NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 510/2014
ze dne 16. dubna 2014
o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů a zrušení nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 a (ES) č. 614/2009
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 207 odst. 2 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost je třeba upravit nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 (3) a nařízení Rady (ES) č. 614/2009 (4), zejména s ohledem na zavedení rozlišení mezi akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty. Dále je třeba provést úpravy s cílem zlepšit jasnost a transparentnost stávajících textů.
(2)
Až do 31. prosince 2013 bylo hlavním nástrojem společné zemědělské politiky (dále jen „SZP“) stanoveným ve Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (5).
(3)
V rámci reformy SZP bylo nařízení (ES) č. 1234/2007 nahrazeno s účinkem ode dne 1. ledna 2014 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6). Nařízení (ES) č. 1216/2009 a (ES) č. 614/2009 by měla být upravena tak, aby zohledňovala uvedené nařízení v zájmu zachování soudržnosti právní úpravy obchodování se třetími zeměmi týkající se zemědělských produktů na straně jedné a zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů na straně druhé.
(4)
Některé zemědělské produkty se používají k výrobě zpracovaných zemědělských produktů i zboží neuvedeného v příloze I Smlouvy o fungování EU. Je nezbytné přijmout opatření jak v rámci SZP, tak v rámci společné obchodní politiky, aby se zohlednil vliv, jejž má obchod s těmito produkty a zbožím na dosažení cílů článku 39 Smlouvy o fungování EU, a účinky, jež mají opatření přijatá podle článku 43 Smlouvy o fungování EU na hospodářské postavení těchto produktů a zboží, s ohledem na rozdíly mezi výrobními a obchodními náklady na zemědělské produkty v Unii a na světovém trhu.
(5)
Aby se zohlednily různé situace zemědělství a potravinářského průmyslu v Unii, rozlišuje se v Unii mezi zemědělskými produkty uvedenými v příloze I Smlouvy o fungování EU a zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v dané příloze. Stejné rozlišování nemusí existovat v některých třetích zemích, se kterými Unie uzavírá dohody. Proto je třeba stanovit rozšíření působnosti obecných pravidel pro zpracované zemědělské produkty neuvedené v příloze I Smlouvy o fungování EU na některé zemědělské produkty uvedené v dané příloze, stanoví-li mezinárodní dohoda připodobnění těchto dvou typů produktů.
(6)
Odkazuje-li toto nařízení na mezinárodní dohody uzavřené nebo prozatímně uplatňované Unií v souladu se Smlouvou o fungování EU, chápe se takový odkaz jako odkaz na článek 218 Smlouvy o fungování EU.
(7)
Za účelem vyloučení nebo napravení negativních účinků, jež by mohl mít dovoz určitých zpracovaných zemědělských produktů na trh Unie a na účinnost SZP, by mělo být možné, aby dovoz takových produktů při splnění určitých podmínek podléhal dodatečnému clu.
(8)
Vaječný albumin a mléčný albumin jsou zpracovanými zemědělskými produkty, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU. Z důvodu harmonizace a zjednodušení by měl být společný obchodní režim pro vaječný albumin a mléčný albumin, stanovený v nařízení (ES) č. 614/2009, začleněn do právní úpravy obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů. Vzhledem k tomu, že vejce mohou být do značné míry nahrazena vaječným albuminem a do určité míry mléčným albuminem, měla by právní úprava obchodování pro vaječný albumin a mléčný albumin odpovídat právní úpravě obchodování stanovené pro vejce.
(9)
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení týkající se preferenčního obchodního režimu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 (7), je nutné stanovit hlavní pravidla právní úpravy obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty a zbožím neuvedeným v příloze I vzniklým zpracováním zemědělských produktů. Rovněž je nutné zajistit, aby byla stanovena snížená dovozní cla a celní kvóty, a poskytování vývozních náhrad v souladu s těmito hlavními pravidly. Tato pravidla a ustanovení by měla brát v úvahu omezení týkající se dovozních cel a vývozních subvencí, jež vyplývají ze závazků přijatých Unií v rámci dohod Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“) a dvoustranných dohod.
(10)
Z důvodu těsné provázanosti trhů s vaječným albuminem a s mléčným albuminem a trhu s vejci by mělo být možné vyžadovat předložení dovozní licence pro dovoz vaječného albuminu a mléčného albuminu a pozastavit režim aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin, pokud hrozí, že režim aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin by narušil nebo mohl narušit trh Unie s těmito produkty nebo s vejci. Mělo by být možné, aby vydávání dovozních licencí pro vaječný albumin a mléčný albumin a propuštění těchto produktů, na něž se licence vztahuje, do volného oběhu bylo podmíněno požadavky týkajícími se původu, provenience, pravosti a znaků jakosti produktů.
(11)
Za účelem zohlednění rozvoje obchodu a vývoje na trhu, potřeby trhů s vaječným albuminem a mléčným albuminem nebo trhu s vejci a zohlednění výsledků sledování dovozu vaječného albuminu a mléčného albuminu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o pravidla pro podmínění dovozu vaječného albuminu a mléčného albuminu za účelem propuštění do volného oběhu předložením dovozní licence, předpisy o právech a povinnostech vyplývajících z této dovozní licence a jejích právních účinků, pravidla týkající se případů, kdy lze použít přípustnou odchylku, pokud jde o dodržování povinnosti dovážet množství uvedené v licenci, pravidla, která podmiňují vydávání dovozních licencí a propuštění do volného oběhu předložením dokladu vydaného třetí zemí nebo subjektem, který potvrdí mimo jiné původ, pravost a znaky jakosti produktů, provenienci, pravidla pro převod dovozních licencí nebo omezení jejich převodu, případy, kdy se nevyžaduje předložení dovozní licence, a případy, v nichž se vyžaduje či nevyžaduje složení jistoty zaručující, že produkty jsou dovezeny v době platnosti licence.
(12)
Některé zpracované zemědělské produkty neuvedené v příloze I Smlouvy o fungování EU se získávají ze zemědělských produktů, které podléhají SZP. Cla, která se vztahují na dovoz těchto zpracovaných zemědělských produktů, by měla vyrovnávat rozdíl mezi cenami na světovém trhu a cenami zemědělských produktů použitých při jejich výrobě na trhu Unie a přitom zajišťovat konkurenceschopnost průmyslu zpracování daných zemědělských produktů.
(13)
Podle některých mezinárodních dohod je v rámci obchodní politiky Unie stanoveno snížení nebo postupné zrušení zemědělských složek dovozních cel pro zpracované zemědělské produkty, dodatečných cel u cukru a mouky a valorických cel. Mělo by být možné, aby tato snížení byla stanovena v poměru k zemědělským složkám uplatňovaným při nepreferenčním obchodu.
(14)
Zemědělská složka dovozního cla by měla vyrovnat rozdíl cen zemědělských produktů použitých při výrobě dotyčných zpracovaných zemědělských produktů na světovém trhu a na trhu Unie. Proto je třeba zachovat úzkou spojitost mezi výpočtem zemědělské složky dovozního cla uplatňovaného na zpracované zemědělské produkty a dovozního cla uplatňovaného na zemědělské produkty dovezené v nezměněném stavu.
(15)
Za účelem provádění mezinárodních dohod, jež stanoví snížení nebo postupné ukončení dovozních cel u zpracovaných zemědělských produktů na základě konkrétních zemědělských produktů použitých nebo považovaných za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o vytvoření seznamu těchto zemědělských produktů považovaných za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů, stanovení ekvivalentních množství a pravidel pro převod jiných zemědělských produktů na ekvivalentní množství těchto konkrétních zemědělských produktů považovaných za použité, stanovení prvků nezbytných pro výpočet snížené zemědělské složky a snížených dodatečných cel a stanovení metod tohoto výpočtu a stanovení zanedbatelného množství, pro než mají být snížené zemědělské složky a dodatečná cla u cukru a mouky stanoveny jako nulové.
(16)
Je možné, aby byly celní koncese na dovoz poskytnuty pro neomezená množství dotyčného zboží nebo pro omezená množství v rámci celní kvóty. Jsou-li podle některých mezinárodních dohod poskytnuty celní koncese v rámci celních kvót, měly by být tyto kvóty otevřené a spravované Komisí. Z praktických důvodů je třeba, aby řízení nezemědělské složky dovozních cel u zboží, pro které byly dohodnuty celní preference, podléhalo stejným pravidlům jako řízení zemědělské složky.
(17)
Z důvodu těsné provázanosti trhů s vaječným albuminem a s mléčným albuminem a trhu s vejci by měly být celní kvóty pro vaječný albumin a mléčný albumin otevřené a spravované stejným způsobem jako celní kvóty pro vejce podle nařízení (EU) č. 1308/2013. Způsob správy by měl, pokud je to nezbytné, brát v úvahu požadavky na zásobování trhu Unie a nutnost zachovat jeho rovnováhu a měl by být založen na způsobech používaných v minulosti, a to s ohledem na práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci WTO.
(18)
Za účelem zajištění rovného přístupu na trh a rovného zacházení pro hospodářské subjekty, zohlednění požadavků na zásobování trhu Unie a zachování rovnováhy na tomto trhu, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o podmínky, které musí být splněny, aby bylo možné podat žádost v rámci celní kvóty, pravidla pro převod práv v rámci celní kvóty, podmínění účasti na celní kvótě složením jistoty a zvláštní vlastnosti, požadavky a omezení vztahující se na celní kvóty.
(19)
Za účelem zajištění možnosti, aby vyvážené produkty při dovozu do třetí země za určitých podmínek využívaly výhod zvláštního zacházení podle mezinárodních dohod uzavřených Unií v souladu se Smlouvou o fungování EU, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o pravidla, podle nichž musí příslušné orgány členských států na požádání a po náležité kontrole vystavit potvrzení, že dané podmínky jsou splněny u produktů, které v případě vývozu mohou využívat výhod zvláštního zacházení při dovozu do třetí země, jsou-li splněny určité podmínky.
(20)
Je možné, že poptávka zpracovatelského průmyslu po zemědělských surovinách nebude moci být za podmínek hospodářské soutěže plně uspokojena zemědělskými surovinami Unie. Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (8), umožňuje propuštění takového zboží do režimu aktivního zušlechťovacího styku s výhradou splnění hospodářských podmínek vymezených nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (9). Nařízení (EHS) č. 2913/1992 se nahrazuje nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (10), ale s účinností pouze od 1. června 2016. Je proto vhodné odkazovat v tomto nařízení na nařízení (EHS) č. 2913/1992, zejména s ohledem na to, že v budoucnosti mají být odkazy na nařízení (EHS) č. 2913/1992 považovány za odkazy na nařízení (EU) č. 952/2013. Za jasně stanovených okolností by hospodářské podmínky pro propuštění určitého množství zemědělských produktů do režimu aktivního zušlechťovacího styku měly být považovány za splněné. Tato množství by měla být stanovena na základě bilance dodávek. Spravedlivý přístup k dostupným množstvím, rovné zacházení s hospodářskými subjekty a jasnost by měly být zajištěny díky systému osvědčení o režimu aktivního zušlechťovacího styku vydávaných členskými státy.
(21)
Za účelem zajištění obezřetného a účinného řízení režimu aktivního zušlechťovacího styku při zohlednění situace na trhu Unie s dotyčným zbožím a potřeb a praxe zpracovatelského průmyslu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o seznam zemědělských produktů, pro které mohou být vydána osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, práva vyplývající z osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku a příslušné právní účinky, ustanovení týkající se převodu práv mezi hospodářskými subjekty a pravidla nezbytná pro spolehlivost a účinnost systému osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, pokud jde o pravost osvědčení, jeho převod nebo omezení tohoto převodu.
(22)
Měla by být přijata ustanovení pro poskytování vývozních náhrad v mezích stanovených závazky Unie v rámci WTO pro některé zemědělské produkty použité při výrobě zboží neuvedeného v příloze I Smlouvy o fungování EU, aby výrobci tohoto zboží nebyli penalizováni kvůli cenám, za něž musí sami nakupovat v důsledku SZP. Tyto vývozní náhrady by měly pouze vyrovnávat rozdíl mezi cenou určitého zemědělského produktu na trhu Unie a na světovém trhu. Tato ustanovení by tudíž měla být zavedena jako součást právní úpravy obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů.
(23)
Seznam zboží neuvedeného v příloze I, na které se vztahují vývozní náhrady, by měl být stanoven s ohledem na vliv rozdílu mezi cenami zemědělských produktů použitých při jeho výrobě na trhu Unie a na světovém trhu a na nezbytnost plného nebo částečného vyrovnání tohoto rozdílu, aby byl usnadněn vývoz zemědělských produktů použitých při výrobě daného zboží neuvedeného v příloze I.
(24)
Je nezbytné zajistit, že nebude poskytnuta žádná vývozní náhrada pro dovážené zboží neuvedené v příloze I propuštěné do volného oběhu, které je zpětně vyvezené, vyvezené po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží neuvedeného v příloze I. Pokud jde o dovážené obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky či vejce propuštěné do volného oběhu, je nezbytné zajistit, že nebude poskytnuta žádná vývozní náhrada, je-li zboží vyvezeno po zpracování nebo po zapracování do zboží neuvedeného v příloze I.
(25)
Sazby vývozních náhrad pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží neuvedeného v příloze I by měly být stanoveny podle stejných pravidel a praktických způsobů a podle stejného postupu jako sazby vývozních náhrad pro zemědělské produkty vyvážené v nezměněném stavu podle nařízení (EU) č. 1308/2013 a nařízení Rady (EU) č. 1370/2013 (11).
(26)
Vzhledem k úzké spojitosti mezi zbožím neuvedeným v příloze I na jedné straně a zemědělskými produkty, které se používají při výrobě tohoto zboží neuvedeného v příloze I, na straně druhé a rozdílům mezi tímto zbožím a těmito produkty je nezbytné stanovit používání horizontálních ustanovení týkajících se vývozních náhrad stanovených v nařízení (EU) č. 1308/2013 u zboží neuvedeného v příloze I.
(27)
Za účelem zohlednění zvláštních výrobních postupů a obchodních požadavků u zboží neuvedeného v příloze I, jež obsahuje některé zemědělské produkty, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o stanovení pravidel pro vlastnosti zboží neuvedeného v příloze I, které má být vyvezeno, a zemědělských produktů použitých při jeho výrobě, pravidel pro stanovení vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené po zpracování na zboží neuvedené v příloze I, pravidel týkajících se dokladu o složení vyváženého zboží neuvedeného v příloze I, pravidel stanovujících požadavek na prohlášení o používání některých dovážených zemědělských produktů, pravidel týkajících se připodobnění zemědělských produktů základním produktům a stanovení referenčního množství každého ze základních produktů a použití horizontálních pravidel pro vývozní náhrady pro zemědělské produkty na zboží neuvedené v příloze I.
(28)
Dodržování vývozních omezení, která vyplývají z mezinárodních dohod uzavřených nebo prozatímně uplatňovaných Unií podle Smlouvy o fungování EU, by mělo být zajištěno vydáváním osvědčení o náhradě za referenční období stanovená v dohodách s přihlédnutím k roční částce stanovené pro malé vývozce.
(29)
Vývozní náhrady by měly být poskytovány až do výše celkové částky, která je k dispozici, a to podle konkrétní situace obchodu se zbožím neuvedeným v příloze I. Systém osvědčení o náhradě by měl usnadnit účinné řízení částek náhrad.
(30)
Je třeba stanovit, že osvědčení o náhradě vydaná členskými státy jsou platná v celé Unii a že jejich vydání je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že hospodářský subjekt zažádá o náhradu. Měla by být stanovena pravidla pro poskytování náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem, podle kterých by se náhrada poskytovala pro všechny platné sazby náhrady, a dále pro složení a uvolnění jistot.
(31)
Za účelem kontroly výdajů za vývozní náhrady a provádění systému osvědčení o náhradě by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o pravidla stanovující práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě, pravidla pro jejich převod nebo omezení tohoto převodu, stanovení případů a situací, v nichž se nevyžaduje předložení osvědčení o náhradě ani složení jistoty, a stanovení přípustné odchylky, v rámci níž se neuplatní povinnost zažádat o náhradu.
(32)
Při zohledňování dopadu cílených opatření týkajících se vývozních náhrad by měla být věnována pozornost podnikům zpracovávajícím zemědělské produkty obecně, a zejména pak situaci malých a středních podniků. Malým vývozcům by s ohledem na jejich zvláštní potřeby měla být na každý rozpočtový rok přidělena celková částka, přičemž by měli být osvobozeni od povinnosti předkládat osvědčení v rámci právní úpravy udělování vývozních náhrad.
(33)
Pokud jsou podle nařízení (EU) č. 1308/2013 přijata opatření týkající se vývozu zemědělského produktu a vývoz zboží neuvedeného v příloze I s vysokým obsahem zemědělského produktu by mohl bránit dosažení cílů těchto opatření, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o stanovení rovnocenných opatření, jež mají být přijata s ohledem na vývoz tohoto zboží neuvedeného v příloze I, při dodržení veškerých závazků plynoucích z mezinárodních dohod.
(34)
Podle některých mezinárodních dohod může Unie omezit dovozní cla a částky splatné v případě vývozu za účelem celkového nebo částečného vyrovnání cenového rozdílu mezi zemědělskými produkty použitými při výrobě zpracovaných zemědělských produktů nebo příslušného zboží neuvedeného v příloze I. Pro tyto zpracované zemědělské produkty a zboží neuvedené v příloze I je třeba stanovit, že tyto částky se určují společně jako součást celkového cla a že mají vyrovnat rozdíly mezi cenami zemědělských produktů, jež je třeba vzít v úvahu na trhu dané země nebo regionu a na trhu Unie.
(35)
Jelikož složení zpracovaných zemědělských produktů a zboží neuvedeného v příloze I může být důležité pro správné uplatňování právní úpravy obchodování stanovené v tomto nařízení, mělo by být možné stanovit složení prostřednictvím kvalitativních a kvantitativních analýz.
(36)
Za účelem provádění mezinárodních dohod uzavřených Unií a zajištění jasnosti a souladu se změnami nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (12) by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o doplnění a změnu některých nepodstatných částí tohoto nařízení a jeho příloh pro uvedené účely.
(37)
Je třeba stanovit, že členské státy mají poskytovat Komisi a sobě navzájem informace nezbytné k provádění právní úpravy obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty a zbožím neuvedeným v příloze I.
(38)
Za účelem zajištění jednotnosti informačních systémů a pravosti a čitelnosti dokladů a údajů předávaných spolu s nimi by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o vymezení povahy a druhu oznamovaných informací, kategorií zpracovávaných údajů, maximální doby uchovávání údajů a účelu, k němuž jsou údaje zpracovávány, práv na přístup k informacím nebo informačním systémům a podmínek, za nichž jsou tyto informace zveřejňovány.
(39)
Použije se právo Unie o ochraně osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a volném pohybu těchto údajů, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (14).
(40)
Za účelem zabránění zbytečné administrativní zátěži hospodářských subjektů a vnitrostátních orgánů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o stanovení prahové hodnoty, pod níž by neměly být vybírány nebo poskytovány částky dovozních cel, dodatečných dovozních cel, snížených dovozních cel, vývozních náhrad a částky, které mají být vybrány nebo které jsou splatné při nahrazování ceny stanovené vzájemnou dohodou.
(41)
Vzhledem k úzké spojitosti mezi zbožím neuvedeným v příloze I a zemědělskými produkty, které se používají při výrobě tohoto zboží neuvedeného v příloze I, je nezbytné stanovit, že v případě zboží neuvedeného v příloze I se obdobně použijí horizontální ustanovení týkající se jistot, kontrol, ověřování a sankcí stanovených a přijatých na základě nařízení (EU) č. 1306/2013 (15).
(42)
Za účelem zajištění uplatňování horizontálních předpisů přijatých na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 na dovozní licence a celní kvóty pro zpracované zemědělské produkty a na vývozní náhrady a osvědčení o náhradě v případě zboží neuvedeného v příloze I by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o pravidla upravující horizontální ustanovení o jistotách, kontrolách, ověřování a sankcích přijatých na základě uvedeného nařízení.
(43)
Při přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti k přijetí aktů v přenesené pravomoci vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(44)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na dovoz by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření, jež stanoví zpracované zemědělské produkty, na něž by se měla vztahovat dodatečná dovozní cla, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady na trh Unie, opatření pro použití tohoto dodatečného dovozního cla, co se týče lhůt pro prokázání dovozní ceny, předkládání dokumentace a stanovení výše dodatečných dovozních cel, opatření, která stanoví reprezentativní ceny a spouštěcí objemy pro účely použití dodatečných dovozních cel, opatření týkající se formátu a obsahu dovozních licencí pro vaječný albumin a mléčný albumin, podávání žádostí o tyto dovozní licence a jejich vydávání a používání, doby platnosti těchto licencí, postupu pro složení jistoty a výše skládané jistoty u těchto licencí, důkazů, že byly splněny požadavky související s používáním těchto licencí, míry přípustné odchylky, pokud jde o dodržování povinnosti dovážet množství uvedené v dovozní licenci, a vydávání náhradních dovozních licencí a jejich duplikátů, opatření pro zacházení s dovozními licencemi členskými státy, jakož i výměnu informací nezbytných pro řízení režimu dovozních licencí pro vaječný albumin a mléčný albumin, včetně postupů týkajících se specifické správní pomoci mezi členskými státy, výpočet dovozních cel a stanovení výše dovozních cel u zpracovaných zemědělských produktů při provádění mezinárodních režimů.
(45)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na dovoz by měly být Komisi svěřeny také prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření, kterými se stanoví pevná množství zemědělských produktů považovaných za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů pro účely snížení nebo postupného ukončení dovozních cel, jež se vztahují na preferenční obchod, jakož i přiměřené požadavky na dokumentaci, roční celní kvóty a správní metody používané pro dovoz zpracovaných zemědělských produktů a určitých zemědělských produktů v souladu s mezinárodními závazky Unie, postupy pro používání zvláštních ustanovení obsažených v mezinárodních dohodách nebo v aktech, kterými je stanoven režim dovozu nebo vývozu, zejména pokud jde o záruky týkající se povahy a původu produktu, uznávání dokladů použitých pro ověření těchto záruk, předkládání dokladu vydaného vyvážející zemí a určením a použitím produktů, opatření, kterými se stanoví doba platnosti dovozních licencí, postupy pro složení jistoty a výše skládané jistoty, používání těchto dovozních licencí a případně konkrétní opatření týkající se zejména podmínek, za nichž mají být předkládány žádosti o dovoz a udělováno povolení v rámci celní kvóty, a přiměřených požadavků na dokumentaci.
(46)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na dovoz a režim aktivního zušlechťovacího styku by měly být Komisi svěřeny také prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření pro řízení procesu, která zaručí, aby nebyla překročena množství dostupná v rámci celních kvót, a opatření týkající se přerozdělení nevyužitých množství v rámci celní kvóty, ochranná opatření proti dovozu do Unie v souladu s nařízením Rady (ES) č. 260/2009 (16) a nařízením Rady (ES) č. 625/2009 (17) nebo ochranná opatření stanovená mezinárodními dohodami, opatření týkající se množství zemědělských produktů, pro něž lze vydat osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, opatření týkající se provádění systému osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, pokud jde o požadovanou dokumentaci a postupy pro podávání žádostí a vydávání osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, opatření týkající se řízení osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku členskými státy, postupů týkajících se správní pomoci mezi členskými státy, opatření, jimiž se v případě, že se žádá o velká množství, omezují množství, pro něž lze vydat osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, odmítají množství požadovaná pro tato osvědčení a pozastavuje podávání žádostí o osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, a opatření, jimiž se pozastavuje používání režimu zušlechťovacího styku nebo aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin.
(47)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na vývoz by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření týkající se použití sazeb náhrad, výpočtu vývozních náhrad, připodobnění některých produktů základním produktům a stanovení referenčního množství základních produktů, podávání žádostí o osvědčení pro vývoz určitého zboží neuvedeného v příloze I do některých míst určení a vydávání a správy těchto osvědčení, pokud je to stanoveno v mezinárodní dohodě uzavřené nebo prozatímně uplatňované Unií v souladu se Smlouvou o fungování EU, a zacházení se zánikem produktů a množstevními ztrátami při výrobě a zacházení s vedlejšími produkty.
(48)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na vývoz by rovněž měly být Komisi svěřeny také prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření ohledně postupů týkajících se prohlášení a dokladu o složení vyváženého zboží neuvedeného v příloze I nezbytných pro provádění režimu vývozních náhrad, opatření týkající se zjednodušeného dokladu o dosažení místa určení v případě rozlišených náhrad, opatření pro používání horizontálních ustanovení o vývozních náhradách u zboží neuvedeného v příloze I, opatření týkající se provádění systému osvědčení o vývozní náhradě, pokud jde o podávání žádosti o osvědčení o náhradě a o formát a obsah této žádosti, formát, obsah a dobu platnosti osvědčení o náhradě, postup pro podávání žádostí a vydávání osvědčení o náhradě a pro jeho používání, postupy pro skládání jistoty a její výši, míru přípustné odchylky, pokud jde o výši vývozní náhrady, o niž nebylo požádáno, a důkazní prostředky, jimiž se prokazuje splnění povinností vyplývajících z osvědčení o náhradě.
(49)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na vývoz a některá obecná ustanovení by rovněž měly být Komisi svěřeny také prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření týkající se zacházení s osvědčením o náhradě členskými státy a výměny informací a specifické správní pomoci mezi členskými státy, pokud jde o osvědčení o náhradě, opatření týkající se stanovení celkové částky přidělené malým vývozcům a individuální prahové hodnoty pro osvobození od předkládání osvědčení o náhradě, opatření týkající se vydávání náhradních osvědčení o náhradě a duplikátů osvědčení o náhradě, opatření, jimiž se v případě, že se žádá o částky přesahující dostupné částky stanovené na základě závazků plynoucích z mezinárodních dohod, omezují částky, pro které mohou být vydána osvědčení o náhradě, odmítají částky požadované pro tato osvědčení a pozastavuje podávání žádostí o osvědčení o náhradě, nezbytná procedurální pravidla a technická kritéria pro používání jiných opatření, pokud jde o vývoz, opatření týkající se stanovení použitelného cla v případě přímých náhrad v preferenčním obchodě a souvisejících částek uplatňovaných na vývoz do dotčené země nebo regionu, opatření, která zajistí, aby zpracované zemědělské produkty uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebyly ve skutečnosti vyvezeny mimo rámec preferenčního režimu a naopak, opatření týkající se metod kvalitativní a kvantitativní analýzy zpracovaných zemědělských produktů a zboží neuvedeného v příloze I, technických ustanovení nezbytných pro jejich identifikaci a postupů pro účely jejich zařazení do kombinované nomenklatury.
(50)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení s ohledem na vývoz a některá obecná ustanovení by měly být Komisi svěřeny také prováděcí pravomoci, pokud jde o opatření nezbytná k provádění závazků Komise a členských států ohledně výměny informací týkajících se způsobů oznamování, pravidel určujících, jaké informace jsou oznamovány, systému správy oznamovaných informací, obsahu, formátu, načasování, frekvence a lhůt oznámení a opatření pro předávání a zpřístupňování informací a dokumentů při dodržení pravidel ochrany osobních údajů a legitimních zájmů podniků při ochraně jejich obchodních tajemství a opatření týkající se uplatňování horizontálních ustanovení o jistotách, kontrolách, ověřování a sankcích přijatých podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, která se vztahují na dovozní licence a celní kvóty pro zpracované zemědělské produkty a na vývozní náhrady a osvědčení o náhradě u zboží neuvedeného v příloze I.
(51)
Vzhledem k jejich zvláštní povaze by prováděcí akty, které se týkají opatření ke stanovení reprezentativních cen a spouštěcích objemů dovozu pro účely použití dodatečných dovozních cel a výše těchto cel v souladu s mezinárodními závazky Unie, opatření omezujících množství, pro něž lze vydat osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku a osvědčení o náhradě, zamítajících požadované množství, pokud jde o tato osvědčení, a pozastavujících podávání žádostí o tato osvědčení, opatření pro správu procesu zaručujícího, aby nebyla překročena množství dostupná v rámci celní kvóty, a o přerozdělení nevyužitých množství v rámci celní kvóty, by měly být přijímány, aniž by se použilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (18). Ostatní prováděcí akty podle tohoto nařízení by měly být přijímány podle nařízení (EU) č. 182/2011.
(52)
Při přijímání prováděcích aktů, které mají být přijaty podle nařízení (EU) č. 182/2011, by se měl použít přezkumný postup, jelikož se tyto akty vztahují na společnou zemědělskou politiku, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 2 písm. b) bodě ii) uvedeného nařízení.
(53)
Komise by v řádně odůvodněných případech, a pokud to vyžadují naléhavé závažné důvody, které se týkají ochranných opatření proti dovozu zpracovaných zemědělských produktů do Unie nebo narušení či možného narušení trhu Unie ukládajících pozastavení používání režimu zušlechťovacího styku nebo aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(54)
V souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a vhodné pro dosažení cílů tohoto nařízení stanovit právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů. Toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů, v souladu s čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii.
(55)
V zájmu zachování současného stavu by mělo toto nařízení obsahovat přílohy zahrnující všechny následující prvky: seznam zpracovaných zemědělských produktů, který nahrazuje přílohu II nařízení (ES) č. 1216/2009; seznam zboží neuvedeného v příloze I, který nahrazuje přílohu II nařízení Komise (EU) č. 578/2010 (19) a přílohu XX nařízení (ES) č. 1234/2007; seznam základních produktů používaných k výrobě zboží neuvedeného v příloze I, který nahrazuje přílohu I nařízení (EU) č. 578/2010; seznam zpracovaných zemědělských produktů, na něž mohou být uvalena dodatečná dovozní cla, který nahrazuje přílohu III nařízení (ES) č. 1216/2009, a seznam zemědělských produktů používaných při výrobě zpracovaných zemědělských produktů, který nahrazuje přílohu I nařízení (ES) č. 1216/2009.
(56)
Nařízení (ES) č. 1216/2009 a (ES) č. 614/2009 by měla být zrušena.
(57)
Vzhledem k tomu, že před vstupem tohoto nařízení v platnost byl nezbytný soulad zajišťován pomocí přechodných ustanovení obsažených v čl. 230 odst. 1 druhém pododstavci písm. i) nařízení (EU) č. 1308/2013, mělo by být toto nařízení použito co nejdříve po přijetí nařízení, která jsou součástí reformy SZP, přičemž je nutné plně respektovat zájem na právní jistotě a oprávněná očekávání hospodářských subjektů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví právní úpravu obchodování vztahující se na dovoz zpracovaných zemědělských produktů a vývoz zboží neuvedeného v příloze I a zemědělských produktů zapracovaných do zboží neuvedeného v příloze I.
Toto nařízení se vztahuje rovněž na dovoz zemědělských produktů, na něž se vztahuje mezinárodní dohoda uzavřená nebo prozatímně uplatňovaná Unií podle Smlouvy, která stanoví připodobnění těchto produktů zpracovaným zemědělským produktům, na něž se vztahují pravidla preferenčního obchodu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemědělskými produkty“ produkty uvedené v článku 1 nařízení (EU) č. 1308/2013;
b)
„zpracovanými zemědělskými produkty“ produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení;
c)
„zbožím neuvedeným v příloze I“ produkty neuvedené v příloze I Smlouvy o fungování EU, které jsou uvedené v prvním a druhém sloupci přílohy II tohoto nařízení;
d)
„základními produkty“ zemědělské produkty uvedené v příloze III tohoto nařízení;
e)
„zemědělskou složkou“ buď ta část dovozního cla uplatňovaného na zpracované zemědělské produkty, jež odpovídá dovoznímu clu uplatňovanému na zemědělské produkty uvedené v příloze V tohoto nařízení, nebo případně sníženému clu uplatňovanému na zemědělské produkty pocházející z daných zemí pro množství těchto zemědělských produktů, která byla použita nebo jsou považována za použitá;
f)
„nezemědělskou složkou“ část poplatku odpovídající clům podle společného celního sazebníku sníženým o zemědělskou složku vymezenou v písmenu e);
g)
„dodatečným clem na cukr a mouku“ dodatečné clo na cukr (AD S/Z) a dodatečné clo na mouku (AD F/M) uvedená v příloze I části 1 oddílu 1 bodu B.6 nařízení (EHS) č. 2658/87 a stanovená v příloze 1 části 3 oddílu I tabulce č. 2 uvedeného nařízení;
h)
„valorickým clem“ část dovozního cla vyjádřená jako procentní sazba celní hodnoty;
i)
„skupinou produktů 1“ syrovátka v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, která neobsahuje přidaný cukr ani jiná sladidla, s kódy KN ex 0404 10 02 až ex 0404 10 16;
j)
„skupinou produktů 2“ mléko v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, které neobsahuje přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu tuku nepřesahujícím 1,5 % hmotnostních, jiné než v bezprostředním obalu o čistém obsahu nepřesahujícím 2,5 kg, s kódem KN ex 0402 10 19;
k)
„skupinou produktů 3“ mléko v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, které neobsahuje přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu tuku 26 % hmotnostních, jiné než v bezprostředním obalu o čistém obsahu nepřesahujícím 2,5 kg, s kódem KN ex 0402 21 18;
l)
„skupinou produktů 6“ máslo o obsahu tuku 82 % hmotnostních s kódem KN ex 0405 10;
KAPITOLA II
DOVOZ ZPRACOVANÝCH ZEMĚDĚLSKÝCH PRODUKTŮ
ODDÍL I
Obecná ustanovení pro dovoz
Pododdíl i
Dovozní cla u zpracovaných zemědělských produktů
Článek 3
Složky dovozních cel
1. U zpracovaných zemědělských produktů uvedených v tabulce 1 přílohy I se dovozní cla stanovená ve společném celním sazebníku skládají ze zemědělské složky, která není součástí valorického cla, a z nezemědělské složky, která je valorickým clem.
2. U zpracovaných zemědělských produktů uvedených v tabulce 2 přílohy I se dovozní cla stanovená ve společném celním sazebníku skládají z valorického cla a ze zemědělské složky, která je součástí valorického cla. Není-li u zpracovaných zemědělských produktů uvedených v tabulce 2 přílohy I stanoveno valorické clo, považuje se zemědělská složka těchto produktů za součást zvláštního cla na tyto produkty.
Článek 4
Maximální sazba dovozního cla
1. Jestliže se má použít maximální celní sazba, stanoví se metoda výpočtu pro určení této maximální celní sazby ve společném celním sazebníku na základě článku 31 Smlouvy o fungování EU.
2. Jestliže u zpracovaných zemědělských produktů uvedených v tabulce 1 přílohy I maximální celní sazba zahrnuje dodatečné clo na cukr a na mouku, stanoví se metoda výpočtu pro určení tohoto dodatečného cla ve společném celním sazebníku na základě článku 31 Smlouvy o fungování EU.
Článek 5
Dodatečná dovozní cla pro vyloučení nebo napravení negativních účinků na trhu Unie
1. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví zpracované zemědělské produkty uvedené v příloze IV, na něž se při dovozu podléhajícím celní sazbě stanovené ve společném celním sazebníku vztahuje dodatečné dovozní clo. Tyto prováděcí akty se přijímají pouze za tím účelem, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trh Unie, a pokud:
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Unií WTO („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží v souladu s odstavcem 1, pokud je nepravděpodobné, že by dovoz narušil trh Unie, nebo pokud by účinky takových dodatečných dovozních cel nebyly vzhledem ke sledovanému cíli přiměřené.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen c.i.f. dané zásilky.
Dovozní ceny c.i.f. se prověřují porovnáním s reprezentativními cenami daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Unie s tímto produktem.
Reprezentativní ceny se stanoví v pravidelných intervalech na základě údajů shromážděných v rámci systému kontroly Společenství zřízeného podle čl. 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/1993 (20).
4. Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených jako dovoz vyjádřený v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří let předcházejících roku, v němž se projeví nebo v němž se zdá pravděpodobné, že se projeví negativní účinky uvedené v odstavci 1.
5. Komise může přijmout prováděcí akty, jimiž stanoví nezbytná opatření pro použití tohoto článku, zejména co se týče lhůt pro prokázání dovozní ceny a předkládání dokumentace. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
6. Pokud jde o produkty stanovené v souladu s odstavcem 1, Komise může přijmout prováděcí akty bez použití postupu podle čl. 44 odst. 2 nebo 3, kterými:
a)
stanoví reprezentativní ceny a spouštěcí objemy pro účely použití dodatečných dovozních cel;
b)
stanoví výši dodatečných dovozních cel v souladu s pravidly stanovenými v mezinárodních dohodách uzavřených nebo prozatímně uplatňovaných Unií podle Smlouvy o fungování EU.
7. Komise zveřejní spouštěcí ceny uvedené v odst. 1 písm. a) v Úředním věstníku Evropské unie.
Pododdíl ii
Dovoz vaječného albuminu a mléčného albuminu
Článek 6
Dovozní licence pro vaječný albumin a mléčný albumin
1. Dovoz vaječného albuminu a mléčného albuminu za účelem propuštění do volného oběhu může podléhat předložení dovozní licence, je-li taková licence nezbytná pro řízení dotčených trhů a zejména pro sledování obchodu s těmito produkty.
2. Aniž jsou dotčena opatření přijatá v souladu s článkem 14, vydají členské státy dovozní licence uvedené v odstavci 1 každému žadateli o dovozní licenci usazenému v Unii bez ohledu na místo jeho usazení, nestanoví-li akt přijatý podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování EU jinak.
3. Dovozní licence uvedené v odstavci 1 jsou platné v celé Unii.
4. Vydávání dovozních licencí uvedených v odstavci 1 a propuštění zboží, na něž se licence vztahuje, do volného oběhu může být podmíněno požadavky týkajícími se původu a provenience dotčeného produktu a předložením dokladu vydaného třetí zemí nebo subjektem, který potvrdí mimo jiné původ, provenienci, pravost a znaky jakosti produktů.
Článek 7
Jistota u dovozních licencí
1. Vydání dovozních licencí uvedených v článku 6 může být podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že hospodářský subjekt doveze produkty během doby platnosti dovozní licence.
2. Nejsou-li produkty dovezeny během doby platnosti dovozní licence, jistota zcela nebo částečně propadne.
3. Jistota však nepropadne, jestliže produkty nebyly dovezeny během této doby v důsledku vyšší moci nebo jestliže množství, které během této doby nebylo dovezeno, spadá do výše přípustné odchylky.
Článek 8
Přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
pravidla pro podmínění dovozu vaječného albuminu a mléčného albuminu za účelem propuštění do volného oběhu předložením dovozní licence;
b)
pravidla týkající se práv a povinností vyplývajících z dovozní licence a jejích právních účinků;
c)
případy, kdy lze použít přípustnou odchylku, pokud jde o dodržování povinnosti dovézt množství uvedené v licenci, nebo kdy má být v licenci uveden původ;
d)
pravidla týkající se vydání dovozní licence nebo pravidla stanovující, že propuštění zboží, na něž se licence vztahuje, do volného oběhu podléhá předložení dokladu vydaného třetí zemí nebo subjektem, který potvrdí mimo jiné původ, provenienci, pravost a znaky jakosti produktů;
e)
pravidla pro převod dovozní licence nebo omezení tohoto převodu;
f)
případy, v nichž se předložení dovozní licence nevyžaduje;
g)
pravidla podmiňující vydání dovozních licencí uvedených v článku 6 složením jistoty.
Článek 9
Prováděcí pravomoci
Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty, pokud jde o:
a)
formát a obsah dovozní licence;
b)
podávání žádostí o dovozní licence, vydávání těchto licencí a jejich používání;
c)
dobu platnosti dovozní licence, výši jistoty a postupy pro její složení;
d)
důkazy, že byly splněny požadavky související s používáním dovozních licencí;
e)
míru přípustné odchylky, pokud jde o dodržování povinnosti dovézt množství uvedené v dovozní licenci;
f)
vydávání náhradních dovozních licencí a duplikátů dovozních licencí;
g)
zacházení s dovozními licencemi ze strany členských států a výměny informací nezbytných pro řízení daného režimu, včetně postupů týkajících se konkrétní správní pomoci mezi členskými státy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
ODDÍL II
Preferenční obchod
Pododdíl i
Snížení dovozních cel
Článek 10
Snížení a postupné ukončení zemědělských složek, valorických cel a dodatečných cel
1. Jestliže mezinárodní dohoda uzavřená nebo prozatímně uplatňovaná Unií podle Smlouvy o fungování EU:
a)
stanoví snížení nebo opakovaná snížení, které vedou k postupnému ukončení dovozního cla u zpracovaných zemědělských produktů; a
b)
stanoví produkty způsobilé pro tato snížení, množství zboží, hodnotu kvót, na které se tato snížení vztahují, způsob výpočtu těchto množství nebo hodnot, nebo prvky určující snížení zemědělské složky, pokud jde o dodatečné clo na cukr a mouku nebo valorické clo,
zemědělská složka, dodatečné clo na cukr a mouku nebo valorické clo mohou podléhat snížení nebo opakovaným snížením vedoucím k ukončení, jako jsou stanovena v případě dovozního cla pro zpracované zemědělské produkty.
Pro účely tohoto článku může zemědělská složka obsahovat rovněž zemědělský prvek uvedený v příloze I části 1 oddílu 1 bodu B1 nařízení (EHS) č. 2658/87 a stanovený v příloze I části 3 oddílu I tabulce č. 2 uvedeného nařízení.
2. Jestliže mezinárodní dohoda uzavřená nebo prozatímně uplatňovaná Unií podle Smlouvy o fungování EU stanoví snížení nebo postupné ukončení zemědělských složek u produktů uvedených v tabulce 2 přílohy I tohoto nařízení, nahradí se clo sestávající ze zemědělské složky, jež je součástí valorického cla, nevalorickou zemědělskou složkou.
Článek 11
Skutečně použitá množství nebo množství považovaná za použitá
1. Snížení nebo postupné ukončení zemědělských složek nebo dodatečných cel na cukr a mouku podle čl. 10 odst. 1 se stanoví na základě:
a)
množství zemědělských produktů uvedených v příloze V, která byla skutečně použita nebo která se považují za použitá při výrobě zpracovaných zemědělských produktů;
b)
cel, která se vztahují na zemědělské produkty uvedené v písmenu a) a která se používají pro výpočet snížené zemědělské složky a dodatečných cel na cukr a mouku v případě určité preferenční právní úpravy obchodování.
2. Zemědělské produkty, které lze považovat za použité při výrobě zpracovaného zemědělského produktu, se vybírají z těch zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě zpracovaných zemědělských produktů na základě jejich významu v mezinárodním obchodě a míry, do které jsou jejich cenové úrovně reprezentativní pro cenové úrovně všech ostatních zemědělských produktů používaných při výrobě tohoto zpracovaného zemědělského produktu.
3. Množství zemědělských produktů uvedených v příloze V a skutečně použitých se převádějí na ekvivalentní množství konkrétních zemědělských produktů považovaných za použité.
Článek 12
Přenesené pravomoci
Komise je v souladu s článkem 42 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci, pokud jde o:
a)
vytvoření seznamu zemědělských produktů uvedených v příloze V, které se mají považovat za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů na základě kritérií pro výběr stanovených v čl. 11 odst. 2;
b)
stanovení ekvivalentních množství a pravidel pro převod podle čl. 11 odst. 3;
c)
prvky nezbytné pro výpočet snížené zemědělské složky a snížených dodatečných cel na cukr a mouku a stanovení metod tohoto výpočtu;
d)
zanedbatelná množství, pro něž jsou snížené zemědělské složky a dodatečná cla u cukru a mouky stanoveny jako nulové.
Článek 13
Prováděcí pravomoci
1. Komise případně přijme prováděcí akty, kterými stanoví opatření k provádění mezinárodních dohod uzavřených nebo prozatímně uplatňovaných Unií podle Smlouvy o fungování EU, pokud jde o výpočet dovozních cel u zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje snížení podle čl. 10 odst. 1 a odst. 2 tohoto nařízení.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. Pokud je to nezbytné, Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví:
a)
pevně stanovená množství zemědělských produktů uvedených v čl. 12 písm. a), které se považují za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů;
b)
množství zemědělských produktů uvedených v čl. 12 písm. a), které se považují za použité při výrobě zpracovaných zemědělských produktů, u každého možného složení těchto zpracovaných zemědělských produktů, pro které nelze určit pevně stanovená množství konkrétních zemědělských produktů podle písmene a) tohoto pododstavce;
c)
požadavky na dokumentaci.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
3. Komise může přijmout prováděcí akty bez použití postupu podle čl. 44 odst. 2 nebo 3, kterými stanoví výši uplatňovaného dovozního cla v souladu s pravidly stanovenými v mezinárodní dohodě uzavřené nebo prozatímně uplatňované Unií v souladu se Smlouvou o fungování EU a s pravidly přijatými podle odstavce 1 tohoto článku.
Pododdíl ii
Celní kvóty a zvláštní zacházení při dovozu ze třetích zemí
Článek 14
Otevření a správa celních kvót
1. Celní kvóty pro dovoz zpracovaných zemědělských produktů a zemědělských produktů uvedených v čl. 1 druhém pododstavci, pro jejich propuštění do volného oběhu v Unii, na základě mezinárodních dohod uzavřených nebo prozatímně uplatňovaných Unií podle Smlouvy o fungování EU otevírá a spravuje Komise v souladu s články 15 a 16.
2. Celní kvóty uvedené v odstavci 1 jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi hospodářskými subjekty a aby byl přikládán náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Unie a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
3. Celní kvóty uvedené v odstavci 1 jsou spravovány jednou z těchto metod, jinou vhodnou metodou nebo kombinací těchto metod:
a)
metoda přidělování založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo podá žádost dřív, je dřív na řadě“);
b)
metoda přidělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v žádostech (tzv. „metoda souběžného zkoumání“);
c)
metoda přidělování založená na tradičních obchodních tocích (tzv. „metoda tradičních dovozců/nových žadatelů“).
Článek 15
Přenesené pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
podmínky a požadavky na způsobilost, jež musí splnit hospodářský subjekt, aby mohl podat žádost v rámci celní kvóty stanovené v mezinárodní dohodě uvedené v čl. 14 odst. 1;
b)
pravidla týkající se převodu práv mezi hospodářskými subjekty a v případě potřeby omezení tohoto převodu v rámci správy celní kvóty stanovené v mezinárodní dohodě uvedené v čl. 14 odst. 1;
c)
ustanovení podmiňující účast na celní kvótě stanovené v mezinárodní dohodě uvedené v čl. 14 odst. 1 předložením dovozní licence a složením jistoty;
d)
zvláštní vlastnosti, požadavky nebo omezení vztahující se na celní kvótu stanovenou v mezinárodní dohodě uvedené v čl. 14 odst. 1.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42 požadující, aby příslušné orgány členských států na požádání a po náležité kontrole vystavily potvrzení, že produkt splňuje podmínky pro využívání výhod zvláštního zacházení při dovozu do třetí země.
Článek 16
Prováděcí pravomoci
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví:
a)
roční celní kvóty, v případě potřeby jejich vhodné časové rozvržení v průběhu roku a způsob správy, který má být použit;
b)
postupy pro použití zvláštních ustanovení obsažených v mezinárodní dohodě nebo v právním aktu, kterým se přijímá režim dovozu nebo vývozu, zejména pro:
i)
záruky vztahující se na povahu, provenienci a původ produktu,
ii)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v bodě i),
iii)
předkládání dokladu vydaného vyvážející zemí,
iv)
určení a použití produktů;
c)
doba platnosti dovozních licencí předložených podle čl. 15 odst. 1 písm. c);
d)
postupy týkající se skládaní jistoty podle čl. 15 odst. 1 písm. c) a její výše;
e)
používání dovozních licencí předložených podle čl. 15 odst. 1 písm. c) a v případě potřeby konkrétní opatření týkající se zejména podmínek pro podávání žádostí pro dovoz a udělování povolení v rámci celní kvóty;
f)
požadavky na dokumentaci;
g)
nezbytná opatření týkající se obsahu, formy, vydání a použití dokladu uvedeného v čl. 15 odst. 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. Komise přijme prováděcí akty bez použití postupu podle čl. 44 odst. 2 nebo 3, kterými:
a)
bude řídit proces, kterým se zaručí, že nebudou překročena množství dostupná v rámci celní kvóty, zejména stanovením koeficientu přidělení u každé žádosti při dosažení dostupných množství, zamítnutím dosud projednávaných žádostí a v případě potřeby pozastavením podávání žádostí;
b)
přerozdělí nevyužitá množství celní kvóty.
ODDÍL III
Ochranná opatření
Článek 17
Ochranná opatření
1. Komise za podmínek podle odstavce 3 tohoto článku přijme prováděcí akty obsahující ochranná opatření proti dovozu zpracovaných zemědělských produktů do Unie. Aby byla zajištěna jednotnost společné obchodní politiky, přijímají se tyto prováděcí akty v souladu s nařízeními (ES) č. 260/2009 a (ES) č. 625/2009. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. Pokud není stanoveno jinak v jiném právním aktu Evropského parlamentu a Rady ani v jiném právním aktu Rady, Komise za podmínek podle odstavce 3 tohoto článku přijme prováděcí akty obsahující ochranná opatření proti dovozu zpracovaných zemědělských produktů do Unie v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými nebo prozatímně uplatňovanými Unií v souladu se Smlouvou o fungování EU. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu.
Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost o přijetí prováděcích aktů uvedených v odstavci 1 nebo 2 či obou, přijme prováděcí akt obsahující její rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
4. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech týkajících se ochranných opatření stanovených v odstavcích 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 44 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty.
5. Pokud chce Komise zrušit nebo změnit ochranná opatření přijatá podle odstavců 1 až 4, přijme za tímto účelem prováděcí akty Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2, s výjimkou závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případů, ve kterých se tyto prováděcí akty přijímají podle čl. 44 odst. 3.
ODDÍL IV
Aktivní zušlechťovací styk
Pododdíl i
Aktivní zušlechťovací styk bez zkoumání hospodářských podmínek
Článek 18
Aktivní zušlechťovací styk u zemědělských produktů bez zkoumání hospodářských podmínek
1. Jestliže se zboží neuvedené v příloze I získává ze zemědělských produktů uvedených v příloze III tohoto nařízení spadajících do režimu aktivního zušlechťovacího styku, považují se hospodářské podmínky uvedené v čl. 117 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 za splněné předložením osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku pro tyto zemědělské produkty.
2. Osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku se pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží neuvedeného v příloze I vydávají v mezích množství stanovených Komisí.
Tato množství se stanoví vyrovnáním na jedné straně závazných rozpočtových stropů pro vývozní náhrady u zboží neuvedeného v příloze I, a na straně druhé očekávaných požadavků na výdaje na vývozní náhrady pro zboží neuvedené v příloze I, s ohledem zejména na:
a)
odhadovaný objem vývozu příslušného zboží neuvedeného v příloze I;
b)
situaci na trhu Unie a na světovém trhu s příslušnými základními produkty (podle okolností);
c)
hospodářské a právní faktory.
Množství se pravidelně přezkoumávají, aby se přihlédlo k vývoji hospodářských a právních faktorů.
3. Členské státy vydají osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku podle odstavce 1 každému žadateli o osvědčení usazenému v Unii bez ohledu na místo jeho usazení.
Osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku jsou platná v celé Unii.
Článek 19
Přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
seznam zemědělských produktů použitých při výrobě zboží neuvedeného v příloze I, pro které mohou být vydána osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku;
b)
práva vyplývající z osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku a jeho právní účinky;
c)
převod práv vyplývajících z osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku mezi hospodářskými subjekty;
d)
pravidla nezbytná pro spolehlivost a účinnost systému osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, týkající se pravosti osvědčení, jeho převodu nebo omezení jeho převodu.
Článek 20
Prováděcí pravomoci
1. Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty, pokud jde o:
a)
stanovení v souladu s čl. 18 odst. 2 množství zemědělských produktů, pro které mohou být vydána osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku;
b)
formát a obsah žádostí o osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku;
c)
formát, obsah a dobu platnosti osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku;
d)
požadovanou dokumentaci a postup pro podávání žádostí a vydávání osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku;
e)
správu osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku členskými státy;
f)
postupy týkající se správní pomoci mezi členskými státy;
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. V případě, že se žádá o množství, která přesahují množství určená v souladu s odst. 1 písm. a), může Komise přijmout prováděcí akty bez použití postupu podle čl. 44 odst. 2 nebo 3, kterými omezí množství, pro která mohou být vydána osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku, odmítne množství požadovaná pro osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku a pozastaví podávání žádostí o osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku pro dotčené produkty.
Pododdíl ii
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
Článek 21
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin
1. Pokud je trh Unie narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu přijmout prováděcí akty, kterými zcela nebo částečně pozastaví používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro vaječný albumin a mléčný albumin. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost o přijetí prováděcích aktů uvedených v prvním pododstavci, přijme prováděcí akty obsahující její rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech přijme Komise postupem podle čl. 44 odst. 3 okamžitě použitelné prováděcí akty týkající se pozastavení uvedeného v odstavci 1.
KAPITOLA III
VÝVOZ
ODDÍL I
Vývozní náhrady
Článek 22
Způsobilé zboží a produkty
1. Pokud je vyváženo zboží neuvedené v příloze I, jsou zemědělské produkty uvedené v čl. 196 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) nařízení (EU) č. 1308/2013, které byly použity při výrobě tohoto zboží neuvedeného v příloze I, způsobilé pro vývozní náhrady podle článku 196 uvedeného nařízení, jak je stanoveno v příloze II tohoto nařízení a použije se čl. 196 odst. 1 písm. b), odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1308/2013.
2. Vývozní náhrady uvedené v odstavci 1 se neposkytují pro:
a)
dovážené zboží neuvedené v příloze I, které je považováno za zboží ve volném oběhu podle článku 29 Smlouvy o fungování EU a které je zpětně vyvezeno;
b)
dovážené zboží neuvedené v příloze I, které je považováno za zboží ve volném oběhu podle článku 29 Smlouvy o fungování EU a které je vyvezeno po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží neuvedeného v příloze I;
c)
dovážené obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky či vejce, které jsou považovány za zboží ve volném oběhu podle článku 29 Smlouvy o fungování EU a které jsou vyvezeny po zpracování nebo po zapracování do zboží neuvedeného v příloze I.
Článek 23
Stanovení vývozních náhrad
1. Vývozní náhrady podle článku 22 stanoví příslušné orgány členských států na základě složení vyváženého zboží a sazeb vývozních náhrad stanovených pro každý základní produkt, z něhož se vyvážené zboží skládá.
2. Pro stanovení vývozních náhrad se produkty uvedené v čl. 196 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) nařízení (EU) č. 1308/2013, které nejsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení, připodobní základním produktům nebo produktům odvozeným ze zpracování základních produktů.
Článek 24
Horizontální předpisy a sazby vývozních náhrad
1. Horizontální předpisy o vývozních náhradách pro zemědělské produkty uvedené v čl. 199 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použijí na zboží neuvedené v příloze I.
2. Pro stanovení sazeb vývozních náhrad u základních produktů se přijímají opatření v souladu s článkem 198 nařízení (EU) č. 1308/2013 a článkem 13 nařízení (EU) č. 1370/2013.
3. Pro výpočet vývozních náhrad se zemědělské produkty, jež jsou uvedeny v čl. 196 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) nařízení (EU) č. 1308/2013 a nejsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení a které jsou připodobněny základním produktům nebo produktům vzniklých ze zpracování základních produktů podle čl. 23 odst. 2 převádějí na základní produkty.
Článek 25
Osvědčení o vývozu konkrétního zboží neuvedeného v příloze I do konkrétních míst určení
Jestliže to vyžaduje mezinárodní dohoda uzavřená nebo přechodně uplatňovaná Unií podle Smlouvy o fungování EU, vydají příslušné orgány dotčeného členského státu na žádost dotyčné strany osvědčení, které uvádí, zda byla vyplacena vývozní náhrada pro konkrétní zboží neuvedené v příloze I vyvážené do konkrétních míst určení.
Článek 26
Přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
pravidla týkající se vlastností zboží neuvedeného v příloze I, které má být vyvezeno, a zemědělských produktů použitých při jeho výrobě;
b)
pravidla pro stanovení vývozních náhrad u zemědělských produktů vyvážených po zpracování na zboží neuvedené v příloze I;
c)
pravidla týkající se důkazů o složení vyváženého zboží neuvedeného v příloze I;
d)
pravidla vyžadující prohlášení o používání některých dovážených zemědělských produktů;
e)
pravidla týkající se připodobnění zemědělských produktů, jež jsou uvedeny v čl. 196 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) nařízení (EU) č. 1308/2013 a jež nejsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení základním produktům a stanovení referenčního množství každého ze základních produktů;
f)
používání horizontálních předpisů týkajících se vývozních náhrad pro zemědělské produkty přijatých podle článku 202 nařízení (EU) č. 1308/2013 u zboží neuvedeného v příloze I.
Článek 27
Prováděcí pravomoci
Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty, pokud jde o:
a)
použití sazeb náhrad, jestliže při výpočtu vývozních náhrad musí být zohledněny vlastnosti složek produktů uvedených v písm. c) tohoto článku a zboží neuvedeného v příloze I;
b)
výpočet vývozních náhrad pro:
i)
základní produkty,
ii)
produkty odvozené zpracováním základních produktů,
iii)
produkty připodobněné produktům uvedeným v bodě i) nebo ii);
c)
připodobnění produktů uvedených v písm. b) bodě ii) a iii), které jsou uvedeny v čl. 196 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) nařízení (EU) č. 1308/2013 a které nejsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení, základním produktům;
d)
stanovení referenčního množství každého ze základních produktů, jež slouží jako základ pro stanovení vývozních náhrad, na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží, nebo na pevném základě, jak je uvedeno v příloze II;
e)
podávání žádostí o osvědčení podle článku 25, jejich vydávání a správu;
f)
zacházení se zánikem produktů a množstevními ztrátami při výrobě a zacházení s vedlejšími produkty;
g)
postupy týkající se prohlášení a důkazů o složení vyváženého zboží neuvedeného v příloze I nezbytných pro provádění režimu vývozních náhrad;
h)
zjednodušený doklad o dosažení místa určení v případě náhrad rozlišených podle místa určení;
i)
používání horizontálních ustanovení týkajících se vývozních náhrad pro zemědělské produkty přijatých podle článku 203 nařízení (EU) č. 1308/2013 u vývozních náhrad pro zboží neuvedené v příloze I.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
ODDÍL II
Osvědčení o náhradě
Článek 28
Osvědčení o náhradě
1. Vývozní náhrady pro zemědělské produkty zapracované do zboží neuvedeného v příloze I se poskytují, jestliže byla předložena žádost o vývozní náhrady, a po předložení osvědčení o náhradě platného v době vývozu.
Malí vývozci, včetně držitelů osvědčení o náhradě, žádající o omezené částky vývozních náhrad, jež jsou tak nízké, že se na ně nevztahují osvědčení o náhradě, a které neohrožují splnění rozpočtových omezení, jsou od předkládání osvědčení o náhradě osvobozeni. V rámci těchto osvobození nesmí být překročena celková částka přidělená malým vývozcům.
2. Členské státy vydají osvědčení o náhradě každému žadateli o osvědčení o náhradě usazenému v Unii bez ohledu na jeho místo usazení. Osvědčení o náhradě jsou platná v celé Unii.
Článek 29
Platné sazby náhrad
1. Použije se sazba náhrady, která platí v den přijetí vývozního prohlášení pro zboží neuvedené v příloze I celními orgány, pokud nebyla podána žádost podle odstavce 2 o stanovení sazby náhrady předem.
2. Žádost o stanovení sazby náhrady předem lze podávat při podání žádosti o osvědčení o náhradě, v den udělení osvědčení o náhradě nebo kdykoli po tomto dni, avšak před uplynutím platnosti osvědčení o náhradě.
3. Sazba stanovená předem odpovídá sazbě platné v den podání žádosti o stanovení sazby náhrady předem. Stanovení sazeb náhrad předem se použije od uvedeného dne na všechny sazby náhrad, na které se vztahuje osvědčení o náhradě.
4. Vývozní náhrady pro zboží neuvedené v příloze I se poskytují na základě:
a)
sazeb náhrad pro základní produkty zapracované do tohoto zboží neuvedeného v příloze I, které se použijí podle odstavce 1, pokud nebyly stanoveny sazby náhrad předem, nebo
b)
sazeb náhrad pro základní produkty zapracované do tohoto zboží neuvedeného v příloze I, které byly stanoveny předem podle odstavce 3.
Článek 30
Jistota u osvědčení o náhradě
1. Vydávání osvědčení o náhradě je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že hospodářský subjekt podá žádost o vývozní náhrady u příslušných orgánů dotčeného členského státu, pokud jde o vývoz zboží neuvedeného v příloze I uskutečněný během doby platnosti osvědčení o náhradě.
2. Pokud jde o vývoz uskutečněný v době platnosti osvědčení o náhradě, jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže nebylo o vývozní náhradu požádáno nebo jestliže o ni bylo požádáno pouze částečně.
Aniž je dotčen první pododstavec, jistota nepropadne, pokud:
a)
zboží nebylo vyvezeno nebo bylo vyvezeno pouze částečně, nebo jestliže o vývozní náhradu nebylo požádáno nebo o ni bylo požádáno pouze částečně v důsledku vyšší moci;
b)
výše vývozní náhrady, o niž nebylo požádáno, spadá do výše přípustné odchylky.
Článek 31
Přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
pravidla týkající se práv a povinností vyplývajících z osvědčení o náhradě, včetně záruky, že vývozní náhrady budou při splnění všech podmínek vyplaceny, a povinnosti požádat o vývozní náhrady pro zemědělské produkty vyvážené po zpracování na zboží neuvedené v příloze I;
b)
pravidla pro převod osvědčení o náhradě nebo omezení jeho převodu;
c)
případy a situace, kdy se nevyžaduje předložení osvědčení o náhradě podle čl. 28 odst. 1, při zohlednění účelu operace, příslušných částek a celkové částky, která může být poskytnuta malým vývozcům;
d)
případy a situace, kdy odchylně od článku 30 není vyžadováno složení jistoty;
e)
pravidla týkající se přípustné odchylky uvedené v čl. 30 odst. 2 druhém pododstavci písm. b) s ohledem na nutnost splnit rozpočtová omezení.
Článek 32
Prováděcí pravomoci
1. Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty, pokud jde o:
a)
podávání, formát a obsah žádostí o osvědčení o náhradě;
b)
formát, obsah a dobu platnosti osvědčení o náhradě;
c)
postup pro podávání žádostí, jakož i postup pro vydávání osvědčení o náhradě a pro jejich používání;
d)
postupy pro složení jistoty a její výše;
e)
výši přípustné odchylky uvedené v čl. 30 odst. 2 druhém pododstavci bodě b) s ohledem na nutnost dodržet rozpočtová omezení;
f)
důkazní prostředky, jimiž se prokazuje splnění povinností vyplývajících z osvědčení o náhradě;
g)
zacházení s osvědčeními o náhradě ze strany členských států a výměny informací nezbytných pro řízení systému, včetně postupů týkajících se konkrétní správní pomoci mezi členskými státy;
h)
stanovení celkové částky přidělené malým vývozcům a individuální prahové hodnoty pro osvobození od předkládání osvědčení o náhradě podle čl. 28 odst. 1 druhého pododstavce;
i)
vydávání náhradních osvědčení o náhradě a duplikátů osvědčení o náhradě.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
2. V případě, že se žádá o částky, které přesahují částky stanovené na základě závazků vyplývajících z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou o fungování EU, může Komise přijmout prováděcí akty bez použití postupu podle čl. 44 odst. 2 nebo 3, kterými omezí částky, pro které mohou být vydána osvědčení o náhradě, odmítne částky požadované pro osvědčení o náhradě a pozastaví podávání žádostí o osvědčení o náhradě.
ODDÍL III
Další opatření týkající se vývozu
Článek 33
Další opatření týkající se vývozu
1. Pokud jsou podle nařízení (EU) č. 1308/2013 přijata opatření týkající se vývozu zemědělského produktu uvedeného v příloze III v podobě dávky nebo poplatků a vývoz zboží neuvedeného v příloze I s vysokým obsahem tohoto zemědělského produktu by mohl bránit dosažení cílů těchto opatření, je Komisi svěřená pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42 tohoto nařízení, kterými stanoví rovnocenná opatření s ohledem na toto zboží neuvedené v příloze I, pokud jsou tyto akty v přenesené pravomoci v souladu se závazky vyplývajícími z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou o fungování EU. Tyto akty v přenesené pravomoci se přijímají, pouze pokud se stávající opatření, která mohou být přijata podle nařízení (EU) č. 1308/2013, jeví jako nedostatečná.
Ve zvláště závažných naléhavých případech uvedených v prvním pododstavci se na akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto odstavce použije postup stanovený v článku 43.
Tyto naléhavé závažné důvody mohou nastat rovněž v případě, kdy je bezodkladně nutné přijmout opatření, která budou řešit narušení trhu nebo která takovému narušení zabrání, v případě, že se hrozba narušení trhu objeví tak rychle a nečekaně, že je nutno okamžitě na danou situaci účinně a efektivně reagovat, nebo v případě, kdy by okamžitý zásah zamezil tomu, aby se riziko narušení trhu stalo skutečností, či tomu, aby toto riziko trvalo nebo aby se proměnilo v závažnější nebo trvalejší narušení trhu, nebo v případě, kdy by odklad zásahu mohl způsobit nebo zhoršit narušení trhu nebo vést k tomu, že by opatření, jež by k odvrácení hrozby nebo k řešení narušení trhu byla později nutná, musela být učiněna v širší míře, nebo kdyby měl odklad zásahu neblahý vliv na výrobní či tržní podmínky.
2. Komise přijme v případě potřeby prováděcí akty, kterými stanoví postupy a technická kritéria pro používání odstavce 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
KAPITOLA IV
OPATŘENÍ VZTAHUJÍCÍ SE NA DOVOZ I VÝVOZ
Článek 34
Přímé náhrady v preferenčním obchodě
1. Jestliže to stanoví mezinárodní dohoda uzavřená nebo prozatímně uplatňovaná Unií podle Smlouvy o fungování EU, může být clo uplatňované na dovoz zemědělských produktů nahrazeno částkou stanovenou na základě rozdílu mezi cenami zemědělských produktů v Unii a v dotčené zemi nebo regionu, nebo částkou nahrazující cenu stanovenou vzájemnou dohodou pro danou zemi nebo region.
V tomto případě se částky uplatňované na vývoz do dotčené země nebo regionu určí vzájemnou dohodou za podmínek vymezených dohodou na stejném základě jako zemědělská složka dovozního cla.
2. Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty, které:
a)
stanoví platné clo podle odstavce 1 a související částky uplatňované na vývoz do dotčené země nebo regionu;
b)
zajistí, aby zpracované zemědělské produkty uvedené v celním prohlášení pro vývoz v preferenčním režimu nebyly ve skutečnosti vyvezeny v nepreferenčním režimu nebo naopak.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 35
Analytické metody
1. Pokud je to u zpracovaných zemědělských produktů nebo zboží neuvedeného v příloze I nutné, stanoví se pro účely právní úpravy obchodování podle tohoto nařízení vlastnosti a složení těchto produktů a tohoto zboží na základě analýzy jejich jednotlivých složek.
2. Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty týkající se produktů a zboží uvedeného v odstavci 1, pokud jde o:
a)
metody kvalitativní a kvantitativní analýzy;
b)
technická ustanovení nezbytná pro jejich identifikaci;
c)
postupy pro účely jejich klasifikace KN.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 36
Přizpůsobení tohoto nařízení
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o:
a)
přizpůsobení příloh I až V mezinárodním dohodám uzavřeným nebo prozatímně uplatňovaným Unií podle Smlouvy o fungování EU, včetně vypuštění zpracovaných zemědělských produktů a zboží neuvedeného v příloze I a začlenění nových zpracovaných zemědělských produktů a zboží neuvedeného v příloze I;
b)
přizpůsobení čl. 2 písm. i) až l), článku 25 a přílohy I až V změnám přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87.
Článek 37
Výměna informací
1. Je-li to nezbytné pro provádění tohoto nařízení, členské státy poskytují Komisi na její žádost informace o:
a)
dovozu zpracovaných zemědělských produktů;
b)
vývozu zboží neuvedeného v příloze I;
c)
žádostech o osvědčení o aktivním zušlechťovacím styku pro zemědělské produkty uvedených v článku 18, jejich vydávání a použití;
d)
žádostech o osvědčení o náhradě uvedených čl. 28 odst. 1 a jejich vydávání a používání;
e)
platbách a vrácení částek vývozních náhrad u zboží neuvedeného v příloze I uvedených v čl. 22 odst. 1;
f)
přijatých prováděcích správních opatřeních;
g)
další podstatné informace.
Jestliže je o vývozní náhrady požádáno v jiném členském státě než v tom, kde bylo zboží neuvedené v příloze I vyrobeno, musí být tomuto jinému členskému státu na jeho žádost oznámeny informace týkající se výroby a složení zboží neuvedeného v příloze I podle písmene e).
2. Komise může informace, jež jí byly předloženy podle odst. 1 písm. a) až g), poskytnout všem členským státům.
3. S cílem zajistit integritu informačních systémů a pravost a čitelnost dokumentů a údajů předávaných spolu s nimi je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, které stanoví:
a)
povahu a druh oznamovaných informací podle odstavce 1;
b)
kategorie zpracovávaných údajů, maximální dobu uchovávání a účel zpracování těchto údajů, zejména v případě jejich zveřejnění nebo předání třetím zemím;
c)
přístupová práva k poskytnutým informacím nebo informačním systémům při dodržení zásady profesního tajemství a důvěrnosti;
d)
podmínky, za kterých mají být informace zveřejněny.
4. Komise může přijmout prováděcí akty nezbytné pro použití tohoto článku, pokud jde o:
a)
způsoby oznamování;
b)
podrobnosti týkající se oznamovaných informací;
c)
opatření pro správu oznamovaných informací a pro obsah, formu, časový rozvrh, četnost a lhůty oznámení;
d)
opatření pro předávání nebo zpřístupnění informací a dokladů členským státům, Evropskému parlamentu, Radě, mezinárodním organizacím, příslušným orgánům třetích zemí nebo veřejnosti, při současném zaručení ochrany osobních údajů a legitimních zájmů podniků při ochraně jejich obchodních tajemství.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 38
Zpracování a ochrana osobních údajů
1. Členské státy a Komise shromažďují osobní údaje pro účely uvedené v čl. 37 odst. 1 a nesmí tyto údaje zpracovávat způsobem, který překračuje tyto účely.
2. Pokud jsou osobní údaje zpracovávány pro účely uvedené v čl. 37 odst. 1, musí být anonymizovány a smějí být zpracovány pouze v souhrnné podobě.
3. Osobní údaje se zpracovávají v souladu s pravidly stanovenými ve směrnici 95/46/ES a v nařízení (ES) č. 45/2001. Tyto údaje se především neuchovávají ve formě umožňující identifikaci subjektů údajů po dobu delší, než je nezbytné pro účely, ke kterým byly údaje shromážděny nebo ke kterým jsou dále zpracovávány, se zohledněním minimální doby pro uchovávání údajů stanovené v příslušných právních předpisech členských států a Unie.
4. Členské státy informují subjekty údajů o tom, že jejich osobní údaje mohou být v souladu s odstavcem 1 zpracovány vnitrostátními orgány a orgány Unie a že v tomto ohledu požívají práv, která jsou stanovena v pravidlech na ochranu údajů obsažených ve směrnici 95/46/ES a nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 39
Zanedbatelná množství
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o prahové hodnoty, pod nimiž mohou členské státy upustit od uplatňování vybírání nebo poskytování částek podle článků 3, 5, 10, 22 a 34. Prahová hodnota se stanoví na úroveň, pod níž by správní náklady byly neúměrné vybíraným nebo poskytovaným částkám.
Článek 40
Jistoty, kontroly, ověřování, přezkumy a sankce
1. Horizontální předpisy o jistotách, kontrolách, ověřování, přezkumech a sankcích a o použití eura uvedené v článcích 58 až 66, 79 až 88 a 105 až 108 nařízení (EU) č. 1306/2013 a v právních aktech přijatých na základě tohoto nařízení se v příslušných případech uplatní obdobně na dovozní licence a celní kvóty pro zpracované zemědělské produkty a na vývozní náhrady a osvědčení o náhradě u zboží neuvedeného v příloze I.
2. Pro účely tohoto nařízení je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 42, pokud jde o pravidla upravující v případě nutnosti ustanovení přijatá na základě článků uvedených v odstavci 1.
3. Pro účely tohoto nařízení Komise v případě potřeby přijme prováděcí akty týkající se uplatňování ustanovení přijatých na základě článků uvedených v odstavci 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 44 odst. 2.
Článek 41
Mezinárodní závazky a platné normy
Komise při přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů zohlední mezinárodní závazky Unie a normy Unie v sociální oblasti a v oblasti ochrany životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat, potřebu monitorovat vývoj obchodu a dění na trhu, zajistit řádné řízení trhů a omezit administrativní zátěž.
KAPITOLA V
PŘENESENÍ PRAVOMOCI A POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU
Článek 42
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článcích 8, 12, 15, 19, 26, 31, čl. 33 odst. 1, článku 36, čl. 37 odst. 3, článku 39 a čl. 40 odst. 2 je svěřena Komisi na dobu sedmi let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto sedmiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v článcích 8, 12, 15, 19, 26, 31, čl. 33 odst. 1, článku 36, čl. 37 odst. 3, článku 39 a čl. 40 odst. 2 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí o zrušení pravomoci nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 8, 12, 15, 19, 26, 31, čl. 33 odst. 1, článku 36, čl. 37 odst. 3, článku 39 a čl. 40 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 43
Postup pro naléhavé případy
1. Akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku vstupují v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci přijatému podle tohoto článku vyslovit námitky v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 44
Postup projednávání ve výboru
1. Pro účely článku 13, čl. 17 odst. 1, 2, 4 a 5, čl. 20 odst. 1, článku 27, čl. 32 odst. 1, čl. 33 odst. 2, čl. 34 odst. 2 a čl. 37 odst. 4 a, pokud jde o zpracované zemědělské produkty a zboží neuvedené v příloze I jiné než vaječný albumin a mléčný albumin, pro účely čl. 5 odst. 1 a 5 a čl. 16 odst. 1, a pokud jde o dovozní licence a celní kvóty pro zpracované zemědělské produkty jiné než vaječný albumin a mléčný albumin a vývozní náhrady a osvědčení o náhradě u zboží neuvedeného v příloze I, pro účely čl. 40 odst. 3 je Komisi nápomocen výbor zvaný Výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Pro účely čl. 9 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 a 2 a, pokud jde o vaječný albumin a mléčný albumin, pro účely čl. 5 odst. 1 a 5 a čl. 16 odst. 1 a pokud jde o dovozní licence a celní kvóty pro vaječný albumin a mléčný albumin, pro účely čl. 40 odst. 3 je Komisi nápomocen Výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů, zřízený podle čl. 229 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Pro účely čl. 35 odst. 2 je Komisi nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený podle článku 247a nařízení (EHS) č. 2913/92. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
4. Má-li být o stanovisku výboru rozhodnuto písemným postupem, ukončuje se tento postup bez výsledku, pokud o tom ve lhůtě stanovené pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá nejméně čtvrtina členů výboru.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 45
Zrušení předpisů
Nařízení (ES) č. 614/2009 a (ES) č. 1216/2009 se zrušují.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 46
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Štrasburku dne 16. dubna 2014.
VERORDNUNG (EU) Nr. 510/2014 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 16. April 2014
zur über die Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren und zur Aufhebung der Verordnungen (EG) Nr. 1216/2009 und (EG) Nr. 614/2009 des Rates
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 43 Absatz 2 und Artikel 207 Absatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1216/2009 des Rates (3) und die Verordnung (EG) Nr. 614/2009 des Rates (4) müssen infolge des Inkrafttretens des Vertrags von Lissabon angepasst werden, insbesondere im Hinblick auf die eingeführte Unterscheidung zwischen delegierten Rechtsakten und Durchführungsrechtsakten. Weitere Anpassungen sind erforderlich, um geltende Rechtsvorschriften klarer und transparenter zu gestalten.
(2)
Das wichtigste im Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union (AEUV) vorgesehene Instrument der Gemeinsamen Agrarpolitik (im Folgenden „GAP“) war bis zum 31. Dezember 2013 die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 des Rates (5).
(3)
Im Rahmen der Reform der GAP wurde die Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 mit Wirkung vom 1. Januar 2014 durch die Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (6) ersetzt. Die Verordnung (EG) Nr. 1216/2009 und die Verordnung (EG) Nr. 614/2009 sollten an diese Verordnung angepasst werden, damit die Kohärenz der Handelsvereinbarungen mit Drittländern über landwirtschaftliche Erzeugnisse einerseits und über aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren andererseits gewahrt bleibt.
(4)
Bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse werden sowohl für die Herstellung landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse als auch nicht in Anhang I AEUV aufgeführter Waren verwendet. Im Rahmen der GAP und der gemeinsamen Handelspolitik sind entsprechende Maßnahmen erforderlich, um zum einen die Auswirkungen, die der Handel mit diesen Erzeugnissen und Waren auf die Verwirklichung der Ziele des Artikels 39 AEUV hat, und zum anderen die Art und Weise zu berücksichtigen, in der die nach Artikel 43 AEUV beschlossenen Maßnahmen angesichts der unterschiedlichen Beschaffungskosten dieser landwirtschaftlichen Erzeugnisse innerhalb und außerhalb der Union die Wirtschaftsbedingungen für diese Erzeugnisse und Waren beeinflussen.
(5)
Um den unterschiedlichen Gegebenheiten in der Landwirtschaft und der Nahrungsmittelindustrie der Union Rechnung zu tragen, wird in der Union zwischen landwirtschaftlichen Erzeugnissen nach Anhang I AEUV und landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen, die nicht in diesem Anhang aufgeführt sind, unterschieden. Diese Unterscheidung wird möglicherweise in einigen Drittländern, mit denen die Union Übereinkünfte schließt, nicht vorgenommen. Daher sollte vorgesehen werden, dass die allgemeinen Regeln für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, die nicht in Anhang I AEUV aufgeführt sind, in Fällen, in denen eine internationale Übereinkunft eine Gleichsetzung dieser beiden Arten von Erzeugnissen vorsieht, auch auf bestimmte im betreffenden Anhang aufgeführte landwirtschaftliche Erzeugnisse ausgedehnt werden.
(6)
Wird in dieser Verordnung auf internationale Übereinkünfte Bezug genommen, die von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossen oder vorläufig angewendet werden, so gilt dies als Bezugnahme auf Artikel 218 AEUV.
(7)
Zur Vermeidung eventueller nachteiliger Auswirkungen auf den Unionsmarkt und die Wirksamkeit der GAP durch die Einfuhren bestimmter landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse sollte es möglich sein, auf die Einfuhren solcher Erzeugnisse zusätzliche Einfuhrzölle zu erheben, sofern bestimmte Bedingungen erfüllt sind.
(8)
Bei Eieralbumin und Milchalbumin handelt es sich um landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, die nicht in Anhang I AEUV aufgeführt sind. Aus Gründen der Harmonisierung und Vereinfachung sollte die in der Verordnung (EG) Nr. 614/2009 festgelegte gemeinsame Handelsregelung für Eieralbumin und Milchalbumin in die Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren aufgenommen werden. Angesichts der Tatsache, dass Eier weitgehend durch Eieralbumin und bis zu einem gewissen Umfang durch Milchalbumin ersetzt werden können, sollte die Handelsregelung für Eieralbumin und Milchalbumin der entsprechenden Regelung für Eier entsprechen.
(9)
Unbeschadet besonderer Bestimmungen über präferenzielle Handelsabkommen nach der Verordnung (EU) Nr. 978/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates (7) sowie anderer autonomer Handelsregelungen der Union ist es notwendig, die wichtigsten Regeln für die Handelsregelung für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse und aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Nicht-Anhang-I-Waren festzulegen. Ferner müssen gemäß diesen Regeln Bestimmungen über die Festsetzung von verringerten Einfuhrzöllen, Zollkontingenten und über die Gewährung von Ausfuhrerstattungen festgelegt werden. Diese Regelungen und Bestimmungen sollten den Einschränkungen der Einfuhrzölle und Ausfuhrsubventionen Rechnung tragen, die sich aus den von der Union im Rahmen des WTO-Übereinkommens und im Rahmen bilateraler Vereinbarungen eingegangenen Verpflichtungen ergeben.
(10)
Aufgrund der Verflechtung der Märkte für Eieralbumin und Milchalbumin und dem Markt für Eier sollte es möglich sein, die Vorlage einer Einfuhrlizenz für Einfuhren von Eieralbumin und Milchalbumin zu verlangen, und die Regelungen für die aktive Veredelung von Eieralbumin und Milchalbumin auszusetzen, wenn der Unionsmarkt für diese Produkte bzw. für Eier durch den aktiven Veredelungsverkehr von Eieralbumin oder Milchalbumin gestört wird oder gestört zu werden droht. Es sollte möglich sein, die Erteilung von Einfuhrlizenzen für Eieralbumin und Milchalbumin und deren Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr im Rahmen einer Lizenz an gewisse Auflagen in Bezug auf deren Ursprung, Herkunft, Echtheit und Qualitätsmerkmale zu binden.
(11)
Um den Entwicklungen des Handels und der Märkte, den Anforderungen der Märkte für Eieralbumin und Milchalbumin bzw. für Eier und den Ergebnissen der Überwachung der Einfuhren von Eieralbumin und Milchalbumin Rechnung zu tragen, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Vorschriften, die die Pflicht zur Vorlage einer Einfuhrlizenz für die Einfuhr von Eieralbumin und Milchalbumin zur Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr einführen, Vorschriften über die Rechte und Pflichten, die sich aus dieser Lizenz ergeben, und deren Rechtswirkung, Fälle, in denen eine Toleranz in Bezug auf die Einhaltung der Verpflichtung, die in der Lizenz angegebene Menge einzuführen, besteht, Vorschriften über die Bindung der Erteilung einer Einfuhrlizenz und der Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr an die Vorlage eines von einem Drittland oder einer Einrichtung ausgestellten Dokuments, mit dem u. a. der Ursprung, die Herkunft, die Echtheit und die Qualitätsmerkmale des Erzeugnisses bescheinigt werden, Vorschriften über die Übertragung der Einfuhrlizenzen oder die Einschränkung ihrer Übertragung, Festlegung, in welchen Fällen die Vorlage einer Einfuhrlizenz nicht erforderlich ist und in welchen Fällen die Stellung einer Sicherheit zur Gewährleistung, dass die Erzeugnisse während der Gültigkeitsdauer der Lizenz eingeführt werden, erforderlich bzw. nicht erforderlich ist.
(12)
Bestimmte landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, die nicht in Anhang I AEUV aufgeführt sind, werden unter Verwendung landwirtschaftlicher Erzeugnisse hergestellt, die der GAP unterliegen. Die Zollsätze bei der Einfuhr dieser landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse sollten daher die Preisunterschiede bei den verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen zwischen dem Weltmarkt und dem Unionsmarkt ausgleichen und gleichzeitig die Wettbewerbsfähigkeit der betreffenden Verarbeitungsindustrie gewährleisten.
(13)
Im Rahmen der Handelspolitik der Union werden in einigen internationalen Übereinkünften in Bezug auf den Agrarteilbetrag, die Zusatzzölle für Zucker und Mehl und den Wertzoll Herabsetzungen oder das schrittweise Auslaufen der Einfuhrzölle für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse gewährt. Es sollte möglich sein, diese Herabsetzungen unter Berücksichtigung der Agrarteilbeträge für den nichtpräferenziellen Handel festzusetzen.
(14)
Der Agrarteilbetrag der Einfuhrzölle sollte die Preisunterschiede bei den zur Herstellung der betreffenden landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen zwischen dem Weltmarkt und dem Unionsmarkt ausgleichen. Aus diesem Grunde sollte zwischen der Errechnung des Agrarteilbetrags des auf die landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse anzuwendenden Einfuhrzolls und des Einfuhrzolls auf die in unverändertem Zustand eingeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse ein enger Bezug gewahrt bleiben.
(15)
Zur Umsetzung der internationalen Übereinkünfte, die eine Herabsetzung oder das schrittweise Auslaufen der Einfuhrzölle auf landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse auf der Grundlage spezifischer landwirtschaftlicher Erzeugnisse vorsehen, die für die Herstellung dieser landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendet wurden oder als verwendet gelten, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Erstellung eines Verzeichnisses landwirtschaftlicher Erzeugnisse, die als für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendet gelten sollen, Festlegung äquivalenter Mengen und der Regeln zur Umrechnung anderer landwirtschaftlicher Erzeugnisse in äquivalente Mengen der einzelnen als verwendet geltenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse, notwendige Elemente zur Berechnung des ermäßigten Agrarteilbetrags und der ermäßigten Zusatzzölle und Berechnungsmethoden sowie Geringfügigkeitsschwellen, unterhalb derer die ermäßigten Agrarteilbeträge und die Zusatzzölle für Zucker und Mehl null zu betragen haben.
(16)
Es ist möglich, Zollzugeständnisse für Einfuhren von unbeschränkten Mengen der betreffenden Waren oder von beschränkten Mengen im Rahmen eines Zollkontingents zu gewähren. Werden im Rahmen bestimmter internationaler Übereinkünfte innerhalb der Kontingente Zugeständnisse gewährt, sollten die Zollkontingente von der Kommission eröffnet und verwaltet werden. Aus praktischen Gründen ist es von wesentlicher Bedeutung, dass die Verwaltung des nichtlandwirtschaftlichen Teilbetrags der Einfuhrzölle für Waren, für die Zollpräferenzen vereinbart wurden, denselben Regelungen unterliegt wie die Verwaltung des Agrarteilbetrags.
(17)
Aufgrund der Verflechtung der Märkte für Eieralbumin und Milchalbumin und dem Markt für Eier sollten die Zollkontingente für Eieralbumin und Milchalbumin im Rahmen der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 auf die gleiche Weise eröffnet und verwaltet werden, wie die Zollkontingente für Eier. Das Verwaltungsverfahren sollte gegebenenfalls dem Versorgungsbedarf des Unionsmarktes und der Notwendigkeit, dessen Gleichgewicht zu wahren, Rechnung tragen, dabei sollten bereits in der Vergangenheit angewandte Verfahren zugrunde gelegt werden, wobei etwaige Rechte aus den WTO-Übereinkommen zu berücksichtigen sind.
(18)
Zur Gewährleistung des gleichberechtigten Marktzugangs und der Gleichbehandlung aller Wirtschaftsteilnehmer sowie zur Berücksichtigung des Versorgungsbedarfs des Unionsmarkts und zur Erhaltung des Gleichgewichts auf diesem Markt sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Bedingungen für die Einreichung von Anträgen im Rahmen eines Zollkontingents und Vorschriften für die Übertragung von Ansprüchen innerhalb des Zollkontingents, Bindung der Teilnahme an einem Zollkontingent an die Stellung einer Sicherheit sowie die besonderen Merkmale, Anforderungen oder Einschränkungen, die für das Zollkontingent gelten.
(19)
Um sicherzustellen, dass es möglich ist, Ausfuhrerzeugnissen bei der Einfuhr in ein Drittland gemäß den von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen internationalen Übereinkünften unter bestimmten Bedingungen eine besondere Behandlung zu gewähren, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich der Vorschriften zu erlassen, mit denen die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten aufgefordert werden, auf Antrag und nach angemessener Überprüfung ein Dokument auszustellen, in dem die Einhaltung der Bedingungen für Erzeugnisse bescheinigt wird, denen im Falle ihrer Ausfuhr eine besondere Behandlung bei der Einfuhr in ein Drittland zugutekommen kann, wenn bestimmte Bedingungen eingehalten werden.
(20)
Möglicherweise kann der Bedarf der Verarbeitungsindustrie an landwirtschaftlichen Rohstoffen unter Wettbewerbsbedingungen nicht vollständig durch solche Rohstoffe aus der Union gedeckt werden. Die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates (8) sieht vor, dass Waren zum aktiven Veredelungsverkehr zugelassen werden können, sofern sie die wirtschaftlichen Voraussetzungen erfüllen, die durch die Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 der Kommission (9) vorgesehen sind. Die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 soll durch die Verordnung (EU) Nr. 952/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (10) ersetzt werden, allerdings erst mit Wirkung zum 1. Juni 2016. Daher sollte in dieser Verordnung auf die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 Bezug genommen werden, insbesondere dahin gehend, dass künftig Bezugnahmen auf die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 als Bezugnahmen auf die Verordnung (EU) Nr. 952/2013 anzusehen sind. Unter genau definierten Bedingungen sollten die wirtschaftlichen Voraussetzungen bei der Zulassung bestimmter Mengen landwirtschaftlicher Erzeugnisse zum Veredelungsverkehr als erfüllt gelten. Diese Mengen sollten anhand eines Bedarfsrahmenplans bestimmt werden, wobei faire Zugangsbedingungen zu den verfügbaren Mengen, die Gleichbehandlung aller Wirtschaftsteilnehmer sowie die Transparenz mithilfe eines Systems von den Mitgliedstaaten auszustellender Lizenzen für die aktive Veredelung (im Folgenden „AV-Lizenzen“) gewährleistet werden sollten.
(21)
Zur Gewährleistung einer umsichtigen und wirksamen Verwaltung des aktiven Veredelungsverkehrs, wobei der Situation auf dem Unionsmarkt für die betreffenden Grunderzeugnisse sowie den Bedürfnissen und Verfahren der Verarbeitungsindustrie Rechnung zu tragen ist, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Verzeichnis jener landwirtschaftlichen Erzeugnisse, für die AV-Lizenzen ausgestellt werden können, Rechte, die sich aus der AV-Lizenz ergeben und deren Rechtswirkung, Bestimmungen bezüglich der Übertragung von Ansprüchen zwischen Wirtschaftsteilnehmern und Vorschriften über die Echtheit der Lizenz, ihre Übertragung oder Einschränkungen ihrer Übertragbarkeit, die für die Zuverlässigkeit und Effizienz des AV-Lizenzsystems notwendig sind.
(22)
Für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse, die bei der Herstellung von nicht in Anhang I AEUV aufgeführten Waren verwendet werden, sollten Ausfuhrerstattungen im Rahmen der WTO-Verpflichtungen der Union vorgesehen werden, damit die Hersteller dieser Waren nicht bei den Preisen benachteiligt werden, zu denen sie infolge der GAP einkaufen müssen. Diese Erstattungen sollten nur die Differenz abdecken, die bei einem bestimmten landwirtschaftlichen Erzeugnis zwischen dem Unions- und dem Weltmarktpreis besteht. Entsprechende Bestimmungen sollten daher als Bestandteil einer Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren festgelegt werden.
(23)
Bei der Aufstellung des Verzeichnisses der Nicht-Anhang-I-Waren, für die Ausfuhrerstattungen gewährt werden, sollte Folgendes berücksichtigt werden: die Auswirkungen der Preisunterschiede der verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse zwischen dem Weltmarkt und dem Unionsmarkt und die Notwendigkeit eines vollständigen oder teilweisen Ausgleichs dieses Unterschieds, damit die Ausfuhr der bei der Herstellung der betreffenden Nicht-Anhang-I-Waren verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse erleichtert wird.
(24)
Es gilt sicherzustellen, dass für eingeführte Nicht-Anhang-I-Waren, die für die Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr zugelassen und wiederausgeführt, nach Verarbeitung ausgeführt oder zu anderen Nicht-Anhang-I-Waren hinzugefügt werden, keine Ausfuhrerstattung gewährt wird. Im Falle von Importgetreide, -reis, -milch und -milcherzeugnissen oder -eiern, die für die Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr zugelassen werden, gilt es sicherzustellen, dass keine Erstattung gewährt wird, wenn diese Erzeugnisse nach Verarbeitung bzw. Hinzufügung zu Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt werden.
(25)
Die Ausfuhrerstattungssätze für landwirtschaftliche Erzeugnisse, die als Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt werden, sollten gemäß den gleichen Regeln und praktischen Regelungen und nach demselben Verfahren wie die Ausfuhrerstattungssätze für die in unverändertem Zustand ausgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse festgesetzt werden, in Übereinstimmung mit der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 und der Verordnung (EU) Nr. 1370/2013 des Rates (11).
(26)
In Anbetracht des engen Zusammenhangs zwischen den Nicht-Anhang-I-Waren und den zur Herstellung dieser Nicht-Anhang-I-Waren verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen einerseits, und der Unterschiede zwischen diesen Waren und Erzeugnissen andererseits ist es erforderlich, die Möglichkeit einer Anwendung der in der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 festgelegten horizontalen Vorschriften für Ausfuhrerstattungen auf Nicht-Anhang-I-Waren vorzusehen.
(27)
Damit den spezifischen Herstellungsprozessen und handelsbezogenen Anforderungen im Falle von Nicht-Anhang-I-Waren, die bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse enthalten, Rechnung getragen wird, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Vorschriften zu den Eigenschaften der auszuführenden Nicht-Anhang-I-Waren und der zu deren Herstellung verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse, Vorschriften zur Bestimmung der Ausfuhrerstattungen für bestimmte landwirtschaftliche Erzeugnisse, die nach der Verarbeitung in Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt werden, Vorschriften über den Nachweis der Zusammensetzung der ausgeführten Nicht-Anhang-I-Waren, Vorschriften, die eine Erklärung über die Verwendung bestimmter eingeführter landwirtschaftlicher Erzeugnisse verlangen, Vorschriften über die Gleichstellung landwirtschaftlicher Erzeugnisse mit Grunderzeugnissen sowie über die Bestimmung der jeweiligen Referenzmenge der einzelnen Grunderzeugnisse und die Anwendung horizontaler Bestimmungen zu Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse auf Nicht-Anhang-I-Waren.
(28)
Die Einhaltung der Ausfuhrbeschränkungen, die durch die von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkünfte eingeführt wurden, sollte durch die Erteilung von Erstattungsbescheinigungen für die vertraglich vorgesehenen Zeiträume unter Berücksichtigung des für die kleinen Ausführer vorgesehenen jährlichen Betrags gewährleistet werden.
(29)
Die Ausfuhrerstattungen sind im Rahmen der verfügbaren Gesamtmengen unter Berücksichtigung der jeweiligen Lage bezüglich des Handels mit Nicht-Anhang-I-Waren zu gewähren. Das System für Erstattungsbescheinigungen sollte eine wirksame Verwaltung der Erstattungsbeträge ermöglichen.
(30)
Es sollte vorgesehen werden, dass die von den Mitgliedstaaten ausgestellten Erstattungsbescheinigungen in der gesamten Union gültig sind und ihre Erteilung an die Stellung einer Sicherheit gebunden ist, die gewährleisten soll, dass der Wirtschaftsteilnehmer die Erstattungen beantragt. Es sind Regelungen für die Erstattungen im Rahmen der Vorausfestsetzung für alle anwendbaren Erstattungssätze und für die Stellung und Freigabe von Sicherheiten festzulegen.
(31)
Zur Überwachung der Ausgaben für Ausfuhrerstattungen und der Umsetzung des Systems der Erstattungsbescheinigungen sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Vorschriften über die Rechte und Pflichten, die sich im Zusammenhang mit den Erstattungsbescheinigungen ergeben, Vorschriften über ihre Übertragung oder Einschränkungen ihrer Übertragung, Fälle und Situationen, in denen die Vorlage einer Erstattungsbescheinigung oder die Stellung einer Sicherheit nicht erforderlich sind, und über die Toleranzschwelle, innerhalb derer keine Verpflichtung zur Beantragung von Erstattungen besteht.
(32)
Bei der Beurteilung der Auswirkungen der gezielten Maßnahmen betreffend Ausfuhrerstattungen sollte generell die Gesamtheit der Verarbeitungsbetriebe für landwirtschaftliche Erzeugnisse und insbesondere die Lage der kleinen und mittleren Unternehmen berücksichtigt werden. Die kleinen Exporteure sollten angesichts ihrer besonderen Bedürfnisse in den Genuss eines Gesamtbetrags pro Haushaltsjahr kommen und von der Vorlage von Bescheinigungen im Rahmen der Regelung über die Gewährung von Ausfuhrerstattungen befreit werden können.
(33)
Werden gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 Maßnahmen betreffend die Ausfuhren von landwirtschaftlichen Erzeugnissen erlassen und ist davon auszugehen, dass die Ausfuhr von Nicht-Anhang-I-Waren mit einem hohen Anteil des betreffenden landwirtschaftlichen Erzeugnisses die Verwirklichung der Ziele dieser Maßnahmen behindern wird, so sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich der Festlegung äquivalenter Maßnahmen zu erlassen, die unter Einhaltung aller Verpflichtungen aus internationalen Übereinkünften bei der Ausfuhr der betreffenden Nicht-Anhang-I-Waren getroffen werden.
(34)
Im Rahmen bestimmter internationaler Übereinkünfte kann die Union Einfuhrzölle und die für Ausfuhren zu zahlenden Beträge auf den vollständigen oder teilweisen Ausgleich der Preisunterschiede bei landwirtschaftlichen Erzeugnissen begrenzen, die zur Herstellung von landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen oder der betreffenden Nicht-Anhang-I-Waren verwendet werden. Es ist erforderlich, für diese landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse und Nicht-Anhang-I-Waren festzulegen, dass die betreffenden Beträge gemeinsam als Bestandteil des Gesamtzolls bestimmt werden und die Unterschiede zwischen den Preisen der zu berücksichtigenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse auf dem Markt des betreffenden Landes oder Gebiets und auf dem Unionsmarkt auszugleichen haben.
(35)
Da die Zusammensetzung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse und Nicht-Anhang-I-Waren für die korrekte Anwendung der mit dieser Verordnung festgelegten Handelsvereinbarung von Bedeutung sein kann, sollte eine Möglichkeit geschaffen werden, ihre Zusammensetzung mit Hilfe von qualitativen und quantitativen Analysen zu ermitteln.
(36)
Zur Umsetzung der von der Union geschlossenen internationalen Übereinkünfte und um Klarheit und Kohärenz mit den Änderungen der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 des Rates (12) zu wahren, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich der entsprechenden Ergänzung oder Änderung bestimmter nicht wesentlicher Teile dieser Verordnung und ihrer Anhänge zu erlassen.
(37)
Es sind Bestimmungen vorzusehen, nach denen die Mitgliedstaaten der Kommission und den anderen Mitgliedstaaten die Angaben übermitteln, die zur Umsetzung der Handelsregelung für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse und Nicht-Anhang-I-Waren erforderlich sind.
(38)
Um die Integrität der Informationssysteme sowie die Echtheit und Lesbarkeit der Dokumente und der übermittelten dazugehörigen Daten zu gewährleisten, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich folgender Aspekte zu erlassen: Art und Typ der zu notifizierenden Informationen, Kategorien der zu verarbeitenden Daten, Höchstdauer der Speicherung und Zweck ihrer Verarbeitung, Zugriffsrechte bezüglich der Informationen oder Informationssysteme und Bedingungen für die Veröffentlichung der Informationen.
(39)
Es gilt das Unionsrecht zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr, insbesondere die Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (13) und die Verordnung (EG) Nr. 45/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates (14).
(40)
Zur Vermeidung unnötigen Verwaltungsaufwands für die Wirtschaftsteilnehmer und die nationalen Behörden sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich der Festlegung einer Schwelle zu erlassen, unterhalb derer folgende Beträge nicht zu gewähren bzw. zu erheben sind: Einfuhrzölle, zusätzliche Einfuhrzölle, herabgesetzte Einfuhrzölle, Ausfuhrerstattungen und Beträge, die beim Ausgleich für einen gemeinsam festgesetzten Preis zu erheben oder zu entrichten sind.
(41)
In Anbetracht des engen Zusammenhangs zwischen den Nicht-Anhang-I-Waren und den zur Herstellung dieser Nicht-Anhang-I-Waren verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnissen ist es erforderlich, die entsprechende Anwendung der gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1306/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (15) festgelegten und erlassenen horizontalen Vorschriften zu Sicherheiten, Kontrollen, Überprüfungen, Prüfungen und Sanktionen auf Nicht-Anhang-I-Waren vorzusehen.
(42)
Um die Anwendung der gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1306/2013 erlassenen horizontalen Bestimmungen auf Einfuhrlizenzen und Zollkontingente für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse und auf Ausfuhrerstattungen und Erstattungsbescheinigungen für Nicht-Anhang-I-Waren sicherzustellen, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 AEUV Rechtsakte hinsichtlich Vorschriften zur erforderlichen Anpassung der gemäß der genannten Verordnung erlassenen horizontalen Bestimmungen zu Sicherheiten, Kontrollen, Überprüfungen, Prüfungen und Sanktionen zu erlassen.
(43)
Bei dem Erlass delegierter Rechtsakte gemäß Artikel 290 AEUV ist es von besonderer Bedeutung, dass die Kommission im Zuge ihrer Vorbereitungsarbeit angemessene Konsultationen, auch auf der Ebene von Sachverständigen, durchführt. Bei der Vorbereitung und Ausarbeitung delegierter Rechtsakte sollte die Kommission gewährleisten, dass die einschlägigen Dokumente dem Europäischen Parlament und dem Rat gleichzeitig, rechtzeitig und auf angemessene Weise übermittelt werden.
(44)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich der Einfuhren sollten der Kommission Durchführungsbefugnisse hinsichtlich folgender Maßnahmen übertragen werden: Bestimmung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse, bei deren Einfuhr ein zusätzlicher Einfuhrzoll erhoben wird, um etwaige nachteilige Auswirkungen auf den Unionsmarkt zu vermeiden oder zu bekämpfen, Anwendung dieser zusätzlichen Einfuhrzölle hinsichtlich der Fristen zum Nachweis des Einfuhrpreises, Vorlage von Belegen und Festlegung der Höhe der zusätzlichen Einfuhrzölle, Festsetzung der repräsentativen Preise und Auslösungsvolumina für die Zwecke der zusätzlichen Einfuhrzölle, Format und Inhalt der Einfuhrlizenzen für Eieralbumin und Milchalbumin, Beantragung sowie Erteilung und Verwendung dieser Einfuhrlizenzen, ihre Gültigkeitsdauer, Verfahren zur Stellung von Sicherheiten bezüglich dieser Lizenzen und ihre Höhe, Nachweise, dass die Anforderungen zur Verwendung der Einfuhrlizenzen eingehalten worden sind, Toleranzgrenze in Bezug auf die Einhaltung der Verpflichtung, die in der Einfuhrlizenz angegebene Menge einzuführen Ausstellung von Ersatzlizenzen und Zweitschriften von Einfuhrlizenzen, Behandlung der Einfuhrlizenzen durch die Mitgliedstaaten sowie für die Verwaltung des Systems der Einfuhrlizenzen für Eieralbumin und Milchalbumin erforderlicher Informationsaustausch einschließlich der Verfahren für die besondere Amtshilfe zwischen Mitgliedstaaten, der Berechnung der Einfuhrzölle und der Festlegung der Höhe der Einfuhrzölle für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse im Rahmen internationaler Übereinkünfte,
(45)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich der Einfuhren sollten der Kommission auch Durchführungsbefugnisse hinsichtlich der folgenden Maßnahmen übertragen werden: Festlegung pauschaler Mengen landwirtschaftlicher Erzeugnisse, die für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse als verwendet gelten sollen für die Zwecke der Herabsetzung oder des schrittweisen Auslaufens der Einfuhrzölle, die unter den präferenziellen Handelsverkehr fallen, und Festlegung der entsprechenden Nachweispflichten, der jährlichen Zollkontingente und des für die Einfuhr landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse und bestimmter landwirtschaftlicher Erzeugnisse im Einklang mit den internationalen Verpflichtungen der Union anzuwendenden Verwaltungsverfahrens, Verfahren für die Anwendung der in internationalen Übereinkünften oder dem Rechtsakt zum Erlass der Einfuhr- oder Ausfuhrregelung vorgesehenen Sonderbestimmungen, insbesondere der Garantien zum Nachweis der Art, der Herkunft und des Ursprungs des Erzeugnisses, zur Anerkennung des Dokuments zur Überprüfung dieser Garantien, die Vorlage eines durch das Ausfuhrland ausgestellten Dokuments und zur Bestimmung und Verwendung der Erzeugnisse; Festlegung der Gültigkeitsdauer der Einfuhrlizenzen, der Verfahren zur Stellung von Sicherheiten und ihrer Höhe, Verwendung dieser Einfuhrlizenzen und erforderlichenfalls spezifische Maßnahmen, insbesondere bezüglich der Bedingungen für die Stellung von Einfuhranträgen und deren Genehmigung im Rahmen des Zollkontingents sowie der entsprechenden Nachweispflichten.
(46)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich Einfuhren und der aktiven Veredelung sollten der Kommission auch Durchführungsbefugnisse hinsichtlich der folgenden Maßnahmen übertragen werden: Bestimmungen zur Steuerung des Prozesses der Gewährleistung, dass die im Rahmen des Zollkontingents verfügbaren Mengen nicht überschritten werden, und Neuzuteilung nicht verwendeter Mengen aus dem Zollkontingent, Schutzmaßnahmen gegen die Einfuhr in die Union gemäß der Verordnung (EG) Nr. 260/2009 des Rates (16) und Verordnung (EG) Nr. 625/2009 des Rates (17) oder Schutzmaßnahmen im Rahmen internationaler Übereinkünfte, Bestimmung der Menge der landwirtschaftlichen Erzeugnisse, für die AV-Lizenzen ausgestellt werden können, Umsetzung des AV-Lizenzsystems hinsichtlich der erforderlichen Dokumente und Verfahren zur Beantragung und Erteilung von AV-Lizenzen, Verwaltung der AV-Lizenzen durch die Mitgliedstaaten, Amtshilfeverfahren zwischen den Mitgliedstaaten, Begrenzung der Mengen, für die AV-Lizenzen erteilt werden, Ablehnung der im Rahmen von AV-Lizenz-Anträgen beantragten Mengen und Aussetzung der Antragstellung für AV-Lizenzen, wenn Anträge für große Mengen gestellt werden, und Aussetzung der Regelungen für Umwandlung oder aktive Veredelung für Eieralbumin und Milchalbumin.
(47)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich Ausfuhren sollten der Kommission Durchführungsbefugnisse hinsichtlich folgender Maßnahmen übertragen werden: Anwendung der Erstattungssätze, Berechnung der Ausfuhrerstattungen, Gleichstellung bestimmter landwirtschaftlicher Erzeugnisse mit Grunderzeugnissen sowie Bestimmung der jeweiligen Referenzmenge der einzelnen Grunderzeugnisse, Beantragung, Ausstellung und Verwaltung von Bescheinigungen für die Ausfuhr bestimmter Nicht-Anhang-I-Waren in bestimmte Zielländer, soweit dies in einer von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkunft so vorgesehen ist, Behandlung des Verschwindens von Erzeugnissen und von Mengenverlusten während des Herstellungsprozesses sowie die Behandlung von Nebenerzeugnissen.
(48)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich Ausfuhren sollten der Kommission auch Durchführungsbefugnisse hinsichtlich folgender Maßnahmen übertragen werden: Festlegung der für die Durchführung des Ausfuhrerstattungssystems erforderlichen Verfahren zur Deklaration und zum Nachweis der Zusammensetzung der ausgeführten Nicht-Anhang-I-Waren; der vereinfachte Nachweis der Ankunft am Bestimmungsort bei differenzierten Erstattungen, Anwendung der horizontalen Bestimmungen zu Ausfuhrerstattungen für Nicht-Anhang-I-Waren; Durchführung des Systems der Ausfuhrerstattungsbescheinigungen hinsichtlich der Stellung, des Formats und des Inhalts des Antrags auf Ausstellung der Erstattungsbescheinigung, Format, Inhalt und Gültigkeitsdauer der Erstattungsbescheinigung; Verfahren zur Beantragung und Erteilung von Erstattungsbescheinigungen und für deren Verwendung, Verfahren zur Stellung von Sicherheiten und ihre Höhe, Toleranzgrenze für nicht beantragte Ausfuhrerstattungsbeträge und Art des Nachweises der Erfüllung der Pflichten aus den Erstattungsbescheinigungen.
(49)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich Ausfuhren und bestimmter allgemeiner Vorschriften sollten der Kommission auch Durchführungsbefugnisse hinsichtlich folgender Maßnahmen übertragen werden: Behandlung von Ausfuhrerstattungsbescheinigungen durch die Mitgliedstaaten und Informationsaustausch und besondere Amtshilfeverfahren zwischen den Mitgliedstaaten im Zusammenhang mit den Erstattungsbescheinigungen, Festsetzung des für kleine Ausführer bestimmten Gesamtbetrags und des jeweiligen Schwellenwerts für die Befreiung von der Pflicht zur Vorlage von Erstattungsbescheinigungen, Ausstellung von Ersatz-Erstattungsbescheinigungen und Zweitschriften von Erstattungsbescheinigungen; Begrenzung der Beträge, für die Erstattungsbescheinigungen erteilt werden können, Ablehnung der im Rahmen von Erstattungsanträgen beantragten Beträge und Aussetzung der Antragstellung für Erstattungsbescheinigungen, wenn Anträge für Beträge gestellt werden, die höher sind als die auf der Grundlage der Verpflichtungen aus internationalen Übereinkünften festgesetzten verfügbaren Beträge, erforderliche Verfahrensvorschriften und technische Kriterien für die Anwendung weiterer Maßnahmen bezüglich der Ausfuhren, Festsetzung des für den direkten Ausgleich im Präferenzverkehr anzuwendenden Zollsatzes und der damit zusammenhängenden zu zahlenden Beträge für Ausfuhren in das betroffene Land oder Gebiet, Sicherstellung, dass im Rahmen einer Präferenzregelung zur Ausfuhr angemeldete landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse tatsächlich nicht im Rahmen einer nichtpräferenziellen Übereinkunft ausgeführt werden und umgekehrt, Methoden der qualitativen und quantitativen Analyse von landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen und Nicht-Anhang-I-Waren, die für deren Ermittlung erforderlichen technischen Bestimmungen und die Verfahren zu ihrer Einreihung in die Kombinierte Nomenklatur.
(50)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung dieser Verordnung hinsichtlich Ausfuhren und bestimmter allgemeiner Vorschriften sollten der Kommission auch Durchführungsbefugnisse hinsichtlich folgender Maßnahmen übertragen werden: für die Umsetzung der Verpflichtungen der Kommission und der Mitgliedstaaten zum Informationsaustausch notwendige Maßnahmen im Zusammenhang mit der Mitteilung, den Vorschriften über die zu notifizierenden Informationen, den Vorkehrungen für die Verwaltung der zu notifizierenden Informationen sowie in Bezug auf Inhalt, Form, Zeitplan, Häufigkeit und Fristen der Mitteilungen und Vorkehrungen zur Übermittlung und Bereitstellung von Informationen und Dokumenten vorbehaltlich des Schutzes personenbezogener Daten und des legitimen Interesses von Unternehmen am Schutz ihrer Geschäftsgeheimnisse sowie Anwendung der gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1306/2013 erlassenen horizontalen Bestimmungen zu Sicherheiten, Kontrollen, Überprüfungen, Prüfungen und Sanktionen auf Einfuhrlizenzen und Zollkontingente für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse und auf Ausfuhrerstattungen und Erstattungsbescheinigungen für Nicht-Anhang-I-Waren.
(51)
Angesichts ihrer Besonderheiten sollten Durchführungsrechtsakte hinsichtlich der folgenden Maßnahmen ohne Anwendung der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (18) erlassen werden: Festsetzung der repräsentativen Preise und Auslösungsvolumina für die Anwendung zusätzlicher Einfuhrzölle sowie der Höhe der Einfuhrzölle im Einklang mit den internationalen Verpflichtungen der Union, Begrenzung der Mengen, für die AV-Lizenzen und Erstattungsbescheinigungen erteilt werden können, Ablehnung der mit entsprechenden Anträgen beantragten Mengen und Aussetzung der Antragstellung und Steuerung des Prozesses der Gewährleistung, dass die im Rahmen des Zollkontingents verfügbaren Mengen nicht überschritten werden und dass nicht verwendete Mengen aus dem Zollkontingent neu zugeteilt werden. Sämtliche andere Durchführungsrechtsakte nach dieser Verordnung sollten gemäß der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 erlassen werden.
(52)
Für den Erlass von Durchführungsrechtsakten gemäß der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 sollte das Prüfverfahren angewandt werden, weil sich diese Rechtsakte auf die GAP gemäß Artikel 2 Absatz 2 Buchstabe b Ziffer ii jener Verordnung beziehen.
(53)
Die Kommission sollte sofort geltende Durchführungsrechtsakte erlassen, wenn in hinreichend begründeten Fällen im Zusammenhang mit Schutzmaßnahmen gegen die Einfuhr landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse in die Union oder mit Störungen bzw. der Wahrscheinlichkeit von Störungen des Unionsmarktes die Aussetzung der Inanspruchnahme der Umwandlung oder der aktiven Veredelung für Eieralbumin und Milchalbumin aus Gründen äußerster Dringlichkeit erforderlich ist.
(54)
Entsprechend dem Grundsatz der Verhältnismäßigkeit ist es zur Verwirklichung des Ziels dieser Verordnung erforderlich und angemessen, die Handelsregelung für bestimmte aus landwirtschaftlichen Erzeugnissen hergestellte Waren festzulegen. Gemäß Artikel 5 Absatz 4 des Vertrags über die Europäische Union geht diese Verordnung nicht über das für die Verwirklichung dieser Ziele erforderliche Maß hinaus.
(55)
Zur Wahrung des Status quo sollte diese Verordnung Anhänge enthalten, die Folgendes umfassen: ein Verzeichnis landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse, die Anhang II der Verordnung (EG) Nr. 1216/2009 ersetzt; ein Verzeichnis von Nicht-Anhang-I-Waren, die Anhang II der Verordnung (EU) Nr. 578/2010 der Kommission (19) sowie Anhang XX der Verordnung (EG) Nr. 1234/2007 ersetzt; ein Verzeichnis von Grunderzeugnissen, die zur Herstellung von Nicht-Anhang-I-Waren verwendet werden, die Anhang I der Verordnung (EU) Nr. 578/2010 ersetzt; ein Verzeichnis landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse, auf die zusätzliche Einfuhrzölle erhoben werden können, die Anhang III der Verordnung (EG) Nr. 1216/2009 ersetzt; sowie ein Verzeichnis landwirtschaftlicher Erzeugnisse, die zur Herstellung landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse verwendet werden, die Anhang I der Verordnung (EG) Nr. 1216/2009 ersetzt.
(56)
Die Verordnungen (EG) Nr. 1216/2009 und (EG) Nr. 614/2009 sind folglich aufzuheben.
(57)
Angesichts der Tatsache, dass vor dem Inkrafttreten dieser Verordnung die erforderliche Kohärenz durch die Übergangsbestimmung in Artikel 230 Absatz 1 Unterabsatz 2 Buchstabe i der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 sichergestellt wurde, sollte die vorliegende Verordnung so bald wie möglich, nachdem die Verordnungen des Pakets zur Reform der GAP angenommen wurden, angewendet werden, wobei die Interessen der Rechtssicherheit und die legitimen Erwartungen der Wirtschaftsteilnehmer umfassend zu wahren sind -
HABEN FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
GEGENSTAND, ANWENDUNGSBEREICH UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand und Anwendungsbereich
Die vorliegende Verordnung legt die Handelsregelung für die Einfuhren landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse und die Ausfuhren von Nicht-Anhang-I-Waren und landwirtschaftlichen Erzeugnissen, die Bestandteile dieser Nicht-Anhang-I-Waren sind, fest.
Diese Verordnung gilt ebenfalls für die Einfuhren landwirtschaftlicher Erzeugnisse im Rahmen einer internationalen Übereinkunft, die von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossen oder vorläufig angewendet wird und die eine Gleichsetzung dieser Erzeugnisse mit landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen vorsieht, die unter den präferenziellen Handelsverkehr fallen.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
a)
„landwirtschaftliche Erzeugnisse“ die in Artikel 1 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 genannten Erzeugnisse;
b)
„landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse“ die in Anhang I dieser Verordnung aufgeführten Erzeugnisse;
c)
„Nicht-Anhang-I-Waren“ die nicht in Anhang I AEUV aufgeführten Erzeugnisse, die in der ersten und zweiten Spalte des Anhangs II dieser Verordnung aufgeführt sind;
d)
„Grunderzeugnisse“ die in Anhang III dieser Verordnung aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse;
e)
„Agrarteilbetrag“ entweder der Teil des Einfuhrzolls für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, der den Einfuhrzöllen für die in Anhang V dieser Verordnung aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse entspricht, oder gegebenenfalls die verringerten Zollsätze, die für die Mengen der landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die verwendet wurden oder als verwendet gelten, auf die aus den betroffenen Ländern stammenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse angewandt werden;
f)
„nichtlandwirtschaftlicher Teilbetrag“ der Teil der Abgabe, der den Zollsätzen des Gemeinsamen Zolltarifs abzüglich des in Buchstabe e definierten Agrarteilbetrags entspricht;
g)
„Zusatzzoll für Zucker und Mehl“ der Zusatzzoll für Zucker (ZZu) und für Mehl (ZMe) gemäß Anhang I Teil Eins Abschnitt I Punkt B.6 der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87, der in Anhang I Teil Drei Abschnitt I Anhang 1 Tabelle 2 der genannten Verordnung festgelegt wird;
h)
„Wertzoll“ der als Prozentsatz des Zollwerts ausgedrückte Teil des Einfuhrzolls;
i)
„Produktgruppe 1“ Molke in Pulverform, granuliert oder in anderer fester Form, ohne Zusatz von Zucker oder anderen Süßmitteln, der KN-Codes ex 0404 10 02 bis ex 0404 10 16;
j)
„Produktgruppe 2“ Milch in Pulverform, granuliert oder in anderer fester Form, ohne Zusatz von Zucker oder anderen Süßmitteln, mit einem Milchfettgehalt von 1,5 GHT oder weniger, andere als in unmittelbaren Umschließungen mit einem Gewicht des Inhalts von 2,5 kg oder weniger des KN-Codes ex 0402 10 19;
k)
„Produktgruppe 3“ Milch in Pulverform, granuliert oder in anderer fester Form, ohne Zusatz von Zucker oder anderen Süßmitteln, mit einem Milchfettgehalt von 26 GHT, andere als in unmittelbaren Umschließungen mit einem Gewicht des Inhalts von 2,5 kg oder weniger des KN-Codes ex 0402 21 18;
l)
„Produktgruppe 6“ Butter mit einem Fettgehalt von 82 GHT des KN-Codes ex 0405 10.
KAPITEL II
EINFUHR LANDWIRTSCHAFTLICHER VERARBEITUNGSERZEUGNISSE
ABSCHNITT I
Allgemeine Bestimmungen für Einfuhren
Unterabschnitt I
Einfuhrzölle auf landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse
Artikel 3
Bestandteile der Einfuhrzölle
(1) Für die in Anhang I Tabelle 1 aufgeführten landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse bestehen die im Gemeinsamen Zolltarif festgelegten Einfuhrzölle aus einem Agrarteilbetrag, der nicht Teil des Wertzolls ist, und einer auf Wertbasis berechneten nichtlandwirtschaftlichen Komponente.
(2) Für die in Anhang I Tabelle 2 aufgeführten landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse bestehen die im Gemeinsamen Zolltarif festgelegten Einfuhrzölle aus einem Wertzoll und einem Agrarteilbetrag, der Teil des Wertzolls ist. Besteht kein Wertzoll für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, die in Anhang I Tabelle 2 aufgeführt sind, so gilt der Agrarteilbetrag für diese Erzeugnisse als Teil des spezifischen Zolls auf diese Erzeugnisse.
Artikel 4
Höchstsatz des Einfuhrzolls
(1) Soll ein Höchstzollsatz angewandt werden, so wird das Verfahren zu dessen Berechnung gemäß Artikel 31 AEUV im Gemeinsamen Zolltarif festgelegt.
(2) Setzt sich der Höchstzollsatz für die in Anhang I Tabelle 1 aufgeführten landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse aus einem Zusatzzoll für Zucker und Mehl zusammen, so wird das Verfahren zur Berechnung dieses Zusatzzolls gemäß Artikel 31 AEUV im Gemeinsamen Zolltarif festgelegt.
Artikel 5
Zusätzliche Einfuhrzölle zur Vermeidung oder Bekämpfung nachteiliger Auswirkungen auf den Unionsmarkt
(1) Die Kommission kann Durchführungsrechtsakte zur Festlegung derjenigen landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse aus Anhang IV erlassen, bei deren Einfuhr neben dem im Gemeinsamen Zolltarif vorgesehenen Zollsatz ein zusätzlicher Einfuhrzoll erhoben wird. Diese Durchführungsrechtsakte werden nur erlassen, um nachteilige Auswirkungen zu vermeiden oder zu bekämpfen, die sich aus diesen Einfuhren für den Unionsmarkt ergeben, sofern
a)
die Einfuhren zu Preisen erfolgen, die unter dem von der Union der WTO mitgeteilten Preisniveau liegen (im Folgenden „Auslösungspreis“), oder
b)
das Einfuhrvolumen in einem beliebigen Jahr ein bestimmtes Niveau überschreitet (im Folgenden „Auslösungsvolumen“).
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Zusätzliche Einfuhrzölle nach Absatz 1 werden nicht eingeführt, wenn es unwahrscheinlich ist, dass die Einfuhren den Unionsmarkt stören, oder wenn die Auswirkungen solcher zusätzlicher Einfuhrzölle angesichts des angestrebten Ziels unverhältnismäßig wären.
(3) Für die Zwecke des Absatzes 1 Buchstabe a werden die Einfuhrpreise auf der Grundlage der CIF-Einfuhrpreise der betreffenden Sendung festgelegt.
Die CIF-Einfuhrpreise werden unter Zugrundelegung der repräsentativen Preise des betreffenden Erzeugnisses auf dem Weltmarkt oder dem Einfuhrmarkt der Union überprüft.
Die repräsentativen Preise werden in regelmäßigen Abständen anhand der im Rahmen der gemeinschaftlichen Überwachung nach Artikel 308d der Verordnung (EWG) 2454/93 der Kommission (20) erhobenen Daten festgelegt.
(4) Das Auslösungsvolumen wird auf der Grundlage der Marktzugangsmöglichkeiten festgesetzt, definiert als Einfuhren im Verhältnis zum entsprechenden Verbrauch der Union in den drei Jahren vor dem Jahr, in dem die in Absatz 1 genannten nachteiligen Auswirkungen auftreten bzw. aufzutreten drohen (in Prozent).
(5) Die Kommission kann Durchführungsrechtsakte mit den notwendigen Maßnahmen zur Anwendung dieses Artikels, insbesondere in Bezug auf die Fristen zum Nachweis des Einfuhrpreises und die Vorlage von Belegen, erlassen. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(6) Die Kommission kann Durchführungsrechtsakte ohne Anwendung des Verfahrens gemäß Artikel 44 Absätze 2 oder 3 in Bezug auf die gemäß Absatz 1 ermittelten Erzeugnisse erlassen, um
a)
die repräsentativen Preise und Auslösungsvolumina für die Anwendung zusätzlicher Einfuhrzölle festzulegen;
b)
in Übereinstimmung mit den Bestimmungen der von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkünfte die Höhe der zusätzlichen Einfuhrzölle festzulegen.
(7) Die Kommission veröffentlicht die Auslösungspreise nach Absatz 1 Buchstabe a im Amtsblatt der Europäischen Union.
Unterabschnitt II
Einfuhr von Eieralbumin und Milchalbumin
Artikel 6
Einfuhrlizenzen für Eieralbumin und Milchalbumin
(1) Für die Einfuhr von Eieralbumin und Milchalbumin zur Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr kann die Vorlage einer Einfuhrlizenz vorgeschrieben werden, wo eine solche Lizenz für die Verwaltung der betreffenden Märkte und insbesondere für die Überwachung des Handels mit diesen Erzeugnissen notwendig ist.
(2) Unbeschadet der nach Artikel 14 getroffenen Maßnahmen erteilen die Mitgliedstaaten jedem in der Union ansässigen Antragsteller ungeachtet des Ortes seiner Niederlassung die in Absatz 1 genannten Einfuhrlizenzen, sofern in einem gemäß Artikel 43 Absatz 2 des AEUV erlassenen Rechtsakt nichts anderes vorgesehen ist.
(3) Die Einfuhrlizenzen nach Absatz 1 sind unionsweit gültig.
(4) Die Erteilung von Einfuhrlizenzen gemäß Absatz 1 oder die Überführung der unter diese Lizenzen fallenden Waren in den zollrechtlich freien Verkehr kann an gewisse Auflagen in Bezug auf den Ursprung und die Herkunft der betreffenden Erzeugnisse und an die Vorlage eines von einem Drittland oder einer Einrichtung ausgestellten Dokuments gebunden sein, mit dem u. a. der Ursprung, die Herkunft, die Echtheit und die Qualitätsmerkmale der Erzeugnisse bescheinigt werden.
Artikel 7
Stellung von Sicherheiten für Einfuhrlizenzen
(1) Die Erteilung der Einfuhrlizenzen nach Artikel 6 kann von der Stellung einer Sicherheit abhängig gemacht werden, die gewährleisten soll, dass der Wirtschaftsteilnehmer die Erzeugnisse während der Gültigkeitsdauer der Einfuhrlizenz einführt.
(2) Die Sicherheit verfällt ganz oder teilweise, wenn die Einfuhr der Erzeugnisse nicht innerhalb der Gültigkeitsdauer der Einfuhrlizenz erfolgt.
(3) Wenn die Erzeugnisse jedoch infolge höherer Gewalt nicht innerhalb dieser Frist eingeführt wurden oder wenn die nicht eingeführte Menge unterhalb der Toleranzschwelle liegt, verfällt die Sicherheit nicht.
Artikel 8
Übertragene Befugnisse
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
Bindung der Einfuhr von Eieralbumin und Milchalbumin zur Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr an die Vorlage einer Einfuhrlizenz;
b)
Rechte und Pflichten, die sich aus der Einfuhrlizenz ergeben, sowie deren Rechtswirkung;
c)
die Fälle, in denen eine Toleranz in Bezug auf die Einhaltung der Verpflichtung, die in der Lizenz angegebene Menge einzuführen besteht, oder in denen der Ursprung anzugeben ist;
d)
Vorschriften für die Bindung der Erteilung der Einfuhrlizenz oder der Überführung der unter diese Lizenz fallenden Waren in den zollrechtlich freien Verkehr an die Vorlage eines von einem Drittland oder einer Einrichtung ausgestellten Dokuments, mit dem u. a. der Ursprung, die Herkunft, die Echtheit und die Qualitätsmerkmale des Erzeugnisses bescheinigt werden;
e)
Vorschriften für die Übertragung der Einfuhrlizenz oder Einschränkungen ihrer Übertragung;
f)
Fälle, in denen die Vorlage einer Einfuhrlizenz nicht erforderlich ist;
g)
Vorschriften, die für die Erteilung von Einfuhrlizenzen gemäß Artikel 6 die Stellung einer Sicherheit erforderlich machen;
Artikel 9
Durchführungsbefugnisse
Die Kommission erlässt erforderlichenfalls Durchführungsrechtsakte betreffend
a)
das Format und den Inhalt der Einfuhrlizenz;
b)
die Antragstellung für Einfuhrlizenzen sowie deren Erteilung und Verwendung;
c)
die Gültigkeitsdauer der Einfuhrlizenz, die Höhe der zu stellenden Sicherheit und die Verfahren für die Stellung einer Sicherheit;
d)
den Nachweis, dass die Anforderungen für die Verwendung der Einfuhrlizenzen eingehalten wurden;
e)
die Toleranzgrenze in Bezug auf die Einhaltung der Verpflichtung, die in der Einfuhrlizenz angegebene Menge einzuführen;
f)
die Ausstellung von Ersatzlizenzen und Zweitschriften von Einfuhrlizenzen;
g)
die Behandlung der Einfuhrlizenzen durch die Mitgliedstaaten und den für die Verwaltung der Regelung erforderlichen Informationsaustausch, einschließlich der Verfahren in Bezug auf die besondere Amtshilfe zwischen den Mitgliedstaaten.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
ABSCHNITT II
Präferenzieller Handelsverkehr
Unterabschnitt I
Herabsetzung der Einfuhrzölle
Artikel 10
Herabsetzung und schrittweises Auslaufenlassen von Agrarteilbeträgen, Wertzöllen und Zusatzzöllen
(1) Wenn eine von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossene oder vorläufig angewendete Übereinkunft
a)
die Herabsetzung oder das schrittweise Auslaufen der Einfuhrzölle für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse vorsieht und
b)
festlegt, für welche Erzeugnisse, für welche Mengen der Waren oder welchen Wert der Kontingente diese Herabsetzung gilt, wie diese Mengen oder Werte berechnet werden oder welche Faktoren für die Herabsetzung des Agrarteilbetrags, der Zusatzzölle für Zucker und Mehl oder des Wertzollsatzes ausschlaggebend sind;
so kann der Agrarteilbetrag, die Zusatzzölle für Zucker und Mehl oder der Wertzoll Gegenstand der Herabsetzung oder des schrittweisen Auslaufens sein, wie er im Falle von Einfuhrzöllen für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse vorgesehen ist.
Für Zwecke dieses Artikels kann der Agrarteilbetrag auch das landwirtschaftliche Element gemäß Anhang I Teil I Titel I Punkt B.1 der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 und gemäß Anhang 1 Teil III Abschnitt I Anlage 1 Tabelle 2 der genannten Verordnung umfassen.
(2) Sieht eine von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossene oder vorläufig angewendete Übereinkunft die Herabsetzung oder des schrittweisen Auslaufens der Agrarteilbeträge für die Erzeugnisse aus Tabelle 2 des Anhangs I dieser Verordnung vor, so wird der Zollanteil, der dem im Wertzoll enthaltenen Agrarteilbetrag entspricht, durch einen nicht auf Wertbasis bestimmten Agrarteilbetrag ersetzt.
Artikel 11
Tatsächlich verwendete Mengen bzw. Mengen, die als verwendet gelten
(1) Die Herabsetzung oder des schrittweisen Auslaufens der Agrarteilbeträge oder der Zusatzzölle für Zucker und Mehl gemäß Artikel 10 Absatz 1 wird bestimmt nach
a)
den Mengen derjenigen landwirtschaftlichen Erzeugnisse aus Anhang V, die für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse tatsächlich verwendet wurden oder als verwendet gelten;
b)
den Zollsätzen, die für die unter Buchstabe a genannten landwirtschaftlichen Erzeugnisse gelten und die im Rahmen bestimmter Präferenzhandelsvereinbarungen zur Berechnung des ermäßigten Agrarteilbetrags und der Zusatzzölle für Zucker und Mehl herangezogen werden.
(2) Aus den landwirtschaftlichen Erzeugnissen, die für die Herstellung eines landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisses tatsächlich verwendet werden, werden diejenigen ausgewählt, die als für die Herstellung dieses Verarbeitungserzeugnisses verwendet gelten sollen, und zwar nach ihrer Bedeutung für den internationalen Handel und soweit ihre Preisniveaus für die Preisniveaus aller anderen für die Herstellung des landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisses verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse repräsentativ sind.
(3) Die Mengen der landwirtschaftlichen Erzeugnisse aus Anhang V, die tatsächlich verwendet wurden, werden in äquivalente Mengen der einzelnen als verwendet geltenden landwirtschaftlichen Erzeugnisse umgerechnet.
Artikel 12
Delegierte Befugnisse
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
Erstellung eines Verzeichnisses derjenigen landwirtschaftlichen Erzeugnisse aus Anhang V, die als für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendet gelten sollen, auf Grundlage der in Artikel 11 Absatz 2 genannten Auswahlkriterien;
b)
Festlegung der äquivalenten Mengen und der Umrechnungsverfahren nach Artikel 11 Absatz 3;
c)
die notwendigen Elemente zur Berechnung des ermäßigten Agrarteilbetrags und der ermäßigten Zusatzzölle auf Zucker und Mehl sowie die Festlegung der Berechnungsmethoden;
d)
die geringfügigen Beträge, unterhalb derer die ermäßigten Agrarteilbeträge und die Zusatzzölle für Zucker und Mehl null betragen.
Artikel 13
Durchführungsbefugnisse
(1) Zur Durchführung von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossener oder vorläufig angewendeter internationaler Übereinkünfte erlässt die Kommission bei Bedarf im Wege von Durchführungsrechtsakten Maßnahmen in Bezug auf die Berechnung der Einfuhrzölle für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse, für die die ermäßigten Zollsätze nach Artikel 10 Absätze 1 und 2 dieser Verordnung gelten.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Soweit erforderlich, kann die Kommission Durchführungsrechtsakte erlassen, um Folgendes festzulegen:
a)
die pauschalen Mengen der in Artikel 12 Buchstabe a genannten landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die als für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendet gelten;
b)
die Mengen der in Artikel 12 Buchstabe a genannten landwirtschaftlichen Erzeugnisse, die als für die Herstellung der landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse verwendet gelten sollen, und zwar für alle möglichen Zusammensetzungen derjenigen landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnisse, für die sich die Mengen der einzelnen landwirtschaftlichen Erzeugnisse nach Buchstabe a dieses Unterabsatzes nicht pauschal bestimmen lassen;
c)
die Nachweispflichten.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(3) Die Kommission kann Durchführungsrechtsakte ohne Anwendung des Verfahrens gemäß Artikel 44 Absatz 2 oder 3 erlassen, die die Höhe der anwendbaren Einfuhrzölle im Einklang mit den Vorschriften in einer von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkunft sowie mit den gemäß Absatz 1 dieses Artikels erlassenen Vorschriften festlegen.
Unterabschnitt II
Zollkontingente und besondere Behandlung von Drittlandseinfuhren
Artikel 14
Eröffnung und Verwaltung von Zollkontingenten
(1) Zollkontingente für die Einfuhr landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse und landwirtschaftlicher Erzeugnisse im Sinne des Artikels 1 Absatz 2 für deren Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr in der Union, die sich aus von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkünften ergeben, werden von der Kommission gemäß Artikel 15 und 16 eröffnet und verwaltet.
(2) Die Zollkontingente nach Absatz 1 werden so verwaltet, dass kein Wirtschaftsteilnehmer diskriminiert wird und dem Versorgungsbedarf des Unionsmarkts sowie dem Erfordernis, den Markt im Gleichgewicht zu halten, angemessen Rechnung getragen wird.
(3) Zur Verwaltung der Zollkontingente nach Absatz 1 wird eines der nachstehenden Verfahren, ein anderes geeignetes Verfahren oder eine Kombination davon verwendet:
a)
Berücksichtigung der Anträge nach der zeitlichen Abfolge ihres Eingangs („Windhund-Verfahren“);
b)
Zuteilung proportional zu den bei der Antragstellung beantragten Mengen („Verfahren der gleichzeitigen Prüfung“);
c)
Zuteilung unter Berücksichtigung der traditionellen Handelsströme („Verfahren der traditionellen/neuen Wirtschaftsteilnehmer“).
Artikel 15
Übertragene Befugnisse
(1) Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
die Bedingungen und Zugangsvoraussetzungen, die ein Wirtschaftsteilnehmer erfüllen muss, um einen Antrag im Rahmen eines in einer internationalen Übereinkunft vorgesehenen Zollkontingents im Sinne des Artikels 14 Absatz 1 zu stellen;
b)
die Vorschriften über die Übertragung von Ansprüchen zwischen den Wirtschaftsteilnehmern sowie erforderlichenfalls die Einschränkung dieser Übertragung im Rahmen der Verwaltung eines in einer internationalen Übereinkunft vorgesehenen Zollkontingents im Sinne des Artikels 14 Absatz 1;
c)
Bestimmungen, die die Teilnahme an einem in einer internationalen Übereinkunft vorgesehenen Zollkontingent im Sinne des Artikels 14 Absatz 1 an die Vorlage einer Einfuhrlizenz und die Stellung einer Sicherheit binden;
d)
die besonderen Merkmale, Anforderungen oder Einschränkungen, die für das in der internationalen Übereinkunft vorgesehene Zollkontingent im Sinne des Artikels 14 Absatz 1 gelten.
(2) Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 delegierte Rechtsakte zu erlassen, mit denen die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten verpflichtet werden, auf Antrag und nach angemessener Überprüfung ein Dokument auszustellen, das bescheinigt, dass ein Erzeugnis die Bedingungen für eine besondere Behandlung bei der Einfuhr in ein Drittland erfüllt.
Artikel 16
Durchführungsbefugnisse
(1) Die Kommission erlässt Durchführungsrechtsakte, die Folgendes festlegen:
a)
die jährlichen Zollkontingente, die erforderlichenfalls in geeigneter Weise über das Jahr gestaffelt einzuführen sind, und das anzuwendende Verwaltungsverfahren;
b)
die Verfahren zur Anwendung der Sonderbestimmungen in der internationalen Übereinkunft oder im Rechtsakt zur Verabschiedung der Einfuhr- oder Ausfuhrregelung, insbesondere betreffend
i)
Garantien in Bezug auf Art, Herkunft und Ursprung des Erzeugnisses;
ii)
die Anerkennung von Dokumenten zur Überprüfung der unter Ziffer i genannten Garantien;
iii)
die Vorlage eines vom Ausfuhrland ausgestellten Dokuments;
iv)
das Zielland und die Verwendung der Erzeugnisse;
c)
die Gültigkeitsdauer der nach Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe c vorzulegenden Einfuhrlizenzen;
d)
die Verfahren zur Stellung der Sicherheit nach Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe c und deren Höhe;
e)
die Verwendung der nach Artikel 15 Absatz 1 Buchstabe c vorzulegenden Einfuhrlizenzen sowie erforderlichenfalls spezifische Maßnahmen, insbesondere in Bezug auf die Bedingungen für die Beantragung und Gewährung von Einfuhrlizenzen im Rahmen des Zollkontingents;
f)
die Nachweispflichten;
g)
die erforderlichen Maßnahmen im Zusammenhang mit dem Inhalt, der Form, der Ausstellung und der Verwendung des in Artikel 15 Absatz 2 genannten Dokuments.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Die Kommission erlässt Durchführungsrechtsakte, die ohne Anwendung des Verfahrens gemäß Artikel 44 Absatz 2 oder 3 erlassen werden, um
a)
den Prozess zu steuern, durch den gewährleistet wird, dass die im Rahmen des Zollkontingents verfügbaren Mengen nicht überschritten werden, insbesondere durch Festlegung eines Zuteilungskoeffizienten auf jeden Antrag, wenn die verfügbaren Mengen erreicht sind, die Ablehnung noch anhängiger Anträge sowie erforderlichenfalls die Aussetzung der Antragstellung;
b)
nicht verwendete Mengen aus dem Zollkontingent neu zuzuteilen.
ABSCHNITT III
Schutzmaßnahmen
Artikel 17
Schutzmaßnahmen
(1) Die Kommission erlässt vorbehaltlich des Absatzes 3 dieses Artikels Durchführungsrechtsakte, die Schutzmaßnahmen gegen Einfuhren landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse in die Union enthalten. Um die Einheitlichkeit der gemeinsamen Handelspolitik zu gewährleisten, stehen diese Durchführungsrechtsakte im Einklang mit den Verordnungen (EG) Nr. 260/2009 und (EG) Nr. 625/2009. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Soweit in anderen Rechtsakten des Europäischen Parlaments und des Rates sowie anderen Rechtsakten des Rates nicht etwas anderes bestimmt ist, erlässt die Kommission vorbehaltlich des Absatzes 3 dieses Artikels Durchführungsrechtsakte, die Schutzmaßnahmen gegen die Einfuhr landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse in die Union, die in von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkünften vorgesehen sind, enthalten. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(3) Die Kommission kann die Maßnahmen gemäß den Absätzen 1 und 2 auf Antrag eines Mitgliedstaats oder von sich aus treffen.
Ist die Kommission mit einem Antrag eines Mitgliedstaats auf Erlass eines Durchführungsrechtsakts gemäß Absatz 1 oder 2 befasst worden, so erlässt sie innerhalb von fünf Arbeitstagen nach Eingang des Antrags den Durchführungsrechtsakt, der ihre Entscheidung enthält. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(4) In hinreichend begründeten Fällen äußerster Dringlichkeit im Zusammenhang mit den in den Absätzen 1 und 2 vorgesehenen Schutzmaßnahmen erlässt die Kommission gemäß dem in Artikel 44 Absatz 3 genannten Verfahren sofort geltende Durchführungsrechtsakte.
(5) Sofern die Kommission nach den Absätzen 1 bis 4 getroffene Schutzmaßnahmen ändern oder aufheben möchte, so erlässt sie hierzu Durchführungsrechtsakte. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß Artikel 44 Absatz 2 erlassen, außer in hinreichend begründeten Fällen äußerster Dringlichkeit, in denen sie gemäß Artikel 44 Absatz 3 erlassen werden.
ABSCHNITT IV
Aktive Veredelung
Unterabschnitt I
Aktive Veredelung ohne Prüfung der wirtschaftlichen Voraussetzungen
Artikel 18
Aktive Veredelung landwirtschaftlicher Erzeugnisse ohne Prüfung der wirtschaftlichen Voraussetzungen
(1) Werden Nicht-Anhang-I-Waren durch aktive Veredelung aus in Anhang III dieser Verordnung aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnissen gewonnen, so gelten die wirtschaftlichen Voraussetzungen nach Artikel 117 Buchstabe c der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 als erfüllt, wenn eine Lizenz für die aktive Veredelung (AV-Lizenz) dieser landwirtschaftlichen Erzeugnisse vorgelegt wird.
(2) Für landwirtschaftliche Erzeugnisse, die für die Herstellung von Nicht-Anhang-I-Waren verwendet werden, werden im Rahmen der von der Kommission festgelegten Höchstmengen AV-Lizenzen ausgestellt.
Die Festlegung dieser Mengen erfolgt im Wege eines Ausgleichs der verbindlich vorgeschriebenen Haushaltsobergrenzen für Ausfuhrerstattungen für Nicht-Anhang-I-Waren einerseits und des erwarteten Mittelbedarfs für Ausfuhrerstattungen für Nicht-Anhang-I-Waren andererseits, insbesondere unter Berücksichtigung
a)
des geschätzten Ausfuhrvolumens der betreffenden Nicht-Anhang-I-Waren;
b)
der Marktsituation der betreffenden Grunderzeugnisse auf dem Unionsmarkt und dem Weltmarkt, soweit zutreffend;
c)
der wirtschaftlichen und ordnungspolitischen Faktoren.
Die Mengen werden regelmäßig überprüft, um Entwicklungen bei den wirtschaftlichen und ordnungspolitischen Faktoren Rechnung zu tragen.
(3) Die Mitgliedstaaten erteilen jedem in der Union ansässigen Antragsteller ungeachtet des Ortes seiner Niederlassung die in Absatz 1 genannten AV-Lizenzen.
Die AV-Lizenzen sind unionsweit gültig.
Artikel 19
Übertragene Befugnisse
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
ein Verzeichnis derjenigen für die Herstellung von Nicht-Anhang-I-Waren verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse, für die AV-Lizenzen ausgestellt werden können;
b)
die Rechte, die sich aus der AV-Lizenz ergeben, sowie deren Rechtswirkung;
c)
Bestimmungen bezüglich der Übertragung von Ansprüchen aus AV-Lizenzen zwischen den Wirtschaftsteilnehmern;
d)
die für die Zuverlässigkeit und Effizienz des AV-Lizenzsystems notwendigen Vorschriften über die Echtheit der Lizenz, ihre Übertragung oder Einschränkungen ihrer Übertragung.
Artikel 20
Durchführungsbefugnisse
(1) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte betreffend
a)
die Festsetzung gemäß Artikel 18 Absatz 2 der Mengen der landwirtschaftlichen Erzeugnisse, für die AV-Lizenzen ausgestellt werden können;
b)
die Form und den Inhalt der AV-Lizenzanträge;
c)
die Form, den Inhalt und die Gültigkeitsdauer der AV-Lizenzen;
d)
die erforderlichen Dokumente und das Verfahren für die Antragsstellung sowie für die Vergabe von AV-Lizenzen;
e)
die Verwaltung der AV-Lizenzen durch die Mitgliedstaaten;
f)
die Amtshilfeverfahren zwischen den Mitgliedstaaten.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Werden Mengen beantragt, die über die gemäß Absatz 1 Buchstabe a festgesetzten Mengen hinausgehen, so kann die Kommission im Wege von Durchführungsrechtsakten, die ohne Anwendung des Verfahrens gemäß Artikel 44 Absätze 2 oder 3 erlassen werden, die Mengen begrenzen, für die AV-Lizenzen erteilt werden, die im Rahmen von AV-Lizenz-Anträgen beantragten Mengen ablehnen und die Antragstellung für AV-Lizenzen für die betreffenden Erzeugnisse aussetzen.
Unterabschnitt II
Aussetzung der aktiven Veredelung
Artikel 21
Aussetzung der aktiven Veredelung für Eieralbumin und Milchalbumin
(1) Wenn der Unionsmarkt durch die Regelungen für die aktive Veredelung gestört wird oder gestört zu werden droht, kann die Kommission auf Antrag eines Mitgliedstaats oder von sich aus Durchführungsrechtsakte erlassen, mit denen die Inanspruchnahme dieser Regelungen für Eieralbumin und Milchalbumin ganz oder teilweise ausgesetzt werden. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
Ist die Kommission mit einem Antrag eines Mitgliedstaats zum Erlass von Durchführungsrechtsakten gemäß Unterabsatz 1 befasst worden, so erlässt sie innerhalb von fünf Arbeitstagen nach Eingang des Antrags den Durchführungsrechtsakt, der ihre Entscheidung enthält. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) In hinreichend begründeten Fällen äußerster Dringlichkeit erlässt die Kommission gemäß dem in Artikel 44 Absatz 3 genannten Verfahren sofort geltende Durchführungsrechtsakte im Hinblick auf die Aussetzung im Sinne des Absatzes 1.
KAPITEL III
AUSFUHREN
ABSCHNITT I
Ausfuhrerstattungen
Artikel 22
Waren und Erzeugnisse, für die eine Ausfuhrerstattung gewährt werden kann
(1) Werden Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt, so werden für die zur Herstellung dieser Nicht-Anhang-I-Waren verwendeten und in Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe a Ziffern i, ii, iii, v und vii der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 aufgeführten landwirtschaftlichen Erzeugnisse Ausfuhrerstattungen gemäß Artikel 196 der genannten Verordnung gewährt, wie in Anhang II der vorliegenden Verordnung aufgeführt, und Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe b, sowie Artikel 196 Absätze 2 und 3 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 finden Anwendung.
(2) Die in Absatz 1 genannten Ausfuhrerstattungen werden bezüglich der nachstehenden Waren nicht gewährt:
a)
eingeführte Nicht-Anhang-I-Waren, die gemäß Artikel 29 AEUV als im freien Verkehr befindlich gelten und wiederausgeführt werden;
b)
eingeführte Nicht-Anhang-I-Waren, die gemäß Artikel 29 AEUV als im freien Verkehr befindlich gelten und nach Verarbeitung ausgeführt werden oder anderen Nicht-Anhang-I-Waren hinzugefügt worden sind;
c)
Importgetreide, -reis, -milch und -milcherzeugnisse oder -eier, die gemäß Artikel 29 AEUV als im freien Verkehr befindlich gelten und nach Verarbeitung ausgeführt werden oder anderen Nicht-Anhang-I-Waren hinzugefügt worden sind.
Artikel 23
Festlegung der Ausfuhrerstattungen
(1) Die in Artikel 22 genannten Ausfuhrerstattungen werden von den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten auf der Grundlage der Zusammensetzung der ausgeführten Waren und auf Basis der Ausfuhrerstattungssätze bestimmt, die für die einzelnen Grunderzeugnisse, aus denen sich die ausgeführten Waren zusammensetzen, festgelegt sind.
(2) Zwecks Festlegung der Ausfuhrerstattungen werden Erzeugnisse, die in Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe a Ziffern i, ii, iii, v und vii der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 aufgeführt und in Anhang III dieser Verordnung nicht genannt sind, Grunderzeugnissen oder aus der Verarbeitung von Grunderzeugnissen hervorgegangenen Erzeugnissen gleichgestellt.
Artikel 24
Horizontale Vorschriften und Ausfuhrerstattungssätze
(1) Die in Artikel 199 Absatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 festgelegten horizontalen Vorschriften für Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse gelten für Nicht-Anhang-I-Waren.
(2) Maßnahmen zur Festlegung von Ausfuhrerstattungssätzen für die Grunderzeugnisse werden nach Artikel 198 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 und nach Artikel 13 der Verordnung (EU) Nr. 1370/2013 ergriffen.
(3) Bei der Berechnung der Ausfuhrerstattungen werden landwirtschaftliche Erzeugnisse, die in Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe a Ziffern i, ii, iii, v und vii der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 aufgeführt, in Anhang III dieser Verordnung nicht genannt und gemäß Artikel 23 Absatz 2 aus Grunderzeugnissen hervorgegangen oder diesen bzw. den aus der Verarbeitung von Grunderzeugnissen hervorgegangenen Erzeugnissen gleichgestellt sind, als Grunderzeugnisse betrachtet.
Artikel 25
Lizenzen betreffend Ausfuhren besonderer Nicht-Anhang-I-Waren in besondere Zielländer
Soweit dies in einer von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkunft so vorgesehen ist, stellen die zuständigen Behörden des betreffenden Mitgliedstaats auf Antrag der betreffenden Partei eine Bescheinigung darüber aus, ob Ausfuhrerstattungen bezüglich Ausfuhren besonderer Nicht-Anhang-I-Waren in besondere Zielländer gezahlt wurden.
Artikel 26
Übertragene Befugnisse
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
Vorschriften zu den Eigenschaften der auszuführenden Nicht-Anhang-I-Waren und der zu deren Herstellung verwendeten landwirtschaftlichen Erzeugnisse;
b)
Vorschriften zur Festsetzung der Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse, die nach der Verarbeitung in Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt werden;
c)
Vorschriften über die Nachweise für die Zusammensetzung der ausgeführten Nicht-Anhang-I-Waren;
d)
Vorschriften, die eine Erklärung über die Verwendung bestimmter eingeführter landwirtschaftlicher Erzeugnisse verlangen;
e)
Vorschriften über die Gleichsetzung in Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe a Ziffern i, ii, iii, v und vii der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 aufgeführter und in Anhang III dieser Verordnung nicht genannter landwirtschaftlicher Erzeugnisse mit Grunderzeugnissen sowie über die Bestimmung der jeweiligen Referenzmenge der einzelnen Grunderzeugnisse;
f)
Anwendung der nach Artikel 202 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 erlassenen horizontalen Vorschriften zu Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse auf Nicht-Anhang-I-Waren;
Artikel 27
Durchführungsbefugnisse
Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte betreffend
a)
die Anwendung der Erstattungssätze in Fällen, in denen die Merkmale der Bestandteile der unter Buchstabe c genannten Waren und der Nicht-Anhang-I-Waren bei der Berechnung der Ausfuhrerstattungen berücksichtigt werden müssen;
b)
die Berechnung der Ausfuhrerstattungen für
i)
Grunderzeugnisse,
ii)
aus der Verarbeitung von Grunderzeugnissen hervorgegangene Erzeugnisse,
iii)
den unter den Ziffern i oder ii genannten Erzeugnissen gleichgestellte Erzeugnisse;
c)
die Gleichstellung der unter Buchstabe b Ziffern ii und iii erwähnten Erzeugnisse, die in Artikel 196 Absatz 1 Buchstabe a Ziffern i, ii, iii, v und vii der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 aufgeführt und in Anhang III der vorliegenden Verordnung nicht genannt sind, mit Grunderzeugnissen;
d)
die Bestimmung der jeweiligen Referenzmenge der einzelnen Grunderzeugnisse, auf deren Basis die Ausfuhrerstattungen festgelegt werden, gestützt auf die Menge des tatsächlich zur Herstellung der ausgeführten Waren verwendeten Erzeugnisses oder auf einer pauschalen Grundlage gemäß Anhang II;
e)
die Beantragung, Ausstellung und Verwaltung der Bescheinigungen nach Artikel 25;
f)
die Behandlung des Verschwindens von Erzeugnissen, die Behandlung von Mengenverlusten während des Herstellungsprozesses sowie die Behandlung von Nebenerzeugnissen;
g)
die für die Durchführung des Ausfuhrerstattungssystems erforderlichen Verfahren zur Deklaration und zum Nachweis der Zusammensetzung der ausgeführten Nicht-Anhang-I-Waren;
h)
den vereinfachten Nachweis der Ankunft am Bestimmungsort bei nach Bestimmungsort differenzierten Erstattungen;
i)
die Anwendung der nach Artikel 203 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 erlassenen horizontalen Bestimmungen zu Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse auf Ausfuhrerstattungen für Nicht-Anhang-I-Waren;
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
ABSCHNITT II
Erstattungsbescheinigungen
Artikel 28
Erstattungsbescheinigungen
(1) Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse, die Bestandteile von Nicht-Anhang-I-Waren sind, werden gewährt, sofern ein entsprechender Antrag eingereicht wurde und eine zum Zeitpunkt der Ausfuhr gültige Erstattungsbescheinigung vorgelegt wird.
Kleine Ausführer einschließlich der Inhaber von Erstattungsbescheinigungen, die begrenzte Summen an Ausfuhrerstattungen beantragen, die zu gering sind, um von Erstattungsbescheinigungen abgedeckt zu sein, und die die Einhaltung der Haushaltsbeschränkungen nicht in Frage stellen, sind von der Vorlage einer Erstattungsbescheinigung befreit. Diese Befreiungen gehen nicht über einen für kleine Ausführer bestimmten Gesamtbetrag hinaus.
(2) Die Mitgliedstaaten erteilen jedem Antragsteller unabhängig vom Ort seiner Niederlassung in der Union eine Erstattungsbescheinigung. Die Erstattungsbescheinigungen sind unionsweit gültig.
Artikel 29
Ausfuhrerstattungssätze
(1) Anzuwenden ist derjenige Erstattungssatz, der an dem Tag gilt, an dem die Ausfuhranmeldung für die Nicht-Anhang-I-Waren von den Zollbehörden angenommen wird, sofern nicht gemäß Absatz 2 die Vorausfestsetzung des Erstattungssatzes beantragt worden ist.
(2) Ein Antrag auf die Vorausfestsetzung des Erstattungssatzes kann zum Zeitpunkt der Beantragung einer Erstattungsbescheinigung, am Tag der Gewährung der Erstattungsbescheinigung oder nach diesem Tag eingereicht werden; dies muss aber vor Ablauf der Gültigkeitsdauer der Erstattungsbescheinigung geschehen.
(3) Der entsprechende Satz wird im Voraus in der Höhe festgesetzt, die am Tag der Beantragung der Vorausfestsetzung gilt. Die im Voraus festgesetzten Erstattungssätze gelten von diesem Tag an für alle von der Erstattungsbescheinigung erfassten Erstattungssätze.
(4) Ausfuhrerstattungen für Nicht-Anhang-I-Waren werden auf folgender Grundlage gewährt:
a)
auf Basis der gemäß Absatz 1 anzuwendenden Erstattungssätze für die Grunderzeugnisse, die Bestandteil dieser Nicht-Anhang-I-Waren sind, sofern die Erstattungssätze nicht im Voraus festgesetzt worden sind; oder
b)
auf Basis der gemäß Absatz 3 im Voraus festgesetzten Erstattungssätze für die Grunderzeugnisse, die Bestandteil dieser Nicht-Anhang-I-Waren sind.
Artikel 30
Sicherheit im Hinblick auf die Erstattungsbescheinigungen
(1) Die Erteilung der Erstattungsbescheinigungen ist an die Stellung einer Sicherheit gebunden, die gewährleisten soll, dass der Wirtschaftsteilnehmer bei den zuständigen Behörden des betreffenden Mitgliedstaats Ausfuhrerstattungen für innerhalb der Gültigkeitsdauer der Erstattungsbescheinigung getätigte Ausfuhren von Nicht-Anhang-I-Waren beantragt.
(2) Die Sicherheit verfällt ganz oder teilweise, wenn die Ausfuhrerstattung für innerhalb der Gültigkeitsdauer der Erstattungsbescheinigung getätigte Ausfuhren nicht oder nur teilweise beantragt wurde.
Ungeachtet des Unterabsatzes 1 verfällt die Sicherheit jedoch nicht:
a)
wenn infolge höherer Gewalt die Waren nicht oder nur teilweise ausgeführt wurden bzw. die Ausfuhrerstattung nicht oder nur teilweise beantragt wird;
b)
wenn die nicht beantragten Erstattungsbeträge innerhalb des Toleranzbereichs bleiben.
Artikel 31
Übertragene Befugnisse
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 in Bezug auf folgende Aspekte delegierte Rechtsakte zu erlassen:
a)
die Vorschriften über die Rechte und Pflichten, die sich aus der Erstattungsbescheinigung ergeben, einschließlich der Garantie, dass bei Erfüllung aller Bedingungen die Ausfuhrerstattungen geleistet werden, und über die Pflicht zur Beantragung von Ausfuhrerstattungen für landwirtschaftliche Erzeugnisse, die nach der Verarbeitung zu Nicht-Anhang-I-Waren ausgeführt werden;
b)
die Vorschriften für die Übertragung der Erstattungsbescheinigung oder die Einschränkungen ihrer Übertragung;
c)
die Fälle und Situationen, in denen die Vorlage einer Erstattungsbescheinigung nach Artikel 28 Absatz 1 angesichts des Zwecks des Vorgangs, der fraglichen Summen und des kleinen Ausführern möglicherweise gewährten Gesamtbetrags nicht erforderlich ist;
d)
die Fälle und Situationen, in denen abweichend von Artikel 30 die Stellung einer Sicherheit nicht erforderlich ist;
e)
die Vorschriften über den in Artikel 30 Absatz 2 Unterabsatz 2 Buchstabe b genannten Toleranzbereich unter Berücksichtigung der Notwendigkeit, die Haushaltsbeschränkungen einzuhalten.
Artikel 32
Durchführungsbefugnisse
(1) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte betreffend
a)
Vorlage, Form und Inhalt des Antrags auf eine Erstattungsbescheinigung,
b)
Form, Inhalt und Gültigkeitsdauer der Erstattungsbescheinigung,
c)
das Verfahren für die Beantragung sowie das Verfahren für die Erteilung von Erstattungsbescheinigungen und für deren Verwendung,
d)
das Verfahren für die Leistung einer Sicherheit und den Betrag dieser Sicherheit,
e)
den in Artikel 30 Absatz 2 Unterabsatz 2 Buchstabe b genannten Toleranzbereich unter Berücksichtigung der Notwendigkeit, die Haushaltsbeschränkungen einzuhalten,
f)
die Art des Nachweises der Erfüllung der Pflichten aus den Erstattungsbescheinigungen,
g)
die Behandlung der Erstattungsbescheinigungen durch die Mitgliedstaaten und den für die Verwaltung der Regelung erforderlichen Informationsaustausch, einschließlich der Verfahren in Bezug auf die besondere Amtshilfe zwischen den Mitgliedstaaten,
h)
die Festlegung des für kleine Ausführer bestimmten Gesamtbetrags und des jeweiligen Schwellenwerts für die Befreiung von der Pflicht zur Vorlage von Erstattungsbescheinigungen gemäß Artikel 28 Absatz 1 Unterabsatz 2,
i)
die Ausstellung von Ersatzerstattungsbescheinigungen und Zweitschriften von Erstattungsbescheinigungen.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
(2) Wenn Beträge beantragt werden, die höher sind als die verfügbaren Beträge, die auf der Grundlage der Verpflichtungen aus im Einklang mit dem AEUV geschlossenen internationalen Übereinkünften festgesetzt wurden, kann die Kommission Durchführungsrechtsakte ohne Anwendung des Verfahrens gemäß Artikel 44 Absatz 2 oder 3 erlassen, die die Beträge begrenzen, für die Erstattungsbescheinigungen erteilt werden dürfen, die die im Hinblick auf Erstattungsbescheinigungen beantragten Summen ablehnen bzw. die die Beantragung von Erstattungsbescheinigungen aussetzen.
ABSCHNITT III
Sonstige Maßnahmen hinsichtlich der Ausfuhren
Artikel 33
Sonstige Maßnahmen hinsichtlich der Ausfuhren
(1) Werden gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 Maßnahmen betreffend die Ausfuhren von landwirtschaftlichen Erzeugnissen aus Anhang III in Form von Abschöpfungen oder Abgaben erlassen und ist davon auszugehen, dass die Ausfuhr von Nicht-Anhang-I-Waren mit einem hohen Anteil des betreffenden landwirtschaftlichen Erzeugnisses die Verwirklichung der Ziele dieser Maßnahmen behindern kann, wird der Kommission die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 der vorliegenden Verordnung delegierte Rechtsakte hinsichtlich äquivalenter Maßnahmen im Hinblick auf die betreffenden Nicht-Anhang-I-Waren zu erlassen, sofern diese delegierten Rechtsakte alle Verpflichtungen achten, die sich aus im Einklang mit dem AEUV geschlossenen internationalen Übereinkünften ergeben. Diese delegierten Rechtsakte werden nur erlassen, sofern sich bestehende Maßnahmen gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 als unzureichend erweisen.
Ist dies in den in Unterabsatz 1 genannten Fällen aus Gründen äußerster Dringlichkeit erforderlich, so findet das Verfahren gemäß Artikel 43 auf delegierte Rechtsakte, die gemäß diesem Absatz erlassen werden, Anwendung.
Solche Gründe äußerster Dringlichkeit können die Notwendigkeit von Sofortmaßnahmen zur Beseitigung oder Verhinderung einer Marktstörung umfassen, wenn die Gefahr einer Marktstörung so plötzlich oder unerwartet auftritt, dass Sofortmaßnahmen erforderlich sind, um der Lage effizient und wirksam abzuhelfen, oder wenn Maßnahmen verhindern würden, dass die Gefahr einer Marktstörung eintritt oder andauert oder sich eine schwerere oder anhaltende Störung entwickelt, oder wenn der Aufschub von Sofortmaßnahmen die Störung zu verursachen oder zu verschlimmern drohen oder später umfangreichere Maßnahmen zur Beseitigung der Gefahr oder der Störung erforderlich machen oder die Erzeugungs- oder Marktbedingungen beeinträchtigen würde.
(2) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte zur Festlegung der Verfahren und technischen Kriterien für die Anwendung von Absatz 1.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
KAPITEL IV
FÜR EIN- UND AUSFUHREN GELTENDE MASSNAHMEN
Artikel 34
Direkter Ausgleich im Präferenzverkehr
(1) Soweit dies in einer von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossenen oder vorläufig angewendeten internationalen Übereinkunft so vorgesehen ist, kann der Zoll für die Einfuhr landwirtschaftlicher Erzeugnisse durch einen Betrag ersetzt werden, der sich nach dem Unterschied zwischen den Agrarpreisen der Union und denen des betreffenden Landes oder Gebiets richtet, oder durch einen Ausgleichsbetrag zu einem für das betreffende Land oder Gebiet gemeinsam festgelegten Preis.
In diesem Fall werden die für Ausfuhren in das betreffende Land oder Gebiet zu zahlenden Beträge gemeinsam festgesetzt; dies geschieht auf derselben Grundlage wie beim Agrarteilbetrag des Einfuhrzolls und gemäß den Bedingungen der Übereinkunft.
(2) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte, um
a)
den in Absatz 1 genannten Zoll und die damit zusammenhängenden, für Ausfuhren in das betreffende Land oder Gebiet zu zahlenden Beträge festzulegen,
b)
zu gewährleisten, dass im Rahmen einer Präferenzregelung zur Ausfuhr angemeldete landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse in Wirklichkeit nicht im Rahmen einer nichtpräferenziellen Regelung ausgeführt werden oder umgekehrt.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
Artikel 35
Analysemethoden
(1) Sofern dies in Bezug auf landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse und Nicht-Anhang-I-Waren erforderlich ist, werden für die Zwecke von Handelsregelungen im Rahmen dieser Verordnung die Merkmale und die Zusammensetzung dieser Erzeugnisse und Waren durch eine Analyse von deren Komponenten ermittelt.
(2) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte in Bezug auf die in Absatz 1 genannten Erzeugnisse und Waren betreffend
a)
die Methoden der qualitativen und quantitativen Analyse,
b)
die zu ihrer Ermittlung erforderlichen technischen Bestimmungen,
c)
die Verfahren zu ihrer Einreihung in die KN.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
Artikel 36
Anpassung dieser Verordnung
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 delegierte Rechtsakte in Bezug auf folgende Aspekte zu erlassen:
a)
Anpassungen der Anhänge I bis V an von der Union im Einklang mit dem AEUV geschlossene oder vorläufig angewendete internationale Übereinkünfte, einschließlich der Streichung von landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen und Nicht-Anhang-I-Waren sowie der Aufnahme neuer landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse und Nicht-Anhang-I-Waren;
b)
Anpassungen von Artikel 2 Buchstaben i bis l sowie Artikel 25 und der Anhänge I bis V an Änderungen des Anhangs I der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87.
Artikel 37
Informationsaustausch
(1) Soweit es für die Durchführung dieser Verordnung erforderlich ist, teilen die Mitgliedstaaten der Kommission auf Verlangen Folgendes mit:
a)
die Einfuhr landwirtschaftlicher Verarbeitungserzeugnisse,
b)
die Ausfuhr von Nicht-Anhang-I-Waren,
c)
die Anträge auf sowie die Erteilung und Verwendung von AV-Lizenzen für die in Artikel 18 genannten landwirtschaftlichen Erzeugnisse,
d)
die Anträge auf die sowie die Erteilung und Verwendung der in Artikel 28 Absatz 1 genannten Erstattungsbescheinigungen,
e)
die Zahlung und Rückerstattung von Ausfuhrerstattungen für die in Artikel 22 Absatz 1 genannten Nicht-Anhang-I-Waren,
f)
die beschlossenen administrativen Durchführungsmaßnahmen,
g)
sonstige sachdienliche Informationen.
Werden Ausfuhrerstattungen in einem anderen Mitgliedstaat als dem beantragt, in dem die Nicht-Anhang-I-Waren hergestellt wurden, werden die Angaben zur Herstellung und zur Zusammensetzung der in Buchstabe e genannten Nicht-Anhang-I-Waren diesem anderen Mitgliedstaat auf Anfrage notifiziert.
(2) Die Kommission kann die ihr nach Absatz 1 Buchstaben a bis g vorgelegten Informationen an alle Mitgliedstaaten weiterleiten.
(3) Um die Integrität der Informationssysteme und die Echtheit und Lesbarkeit der übermittelten Dokumente und der übermittelten dazugehörigen Daten zu gewährleisten, wird der Kommission die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 delegierte Rechtsakte zu erlassen, mit denen Folgendes festgelegt wird:
a)
Art und Typ der nach Absatz 1 zu notifizierenden Informationen,
b)
die Kategorien der zu verarbeitenden Daten, die Höchstdauer der Speicherung und der Zweck ihrer Verarbeitung, insbesondere im Falle einer Veröffentlichung dieser Daten oder ihrer Übermittlung an Drittstaaten,
c)
die Zugangsrechte zu den Informationen oder Informationssystemen, die unter gebührender Achtung des Geschäftsgeheimnisses und der Vertraulichkeit bereitgestellt werden,
d)
die Bedingungen, zu denen die Veröffentlichung der Informationen zu erfolgen hat.
(4) Die Kommission kann die für die Anwendung dieses Artikels erforderlichen Durchführungsrechtsakte erlassen in Bezug auf
a)
die Mitteilungsmethoden,
b)
die Einzelheiten der zu notifizierenden Informationen,
c)
die Einzelheiten der Verwaltung der zu notifizierenden Informationen sowie hinsichtlich des Inhalts, der Form, des Zeitplans, der Häufigkeit und der Fristen der Mitteilungen,
d)
die Einzelheiten der Übermittlung oder Bereitstellung von Informationen und Dokumenten an bzw. für die Mitgliedstaaten, das Europäische Parlament, den Rat, internationale Organisationen, die zuständigen Behörden in Drittländern oder die Öffentlichkeit, unter Sicherstellung des Schutzes personenbezogener Daten und der berechtigten Interessen der Unternehmen an der Wahrung ihrer Geschäftsgeheimnisse.
Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
Artikel 38
Verarbeitung und Schutz personenbezogener Daten
(1) Die Mitgliedstaaten und die Kommission erheben personenbezogene Daten für die in Artikel 37 Absatz 1 genannten Zwecke und verarbeiten diese Daten nicht auf eine Weise, die über diese Zwecke hinausreicht.
(2) Erfolgt die Verarbeitung personenbezogener Daten für die Zwecke gemäß Artikel 37 Absatz 1, so werden sie anonymisiert und nur in aggregierter Form verarbeitet.
(3) Personenbezogene Daten werden nach den Vorschriften der Richtlinie 95/46/EG und der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 verarbeitet. Insbesondere dürfen derartige Daten nicht in einer Form gespeichert werden, die die Identifizierung der Personen, die sie betreffen, für eine längere Zeit ermöglicht, als es für die Zwecke, für die die Daten erhoben wurden oder weiterverarbeitet werden, erforderlich ist; hierbei sind die im geltenden nationalen und Unionsrecht festgelegten Mindestfristen für die Dauer der Speicherung zu berücksichtigen.
(4) Die Mitgliedstaaten unterrichten die betroffenen Personen davon, dass ihre personenbezogenen Daten von nationalen oder Unionsstellen in Einklang mit Absatz 1 verarbeitet werden dürfen und ihnen in diesem Zusammenhang die in den Datenschutzvorschriften der Richtlinie 95/46/EG bzw. der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 aufgeführten Rechte zustehen.
Artikel 39
Geringfügigkeitsschwellen
Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 delegierte Rechtsakte in Bezug auf die Schwellen zu erlassen, unterhalb deren die Mitgliedstaaten die gemäß den Artikeln 3, 5, 10, 22 und 34 geltenden Beträge nicht zu gewähren bzw. zu erheben brauchen. Die Schwelle wird auf einem Niveau festgesetzt, unter dem die Verwaltungskosten für die Anwendung der Beträge nicht mehr in einem vertretbaren Verhältnis zu den erhobenen oder gewährten Beträgen stünden.
Artikel 40
Sicherheiten, Kontrollen, Überprüfungen, Prüfungen und Sanktionen
(1) Erforderlichenfalls gelten die horizontalen Vorschriften über Sicherheiten, Kontrollen, Überprüfungen, Prüfungen und Sanktionen sowie über die Verwendung des Euro gemäß Artikel 58 bis 66, 79 bis 88 und 105 bis 108 der Verordnung (EU) Nr. 1306/2013 sowie die auf dieser Grundlage angenommenen Rechtsakte sinngemäß auch für Einfuhrlizenzen und Zollkontingente für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse sowie für Ausfuhrerstattungen und Erstattungsbescheinigungen für Nicht-Anhang-I-Waren.
(2) Der Kommission wird die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 42 delegierte Rechtsakte in Bezug auf die Vorschriften zur erforderlichen Anpassung der auf der Grundlage der in Absatz 1 genannten Artikel angenommenen Bestimmungen für die Zwecke dieser Verordnung zu erlassen.
(3) Die Kommission erlässt, soweit erforderlich, Durchführungsrechtsakte zur Anwendung der Bestimmungen, die auf der Grundlage der in Absatz 1 genannten Artikel für die Zwecke dieser Verordnung angenommen wurden. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 44 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen.
Artikel 41
Internationale Verpflichtungen und geltende Standards
Bei der Annahme von delegierten Rechtsakten und Durchführungsrechtsakten trägt die Kommission den internationalen Verpflichtungen der Union sowie den geltenden Sozial-, Umwelt- und Tierschutzstandards der Union, der erforderlichen Überwachung der Entwicklung des Handelsverkehrs und der Märkte, der erforderlichen wirksamen Marktverwaltung und der erforderlichen Verringerung der Verwaltungslasten Rechnung.
KAPITEL V
BEFUGNISÜBERTRAGUNG UND AUSSCHUSSVERFAHREN
Artikel 42
Ausübung der Befugnisübertragung
(1) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte wird der Kommission unter den in diesem Artikel festgelegten Bedingungen übertragen.
(2) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte gemäß Artikel 8, 12, 15, 19, 26, 31, Artikel 33 Absatz 1, Artikel 36, Artikel 37 Absatz 3, Artikel 39 und Artikel 40 Absatz 2 wird der Kommission für einen Zeitraum von sieben Jahren ab dem Tag des Inkrafttretens dieser Verordnung übertragen. Die Kommission erstellt spätestens neun Monate vor Ablauf des Zeitraums von sieben Jahren einen Bericht über die Befugnisübertragung. Die Befugnisübertragung verlängert sich stillschweigend um Zeiträume gleicher Länge, es sei denn, das Europäische Parlament oder der Rat widersprechen einer solchen Verlängerung spätestens drei Monate vor Ablauf des jeweiligen Zeitraums.
(3) Die Befugnisübertragung gemäß Artikel 8, 12, 15, 19, 26, 31, Artikel 33 Absatz 1, Artikel 36, Artikel 37 Absatz 3, Artikel 39 und Artikel 40 Absatz 2 kann vom Europäischen Parlament oder vom Rat jederzeit widerrufen werden. Der Beschluss über den Widerruf beendet die Übertragung der in diesem Beschluss angegebenen Befugnis. Er wird am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union oder zu einem im Beschluss über den Widerruf angegebenen späteren Zeitpunkt wirksam. Die Gültigkeit von delegierten Rechtsakten, die bereits in Kraft sind, wird von dem Beschluss über den Widerruf nicht berührt.
(4) Sobald die Kommission einen delegierten Rechtsakt erlässt, übermittelt sie ihn gleichzeitig dem Europäischen Parlament und dem Rat.
(5) Ein delegierter Rechtsakt, der gemäß Artikel 8, 12, 15, 19, 26, 31, Artikel 33 Absatz 1, Artikel 36, Artikel 37 Absatz 3, Artikel 39 und Artikel 40 Absatz 2 erlassen wurde, tritt nur in Kraft, wenn weder das Europäische Parlament noch der Rat innerhalb einer Frist von zwei Monaten nach Übermittlung dieses Rechtsakts an das Europäische Parlament und den Rat Einwände erhoben haben oder wenn vor Ablauf dieser Frist das Europäische Parlament und der Rat beide der Kommission mitgeteilt haben, dass sie keine Einwände erheben werden. Auf Initiative des Europäischen Parlaments oder des Rates wird diese Frist um zwei Monate verlängert.
Artikel 43
Dringlichkeitsverfahren
(1) Delegierte Rechtsakte, die nach diesem Artikel erlassen werden, treten umgehend in Kraft und sind anwendbar, solange keine Einwände gemäß Absatz 2 erhoben werden. Bei der Übermittlung eines delegierten Rechtsakts an das Europäische Parlament und den Rat werden die Gründe für die Anwendung des Dringlichkeitsverfahrens angegeben.
(2) Das Europäische Parlament und der Rat können gemäß dem Verfahren des Artikels 42 Absatz 5 Einwände gegen einen delegierten Rechtsakt erheben. In diesem Fall hebt die Kommission den Rechtsakt umgehend nach der Übermittlung des Beschlusses des Europäischen Parlaments oder des Rates, Einwände zu erheben, auf.
Artikel 44
Ausschussverfahren
(1) Für die Zwecke von Artikel 13, Artikel 17 Absatz 1, 2, 4 und 5, Artikel 20 Absatz 1, Artikel 27, Artikel 32 Absatz 1, Artikel 33 Absatz 2, Artikel 34 Absatz 2 und Artikel 37 Absatz 4 sowie - im Hinblick auf landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse ohne Eieralbumin und Milchalbumin - für die Zwecke von Artikel 5 Absatz 1 und 5 und Artikel 16 Absatz 1 sowie - im Hinblick auf Einfuhrlizenzen und Zollkontingente für landwirtschaftliche Verarbeitungserzeugnisse ohne Eieralbumin und Milchalbumin und Ausfuhrerstattungen und Erstattungsbescheinigungen für Nicht-Anhang-I-Waren - für die Zwecke von Artikel 40 Absatz 3 wird die Kommission von einem Ausschuss, dem sogenannten Ausschuss für horizontale Fragen des Handels mit landwirtschaftlichen Verarbeitungserzeugnissen, die nicht unter Anhang I fallen, unterstützt. Dieser Ausschuss ist ein Ausschuss im Sinne der Verordnung (EU) Nr. 182/2011.
Für die Zwecke von Artikel 9 Absatz 1 und Artikel 21 Absatz 1 und 2 - im Hinblick auf Eieralbumin und Milchalbumin -, für die Zwecke von Artikel 5 Absatz 1 und 5 und Artikel 16 Absatz 1 sowie - im Hinblick auf Einfuhrlizenzen und Zollkontingente für Eieralbumin und Milchalbumin - für Zwecke des Artikels 40 Absatz 3 wird die Kommission von dem Ausschuss für die gemeinsame Organisation der Agrarmärkte, der durch Artikel 229 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 1308/2013 eingesetzt wurde, unterstützt. Dieser Ausschuss ist ein Ausschuss im Sinne der Verordnung (EU) Nr. 182/2011.
Für die Zwecke von Artikel 35 Absatz 2 wird die Kommission von dem Ausschuss für den Zollkodex, der durch Artikel 247a der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 eingesetzt wurde, unterstützt. Dieser Ausschuss ist ein Ausschuss im Sinne der Verordnung (EU) Nr. 182/2011.
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gilt Artikel 5 der Verordnung (EU) Nr. 182/2011.
(3) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gilt Artikel 8 der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 in Verbindung mit deren Artikel 5.
(4) Wird die Stellungnahme des Ausschusses im schriftlichen Verfahren eingeholt, so wird das Verfahren ohne Ergebnis abgeschlossen, wenn der Vorsitz des Ausschusses dies innerhalb der Frist zur Abgabe der Stellungnahme beschließt oder mindestens ein Viertel der Ausschussmitglieder dies verlangt.
KAPITEL VI
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 45
Aufhebungen
Die Verordnungen (EG) Nr. 614/2009 und (EG) Nr. 1216/2009 werden aufgehoben.
Verweise auf die aufgehobenen Verordnungen gelten als Verweise auf die vorliegende Verordnung nach der Entsprechungstabelle in Anhang VI.
Artikel 46
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Straßburg am 16. April 2014.