SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2203
ze dne 25. listopadu 2015
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kaseinů a kaseinátů určených k lidské spotřebě a o zrušení směrnice Rady 83/417/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 83/417/EHS (3) stanoví sbližování právních předpisů členských států týkajících se některých druhů mléčných bílkovin (kaseinů a kaseinátů) určených k lidské spotřebě. Od vstupu uvedené směrnice v platnost došlo k několika změnám, zejména byl vytvořen ucelený právní rámec v oblasti potravinového práva a Komise pro Codex Alimentarius přijala mezinárodní normu pro výrobky s potravinářským kaseinem (dále jen „norma Codexu pro výrobky s potravinářským kaseinem“), a tyto změny je třeba zohlednit.
(2)
Směrnice 83/417/EHS svěřuje Komisi pravomoci k provádění některých svých ustanovení. V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je třeba tyto pravomoci sladit s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
V zájmu jasnosti by proto měla být směrnice 83/417/EHS zrušena a nahrazena směrnicí novou.
(4)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (4) obsahuje obecná, horizontální a jednotná pravidla Unie týkající se přijetí mimořádných opatření u potravin a krmiv. Související ustanovení směrnice 83/417/EHS už tedy nejsou potřebná.
(5)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) obsahuje obecná, horizontální a jednotná pravidla Unie týkající se metod odběru vzorků a analýzy potravin. Související ustanovení směrnice 83/417/EHS už tedy nejsou potřebná.
(6)
Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 (6) má být v rámci vztahů mezi podniky poskytován dostatek informací s cílem zajistit konečnému spotřebiteli uvedení informací o potravinách a jejich přesnost. Jelikož výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, se mají prodávat mezi podniky pro účely výroby potravinářských výrobků, je vhodné zachovat zvláštní pravidla, která uvádí již směrnice 83/417/EHS, přizpůsobit je stávajícímu právnímu rámci a zjednodušit je. V těchto zvláštních pravidlech by měly být stanoveny informace, které mají být v rámci vztahů mezi podniky u výrobků, na něž se vztahuje tato směrnice, poskytovány, na jedné straně aby potravinářské podniky měly k dispozici informace, které potřebují pro označování konečných výrobků, například pokud jde o uvádění alergenů, a na druhé straně aby se předešlo záměně těchto výrobků s podobnými výrobky, které nejsou určeny nebo nejsou vhodné pro lidskou spotřebu.
(7)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 (7) stanoví definici potravinářských přídatných látek a činidel uváděných ve směrnici 83/417/EHS jako technologické pomocné látky. Proto by tato směrnice měla používat namísto pojmu „technologické pomocné látky“ pojmů„potravinářské přídatné látky“ a „činidla“. Tato terminologie by rovněž byla v souladu s normou Codexu pro výrobky s potravinářským kaseinem.
(8)
Jiné pojmy a odkazy používané v přílohách směrnice 83/417/EHS by měly být upraveny tak, aby se zohlednily pojmy a odkazy používané v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1332/2008 (8) a v nařízení (ES) č. 1333/2008.
(9)
Příloha I směrnice 83/417/EHS stanoví maximální vlhkost pro kaseiny potravinářské na 10 % a maximální obsah mléčného tuku pro kasein potravinářský kyselý na 2,25 %. Vzhledem k tomu, že norma Codexu pro výrobky s potravinářským kaseinem stanoví uvedené parametry na 12 % a 2 %, měly by být stanoveny odpovídající parametry v souladu s uvedenou normou, aby se zabránilo narušení obchodu.
(10)
Za účelem okamžité úpravy či aktualizace technických prvků obsažených v přílohách této směrnice tak, aby se zohlednil vývoj odpovídajících mezinárodních norem nebo technického pokroku, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o požadavky na potravinářské kaseiny a potravinářské kaseináty uvedené v přílohách I a II. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(11)
Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnění volného pohybu kaseinů a kaseinátů určených k lidské spotřebě, a to prostřednictvím sblížení právních předpisů členských států a při současném zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví, a přizpůsobení stávajících předpisů obecným právním předpisům Unie v oblasti potravin a mezinárodním normám, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu jejich rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na kaseiny a kaseináty určené k lidské spotřebě a jejich směsi.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„potravinářským kaseinem kyselým“ mléčný výrobek získaný oddělením, promytím a vysušením sraženiny vzniklé kyselým srážením odtučněného mléka nebo jiných výrobků získaných z mléka;
b)
„potravinářským kaseinem sladkým“ mléčný výrobek získaný oddělením, promytím a vysušením sraženiny odtučněného mléka nebo jiných výrobků získaných z mléka; sraženina se získává reakcí syřidla nebo jiných koagulujících enzymů;
c)
„potravinářským kaseinátem“ mléčný výrobek získaný reakcí potravinářského kaseinu nebo jeho sraženiny s neutralizačními činidly a následným sušením.
Článek 3
Povinnosti členských států
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a)
mléčné výrobky definované v článku 2 jsou uváděny na trh pod názvy v něm uvedenými pouze tehdy, pokud jsou v souladu s pravidly stanovenými v této směrnici a s požadavky stanovenými v přílohách I a II, a
b)
kaseiny a kaseináty, které nejsou v souladu s požadavky stanovenými v příloze I oddíle I písmenech b) a c), příloze I oddíle II písmenech b) a c) nebo v příloze II písmenech b) a c), se nepoužívají pro přípravu potravin, a pokud jsou uvedeny na trh pro jiné účely v souladu s právními předpisy, jsou pojmenovány a označeny takovým způsobem, aby kupující nebyl uveden v omyl o jejich povaze, kvalitě nebo zamýšleném použití.
Článek 4
Označování
1. Na obalech, nádobách nebo etiketách mléčných výrobků definovaných v článku 2 musí být uvedeny dobře viditelným, jasně čitelným a nesmazatelným písmem tyto údaje:
a)
u potravinářských kaseinátů název mléčného výrobku stanovený v čl. 2 písm. a), b) a c) s uvedením přítomného kationtu nebo kationtů, jejichž seznam je obsažen v příloze II písmeni d);
b)
u výrobků uváděných na trh jako směsi:
i)
slovo „směs …“ následované názvy jednotlivých složek směsi v pořadí podle klesajícího hmotnostního zastoupení,
ii)
u potravinářských kaseinátů uvedení přítomného kationtu či kationtů, jejichž seznam je obsažen v příloze II písmeni d),
iii)
u směsí s potravinářskými kaseináty obsah bílkovin;
c)
čistá hmotnost výrobku vyjádřená v kilogramech nebo v gramech;
d)
jméno nebo obchodní firma a adresa provozovatele potravinářského podniku, pod jehož jménem nebo obchodní firmou je výrobek uváděn na trh, nebo pokud tento provozovatel potravinářského podniku není usazen v Unii, dovozce na trh Unie;
e)
u výrobků dovážených ze třetích zemí název země původu;
f)
identifikace šarže výrobků nebo datum výroby.
Odchylně od prvního pododstavce lze údaje uvedené v prvním pododstavci písm. b) bodě iii) a písm. c), d) a e) vyznačit pouze v průvodním dokladu.
2. Členský stát zakáže uvádět na trh mléčné výrobky definované v čl. 2 písm. a), b) a c) na svém území, pokud nejsou údaje uvedené v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku vyznačeny v jazyce snadno srozumitelném kupujícím členského státu, v němž jsou tyto výrobky uváděny na trh, ledaže jsou tyto údaje poskytnuty provozovatelem potravinářského podniku jiným způsobem. Tyto údaje mohou být vyznačeny v několika jazycích.
3. Pokud je u mléčných výrobků definovaných v článku 2 překročen minimální obsah mléčné bílkoviny stanovený v příloze I oddíle I písm. a) bodě 2 a oddíle II písm. a) bodě 2 a v příloze II písm. a) bodě 2, může být tato skutečnost, aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Unie, odpovídajícím způsobem vyznačena na obalech, nádobách nebo etiketách výrobků.
Článek 5
Přenesení pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6, pokud jde o změnu požadavků stanovených v přílohách I a II za účelem zohlednění vývoje příslušných mezinárodních norem a technického pokroku.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku. Je obzvláště důležité, aby Komise před přijetím aktů v přenesené pravomoci uvedených v článku 5 postupovala v souladu s obvyklou praxí a vedla konzultace s odborníky, včetně odborníků z členských států.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je Komisi svěřena na dobu pěti let ode dne 21. prosince 2015. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 22. prosince 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Zrušení
Směrnice 83/417/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 22. prosince 2016.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. listopadu 2015.
RICHTLINIE (EU) 2015/2203 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 25. November 2015
zur Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über Kaseine und Kaseinate für die menschliche Ernährung und zur Aufhebung der Richtlinie 83/417/EWG des Rates
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 114,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Richtlinie 83/417/EWG des Rates (3) regelt die Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über bestimmte Milcheiweißerzeugnisse (Kaseine und Kaseinate) für die menschliche Ernährung. Seit Inkrafttreten dieser Richtlinie haben mehrere Veränderungen stattgefunden, die berücksichtigt werden müssen, insbesondere die Entwicklung eines umfassenden rechtlichen Rahmens im Bereich des Lebensmittelrechts und die Annahme eines internationalen Standards für Nährkaseinerzeugnisse durch die Kommission des Codex Alimentarius (im Folgenden „Codex-Standard für Nährkaseinerzeugnisse“).
(2)
Mit der Richtlinie 83/417/EWG werden der Kommission Befugnisse zur Durchführung einiger ihrer Vorschriften übertragen. Infolge des Inkrafttretens des Vertrags von Lissabon müssen diese Befugnisse an Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union (AEUV) angepasst werden.
(3)
Aus Gründen der Klarheit sollte die Richtlinie 83/417/EWG daher aufgehoben und durch eine neue Richtlinie ersetzt werden.
(4)
Die Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates (4) enthält allgemeine, horizontale und einheitliche Unionsregeln für den Erlass von Sofortmaßnahmen in Bezug auf Lebensmittel und Futtermittel. Die diesbezüglichen Vorschriften der Richtlinie 83/417/EWG sind daher nicht mehr erforderlich.
(5)
Die Verordnung (EG) Nr. 882/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (5) enthält allgemeine, horizontale und einheitliche Unionsregeln für Verfahren der Probenahme und Analyse von Lebensmitteln. Die diesbezüglichen Vorschriften der Richtlinie 83/417/EWG sind daher nicht mehr erforderlich.
(6)
Nach der Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (6) sind bei Transaktionen zwischen Unternehmen ausreichende Informationen zu übermitteln, damit gewährleistet ist, dass dem Endverbraucher zutreffende Informationen über das Lebensmittel zur Verfügung gestellt werden. Da die unter diese Richtlinie fallenden Erzeugnisse für den Handel zwischen Unternehmen zum Zweck der Herstellung von Lebensmitteln bestimmt sind, empfiehlt es sich, die bereits in der Richtlinie 83/417/EWG enthaltenen spezifischen Bestimmungen beizubehalten, an den geltenden Rechtsrahmen anzupassen und zu vereinfachen. In diesen spezifischen Bestimmungen sollte festgelegt werden, welche Informationen bei Transaktionen zwischen Unternehmen für die unter diese Richtlinie fallenden Erzeugnisse anzugeben sind, um einerseits den Lebensmittelunternehmen die Informationen zur Verfügung zu stellen, die sie für die Kennzeichnung der Enderzeugnisse - z. B. im Hinblick auf Allergene - benötigen, und um andererseits eine etwaige Verwechslung dieser Erzeugnisse mit ähnlichen Erzeugnissen, die nicht für die menschliche Ernährung bestimmt oder geeignet sind, zu vermeiden.
(7)
Die Verordnung (EG) Nr. 1333/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates (7) enthält eine Bestimmung der Begriffe „Lebensmittelzusatzstoff“ und „Verarbeitungshilfsstoff“, die in der Richtlinie 83/417/EWG als „technische Hilfsstoffe“ bezeichnet werden. Folglich sollten in dieser Richtlinie statt des Begriffs „technische Hilfsstoffe“ die Begriffe „Lebensmittelzusatzstoffe“ und „Verarbeitungshilfsstoffe“ verwendet werden. Die Verwendung dieser Begrifflichkeiten würde auch dem Codex-Standard für Nährkaseinerzeugnisse entsprechen.
(8)
Andere in den Anhängen der Richtlinie 83/417/EWG verwendete Begriffe und Verweise sollten unter Berücksichtigung der Begriffe und Verweise, die in der Verordnung (EG) Nr. 1332/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates (8) und in der Verordnung (EG) Nr. 1333/2008 verwendet werden, angepasst werden.
(9)
In Anhang I der Richtlinie 83/417/EWG sind der Höchstgehalt an Wasser bei Nährkaseinen auf 10 % und der Höchstgehalt an Milchfett bei Säure-Nährkasein auf 2,25 % festgesetzt. Unter Berücksichtigung dessen, dass der Codex-Standard für Nährkaseinerzeugnisse diese Parameter auf 12 % bzw. 2 % festsetzt, sollten die entsprechenden Parameter zur Vermeidung von Handelsverzerrungen an diesen Standard angepasst werden.
(10)
Damit die technischen Elemente in den Anhängen der vorliegenden Richtlinie zum Zweck der Berücksichtigung der Entwicklung einschlägiger internationaler Standards oder des technischen Fortschritts rasch angepasst bzw. aktualisiert werden können, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich der in den Anhängen I und II festgelegten Normen für Nährkaseine und Nährkaseinate zu erlassen. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission im Zuge ihrer Vorbereitungsarbeit angemessene Konsultationen, auch auf der Ebene von Sachverständigen, durchführt. Bei der Vorbereitung und Ausarbeitung delegierter Rechtsakte sollte die Kommission gewährleisten, dass die einschlägigen Dokumente dem Europäischen Parlament und dem Rat gleichzeitig, rechtzeitig und auf angemessene Weise übermittelt werden.
(11)
Da die Ziele dieser Richtlinie, nämlich - im Wege einer Angleichung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten - die Erleichterung des freien Warenverkehrs der für die menschliche Ernährung bestimmten Kaseine und Kaseinate, die Gewährleistung eines hohen Maßes an Gesundheitsschutz und die Anpassung der bestehenden Vorschriften an das allgemeine Lebensmittelrecht der Union und an internationale Standards, von den Mitgliedstaaten nicht ausreichend verwirklicht werden können, sondern wegen ihres Umfangs und ihrer Wirkungen auf Unionsebene besser zu verwirklichen sind, kann die Union im Einklang mit dem in Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union verankerten Subsidiaritätsprinzip tätig werden. Entsprechend dem in demselben Artikel genannten Grundsatz der Verhältnismäßigkeit geht diese Richtlinie nicht über das für die Verwirklichung dieser Ziele erforderliche Maß hinaus -
HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Anwendungsbereich
Diese Richtlinie gilt für Kaseine und Kaseinate für die menschliche Ernährung und Mischungen davon.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Richtlinie gelten folgende Begriffsbestimmungen:
a) „Säure-Nährkasein“: ein Milcherzeugnis, das durch Trennen, Waschen und Trocknen des mit Säure ausgefällten Koagulats von Magermilch und/oder anderen Milcherzeugnissen gewonnen wird;
b) „Labnährkasein“: ein Milcherzeugnis, das durch Trennen, Waschen und Trocknen des Koagulats von Magermilch und/oder anderen Milcherzeugnissen gewonnen wird; das Koagulat entsteht durch die Reaktion mit Lab oder anderen milchkoagulierenden Enzymen;
c) „Nährkaseinat“: ein Milcherzeugnis, das durch die Behandlung von Nährkasein oder von Koagulat von Nährkasein mit neutralisierenden Stoffen und anschließender Trocknung gewonnen wird.
Artikel 3
Pflichten der Mitgliedstaaten
Die Mitgliedstaaten treffen alle erforderlichen Vorkehrungen, damit
a)
die in Artikel 2 definierten Milcherzeugnisse nur dann unter den dort aufgeführten Bezeichnungen in Verkehr gebracht werden, wenn sie den Vorschriften dieser Richtlinie und den in den Anhängen I und II festgelegten Normen entsprechen, und
b)
Kaseine und Kaseinate, die nicht den Normen entsprechen, die in Anhang I Abschnitt I Buchstaben b und c und Abschnitt II Buchstaben b und c sowie Anhang II Buchstaben b und c festgelegt sind, nicht für die Herstellung von Lebensmitteln verwendet werden und, sofern sie rechtmäßig für andere Verwendungszwecke in Verkehr gebracht werden, so bezeichnet und gekennzeichnet werden, dass der Käufer hinsichtlich ihrer Art, Qualität und bestimmungsgemäßen Verwendung nicht in die Irre geführt wird.
Artikel 4
Kennzeichnung
(1) Die Verpackungen, Behältnisse oder Etiketten der in Artikel 2 definierten Milcherzeugnisse tragen die folgenden Hinweise in gut sichtbaren, deutlich lesbaren und unverwischbaren Buchstaben:
a)
die gemäß Artikel 2 Buchstaben a, b und c für die betreffenden Milcherzeugnisse festgelegte Bezeichnung sowie bei Nährkaseinaten die Angabe der Art(en) der Kationen gemäß der Auflistung in Anhang II Buchstabe d;
b)
bei als Mischungen in Verkehr gebrachten Erzeugnissen
i)
den Hinweis „Mischung aus …“, gefolgt von den Bezeichnungen der verschiedenen Erzeugnisse, aus denen die Mischung besteht, in absteigender Reihenfolge des Gewichtsanteils,
ii)
bei Nährkaseinaten die Angabe der Art(en) der Kationen gemäß der Auflistung in Anhang II Buchstabe d,
iii)
bei Mischungen, die Nährkaseinate enthalten, den Proteingehalt;
c)
die Nettofüllmenge der Erzeugnisse in Kilogramm oder Gramm;
d)
den Namen oder die Firma und die Anschrift des Lebensmittelunternehmers, unter dessen Namen oder Firma das Erzeugnis in Verkehr gebracht wird oder, wenn der Lebensmittelunternehmer nicht in der Union niedergelassen ist, des Einführers auf den Unionsmarkt;
e)
bei aus Drittländern eingeführten Erzeugnissen das Ursprungsland;
f)
das Los der Erzeugnisse oder das Herstellungsdatum.
Abweichend von Unterabsatz 1 brauchen die Angaben nach Unterabsatz 1 Buchstabe b Ziffer iii und Unterabsatz 1 Buchstaben c, d und e nur auf dem Begleitpapier vermerkt zu sein.
(2) Ein Mitgliedstaat verbietet das Inverkehrbringen von in Artikel 2 Buchstaben a, b und c definierten Milcherzeugnissen in seinem Hoheitsgebiet, wenn die Angaben gemäß Absatz 1 Unterabsatz 1 dieses Artikels nicht in einer für die Käufer in dem Mitgliedstaat, in dem diese Erzeugnisse in Verkehr gebracht werden, leicht verständlichen Sprache vermerkt sind, es sei denn, diese Informationen werden vom Lebensmittelunternehmer auf andere Weise angegeben. Diese Angaben können in mehreren Sprachen vermerkt werden.
(3) Wird der in Anhang I Abschnitt I Buchstabe a Nummer 2, Anhang I Abschnitt II Buchstabe a Nummer 2 und Anhang II Buchstabe a Nummer 2 festgelegte Mindestmilchproteingehalt in den Milcherzeugnissen gemäß Artikel 2 überschritten, kann dies unbeschadet anderer Bestimmungen des Unionsrechts entsprechend auf den Verpackungen, Behältnissen oder Etiketten der Erzeugnisse angegeben werden.
Artikel 5
Befugnisübertragung
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 6 delegierte Rechtsakte zu erlassen, um die in den Anhängen I und II festgelegten Normen zum Zwecke der Berücksichtigung von Entwicklungen bei den einschlägigen internationalen Standards und des technischen Fortschritts zu ändern.
Artikel 6
Ausübung der Befugnisübertragung
(1) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte wird der Kommission unter den in diesem Artikel festgelegten Bedingungen übertragen. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission ihrer üblichen Praxis folgt und vor dem Erlass der delegierten Rechtsakte gemäß Artikel 5 Konsultationen mit Sachverständigen, einschließlich solcher aus den Mitgliedstaaten, durchführt.
(2) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte gemäß Artikel 5 wird der Kommission für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 21. Dezember 2015 übertragen. Die Kommission erstellt spätestens neun Monate vor Ablauf des Zeitraums von fünf Jahren einen Bericht über die Befugnisübertragung. Die Befugnisübertragung verlängert sich stillschweigend um Zeiträume gleicher Länge, es sei denn, das Europäische Parlament oder der Rat widersprechen einer solchen Verlängerung spätestens drei Monate vor Ablauf des jeweiligen Zeitraums.
(3) Die Befugnisübertragung gemäß Artikel 5 kann vom Europäischen Parlament oder vom Rat jederzeit widerrufen werden. Der Beschluss über den Widerruf beendet die Übertragung der in diesem Beschluss angegebenen Befugnis. Er wird am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union oder zu einem im Beschluss über den Widerruf angegebenen späteren Zeitpunkt wirksam. Die Gültigkeit von delegierten Rechtsakten, die bereits in Kraft sind, wird von dem Beschluss über den Widerruf nicht berührt.
(4) Sobald die Kommission einen delegierten Rechtsakt erlässt, übermittelt sie ihn gleichzeitig dem Europäischen Parlament und dem Rat.
(5) Ein delegierter Rechtsakt, der gemäß Artikel 5 erlassen wurde, tritt nur in Kraft, wenn weder das Europäische Parlament noch der Rat innerhalb einer Frist von zwei Monaten nach Übermittlung dieses Rechtsakts an das Europäische Parlament und den Rat Einwände erhoben haben oder wenn vor Ablauf dieser Frist das Europäische Parlament und der Rat beide der Kommission mitgeteilt haben, dass sie keine Einwände erheben werden. Auf Initiative des Europäischen Parlaments oder des Rates wird diese Frist um zwei Monate verlängert.
Artikel 7
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten setzen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften in Kraft, um dieser Richtlinie spätestens bis zum 22. Dezember 2016 nachzukommen. Sie setzen die Kommission unverzüglich davon in Kenntnis.
Bei Erlass dieser Maßnahmen nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 8
Aufhebung
Die Richtlinie 83/417/EWG wird mit Wirkung vom 22. Dezember 2016 aufgehoben.
Bezugnahmen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Richtlinie und sind nach Maßgabe der Entsprechungstabelle im Anhang III zu lesen.
Artikel 9
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 10
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Straßburg am 25. November 2015.