NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/340
ze dne 20. února 2015,
kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se průkazů způsobilosti a osvědčení řídících letového provozu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008, kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 923/2012 a kterým se zrušuje nařízení Komise (EU) č. 805/2011
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 8c odst. 10 a čl. 10 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Řídící letového provozu a osoby a organizace podílející se na jejich výcviku, zkouškách, přezkušování, lékařských prohlídkách a posuzování zdravotní způsobilosti musí splňovat příslušné hlavní požadavky stanovené v příloze Vb nařízení (ES) č. 216/2008. Zejména mají osvědčení nebo průkazy způsobilosti získat až poté, co prokážou, že tyto hlavní požadavky splnili.
(2)
Ukázalo se, že evropský průkaz způsobilosti představuje účinný způsob uznávání a osvědčování způsobilosti řídících letového provozu, kteří z povahy své profese sehrávají zvláštní úlohu při zajišťování bezpečného řízení letového provozu. Zavedení norem odborné způsobilosti v Unii snížilo nejednotnost v této oblasti a přispělo k účinnější organizaci práce při stále vyšší míře regionální spolupráce mezi poskytovateli letových navigačních služeb. Zachování a zdokonalování společného systému udělování průkazů způsobilosti pro řídící letového provozu pracujících v Unii představuje důležitou součást evropského systému řízení letového provozu. Za tímto účelem by nyní měly být stanoveny technické požadavky a správní postupy týkající se průkazů způsobilosti a osvědčení řídících letového provozu, které budou odrážet současný stav techniky.
(3)
Poskytování letových navigačních služeb vyžaduje vysoce odborný personál, a zejména řídící letového provozu, jejichž odbornou způsobilost prokazuje průkaz způsobilosti, který je vydán na základě splnění podrobných požadavků stanovených v tomto nařízení. Kvalifikace uvedená na průkazu způsobilosti by měla udávat typ letové provozní služby, k jejímuž poskytování je řídící letového provozu způsobilý. Doložky k průkazu způsobilosti uvádějí jednak zvláštní dovednosti řídícího letového provozu a jednak oprávnění poskytovat služby v určitém sektoru, skupině sektorů a/nebo na určitém provozním pracovišti vydané příslušnými úřady.
(4)
Úřady, které vykonávají dohled a ověřování souladu podle tohoto nařízení, by měly být na řídících letového provozu při vydávání průkazů způsobilosti nebo při prodlužování platnosti doložek, jakož i při pozastavování platnosti průkazů způsobilosti, kvalifikací, doložek či osvědčení nebo jejich rušení v případě, že podmínky pro jejich vydání již nejsou splněny, dostatečně nezávislé. Tyto úřady by rovněž měly být dostatečně nezávislé naposkytovatelích letových navigačních služeb a organizacích pro výcvik. Měly by si zachovat schopnost účinně plnit své úkoly. Příslušným úřadem nebo úřady nesoucím(i) odpovědnost pro účely tohoto nařízení může být stejný orgán nebo orgány, které jsou určeny nebo zřízeny v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 (2). Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) by měla působit jako příslušný úřad, který vydává a obnovuje osvědčení organizacím pro výcvik řídících letového provozu se sídlem mimo území členských států, případně jejich personálu. Jako taková by měla splňovat stejné požadavky.
(5)
Vzhledem k zvláštní povaze letového provozu v Unii by měly být zavedeny a účinně uplatňovány společné normy odborné způsobilosti řídících letového provozu zaměstnaných poskytovateli letových navigačních služeb, tak aby bylo zajištěno poskytování služeb v oblasti uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb (ATM/ANS) veřejnosti.
(6)
Členské státy by měly mít možnost uplatňovat toto nařízení na svůj vojenský personál poskytující služby veřejnosti podle čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
(7)
K incidentům a nehodám často významnou měrou přispívá špatná komunikace. Proto by měly být stanoveny podrobné požadavky na jazykové znalosti řídících letového provozu. Tyto požadavky vycházejí z požadavků přijatých Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) a poskytují prostředky k prosazování těchto mezinárodně přijatých norem. V souvislosti s požadavky na jazykové znalosti jsou prosazovány zásady nediskriminace, transparentnosti a proporcionality, aby se podpořil volný pohyb pracovníků a současně zajistila bezpečnost. Platnost doložky jazykových znalostí by měla být přiměřená úrovni znalostí určené v tomto nařízení.
(8)
Společná pravidla pro vydávání a zachování průkazů způsobilosti řídících letového provozu jsou nezbytná ke zvýšení důvěry jednotlivých členských států v systémy ostatních států. Proto, aby se zajistila nejvyšší úroveň bezpečnosti, měly by se zavést jednotné požadavky na výcvik, kvalifikaci a odbornou způsobilost řídících letového provozu. Vedlo by to také k zajištění bezpečných a vysoce kvalitních služeb řízení letového provozu a přispělo k uznávání průkazů způsobilosti v celé Unii, a tím ke zvýšení volného pohybu a k lepší dostupnosti řídících letového provozu.
(9)
Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) stanovila ve specifikaci pro společnou hlavní náplň vstupního výcviku řídících letového provozu („Specification for the ATCO Common Core Content Initial Training“) vhodné normy pro vstupní výcvik. Tyto normy by nyní měly být promítnuty do práva Unie, aby se zohlednil vědecký a technický pokrok a usnadnil skutečně jednotný přístup ke vstupnímu výcviku, který je klíčovým prvkem pro zajištění mobility řídících letového provozu. Zároveň by měly být stanoveny požadavky na místní a průběžný výcvik se zřetelem k příslušným hlavním požadavkům uvedeným v článku 8c nařízení (ES) č. 216/2008. V případě, že nejsou evropské požadavky na výcvik stanoveny, mohou členské státy i nadále využívat výcvikových norem ICAO.
(10)
Organizace Eurocontrol vypracovala ve spolupráci se skupinou odborníků požadavky na posuzování zdravotní způsobilosti řídících letového provozu, které již členské státy uplatňovaly spolu s přílohou 1 ICAO. Tyto požadavky by nyní měly být provedeny do právního řádu Unie, aby se zajistilo jejich jednotné uplatňování ve všech členských státech
(11)
Aby se zajistilo, že členské státy budou své povinnosti a odpovědnost v oblasti bezpečnosti plnit správně a strukturovaným způsobem s využitím systémů správy a řízení používaných příslušnými úřady a organizacemi, jež vystupují jejich jménem, v souladu se státním programem bezpečnosti vypracovaným organizací ICAO, mělo by toto nařízení obsahovat požadavek, aby příslušné úřady toto nařízení uplatňovaly.
(12)
Udělování osvědčení organizacím pro výcvik je jedním ze základních činitelů přispívajících ke kvalitě výcviku řídících letového provozu, a tedy i k zajišťování bezpečnosti řízení letového provozu. Požadavky na organizace pro výcvik by proto měly být posíleny. Mělo by být možné osvědčovat výcvik podle typu výcviku, podle skupiny výcvikových služeb nebo podle skupiny výcvikových a letových navigačních služeb, a to s plným ohledem na zvláštní povahu výcviku, který daná organizace zajišťuje.
(13)
Obecné podmínky pro získání průkazu způsobilosti týkající se věku a požadavků na zdravotní způsobilost by neměly mít dopad na držitele stávajících průkazů způsobilosti. V zájmu zachování stávajících práv vyplývajících z průkazů způsobilosti a hladkého přechodu pro všechny držitele průkazů způsobilosti a pro příslušné úřady by se na průkazy způsobilosti a osvědčení zdravotní způsobilosti vydané členskými státy v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/23/ES (3) a s nařízením Komise (EU) č. 805/2011 (4) mělo nahlížet tak, že byly vydány v souladu s tímto nařízením.
(14)
V zájmu jednotnosti by se definice psychoaktivních látek v prováděcím nařízení Komise (EU) č. 923/2012 (5) měla upravit.
(15)
V návaznosti na dosažené výsledky a na požadavky EU v oblasti regulace by nařízení (EU) č. 805/2011 mělo být v zájmu srozumitelnosti zrušeno.
(16)
V souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) a čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 216/2008 byla Komisi při přípravě opatření stanovených tímto nařízením nápomocna agentura.
(17)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla, která se týkají:
a)
podmínek pro vydávání, pozastavení platnosti a zrušení průkazů způsobilosti řídících letového provozu a řídících letového provozu-žáků, s nimi souvisejících kvalifikací a doložek a práv a povinností jejich držitelů;
b)
podmínek pro vydávání, omezení, pozastavení platnosti a zrušení osvědčení zdravotní způsobilosti řídících letového provozu a řídících letového provozu-žáků a práv a povinností jejich držitelů;
c)
udělování osvědčení leteckým lékařům a leteckým zdravotním střediskům pro řídící letového provozu a řídící letového provozu-žáky;
d)
udělování osvědčení organizacím pro výcvik řídících letového provozu;
e)
podmínek platnosti, potvrzení/prodloužení platnosti, obnovy a používání takových průkazů způsobilosti, kvalifikací, doložek a osvědčení.
2. Toto nařízení se vztahuje na:
a)
řídící letového provozu-žáky a řídící letového provozu vykonávající své úkoly v rámci oblasti působnosti nařízení (ES) č. 216/2008;
b)
osoby a organizace podílející se na udělování průkazů způsobilosti, výcviku, zkouškách, přezkušování nebo lékařských prohlídkách a posuzování zdravotní způsobilosti uchazečů v souladu s tímto nařízením.
Článek 2
Soulad s požadavky a postupy
1. Řídící letového provozu-žáci, řídící letového provozu a osoby podílející se na udělování průkazů způsobilosti, výcviku, zkouškách, přezkušování nebo lékařských prohlídkách a posuzování zdravotní způsobilosti uchazečů uvedení v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) musí být kvalifikovaní a musí být držiteli průkazu způsobilosti v souladu s ustanoveními příloh I, III a IV vydaným příslušným úřadem podle článku 6.
2. Organizace uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) musí mít kvalifikaci v souladu s technickými požadavky a správními postupy stanovenými v přílohách I, III a IV a musí mít osvědčení vydané příslušným úřadem podle článku 6.
3. Osvědčení zdravotní způsobilosti osob uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) musí splňovat technické požadavky a správní postupy stanovené v přílohách III a IV.
4. Řídící letového provozu zaměstnaní poskytovateli letových navigačních služeb, kteří poskytují letové provozní služby ve vzdušném prostoru nad územím, na něž se vztahuje Smlouva, a mají hlavní místo činnosti a případně své sídlo mimo území, na něž se vztahují ustanovení Smlouvy, se považují za držitele průkazu způsobilosti v souladu s odstavcem 1, splňují-li obě níže uvedené podmínky:
a)
jsou držiteli průkazu způsobilosti řídícího letového provozu, který vydala třetí země v souladu s přílohou 1 Chicagské úmluvy;
b)
prokázali příslušnému úřadu uvedenému v článku 6, že získali výcvik a úspěšně absolvovali zkoušky a hodnocení odpovídající zkouškám a hodnocením, jež vyžaduje část ATCO hlava D oddíly 1-4 přílohy I.
Úkoly a funkce přidělené řídícím letového provozu uvedeným v prvním pododstavci nesmí přesahovat rozsah práv vyplývajících z průkazu způsobilosti, který vydala třetí země.
5. Instruktoři praktického výcviku a hodnotitelé zaměstnaní organizací pro výcvik se sídlem mimo území členských států se považují za kvalifikované v souladu s odstavcem 1, splňují-li obě níže uvedené podmínky:
a)
jsou držiteli průkazu způsobilosti řídícího letového provozu, který vydala třetí země v souladu s přílohou 1 Chicagské úmluvy, s kvalifikací a případně doložkou ke kvalifikaci odpovídající průkazu způsobilosti, kvalifikaci a doložce, pro jejichž udělení jsou oprávněni provádět výcvik či hodnocení;
b)
prokázali příslušnému úřadu uvedenému v článku 6, že získali výcvik a úspěšně absolvovali zkoušky a hodnocení odpovídající těm, jež vyžaduje část ATCO hlava D oddíl 5 přílohy I.
Práva podle prvního pododstavce musí být uvedena v průkazu způsobilosti, který vydala třetí země, a omezují se na poskytování výcviku a hodnocení pro organizace pro výcvik mimo území členských států.
Článek 3
Poskytování služeb řízení letového provozu
1. Služby řízení letového provozu smějí poskytovat pouze řídící letového provozu, kteří jsou kvalifikovaní a jimž byl vydán průkaz způsobilosti v souladu s tímto nařízením.
2. Podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008 členské státy v rámci možností zajistí, aby služby poskytované nebo zpřístupňované veřejnosti vojenským personálem uvedeným v čl. 1 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení zaručovaly úroveň bezpečnosti odpovídající přinejmenším úrovni požadované hlavními požadavky stanovenými v příloze Vb uvedeného nařízení.
3. Členské státy mohou toto nařízení uplatňovat na svůj vojenský personál poskytující služby veřejnosti.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení platí tyto definice:
1)
„mimořádnou situací“ se rozumí okolnosti, včetně situací za zhoršených podmínek, s nimiž se řídící letového provozu běžně ani obvykle nesetká a pro něž si nevytvořil automatické dovednosti;
2)
„přijatelnými způsoby průkazu (AMC)“ se rozumí agenturou přijaté nezávazné standardy, které ukazují, jakým způsobem má být prokazován soulad s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly;
3)
„službou řízení letového provozu (ATC)“ se rozumí služba poskytovaná za účelem:
a)
zabránění střetu:
-
mezi letadly a
-
mezi letadlem a překážkami na provozní ploše a
b)
urychlení a zachování řádného toku letového provozu;
4)
„stanoviště řízení letového provozu (ATC)“ je obecný pojem, kterým se označuje podle potřeby oblastní středisko řízení, přibližovací stanoviště řízení nebo letištní řídící věž;
5)
„alternativními způsoby průkazu“ se rozumí způsoby prokazování souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, které představují alternativní možnost ke stávajícím přijatelným způsobům průkazu, nebo nové způsoby prokazování souladu, které agentura dosud nezařadila mezi přijatelné způsoby průkazu;
6)
„hodnocením“ se rozumí zhodnocení praktických dovedností za účelem vydání průkazu způsobilosti, kvalifikace a/nebo doložky (doložek) a potvrzení/prodloužení jejich platnosti a/nebo jejich obnovy, včetně zhodnocení chování hodnocené osoby a toho, jak znalosti a pochopení dokáže uplatnit v praxi;
7)
„doložkou hodnotitele“ se rozumí oprávnění zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, ve kterém je uvedena odborná způsobilost držitele hodnotit praktické dovednosti řídícího letového provozu-žáka a řídícího letového provozu;
8)
„stresem při kritických událostech“ se rozumí projevy neobvyklých a/nebo krajních emocionálních a fyzických reakcí a/nebo chování osoby v návaznosti na neočekávanou událost, nehodu, incident nebo vážný incident;
9)
„nouzovou situací“ se rozumí vážná a nebezpečná situace vyžadující okamžitá opatření;
10)
„zkouškou“ se rozumí formalizovaný test, který hodnotí znalosti osoby a pochopení;
11)
„poradenským materiálem (GM)“ se rozumí nezávazný materiál vypracovaný agenturou, který napomáhá objasnit význam požadavků nebo specifikací a používá se k podpoře výkladu nařízení (ES) č. 216/2008, jeho prováděcích pravidel a přijatelných způsobů průkazu;
12)
„letištním kódem ICAO“ se rozumí kód složený ze skupiny čtyř písmen sestavený podle pravidel předepsaných organizací ICAO v poslední aktualizované verzi její příručky DOC 7910 a přiřazený místu s leteckou pevnou stanicí;
13)
„doložkou jazykových znalostí“ se rozumí vyjádření zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, které popisuje jazykové znalosti držitele;
14)
„průkazem způsobilosti“ se rozumí dokument vydaný a schválený v souladu s tímto nařízením, který dává svému oprávněnému držiteli právo vykonávat práva vyplývající z kvalifikací a doložek v něm uvedených;
15)
„provozním výcvikem“ se rozumí fáze místního výcviku, během níž dříve získané návyky a dovednosti související s daným pracovním místem jsou integrovány v praxi pod dozorem kvalifikovaného instruktora pro provozní výcvik za skutečného provozu;
16)
„doložkou instruktora pro provozní výcvik (OJTI)“ se rozumí oprávnění zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, ve kterém je uvedena odborná způsobilost držitele udělovat pokyny při provozním výcviku a pokyny na syntetických výcvikových zařízeních;
17)
„trenažérem dílčích úkonů (PTT)“ se rozumí syntetické výcvikové zařízení za účelem výcviku plnění konkrétních vybraných provozních úkolů, aniž by studující musel plnit všechny praktické úkoly, které jsou normálně spojené s plně provozním prostředím;
18)
„výkonnostním cílem“ se rozumí jasné a jednoznačné vyjádření ohledně výkonnosti, která se od osoby podstupující výcvik očekává, podmínek, za nichž se této výkonnosti dosahuje, a úrovně, kterou by osoba podstupující výcvik měla splňovat;
19)
„dočasnou nezpůsobilostí“ se rozumí dočasný stav, který brání držiteli průkazu způsobilosti vykonávat práva vyplývající z průkazu způsobilosti, přičemž jeho kvalifikace, doložky osvědčení zdravotní způsobilosti jsou platné;
20)
„psychoaktivními látkami“ se rozumí alkohol, opioidy, kanabinoidy, sedativa a hypnotika, kokain, další psychostimulanty, halucinogeny a těkavá rozpouštědla; kofein a tabák se mezi ně nezahrnují;
21)
„doložkou ke kvalifikaci“ se rozumí oprávnění zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, ve kterém jsou uvedeny zvláštní podmínky, práva nebo omezení, jež jsou s příslušnou kvalifikací spojeny;
22)
„obnovou“ se rozumí správní úkon, který po uplynutí doby platnosti kvalifikace, doložky nebo osvědčení obnovuje práva vyplývající z kvalifikace, doložky nebo osvědčení pro další vymezené časové období za předpokladu splnění stanovených požadavků;
23)
„prodloužením platnosti“ se rozumí správní úkon, který ještě v období platnosti kvalifikace, doložky nebo osvědčení umožňuje držiteli pokračovat ve vykonávání práv vyplývajících z kvalifikace, doložky nebo osvědčení po další stanovené časové období za předpokladu splnění stanovených požadavků;
24)
„sektorem“ se rozumí část řízené oblasti a/nebo část letové informační oblasti nebo horního vzdušného prostoru;
25)
„simulátorem“ se rozumí syntetické výcvikové zařízení, které představuje důležité prvky skutečného provozního prostředí a reprodukuje provozní podmínky, za nichž osoba podstupující výcvik může přímo plnit praktické úkoly v reálném čase;
26)
„syntetickým výcvikovým zařízením“ se rozumí jakýkoli druh zařízení, které simuluje provozní podmínky, včetně simulátorů a trenažérů dílčích úkonů;
27)
„doložkou instruktora syntetických výcvikových zařízení (STDI)“ se rozumí oprávnění zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, ve kterém je uvedena odborná způsobilost držitele udělovat pokyny na syntetických výcvikových zařízeních;
28)
„výcvikovým kurzem“ se rozumí teoretická výuka a/nebo praktický výcvik zapracované do strukturovaného rámce a poskytované po stanovenou dobu;
29)
„organizací pro výcvik“ se rozumí organizace, jež získala osvědčení příslušného úřadu k poskytování jednoho nebo několika druhů výcviku;
30)
„místní doložkou“ se rozumí oprávnění zapsané v průkazu způsobilosti, jehož je součástí, ve kterém je uveden letištní kód ICAO a sektory, skupiny sektorů a/nebo pracoviště, kde je držitel průkazu způsobilosti způsobilý pracovat;
31)
„ověřením platnosti“ se rozumí postup, na základě kterého po úspěšném absolvování kurzu pro získání místní doložky související s určitou kvalifikací nebo doložkou ke kvalifikaci může držitel začít vykonávat práva vyplývající z této kvalifikace nebo doložky ke kvalifikaci.
Článek 5
Příslušný úřad
1. Členské státy určí nebo zřídí jeden nebo více příslušných úřadů s přidělenými pravomocemi pro udělování osvědčení osobám a organizacím, na něž se vztahuje toto nařízení, a dohled nad nimi.
2. V rámci funkčního bloku vzdušného prostoru nebo v případě přeshraničního poskytování služeb se příslušné úřady určí po dohodě dotčených členských států.
3. Pokud členský stát určí nebo zřídí více příslušných úřadů než jeden, jsou jednoznačně vymezeny pravomoci z hlediska odpovědností a případně zeměpisné působnosti každého z nich. Činnost těchto úřadů je koordinována s cílem zajistit v rámci každé příslušné působnosti účinný dohled nad všemi osobami a organizacemi, na něž se vztahuje toto nařízení.
4. Příslušné úřady jsou nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb a organizacích pro výcvik. Této nezávislosti je dosaženo dostatečným oddělením příslušných úřadů na jedné straně a poskytovatelů letových navigačních služeb a organizací pro výcvik na druhé straně, a to alespoň na funkční úrovni. Příslušné úřady vykonávají své pravomoci nestranným a transparentním způsobem.
První pododstavec se vztahuje rovněž na agenturu, jedná-li v působnosti příslušného úřadu podle čl. 6 odst. 2 písm. b) a čl. 3 písm. a) bodu ii).
5. Členské státy zajišťují, aby byly příslušné úřady způsobilé k provádění činností spojených s udělováním osvědčení a dohledem, které jsou zahrnuty v jejich programech udělování osvědčení a dohledu, včetně toho, aby měly dostatečné zdroje pro plnění požadavků vyplývajících z přílohy II tohoto nařízení (část ATCO.AR). Členské státy zejména využívají hodnocení vypracovaná příslušnými úřady v souladu s částí ATCO.AR.A.005 písm. a) přílohy II k prokázání jejich způsobilosti.
6. Členské státy zajišťují, aby ve vztahu k personálu příslušných úřadů, který provádí činnosti spojené s dohledem a udělováním osvědčení podle tohoto nařízení, nedošlo k přímému či nepřímému střetu zájmů, zejména pokud jde o rodinné nebo finanční zájmy dotčeného personálu.
7. Příslušné úřady jmenované nebo zřízené členským státem pro účely nařízení (EU) č. 805/2011 se i nadále považují za příslušné úřady pro účely tohoto nařízení, pokud dotčený členský stát nestanoví jinak. V posledním uvedeném případě členský stát oznámí agentuře název a adresu každého příslušného úřadu, který na základě tohoto článku jmenuje nebo zřizuje, jakož i jakékoliv změny s tím související.
Článek 6
Příslušný úřad pro účely příloh I, III a IV
1. Pro účely přílohy I se příslušným úřadem rozumí úřad (úřady) určený nebo zřízený (určené nebo zřízené) členským státem, který daná osoba žádá o vydání průkazu způsobilosti.
2. Pro účely přílohy III a pro dohled nad dodržováním požadavků stanovených v příloze I, které se týkají poskytovatelů letových navigačních služeb, je příslušným úřadem:
a)
úřad jmenovaný nebo zřízený jako příslušný úřad pro dohled členským státem, v němž má žadatel hlavní místo své činnosti, popřípadě své sídlo, není-li ve dvoustranných nebo vícestranných dohodách mezi členskými státy nebo jejich příslušnými úřady stanoveno jinak;
b)
agentura v případě, že má žadatel hlavní místo své činnosti, popřípadě své sídlo, mimo území členských států.
3. Pro účely přílohy IV je příslušným úřadem:
a)
v případě leteckých zdravotních středisek:
i)
úřad určený členským státem, ve kterém má letecké zdravotní středisko hlavní místo obchodní činnosti;
ii)
agentura v případě, že se letecké zdravotní středisko nachází ve třetí zemi;
b)
v případě leteckých lékařů:
i)
úřad určený členským státem, ve kterém má letecký lékař hlavní místo praxe;
ii)
nachází-li se hlavní místo praxe leteckého lékaře ve třetí zemi, úřad určený členským státem, ve kterém letecký lékař žádá o vydání osvědčení.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Průkazy způsobilosti, kvalifikace a doložky vydané v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátních předpisů založených na směrnici 2006/23/ES a průkazy způsobilosti, kvalifikace a doložky vydané v souladu s ustanoveními nařízení Komise (EU) č. 805/2011 se považují za vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Kvalifikace oblastního řízení procedurálního (ACP) s doložkou oceánského řízení (OCN), které byly vydány na základě vnitrostátních předpisů založených na čl. 31 odst. 1 nařízení (EU) č. 805/2011, se považují za vydané v souladu s tímto nařízením.
3. Osvědčení zdravotní způsobilosti a osvědčení organizací pro výcvik, leteckých lékařů a leteckých zdravotních středisek, schválení místních systémů odborné způsobilosti a plánů výcviku, která byla vydána v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátních právních předpisů založených na směrnici 2006/23/ES a v souladu s nařízením (EU) č. 805/2011, se považují za vydaná v souladu s tímto nařízením.
Článek 8
Vydávání náhradních průkazů způsobilosti, úprava práv, výcvikových kurzů a systémů odborné způsobilosti
1. Průkazy způsobilosti uvedené v čl. 7 odst. 1 nahradí členské státy průkazy způsobilosti odpovídajícími formátu, který je stanoven v dodatku 1 k příloze II tohoto nařízení, nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže využijí odchylky podle čl. 11 odst. 2.
2. Osvědčení organizací pro výcvik řídících letového provozu uvedená v čl. 7 odst. 3 nahradí členské státy osvědčeními odpovídajícími formátu, který je stanoven v dodatku 2 k příloze II tohoto nařízení, nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže využijí odchylky podle čl. 11 odst. 2.
3. Osvědčení leteckých lékařů a osvědčení leteckých zdravotních středisek uvedená v čl. 7 odst. 3 nahradí členské státy osvědčeními odpovídajícími formátu, který je stanoven v dodatcích 3 a 4 k příloze II tohoto nařízení, nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže využijí odchylky podle čl. 11 odst. 2.
4. Práva zkoušejících a hodnotitelů pro vstupní výcvik podle článku 20 nařízení (EU) č. 805/2011, zkoušejících odborné způsobilosti a hodnotitelů odborné způsobilosti pro místní a průběžný výcvik schválených příslušným úřadem podle článku 24 nařízení (EU) č. 805/2011 příslušné úřady případně převedou na práva vyplývající z doložky hodnotitele v souladu s tímto nařízením, a to nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže členský stát využije odchylky podle čl. 11 odst. 2.
5. Práva vnitrostátních instruktorů simulátorů nebo syntetických výcvikových zařízení mohou příslušné úřady případně převést na práva vyplývající z doložky instruktora syntetických výcvikových zařízení v souladu s tímto nařízením, a to nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže členský stát využije odchylky podle čl. 11 odst. 2.
6. Poskytovatelé letových navigačních služeb přizpůsobí své místní systémy odborné způsobilosti tak, aby odpovídaly požadavkům, které stanoví toto nařízení, nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže členský stát využije odchylky podle čl. 11 odst. 2.
7. Organizace pro výcvik řídících letového provozu přizpůsobí své plány výcviku tak, aby odpovídaly požadavkům stanoveným tímto nařízením, nejpozději do 31. prosince 2015, případně 31. prosince 2016, jestliže členský stát využije odchylky podle čl. 11 odst. 2.
8. Osvědčení o dokončení výcvikových kurzů zahájených před použitím tohoto nařízení v souladu s nařízením (EU) č. 805/2011 se akceptují za účelem vydání příslušných průkazů způsobilosti, kvalifikací a doložek v souladu s tímto nařízením, pokud se výcvik a hodnocení dokončí nejpozději do 30. června 2016, případně 30. června 2017, jestliže členský stát využije odchylky podle čl. 11 odst. 2.
Článek 9
Změna prováděcího nařízení (EU) č. 923/2012
V článku 2 prováděcího nařízení (EU) č. 923/2012 se bod 104 nahrazuje tímto:
„104.
‚psychoaktivními látkami‘ se rozumí alkohol, opioidy, kanabinoidy, sedativa a hypnotika, kokain, další psychostimulanty, halucinogeny a těkavá rozpouštědla; kofein a tabák se mezi ně nezahrnují;“
Článek 10
Zrušení
Nařízení (EU) č. 805/2011 se zrušuje.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 30. června 2015.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout, že do dne 31. prosince 2016 nebudou zcela nebo částečně uplatňovat přílohy I až IV.
Využije-li některý členský stát této možnosti, oznámí tuto skutečnost Komisi a agentuře nejpozději do dne 1. července 2015. V oznámení uvede oblast působnosti takové odchylky (takových odchylek), jakož i program provedení obsahující plánovaná opatření a příslušný časový harmonogram. Příslušná ustanovení nařízení (EU) č. 805/2011 se v takovém případě uplatňují i nadále.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. února 2015.
VERORDNUNG (EU) 2015/340 DER KOMMISSION
vom 20. Februar 2015
zur Festlegung technischer Vorschriften und von Verwaltungsverfahren in Bezug auf Lizenzen und Bescheinigungen von Fluglotsen gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates, zur Änderung der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 923/2012 der Kommission und zur Aufhebung der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 der Kommission
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 20. Februar 2008 zur Festlegung gemeinsamer Vorschriften für die Zivilluftfahrt und zur Errichtung einer Europäischen Agentur für Flugsicherheit und zur Aufhebung der Richtlinie 91/670/EWG des Rates, der Verordnung (EG) Nr. 1592/2002 und der Richtlinie 2004/36/EG (1), insbesondere Artikel 8c Absatz 10 und Artikel 10 Absatz 5,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Fluglotsen sowie Personen und Organisationen, die an der Ausbildung, Prüfung, Kontrolle und medizinischen Untersuchung von Fluglotsen mitwirken, müssen den einschlägigen grundlegenden Anforderungen nach Anhang Vb der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 genügen. Insbesondere sind sie zuzulassen oder zu lizenzieren, sobald sie nachgewiesen haben, dass die grundlegenden Anforderungen erfüllt sind.
(2)
Die europäische Lizenz hat sich als wirksames Mittel zur Anerkennung und Bescheinigung der Befähigung von Fluglotsen erwiesen, denen als Berufsgruppe eine herausgehobene Rolle bei der sicheren Abwicklung der Flugverkehrskontrolle zukommt. Der unionsweite Befähigungsstandard hat die Heterogenität in diesem Bereich verringert und auf diese Weise eine effizientere Organisation der Tätigkeiten im Rahmen einer zunehmenden regionalen Kooperation zwischen Flugsicherungsorganisationen ermöglicht. Die Aufrechterhaltung und Förderung des gemeinsamen Lizenzierungssystems für in der Union tätige Fluglotsen ist ein wesentliches Element des europäischen Flugverkehrskontrollsystems. Zu diesem Zweck sollten jetzt technische Vorschriften und Verwaltungsverfahren in Bezug auf Lizenzen und Bescheinigungen für Fluglotsen festgelegt werden, die dem Stand der Technik in diesem Bereich entsprechen.
(3)
Die Erbringung von Flugsicherungsdiensten erfordert hoch qualifiziertes Personal und insbesondere Fluglotsen, deren Befähigung durch eine Lizenz nachgewiesen wird, die auf der Grundlage der in dieser Verordnung festgelegten detaillierten Anforderungen erteilt wurde. Die in der Lizenz angegebene Erlaubnis sollte die Art des Flugverkehrsdienstes angeben, zu dessen Erbringung der Fluglotse befähigt ist. Die Vermerke in der Lizenz sollten sowohl die speziellen Fertigkeiten des Lotsen als auch die Genehmigung der zuständigen Behörden zur Durchführung von Diensten für einen bestimmten Sektor, eine bestimmte Gruppe von Sektoren und/oder Arbeitspositionen dokumentieren.
(4)
Die Behörden, die im Rahmen dieser Verordnung die Aufsicht ausüben und die Einhaltung überprüfen, sollten bei der Erteilung von Lizenzen, der Verlängerung der Gültigkeit von Vermerken, der Aussetzung oder dem Widerruf von Lizenzen, Berechtigungen, Vermerken oder Zeugnissen in Fällen, in denen die Voraussetzungen für ihre Erteilung nicht mehr gegeben sind, hinreichend unabhängig von Fluglotsen sein. Diese Behörden sollten von den Flugsicherungsorganisationen und den Ausbildungsorganisationen hinreichend unabhängig sein. Sie sollten dauerhaft in der Lage sein, ihre Aufgaben wirksam zu erfüllen. Bei den zuständigen Behörden, denen die in dieser Verordnung festgelegten Zuständigkeiten obliegen, kann es sich um die handeln, die nach Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 549/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (2) benannt oder eingerichtet wurden. Die Europäische Agentur für Flugsicherheit (nachstehend „die Agentur“) sollte als zuständige Behörde für die Erteilung und Erneuerung der Bescheinigungen von Ausbildungsorganisationen für Fluglotsen mit Sitz außerhalb des Gebiets der Mitgliedstaaten sowie gegebenenfalls deren Personal tätig werden. Daher sollten sie dieselben Anforderungen erfüllen.
(5)
In Anbetracht der besonderen Merkmale des Luftverkehrs in der Union sollten gemeinsame Kompetenzstandards für Fluglotsen, die von Flugsicherungsorganisationen beschäftigt werden, eingeführt und wirksam angewandt werden, um Flugverkehrsmanagement und Flugsicherungsdienste (ATM/ANS) für die Öffentlichkeit bereitzustellen.
(6)
Die Mitgliedstaaten sollten die Möglichkeit haben, diese Verordnung auf ihr militärisches Personal anzuwenden, das die in Artikel 1 Absatz 2 Buchstabe c der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 genannten Dienstleistungen für die Öffentlichkeit erbringt.
(7)
Mangelhafte Kommunikation ist oft ein maßgeblicher Faktor bei Störungen und Unfällen. Daher sollten detaillierte Anforderungen an die Sprachkompetenz von Fluglotsen festgelegt werden. Diese Anforderungen beruhen auf den von der Internationalen Zivilluftfahrt-Organisation (ICAO) festgelegten Anforderungen und bieten ein Mittel zur Durchsetzung dieser international anerkannten Standards. Die Grundsätze der Nichtdiskriminierung, Transparenz und Verhältnismäßigkeit hinsichtlich der Anforderungen an die Sprachkompetenz sind aufrecht zu erhalten, um die Freizügigkeit der Arbeitnehmer zu erleichtern und gleichzeitig die Sicherheit zu gewährleisten. Die Gültigkeit von Sprachkompetenzvermerken sollte der Kenntnisstufe gemäß Festlegung in dieser Verordnung angemessen sein.
(8)
Gemeinsame Vorschriften für die Erteilung und Aufrechterhaltung der Lizenz für Fluglotsen sind von wesentlicher Bedeutung, um das gegenseitige Vertrauen der Mitgliedstaaten in die Systeme der anderen Mitgliedstaaten zu erhöhen. Um ein Höchstmaß an Sicherheit zu gewährleisten, sollten daher einheitliche Anforderungen an Ausbildung, Qualifikation und Kompetenz der Fluglotsen eingeführt werden. Dies dient auch der Erbringung sicherer und hochwertiger Flugverkehrskontrolldienste und trägt zur Anerkennung der Lizenzen in der gesamten Union bei, was die Freizügigkeit verbessert und die Verfügbarkeit von Fluglotsen steigert.
(9)
Die Europäische Organisation zur Sicherung der Luftfahrt (Eurocontrol) hat geeignete Standards für die Erstausbildung in einer entsprechenden Spezifikation (Specification for the ATCO Common Core Content Initial Training) festgelegt. Um dem wissenschaftlichen und technischen Fortschritt Rechnung zu tragen und eine einheitliche Herangehensweise bezüglich der Erstausbildung zu erleichtern, die von zentraler Bedeutung für die Sicherstellung der Mobilität von Fluglotsen ist, sollten diese Standards nun im Unionsrecht festgelegt werden. Ferner sollten auch Anforderungen festgelegt werden für die Kontrollstellenausbildung und Auffrischungsausbildung unter Berücksichtigung der geltenden grundlegenden Anforderungen gemäß Artikel 8c der Verordnung (EG) Nr. 216/2008. In Ermangelung europäischer Ausbildungsanforderungen können die Mitgliedstaaten weiterhin von der ICAO ausgearbeitete Ausbildungsrichtlinien heranziehen.
(10)
In Zusammenarbeit mit einer Gruppe von Sachverständigen hat Eurocontrol Anforderungen an die medizinische Untersuchung von Fluglotsen ausgearbeitet, die bereits von Mitgliedstaaten zusammen mit ICAO-Anhang 1 verwendet wurden. Diese Anforderungen sollten nun in Unionsrecht umgesetzt werden, damit ihre einheitliche Anwendung in allen Mitgliedstaaten gewährleistet ist.
(11)
Um sicherzustellen, dass die Mitgliedstaaten ihre Verpflichtungen und Verantwortlichkeiten bezüglich der Sicherheit in korrekter und strukturierter Weise mittels eines Verwaltungs- und Managementsystem erfüllen, das von den zuständigen Behörden und den in ihrem Auftrag tätigen Organisationen im Einklang mit dem State Safety Programme der ICAO betrieben wird, sollte die von den zuständigen Behörden anzuwendende Anforderung in dieser Verordnung festgelegt werden.
(12)
Die Zertifizierung von Ausbildungsorganisationen ist einer der wesentlichen Faktoren, die zur Qualität der Fluglotsenausbildung und damit zur sicheren Durchführung der Flugverkehrskontrolle beitragen. Die Anforderungen an Ausbildungsorganisationen sollten daher gestärkt werden. Es sollte möglich sein, die Ausbildung nach Art der Ausbildung, als Bündel von Ausbildungsdienstleistungen oder als Bündel von Ausbildungsdienstleistungen und Flugsicherungsdiensten zu zertifizieren, ohne die besonderen Merkmale der von der jeweiligen Organisation angebotenen Ausbildung aus den Augen zu verlieren.
(13)
Die allgemeinen Lizenzierungsvoraussetzungen sollten keine Auswirkungen auf die Inhaber bestehender Lizenzen haben, soweit sie das Alter und die medizinischen Tauglichkeitsanforderungen betreffen. Zur Wahrung der mit der Lizenz verbundenen bestehenden Rechte und um einen reibungslosen Übergang für alle Lizenzinhaber und für die zuständigen Behörden sicherzustellen, sollten Lizenzen und medizinische Tauglichkeitszeugnisse, die von den Mitgliedstaaten gemäß der Richtlinie 2006/23/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (3) und der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 der Kommission (4) erteilt wurden, als gemäß dieser Verordnung erteilt angesehen werden.
(14)
Aus Gründen der Kohärenz sollte die Begriffsbestimmung für psychoaktive Substanz in der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 923/2012 der Kommission (5) geändert werden.
(15)
Wenngleich diese Verordnung auf früheren Errungenschaften und EU-Regulierungsanforderungen aufbaut, sollte die Verordnung (EU) Nr. 805/2011 im Interesse der Klarheit aufgehoben werden.
(16)
Im Einklang mit Artikel 17 Absatz 2 Buchstabe b und Artikel 19 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 wurde die Kommission bei der Vorbereitung der in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen von der Agentur unterstützt.
(17)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des gemäß Artikel 65 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand und Anwendungsbereich
(1) Diese Verordnung legt Einzelbestimmungen fest für:
a)
die Bedingungen für die Erteilung, die Aussetzung und den Widerruf von Lizenzen von Fluglotsen und Fluglotsen in Ausbildung, zugehörigen Berechtigungen und Vermerken sowie der Rechte und Verantwortlichkeiten der Inhaber von Lizenzen;
b)
die Bedingungen für die Erteilung, die Beschränkung, die Aussetzung und den Widerruf von Tauglichkeitszeugnissen für Fluglotsen und Fluglotsen in Ausbildung, sowie der Rechte und Verantwortlichkeiten der Inhaber von Tauglichkeitszeugnissen;
c)
die Zertifizierung von flugmedizinischen Sachverständigen und flugmedizinischen Zentren für Fluglotsen und Fluglotsen in Ausbildung;
d)
die Zertifizierung von Organisationen für die Ausbildung von Fluglotsen;
e)
die Bedingungen für die Validierung, Verlängerung, Erneuerung und Verwendung solcher Lizenzen, Berechtigungen, Vermerken und Zeugnissen.
(2) Diese Verordnung betrifft:
a)
Fluglotsen in Ausbildung und Fluglotsen, die ihre Funktionen im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 ausüben;
b)
Personen und Organisationen, die an der Lizenzierung, Ausbildung, Prüfung, Kontrolle oder medizinischen Untersuchung und Beurteilung von Antragstellern gemäß dieser Verordnung beteiligt sind.
Artikel 2
Einhaltung der Anforderungen und Verfahren
(1) Die Fluglotsen in Ausbildung, die Fluglotsen und die Personen, die an der Lizenzierung, Ausbildung, Prüfung, Kontrolle und medizinischen Untersuchung und Beurteilung von Antragstellern nach Artikel 1 Absatz 2 Buchstaben a und b beteiligt sind, müssen qualifiziert sein und über eine Lizenz der in Artikel 6 genannten zuständigen Behörde gemäß den Bestimmungen der Anhänge I, III und IV verfügen.
(2) Die in Artikel 1 Absatz 2 Buchstabe b genannten Organisationen müssen in Übereinstimmung mit den technischen Anforderungen und Verwaltungsverfahren der Anhänge I, III und IV qualifiziert und von der in Artikel 6 genannten zuständigen Behörde zertifiziert sein.
(3) Die medizinische Zertifizierung der in Artikel 1 Absatz 2 Buchstaben a und b genannten Personen muss den technischen Anforderungen und Verwaltungsverfahren der Anhänge III und IV entsprechen.
(4) Fluglotsen in Diensten von Flugsicherungsorganisationen, die Flugverkehrsdienste im Luftraum des Gebiets erbringen, in dem der Vertrag gilt, und die ihren Hauptbetriebssitz oder gegebenenfalls ihren eingetragenen Sitz außerhalb des Gebiets haben, das den Bestimmungen des Vertrags unterliegt, gelten als gemäß Absatz 1 lizenziert, sofern sie die beiden folgenden Bedingungen erfüllen:
a)
Sie sind Inhaber einer gemäß Anhang 1 des Abkommens von Chicago ausgestellten Fluglotsenlizenz eines Drittlandes;
b)
sie haben der in Artikel 6 genannten zuständigen Behörde nachgewiesen, dass sie eine Ausbildung erhalten und Prüfungen und Beurteilungen bestanden haben, die denjenigen von Teil-ATCO, Teilabschnitt D, Abschnitte 1 bis 4 in Anhang I gleichwertig sind.
Die den im ersten Unterabsatz genannten Fluglotsen übertragenen Aufgaben und Funktionen dürfen nicht über die Rechte der von dem Drittland ausgestellten Lizenz hinausgehen.
(5) Praktische Ausbilder und Prüfer in Diensten einer Ausbildungsorganisation mit Sitz außerhalb des Hoheitsgebiets der Mitgliedstaaten gelten als im Einklang mit Absatz 1 qualifiziert, sofern sie die beiden folgenden Bedingungen erfüllen:
a)
Sie sind Inhaber einer Fluglotsenlizenz eines Drittlandes gemäß Anhang I des Abkommens von Chicago mit einer Berechtigung und gegebenenfalls einem Berechtigungsvermerk, die derjenigen entspricht, für die sie zur Ausbildung oder Prüfung befugt wurden;
b)
sie haben der in Artikel 6 genannten zuständigen Behörde nachgewiesen, dass sie eine Ausbildung erhalten und Prüfungen und Beurteilungen erfolgreich abgeschlossen haben, die denjenigen gleichwertig sind, die gemäß Teil-ATCO, Teilabschnitt D, Abschnitt 5 in Anhang I vorgeschrieben sind.
Die im ersten Unterabsatz genannten Rechte müssen in einem von einem Drittland ausgestellten Zeugnis angegeben sein und sind auf die Durchführung von Ausbildung und Beurteilungen für Ausbildungsorganisationen außerhalb des Hoheitsgebiets der Mitgliedstaaten beschränkt.
Artikel 3
Erbringung von Flugverkehrskontrolldiensten
(1) Flugverkehrskontrolldienste dürfen nur von Fluglotsen erbracht werden, die gemäß dieser Verordnung qualifiziert und lizenziert sind.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen entsprechend Artikel 1 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 so weit wie möglich sicher, dass die in Artikel 1 Absatz 2 Buchstabe c jener Verordnung genannten Dienste, die für die Öffentlichkeit von militärischem Personal erbracht oder verfügbar gemacht werden, ein Sicherheitsniveau bieten, das mindestens dem durch die grundlegenden Anforderungen gemäß Anhang Vb jener Verordnung vorgegebenen Niveau entspricht.
(3) Die Mitgliedstaaten können diese Verordnung auf ihr militärisches Personal anwenden, das Dienste für die Öffentlichkeit erbringt.
Artikel 4
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Verordnung gelten die folgenden Begriffsbestimmungen:
1.
„außergewöhnliche Umstände“ (abnormal situation): Umstände, einschließlich eines gestörten Betriebs, die weder routinemäßig noch gewöhnlich eintreten und für die ein Fluglotse keine automatischen Fähigkeiten entwickelt hat;
2.
„annehmbare Nachweisverfahren“ (acceptable means of compliance, AMC): unverbindliche von der Agentur festgelegte Standards, die illustrieren, in welcher Weise die Einhaltung der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 und ihrer Durchführungsbestimmungen erreicht werden kann;
3.
„Flugverkehrskontrolldienst“ (air traffic control (ATC) service): ein Dienst, dessen Aufgabe es ist,
a)
Zusammenstöße zu verhindern:
-
zwischen Luftfahrzeugen untereinander und
-
auf dem Rollfeld zwischen Luftfahrzeugen und Hindernissen und
b)
einen raschen und geordneten Ablauf des Flugverkehrs zu gewährleisten;
4.
„Flugverkehrskontrollstelle“ (air traffic control (ATC) unit): ein allgemeiner Begriff, der wechselweise Bezirkskontrolle, Anflugkontrolle oder Flugplatzkontrolle bedeutet;
5.
„alternative Nachweisverfahren“ (alternative means of compliance): eine Alternative zu bestehenden AMC oder ein neues Verfahren, um die Einhaltung der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 und ihrer Durchführungsbestimmungen zu erreichen, für die die Agentur keine entsprechenden AMC festgelegt hat;
6.
„Beurteilung“ (assessment): eine Evaluierung der praktischen Fähigkeiten, die zur Erteilung der Lizenz, der Berechtigung und/oder Berechtigungsvermerke und deren Verlängerung und/oder Erneuerung führt, einschließlich der Evaluierung des Verhaltens und der praktischen Anwendung der Kenntnisse sowie des Verständnisses, die von der zu beurteilenden Person nachgewiesen werden;
7.
„Beurteilervermerk“ (assessor endorsement): die in einer Lizenz eingetragene und einen Teil der Lizenz bildende Genehmigung, die die Kompetenz des Inhabers zur Beurteilung der praktischen Fähigkeiten von Fluglotsen in Ausbildung und Fluglotsen bescheinigt;
8.
„Stress aufgrund eines kritischen Ereignisses“ (critical incident stress): das Auftreten ungewöhnlicher und/oder extremer emotionaler, körperlicher und/oder verhaltensmäßiger Reaktionen einer Person im Anschluss an ein unerwartetes Ereignis, einen Unfall, eine Störung oder eine schwere Störung;
9.
„Notlage“ (ermergency situation): eine ernste und gefährliche Situation, die sofortiges Handeln erfordert;
10.
„Prüfung“ (examination): ein förmlicher Test zur Bewertung der Kenntnisse und des Verständnisses einer Person;
11.
„Anleitungen“ (guidance material, GM): nichtverbindliches, von der Agentur erarbeitetes Material, das die Bedeutung einer Anforderung oder Spezifikation erläutert und zur Unterstützung bei der Auslegung der Verordnung (EG) Nr. 216/2008, ihrer Durchführungsbestimmungen und von AMC dient;
12.
„ICAO-Ortskennung“ (ICAO location indicator): der aus vier Buchstaben bestehende Code, der gemäß den von der ICAO im ICAO-Handbuch DOC 7910 in dessen zuletzt aktualisierter Fassung vorgegebenen Regeln gebildet und dem Standort einer festen Flugfernmeldestelle zugeordnet ist;
13.
„Sprachkompetenzvermerk“ (language proficiency endorsement): die in einer Lizenz eingetragene und einen Teil der Lizenz bildende Angabe der Sprachkompetenz des Inhabers;
14.
„Lizenz“ (licence): ein in Einklang mit dieser Verordnung ausgestelltes und mit Vermerken versehenes Dokument, das den rechtmäßigen Inhaber berechtigt, die mit den darin enthaltenen Berechtigungen und Vermerken verbundenen Rechte auszuüben;
15.
„Ausbildung am Arbeitsplatz“ (on-the-job training instruction): die Phase der Kontrollstellenausbildung, während der zuvor erworbene tätigkeitsbezogene Routinen und Fähigkeiten unter der Aufsicht eines qualifizierten Ausbilders für die Ausbildung am Arbeitsplatz in die Praxis in einer tatsächlichen Verkehrssituation integriert werden;
16.
„Ausbilderbefugnisvermerk für die Ausbildung am Arbeitsplatz“ (on-the-job training instructor (OJTI) endorsement): die in einer Lizenz eingetragene und einen Teil der Lizenz bildende Befugnis, in der die Kompetenz des Inhabers zur Durchführung von Ausbildungsmaßnahmen am Arbeitsplatz und von Ausbildungsmaßnahmen an synthetischen Übungsgeräten bescheinigt ist;
17.
„Teilaufgaben-Übungsgerät“ (part-task trainer (PTT)): ein synthetisches Übungsgerät zur Ausbildung für spezifische und ausgewählte operationelle Aufgaben, bei der es nicht erforderlich ist, dass die auszubildende Person alle Aufgaben, die normalerweise mit einer vollständigen operationellen Umgebung verbunden sind, übt;
18.
„Leistungsziel“ (performance objective): eine klare und eindeutige Angabe der von der auszubildenden Person erwarteten Leistung, der Bedingungen, unter denen die Leistung erbracht wird, und der von der auszubildenden Person zu erfüllenden Standards;
19.
„vorübergehende Nichtbefähigung“ (provisional inability): ein vorübergehender Zustand, in dem der Inhaber der Lizenz daran gehindert ist, die mit der Lizenz verbundenen Rechte auszuüben, wenn die Berechtigungen und Vermerke seiner Lizenz sowie sein Tauglichkeitszeugnis gültig sind;
20.
„psychoaktive Substanz“ (psychoactive substance): Alkohol, Opioide, Kannabinoide, Beruhigungsmittel, Schlafmittel, Kokain, sonstige Psychostimulanzien, Halluzinogene und flüchtige Lösungsmittel, jedoch nicht Koffein und Tabak;
21.
„Berechtigungsvermerk“ (rating endorsement): die in einer Lizenz eingetragene und Teil der Lizenz bildende Befugnis unter Angabe der besonderen Bedingungen, Rechte oder Beschränkungen bezüglich der entsprechenden Berechtigung;
22.
„Erneuerung“ (renewal): der nach Ablauf einer Berechtigung, eines Vermerks oder eines Zeugnisses vorgenommene Verwaltungsakt, mit dem die mit der Berechtigung, dem Vermerk oder dem Zeugnis verbundenen Rechte für einen weiteren festgelegten Zeitraum vorbehaltlich der Erfüllung festgelegter Anforderungen erneuert werden;
23.
„Verlängerung“ (revalidation): der innerhalb des Gültigkeitszeitraums einer Berechtigung, eines Vermerks oder eines Zeugnisses vorgenommene Verwaltungsakt, der es dem Inhaber erlaubt, vorbehaltlich der Erfüllung festgelegter Anforderungen die mit der Berechtigung, dem Vermerk oder dem Zeugnis verbundenen Rechte für einen festgelegten Zeitraum weiterhin auszuüben;
24.
„Sektor“ (sector): ein Teil eines Kontrollbezirks und/oder Teil eines Fluginformationsgebiets/oberen Fluginformationsgebiets;
25.
„Simulator“ (simulator): ein synthetisches Übungsgerät, mit dem wichtige Merkmale der tatsächlichen Betriebsumgebung dargestellt und Betriebsbedingungen reproduziert werden, unter denen die auszubildende Person Aufgaben in Echtzeit unmittelbar üben kann;
26.
„synthetisches Übungsgerät“ (synthetic training device): jede Art von Gerät, mit dem Betriebsbedingungen simuliert werden, einschließlich Simulatoren und Teilaufgaben-Übungsgeräte;
27.
„Befugnisvermerk für Ausbilder an synthetischen Übungsgeräten“ (synthetic training device instructor (STDI) endorsement): die in einer Lizenz eingetragene und Teil der Lizenz bildende Befugnis, mit der die Kompetenz des Inhabers zur Durchführung von Ausbildungsmaßnahmen an synthetischen Übungsgeräten bescheinigt wird;
28.
„Lehrgang“ (training course): die theoretische und/oder praktische Ausbildung, die in einem strukturierten Rahmen und mit festgelegter Dauer erfolgt;
29.
„Ausbildungsorganisation“ (training organisation): eine Organisation, die von der zuständigen Behörde für die Durchführung einer oder mehrerer Arten von Ausbildung zertifiziert wurde;
30.
„Kontrollstellenvermerk“ (unit endorsement) bezeichnet die in einer Lizenz eingetragene und Teil der Lizenz bildende Befugnis mit Angabe der ICAO-Ortskennung und des Sektors, der Gruppe von Sektoren oder der Arbeitspositionen, in/an denen der Inhaber der Lizenz zur Ausübung der Tätigkeit befähigt ist;
31.
„Validierung“ (validation): ein Verfahren, wodurch der Inhaber nach erfolgreichem Abschluss eines Kontrollstellenvermerk-Lehrgangs in Verbindung mit einer Berechtigung oder einem Berechtigungsvermerk beginnen kann, die mit der Berechtigung oder dem Berechtigungsvermerk verbundenen Rechte auszuüben.
Artikel 5
Zuständige Behörde
(1) Die Mitgliedstaaten benennen oder schaffen eine oder mehrere zuständige Behörden, die für die Zertifizierung von und die Aufsicht über Personen und Organisationen zuständig sind, die dieser Verordnung unterliegen.
(2) Innerhalb eines funktionalen Luftraumblocks oder im Falle der grenzübergreifenden Erbringung von Diensten werden die zuständigen Behörden im Einvernehmen der betreffenden Mitgliedstaaten benannt.
(3) Benennt oder schafft ein Mitgliedstaat mehr als eine zuständige Behörde, sind die Zuständigkeitsbereiche einer jeden zuständigen Behörde hinsichtlich der Verantwortlichkeiten und gegebenenfalls des geografischen Gebiets eindeutig festzulegen. Zwischen diesen Behörden hat eine Koordinierung zur Sicherstellung einer wirksamen Aufsicht über alle Personen und Organisationen, die dieser Verordnung im Rahmen ihrer jeweiligen Zuständigkeiten unterliegen, zu erfolgen.
(4) Die zuständigen Behörden müssen von Flugsicherungsorganisationen und Ausbildungsorganisationen unabhängig sein. Diese Unabhängigkeit ist durch eine ausreichende, mindestens auf funktionaler Ebene gegebene Trennung der zuständigen Behörden einerseits und Flugsicherungsorganisationen und Ausbildungsorganisationen andererseits zu gewährleisten. Die zuständigen Behörden üben ihre Befugnisse unparteiisch und transparent aus.
Unterabsatz 1 gilt auch für die Agentur, wo sie als zuständige Behörde gemäß Artikel 6 Absatz 2 Buchstabe b und Absatz 3 Buchstabe a Ziffer ii tätig wird.
(5) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die zuständigen Behörden über die nötige Fähigkeit zur Durchführung der Zertifizierungs- und Überwachungstätigkeiten verfügen, die von ihren Programmen für die Zertifizierung und Überwachung abgedeckt sind, einschließlich ausreichender Mittel zur Erfüllung der Anforderungen von Anhang II (Teil ATCO.AR). Insbesondere verwenden die Mitgliedstaaten die Beurteilungen durch die zuständigen Behörden gemäß Punkt ATCO.AR.A.005(a) des Anhangs II für den Nachweis ihrer Fähigkeit.
(6) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass in Bezug auf das Personal der zuständigen Behörden, das die Überwachungs- und Zertifizierungstätigkeiten im Rahmen dieser Verordnung durchführt, keine mittelbaren oder unmittelbaren Interessenkonflikte bestehen, insbesondere im Zusammenhang mit familiären oder finanziellen Interessen des betreffenden Personals.
(7) Die von einem Mitgliedstaat für die Zwecke der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 benannten oder geschaffenen zuständigen Behörden gelten weiterhin als zuständige Behörden für die Zwecke dieser Verordnung, sofern von dem betreffenden Mitgliedstaat nicht anders festgelegt. In letzterem Fall melden die Mitgliedstaaten der Agentur die Namen und Anschriften der zuständigen Behörden, die sie in Durchführung dieses Artikels benennen oder schaffen, sowie alle diesbezüglichen Änderungen.
Artikel 6
Zuständige Behörde für die Zwecke der Anhänge I, III und IV
(1) Für die Zwecke des Anhangs I ist die zuständige Behörde die Behörde oder sind die Behörden, die von dem Mitgliedstaat benannt oder geschaffen wurden, bei dem die Person die Erteilung einer Lizenz beantragt.
(2) Für die Zwecke des Anhangs III und für die Überwachung der Anforderungen von Anhang I in Bezug auf Flugsicherungsorganisationen ist die zuständige Behörde:
a)
die Behörde, die von dem Mitgliedstaat als zuständige Behörde für die Überwachung benannt oder geschaffen wurde, in dem der Antragsteller seinen Hauptbetriebssitz oder gegebenenfalls seinen eingetragenen Sitz hat, sofern in zwei- oder mehrseitigen Übereinkünften zwischen Mitgliedstaaten oder deren zuständigen Behörden nicht anders geregelt;
b)
die Agentur, wenn der Antragsteller seinen Hauptbetriebssitz oder gegebenenfalls seinen eingetragenen Sitz außerhalb des Gebiets der Mitgliedstaaten hat.
(3) Für die Zwecke des Anhangs IV ist die zuständige Behörde:
a)
für flugmedizinische Zentren:
i)
die vom Mitgliedstaat, in dem das flugmedizinische Zentrum Hauptgeschäftssitz hat, benannte Behörde;
ii)
die Agentur, wenn sich das flugmedizinische Zentrum in einem Drittstaat befindet;
b)
für flugmedizinische Sachverständige:
i)
die Behörde, die von dem Mitgliedstaat benannt wurde, in dem der flugmedizinische Sachverständige seine Hauptpraxis hat;
ii)
wenn sich die Hauptpraxis eines flugmedizinischen Sachverständigen in einem Drittland befindet, die von dem Mitgliedstaat benannte Behörde, bei dem der flugmedizinische Sachverständige die Erteilung des Zeugnisses beantragt.
Artikel 7
Übergangsbestimmungen
(1) Lizenzen, Berechtigungen und Vermerke, die in Übereinstimmung mit den einschlägigen Bestimmungen der nationalen Rechtsvorschriften auf der Grundlage der Richtlinie 2006/23/EG erteilt wurden, und Lizenzen, Berechtigungen und Vermerke, die gemäß der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 erteilt wurden, gelten als gemäß dieser Verordnung erteilt.
(2) Die Berechtigung „Area Control Procedural, ACP“ mit dem Berechtigungsvermerk „Oceanic Control, OCN“, die aufgrund nationaler Vorschriften auf der Grundlage von Artikel 31 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 erteilt wurde, gilt als gemäß dieser Verordnung erteilt.
(3) Tauglichkeitszeugnisse und Zeugnisse für Ausbildungsorganisationen, flugmedizinische Sachverständige und flugmedizinische Zentren, Genehmigungen für die Kontrollstellenkompetenzprogramme und Ausbildungspläne, die in Übereinstimmung mit den einschlägigen Bestimmungen der nationalen Rechtsvorschriften auf der Grundlage der Richtlinie 2006/23/EG in Übereinstimmung mit der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 erteilt wurden, gelten als gemäß dieser Verordnung erteilt.
Artikel 8
Ersetzung von Lizenzen, Anpassungen der Rechte, Lehrgänge und Regelungen für die Kontrollstellenkompetenz
(1) Die Mitgliedstaaten ersetzen die in Artikel 7 Absatz 1 genannten Lizenzen bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016 durch Lizenzen, die dem in Anlage 1 von Anhang II festgelegten Format entsprechen.
(2) Die Mitgliedstaaten ersetzen die Zeugnisse für Ausbildungsorganisationen für Fluglotsen gemäß Artikel 7 Absatz 3 durch Zeugnisse gemäß dem Muster in Anlage 2 des Anhangs II dieser Verordnung bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016.
(3) Die Mitgliedstaaten ersetzen die Zeugnissen für flugmedizinische Sachverständige und die Zeugnisse für flugmedizinische Zentren gemäß Artikel 7 Absatz 3 durch Zeugnisse dem Muster in den Anlagen 3 und 4 des Anhangs II dieser Verordnung bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016.
(4) Die zuständigen Behörden wandeln die Rechte der Prüfer und Beurteiler für die Erstausbildung gemäß Artikel 20 der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 und der Kompetenzprüfer und Kompetenzbeurteiler für die Kontrollstellenausbildung und Auffrischungsausbildung, die über eine Genehmigung der zuständigen Behörde gemäß Artikel 24 der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 verfügen, in die mit einem Beurteilervermerk verbundenen Rechte gemäß dieser Verordnung gegebenenfalls bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016 um.
(5) Die zuständigen Behörden können die Rechte für nationale Ausbilder für die Ausbildung an Simulatoren oder synthetischen Übungsgeräten in die mit dem Befugnisvermerk für Ausbilder an synthetischen Übungsgeräten verbundenen Rechte gemäß dieser Verordnung gegebenenfalls bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016 umwandeln.
(6) Die Flugsicherungsorganisationen passen ihre Regelungen für die Kontrollstellenkompetenz zur Erfüllung der Anforderungen dieser Verordnung bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016 an.
(7) Ausbildungsorganisationen für Fluglotsen passen ihre Ausbildungspläne zur Erfüllung der Anforderungen dieser Verordnung bis spätestens 31. Dezember 2015 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 31. Dezember 2016 an.
(8) Bescheinigungen über den Abschluss von Lehrgängen, die vor Anwendbarkeit dieser Verordnung im Einklang mit der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 begonnen haben, werden für die Zwecke der Erteilung der entsprechenden Lizenzen, Berechtigungen und Vermerke Einklang mit dieser Verordnung akzeptiert, sofern die Ausbildung und die Beurteilung bis spätestens 30. Juni 2016 oder, sofern der Mitgliedstaat von der Abweichung nach Artikel 11 Absatz 2 Gebrauch macht, bis spätestens 30. Juni 2017 abgeschlossen sind.
Artikel 9
Änderung der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 923/2012
In Artikel 2 der Durchführungsverordnung (EU) Nr. 923/2012 erhält Nummer 104 folgende Fassung:
„104. ‚psychoaktive Substanz‘ (psychoactive substance): Alkohol, Opioide, Kannabinoide, Beruhigungsmittel, Schlafmittel, Kokain, sonstige Psychostimulanzien, Halluzinogene und flüchtige Lösungsmittel, jedoch nicht Koffein und Tabak;“
Artikel 10
Aufhebung
Die Verordnung (EG) Nr. 805/2011 wird aufgehoben.
Artikel 11
Inkrafttreten und Anwendung
(1) Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 30. Juni 2015.
(2) Abweichend von Absatz 1 können die Mitgliedstaaten beschließen, die Anhänge I bis IV vor dem 31. Dezember 2016 ganz oder teilweise nicht anzuwenden.
Macht ein Mitgliedstaat von dieser Möglichkeit Gebrauch, teilt er dies der Kommission und der Agentur bis 1. Juli 2015 mit. Bei der Mitteilung sind die Gründe für die Abweichung(en) sowie das Programm zur Durchführung mit geplanten Maßnahmen und zugehörigem Zeitplan mitzuteilen. In diesem Fall finden die einschlägigen Bestimmungen der Verordnung (EU) Nr. 805/2011 weiterhin Anwendung.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 20. Februar 2015