ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
BESCHLUSS 2012/700/GASP DES RATES
vom 13. November 2012
im Rahmen der Europäischen Sicherheitsstrategie zur Unterstützung der Durchführung des von den Vertragsstaaten des Übereinkommens von 1997 über das Verbot des Einsatzes, der Lagerung, der Herstellung und der Weitergabe von Antipersonenminen und über deren Vernichtung verabschiedeten Aktionsplans von Cartagena 2010-2014
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Europäische Union, insbesondere auf Artikel 26 Absatz 2 und Artikel 31 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Union setzt sollte sich für ein hohes Maß an Zusammenarbeit auf allen Gebieten der internationalen Beziehungen einsetzen, unter anderem um nach Maßgabe der Ziele und Grundsätze der Charta der Vereinten Nationen den Frieden zu wahren, Konflikte zu verhüten und die internationale Sicherheit zu stärken.
(2)
Der Europäische Rat hat am 12. Dezember 2003 die Europäische Sicherheitsstrategie verabschiedet, in der globale Herausforderungen und Bedrohungen benannt werden und eine regelbasierte Weltordnung auf der Grundlage eines wirksamen Multilateralismus und gut funktionierender internationaler Institutionen gefordert wird.
(3)
In der Europäischen Sicherheitsstrategie wird anerkannt, dass die Charta der Vereinten Nationen den grundlegenden Rahmen für die internationalen Beziehungen bildet; ferner enthält die Strategie die Zielsetzung, die Vereinten Nationen (im Folgenden „VN“) zu stärken und sie mit den Mitteln auszustatten, die zur Erfüllung ihrer Aufgaben und für ein effizientes Handeln erforderlich sind.
(4)
In ihrer Resolution Nr. 51/45 vom 10. Dezember 1996 hat die Generalversammlung der Vereinten Nationen alle Staaten aufgefordert, entschlossen ein wirksames, rechtsverbindliches internationales Übereinkommen anzustreben, das den Einsatz, die Lagerung, die Herstellung und die Weitergabe von Antipersonenminen verbietet.
(5)
Das Übereinkommen über das Verbot des Einsatzes, der Lagerung, der Herstellung und der Weitergabe von Antipersonenminen und über deren Vernichtung (im Folgenden „Übereinkommen“) ist am 1. März 1999 in Kraft getreten. Es bildet das einzige umfassende internationale Instrument für alle Aspekte im Zusammenhang mit Antipersonenminen wie Einsatz, Lagerung, Herstellung, Handel, Minenräumung und Opferhilfe.
(6)
Der Rat hat am 23. Juni 2008 die Gemeinsame Aktion 2008/487/GASP zur Förderung der weltweiten Anwendung und Umsetzung des Übereinkommens (1) verabschiedet. Zum 1. Oktober 2012 hatten 160 Staaten ihre Zustimmung ausgedrückt, durch das Übereinkommen gebunden zu sein.
(7)
Am 3. Dezember 2009 haben die Vertragsstaaten des Übereinkommens den Aktionsplan von Cartagena 2010-2014 (im Folgenden „Aktionsplan von Cartagena“) zur weltweiten Anwendung und umfassenden Durchführung des Übereinkommens angenommen. Damit haben die Vertragsstaaten ihre Anerkennung und weitere Unterstützung dafür bekräftigt, dass die internationale Kampagne zum Verbot von Antipersonenminen (ICBL), das Internationale Komitee vom Roten Kreuz (IKRK), die Nationalen Gesellschaften vom Roten Kreuz und Roten Halbmond, die Internationale Föderation der Rotkreuz- und Rothalbmondgesellschaften (IFRC), die VN, das Genfer Internationale Zentrum für Humanitäre Minenräumung (GICHD), internationale und regionale Organisationen, Überlebende von Minenunfällen und ihre Organisationen sowie andere Organisationen der Zivilgesellschaft umfassend an der Durchführung des Übereinkommens beteiligt sind und dazu beitragen, wie es in Aktion Nr. 62 des Aktionsplans von Cartagena vorgesehen ist.
(8)
Am 3. Dezember 2010 haben die Vertragsstaaten Richtlinien für die Unterstützungseinheit des Übereinkommens (Implementation Support Unit im Folgenden „ISU“) verabschiedet, in denen sie übereingekommen sind, dass die Unterstützungseinheit ihnen Beratung und technische Unterstützung im Hinblick auf die Durchführung und weltweite Anwendung des Übereinkommens bereitstellen, die Kommunikation zwischen den Vertragsstaaten fördern und sowohl gegenüber Nichtvertragsstaaten und als auch gegenüber der Öffentlichkeit die Kommunikation und Information über das Übereinkommen verbessern sollte. Die ISU wurde beauftragt, gegebenenfalls Kontakt zu den an der Durchführung des Übereinkommens beteiligten einschlägigen internationalen Organisationen, einschließlich der ICBL, des IKRK, der IFRC und des GICHD, zu halten und sich mit ihnen abzustimmen.
(9)
Am 2. Dezember 2011 hat die Generalversammlung der Vereinten Nationen die Resolution 66/29 über die Durchführung des Übereinkommens über das Verbot des Einsatzes, der Lagerung, der Herstellung und der Weitergabe von Antipersonenminen und über deren Vernichtung verabschiedet. Die Generalversammlung hat darauf hingewiesen, dass die internationale Gemeinschaft auf der zweiten Konferenz zur Überprüfung des Übereinkommens die Durchführung des Übereinkommens geprüft hat und die Vertragsstaaten des Übereinkommens den Aktionsplan von Cartagena verabschiedet haben; gleichzeitig hat sie betont, wie wichtig die volle und wirksame Durchführung und Einhaltung des Übereinkommens, so auch durch die weitere Durchführung des Aktionsplans von Cartagena, sei. Die Vertragsstaaten des Übereinkommens haben alle Staaten, die das Übereinkommen noch nicht ratifiziert haben beziehungsweise ihm noch nicht beigetreten sind, ersucht dies zu tun, und alle Staaten nachdrücklich aufgefordert, sich auch weiterhin auf höchster politischer Ebene mit dieser Frage zu befassen und durch bilaterale, subregionale, regionale und multilaterale Kontakte, Informationstätigkeiten, Seminare und andere Mittel auf den Beitritt zu dem Übereinkommen hinzuwirken;
(10)
2012 und 2013 werden Tagungen der Vertragsstaaten des Übereinkommens stattfinden. Die internationale Gemeinschaft wird dann im Jahr 2014 zur dritten Konferenz zur Überprüfung des Übereinkommens zusammenkommen, um die Fortschritte zu bewerten, die bei der Durchführung des Aktionsplans von Cartagena erzielt wurden. Bis dahin wird erwartet, dass durch die Durchführung des Aktionsplans von Cartagena 2010-2014 wesentlich dazu beigetragen werden konnte, Fortschritte dabei zu erzielen, dem durch Antipersonenminen verursachten Leiden und Sterben ein Ende zu setzen -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Zur Unterstützung der Durchführung des von den Vertragsstaaten des Übereinkommens über das Verbot des Einsatzes, der Lagerung, der Herstellung und der Weitergabe von Antipersonenminen und über deren Vernichtung (im Folgenden „Übereinkommen“) vereinbarten Aktionsplans von Cartagena 2010-2014 (im Folgenden „Aktionsplan von Cartagena“) im Rahmen der Europäischen Sicherheitsstrategie und im Einklang mit den einschlägigen Beschlüssen der internationalen Gemeinschaft strebt die Union folgende Ziele an:
a)
Unterstützung der von den Vertragsstaaten des Übereinkommens unternommenen Anstrengungen zur Umsetzung der die Opferhilfe betreffenden Aspekte des Aktionsplans von Cartagena,
b)
Unterstützung der von den Vertragsstaaten des Übereinkommens unternommenen Anstrengungen zur Umsetzung der die Minenräumung betreffenden Aspekte des Aktionsplans von Cartagena,
c)
Förderung der weltweiten Anwendung des Übereinkommens,
d)
Veranschaulichung des anhaltenden Engagements der Union und ihrer Mitgliedstaaten für das Übereinkommen und ihrer Entschlossenheit, mit den Staaten, die bei der Erfüllung ihrer Verpflichtungen aus dem Übereinkommen der Unterstützung bedürfen, zusammenzuarbeiten und ihnen Hilfe zu leisten, sowie Ausbau der führenden Rolle der Union bei der Verfolgung des durch das Übereinkommen gesetzten Ziels, dem durch Antipersonenminen verursachten Leiden und Sterben definitiv ein Ende zu setzen.
(2) Die Verwirklichung der Ziele gemäß Absatz 1 wird so erfolgen, dass dadurch die im Rahmen des Übereinkommens traditionell gepflegte Kultur der Partnerschaft und Zusammenarbeit zwischen Staaten, Nichtregierungsorganisationen und anderen Organisationen und lokalen Partnern gestärkt wird, insbesondere indem eng mit den einschlägigen Akteuren zusammengearbeitet wird, um die konkreten Formen dieser Zusammenarbeit auszubauen.
(3) Zur Verwirklichung der Ziele gemäß Absatz 1 führt die Union folgende Projekte durch:
a)
Opferhilfe: Erbringung von technischer Unterstützung in bis zu acht Fällen, Erarbeitung von bis zu fünf Halbzeitbewertungen und Durchführung von bis zu fünf Folgemaßnahmen;
b)
Minenräumung: Erarbeitung von bis zu fünf Halbzeitbewertungen und Durchführung von bis zu fünf Folgemaßnahmen;
c)
weltweite Anwendung des Übereinkommens: Unterstützung einer hochrangigen Taskforce, Erstellung einer Studie zur Grenzsicherung ohne Antipersonenminen, Veranstaltung von bis zu drei Seminaren zur weltweiten Anwendung;
d)
Veranschaulichung des Engagements der Union: Durchführung von Einführungs- und Abschlussveranstaltungen, Gewährleistung der Zugänglichkeit der Website des Übereinkommens, Sicherstellung einer weiten Verbreitung der von den Vertragsstaaten des Übereinkommens bezüglich der Opferhilfe eingegangenen Verpflichtungen, Durchführung eines Pressebesuchs sowie Erstellung von Informationsmaterial und Veröffentlichungen.
Eine ausführliche Beschreibung der Projekte ist im Anhang enthalten.
Artikel 2
(1) Für die Durchführung dieses Beschlusses ist der Hohe Vertreter der Union für Außen- und Sicherheitspolitik (im Folgenden „Hoher Vertreter“) zuständig.
(2) Die technische Durchführung der in Artikel 1 Absatz 3 genannten Projekte wird der Unterstützungseinheit (Implementation Support Unit - im Folgenden „ISU“), vertreten durch das Genfer Internationale Zentrum für humanitäre Landminenräumung (GICHD), übertragen. Die ISU nimmt diese Aufgabe unter der Aufsicht des Hohen Vertreters wahr. Hierfür trifft der Hohe Vertreter die notwendigen Vereinbarungen mit dem GICHD.
Artikel 3
(1) Der finanzielle Bezugsrahmen für die Durchführung der in Artikel 1 Absatz 3 genannten Projekte beträgt 1 030 000 EUR.
(2) Die mit dem in Absatz 1 festgelegten Betrag finanzierten Ausgaben werden entsprechend den für den Gesamthaushaltsplan der Europäischen Union geltenden Verfahren und Vorschriften verwaltet.
(3) Die Kommission beaufsichtigt die ordnungsgemäße Verwaltung der in Absatz 1 genannten Ausgaben. Hierfür schließt sie ein Finanzierungsabkommen mit dem GICHD, in dem festgelegt wird, dass die ISU zu gewährleisten hat, dass dem Beitrag der Union die seinem Umfang entsprechende öffentliche Beachtung zuteil wird.
(4) Die Kommission bemüht sich, das in Absatz 3 genannte Finanzierungsabkommen so bald wie möglich nach Inkrafttreten dieses Beschlusses zu schließen. Sie unterrichtet den Rat über etwaige diesbezügliche Schwierigkeiten und den Zeitpunkt, zu dem das Finanzierungsabkommen geschlossen wird.
Artikel 4
Der Hohe Vertreter unterrichtet den Rat auf der Grundlage regelmäßiger Berichte, die von der ISU zu erstellen sind, über die Durchführung dieses Beschlusses. Die Berichte bilden die Grundlage für die Bewertung durch den Rat. Die Kommission liefert Informationen über die finanziellen Aspekte der Durchführung dieses Beschlusses.
Artikel 5
Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
Die Geltungsdauer des Beschlusses endet 24 Monate nach dem Abschluss des in Artikel 3 Absatz 3 genannten Finanzierungsabkommens oder sechs Monate nach Inkrafttreten dieses Beschlusses, wenn innerhalb dieser Zeit kein Finanzierungsabkommen geschlossen wurde.
Geschehen zu Brüssel am 13. November 2012.