toxin bildende Escherichia coli (STEC) und andere pathogene Bakterien in Samen und Keimlingen („Scientific Opinion on the risk posed by Shiga toxin-producing Escherichia coli (STEC) and other pathogenic bacteria in seeds and sprouted seeds“) (2) an. In diesem Gutachten kommt die EFSA zu dem Schluss, dass die mit Sprossen in Verbindung gebrachten Infektionen höchstwahrscheinlich durch eine Kontamination trockener Samen mit bakteriellen Erregern ausgelöst wurden. Weiterhin heißt es in dem Gutachten, dass sich die auf trockenen Samen vorhandenen bakteriellen Erreger infolge der hohen Feuchtigkeit und der günstigen Temperatur beim Keimen vermehren und dass sie zu einer Gefahr für die öffentliche Gesundheit werden können.
(5)
Mit der Rückverfolgbarkeit lässt sich die Sicherheit von Lebensmitteln wirksam gewährleisten, da ein Lebensmittel über alle Produktions-, Verarbeitungs- und Vertriebsstufen verfolgt werden kann, wodurch beim Auftreten von Krankheiten, die durch Lebensmittel übertragen werden, eine schnelle Reaktion möglich ist. Vor allem kann die Rückverfolgbarkeit bestimmter Lebensmitteln nichttierischen Ursprungs nützlich sein, damit unsichere Lebensmittel vom Markt entfernt und somit die Verbraucher geschützt werden.
(6)
Zur Gewährleistung der Rückverfolgbarkeit nach Artikel 18 der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 sollten Name und Anschrift der Lebensmittelunternehmer, welche die Sprossen oder Samen für die Sprossenerzeugung liefern, sowie der Lebensmittelunternehmer, an die solche Samen oder Sprossen geliefert wurden, stets zur Verfügung stehen. Diese Anforderung basiert auf dem Konzept „Ein Schritt zurück und ein Schritt vor“, nach dem Lebensmittelunternehmer über ein System verfügen müssen, mit dessen Hilfe sie ihre(n) unmittelbaren Lieferanten und ihre(n) unmittelbaren Kunden ermitteln können, außer wenn sie die Endverbraucher sind.
(7)
Die Bedingungen für die Sprossenerzeugung bergen potenziell ein hohes Gesundheitsrisiko, da es dabei zu einer starken Vermehrung von mit Lebensmitteln übertragbaren Krankheitserregern kommen kann. Bei einer Infektion, die mit dem Verzehr von Sprossen in Verbindung steht, müssen die betreffenden Erzeugnisse schnell rückzuverfolgen sein, damit Krankheitsfälle begrenzt werden können.
(8)
Der Handel mit Samen für die Sprossenerzeugung ist zudem weit verbreitet, wodurch eine Rückverfolgbarkeit noch zwingender ist.
(9)
Mit der vorliegenden Verordnung soll daher die Rückverfolgbarkeit von Sprossen und von Samen zur Sprossenerzeugung gezielt geregelt werden.
(10)
Insbesondere gilt es zu regeln, dass die Lebensmittelunternehmer zusätzliche Angaben zum Volumen bzw. zur Menge solcher Samen oder Sprossen, zum Versanddatum und zur Kennzeichnung der Partie machen und die Samen oder Sprossen ausführlich beschreiben.
(11)
Um den Verwaltungsaufwand für die Lebensmittelunternehmer zu senken, sollte es den Lebensmittelunternehmern freigestellt sein, in welchem Format sie Aufzeichnungen aufbewahren und die Informationen als Teil der Anforderungen an die Rückverfolgbarkeit übermitteln.
(12)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand
Diese Verordnung enthält Vorschriften zur Rückverfolgbarkeit von Partien von
i)
Sprossen,
ii)
Samen zur Erzeugung von Sprossen.
Diese Verordnung gilt nicht für Sprossen, die einer den Vorschriften der Europäischen Union entsprechenden Behandlung zur Beseitigung mikrobiologischer Gefahren unterzogen wurden.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Verordnung gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a) „Sprossen“: Produkt, das durch die Keimung von Samen und deren Entwicklung in Wasser oder einem anderen Medium entsteht, und das vor der Bildung vollständiger Laubblätter geerntet wird, um als Nahrungsmittel mit dem Samen verzehrt zu werden;
b) „Partie“: diejenige Menge von Sprossen oder von Samen für die Sprossenerzeugung mit derselben taxonomischen Bezeichnung, die am selben Tag von einem bestimmten Betrieb an einen anderen Betrieb versandt wird. Eine oder mehrere Partien bilden eine Sendung. Samen mit unterschiedlichen taxonomischen Bezeichnungen in derselben Verpackung, die zusammen keimen sollen, sowie die daraus entstehenden Sprossen werden ebenfalls als Partie betrachtet.
Für die Zwecke dieser Verordnung gilt zudem die Bestimmung des Begriffs „Sendung“ in Artikel 2 der Verordnung (EU) Nr. 211/2013 der Kommission (3).
Artikel 3
Anforderungen an die Rückverfolgbarkeit
(1) Die Lebensmittelunternehmer auf allen Stufen der Produktion, der Verarbeitung und des Vertriebs sorgen dafür, dass die folgenden Angaben über die Partien von Samen für die Sprossenerzeugung bzw. die Partien von Sprossen aufgezeichnet werden. Die Lebensmittelunternehmer sorgen auch dafür, dass die im Folgenden vorgeschriebenen Angaben zu dem Lebensmittelunternehmer gelangen, an den die Samen oder Sprossen geliefert werden:
a)
Eine genaue Beschreibung der Samen oder Sprossen mit taxonomischer Bezeichnung der Pflanze;
b)
Volumen bzw. Menge der gelieferten Samen oder Sprossen;
c)
bei Lieferung der Samen oder Sprossen durch einen anderen Lebensmittelunternehmer, Name und Anschrift
i)
des Lebensmittelunternehmers, von dem die Samen oder Sprossen versendet wurden,
ii)
des Versenders (Eigentümers), falls es sich dabei nicht um den Lebensmittelunternehmer handelt, von dem die Samen und Sprossen versendet wurden;
d)
Name und Anschrift des Lebensmittelunternehmers, an den die Samen oder Sprossen versendet werden;
e)
Name und Anschrift des Empfängers (Eigentümers), falls es sich dabei nicht um den Lebensmittelunternehmer handelt, an den die Samen und Sprossen versendet werden;
f)
eine Bezugsnummer zur Identifizierung der Partie, wenn zutreffend;
g)
das Versanddatum.
(2) Die Angaben nach Absatz 1 können in jeder geeigneten Form aufgezeichnet und übermittelt werden, sofern der Lebensmittelunternehmer, an den die Samen oder Sprossen geliefert werden, leicht darauf zugreifen kann.
(3) Die Lebensmittelunternehmer müssen die in Absatz 1 genannten Angaben täglich übermitteln. Die in Absatz 1 genannten Aufzeichnungen werden täglich aktualisiert und so lange bereit gehalten, bis davon ausgegangen werden kann, dass die Sprossen verzehrt wurden.
(4) Der Lebensmittelunternehmer stellt der zuständigen Behörde die Angaben nach Absatz 1 auf Anfrage unverzüglich zur Verfügung.
Artikel 4
Anforderungen an die Rückverfolgbarkeit der Einfuhren von Samen und Sprossen
(1) Bei der Einfuhr in die Union muss Sendungen von Samen für die Sprossenerzeugung und Sendungen von Sprossen eine Bescheinigung nach Artikel 3 der Verordnung (EU) Nr. 211/2013 beiliegen.
(2) Der Lebensmittelunternehmer, der die Samen und Sprossen einführt, bewahrt die in Absatz 1 genannte Bescheinigung so lange auf, bis davon ausgegangen werden kann, dass die Sprossen verzehrt wurden.
(3) Alle Lebensmittelunternehmer, die die eingeführten Samen für die Sprossenerzeugung handhaben, übermitteln allen zwischengeschalteten Lebensmittelunternehmern bis zum Erzeuger der Sprossen eine Kopie der in Absatz 1 genannten Bescheinigung.
Bei Samen für die Sprossenerzeugung, die für den Verkauf im Einzelhandel verpackt werden sollen, übermitteln alle Lebensmittelunternehmer, die die eingeführten Samen handhaben, allen zwischengeschalteten Lebensmittelunternehmern bis zur Verpackung der Samen für den Verkauf im Einzelhandel eine Kopie der in Absatz 1 genannten Bescheinigung.
Artikel 5
Inkrafttreten und Geltung
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. Juli 2013.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 11. März 2013