ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 918/2012 НА КОМИСИЯТА
от 5 юли 2012 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение във връзка с определенията, изчисляването на нетните къси позиции, покритите суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, прагове за уведомяване, прагове на ликвидност за отмяна на ограниченията, значителен спад в стойността на финансови инструменти и неблагоприятните събития
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 236/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 г. относно късите продажби и някои аспекти на суапите за кредитно неизпълнение (1), и по-специално член 2, параграф 2, член 3, параграф 7, член 4, параграф 2, член 7, параграф 3, член 13, параграф 4, член 23, параграф 7 и член 30 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат някои мерки във връзка с късите продажби и суапите за кредитно неизпълнение. Съгласно член 42 от Регламент (ЕС) № 236/2012 Комисията има правомощие да приема делегирани актове, допълващи разпоредбите на посочения регламент в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Настоящият делегиран акт допълва и изменя определени несъществени елементи.
(2)
Разпоредбите на настоящия регламент са тясно свързани, тъй като праговете за уведомяване и публикуване и определянето на непокритите суапи за кредитно неизпълнение зависят от определенията и методите за изчисляване на къси позиции, докато разпоредбите за значителния спад в стойността на финансовите инструменти, за спада в ликвидността на пазарите на държавни дългови инструменти и определянето на неблагоприятните събития са неразривно свързани. С цел да се гарантира съгласуваност между различните разпоредби относно късите продажби, които следва да влязат в сила едновременно, е подходящо всички изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 разпоредби да се включат в един регламент.
(3)
В Регламент (ЕС) № 236/2012 се съдържат някои определения. За по-голяма яснота и правна сигурност е целесъобразно да се предвидят допълнителни разпоредби във връзка с определенията по член 2, параграф 1, и по-специално в случаите, когато се приема, че дадено физическо или юридическо лице притежава финансов инструмент за целите на определението за „къса продажба“, както и по-подробно уточняване кога дадено физическо или юридическо лице „притежава“ акция или дългов инструмент за целите на Регламент (ЕС) № 236/2012. Целта на подробните указания е да се гарантира, че Регламент (ЕС) № 236/2012 постига заложените в него резултати по последователен начин въпреки различните подходи, застъпени в законодателствата на държавите членки. Понастоящем понятията за собственост и притежание по отношение на ценните книжа в държавите членки не са хармонизирани, но се предвижда разпоредбите на Регламент (ЕС) № 236/2012 да се прилагат само за късите продажби и да не засягат бъдещите правни тенденции, като например хармонизирането на законодателството.
(4)
Регламент (ЕС) № 236/2012 налага ограничения и задължения (като например изисквания за уведомяване и публикуване) за физически или юридически лица, които притежават или откриват нетни къси позиции в акции и държавни дългови инструменти. Дългите и късите позиции в акции и държавни дългови инструменти могат да бъдат притежавани и остойностявани по различни начини. За да се гарантира последователен подход и желаното действие на мерките относно късите позиции в акции и държавни дългови инструменти, е необходимо допълнително да се уточни начинът на изчисляване на нетните къси позиции. Късите продажби могат да се извършват чрез единични инструменти или чрез портфейли от държавни дългови инструменти, поради което е необходимо да се определи как късите продажби чрез портфейл са включени в тези изчисления. С цел да се осигури солиден подход спрямо изчисляването на нетните къси позиции, е необходимо дългите позиции в акции да бъдат определени по по-ограничителен начин, отколкото късите позиции. Тъй като стойността на някои финансови инструменти зависи от колебанието в цените на базовите инструменти, е необходимо да се определи начин за отчитането на този фактор. Определя се моделът, коригиран с коефициента делта, тъй като той е широко приет в практиката.
(5)
Нетните къси позиции се изчисляват въз основа на дългите и късите позиции, притежавани от физическо или юридическо лице. Дългите и късите позиции обаче могат да бъдат притежание на различни субекти в група или в различни фондове, начело на които стои управител. Големите нетни къси позиции могат да се прикрият чрез разпределянето им сред субекти в група или между различни фондове. С цел да се ограничи неизпълнението на изискванията за уведомяване и докладване на къси позиции и да се гарантира, че по този начин се предоставят реални и представителни данни, са необходими по-подробни разпоредби, в които се посочва как да се извършва изчисляването на нетните къси позиции за субекти в група и за управители на фондове. С оглед прилагането на тези разпоредби е необходимо да се определи значението на понятието „инвестиционна стратегия“, за да се поясни късите позиции на кои субекти в група и на кои фондове следва да се сумират. Налага се също така да се определи понятието „управленски дейности“, за да се поясни късите позиции на кои фондове следва да се сумират. С цел да се гарантира извършването на уведомленията е необходимо да се определи за кои субекти в група или в различни фондове се изисква да извършват изчисленията и уведомленията.
(6)
По силата на Регламент (ЕС) № 236/2012 се налагат ограничения върху сключването на сделки с непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но се допускат сделки с покрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, сключени за целите на законното хеджиране. Могат да бъдат хеджирани множество активи и пасиви, като се използват суапи за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, но в редица случаи разграничението между законно хеджиране и спекулации може да се окаже трудно. Вследствие на това е необходимо подробно и допълнително уточнение относно случаите, в които може да бъде прието, че даден суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент е покрит. Когато е необходимо да се определи последователно количествен показател на корелация, следва да се използва прост, широко приет и разбираем показател, какъвто е корелационният коефициент на Пирсън (Pearson), изчислен като ковариация на две променливи, разделена на продукта на техните стандартни отклонения. Съчетанието на активи и пасиви с цел постигане на оптимално хеджиране на практика е трудно поради нееднаквите характеристики на различните активи и пасиви и честите колебания в техните стойности. Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква пропорционален подход към мерките и при определянето на непокрит суап за кредитно неизпълнение, поради което е необходимо да се определи как да се прилага пропорционален подход към активи и пасиви, хеджирани с покрит суап за кредитно неизпълнение. Макар че в Регламент (ЕС) № 236/2012 не се предписва конкретна степен на корелационна зависимост, необходима за покрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент, следва да се уточни, че тази зависимост следва да бъде значителна.
(7)
Съгласно Регламент (ЕС) № 236/2012 се изисква физическите или юридическите лица, притежаващи нетна къса позиция в държавен дългов инструмент, чийто размер надвишава определен праг, да уведомят съответния компетентен орган за тази позиция. Поради това е необходимо този праг да бъде съответно уточнен. За минималните стойности, които не биха оказали значително въздействие върху съответния пазар на държавни дългови инструменти, не следва да се изисква уведомяване, като наред с останалите елементи прагът следва да отчита ликвидността на всеки отделен пазар на облигации и размера на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти, както и целите на тази мярка.
(8)
Данните, необходими за изчисляването на прагове за уведомяване за нетните къси позиции, свързани с емитираните държавни дългови инструменти, няма да бъдат налични към датата на влизане в сила на настоящия регламент. Следователно двата критерия, използвани при определянето на първоначалните прагове за уведомяване към датата на публикуване, следва да бъдат на първо място общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавен дълг, и на второ - съществуването на ликвиден фючърсен пазар за тези инструменти. Преразгледаните прагови стойности следва да бъдат приети, когато са налице съответните данни по всички критерии.
(9)
Когато ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти падне под определен праг, ограниченията за инвеститорите, извършващи непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти, могат да бъдат временно отменени с цел да се насърчи ликвидността на този пазар. При наличието на значителен спад в стойността на даден финансов инструмент на място за търговия компетентните органи могат да забранят или ограничат късите продажби, или по друг начин да намалят сделките със съответния инструмент. Поради наличието на множество разнообразни инструменти е необходимо да се определи прагът за всеки отделен клас финансови инструменти, като се отчетат различията, като например тези между инструментите и колебанията в стойността им на съответните пазари.
(10)
В настоящия регламент не е посочен праг за значителен спад в стойността на цената на дял в ПКИПЦК, допуснат за търговия на организиран пазар, с изключение на търгувани на организиран пазар фондове, които са ПКИПЦК, тъй като, макар да е възможно цената да варира свободно на мястото за търговия, към нея се прилага правило, установено в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (2), което поддържа цените близо до стойността на нетните активи на ПКИПЦК. Не се посочва праг за значителен спад в стойността на деривати, различни от тези, които са определени в настоящия регламент.
(11)
В настоящия регламент са разяснени правомощията за намеса на съответните компетентни органи и Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП), който е учреден и изпълнява своите правомощия в съответствие с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (3), по отношение на неблагоприятни събития или тенденции. Необходимо е съставянето на списък на тези събития, за да се осигури прилагането на последователен подход, като същевременно се позволи предприемането на подходящи действия при възникването на неблагоприятни събития или тенденции.
(12)
Поради съображения, свързани с правната сигурност, е необходимо настоящият регламент да влезе в сила в същия ден като Делегиран регламент (ЕС) № 919/2012 на Комисията (4),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят подробни правила, допълващи следните членове от Регламент (ЕС) № 236/2012:
-
член 2, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за собственост и къса продажба,
-
член 3, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробно случаите, в които се изчисляват нетните къси позиции и методите на изчисляването им, както и определението за притежание,
-
член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение за непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и методите за изчисляване за групи и дейности по управление на фондове,
-
член 7, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага за уведомяване за значителни къси позиции в държавни дългови инструменти,
-
член 13, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на прага на ликвидност за отмяна на ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти,
-
член 23, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулира по-подробно определение на понятието за значителен спад на стойността на финансовите инструменти, различни от ликвидни акции,
-
член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, като се формулират по-подробни критерии и фактори, вземани предвид при определянето на случаи, в които възникват неблагоприятните събития или тенденции по членове 18-21 и член 27, и заплахите, посочени в член 28, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„група“ означава правните субекти, които са контролирани предприятия по смисъла на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), и отделното физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие;
б)
„наднационален емитент“ означава емитент по смисъла на член 2, параграф 1, буква г), подточки i), iv), v) и vi) от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА II
ДОПЪЛНИТЕЛНИ УКАЗАНИЯ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЕНИЯТА ПО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 2 И ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА а)
Член 3
Указания относно понятието „собственост“ и определяне на къса продажба
1. За целите на определянето на къса продажба при необходимост се преценява дали за дадено физическо или юридическо лице се смята, че притежава финансов инструмент при наличието на законно право на собственост или действително притежаване, като за целта се прилага действащото законодателство за късата продажба на съответната акция или дългов инструмент. Когато физически или юридически лица са действителните собственици на дадена акция или дългов инструмент, се смята, че съответните акция или дългов инструмент са собственост на крайния действителен собственик, включително когато акцията или дълговият инструмент се държат от представител. За целите на настоящия член действителният собственик е инвеститорът, който поема икономическия риск, свързан с придобиването на финансов инструмент.
2. За целите на член 2, параграф 1, буква б), подточки i), ii) и iii) от Регламент (ЕС) № 236/2012 понятието „къса продажба“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от същия регламент не включва:
а)
продажба на финансови инструменти, които са били прехвърлени съгласно споразумение за предоставяне на ценни книжа на заем или за репо сделка, при условие че ценните книжа или ще бъдат върнати, или прехвърлителят ще ги изземе обратно, така че сетълментът да може да се извърши на дължимата дата;
б)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е закупило финансовия инструмент преди продажбата, но към момента на нейното извършване не е получило финансовия инструмент, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент;
в)
продажба на финансов инструмент от страна на физическо или юридическо лице, което е упражнило опция или подобен иск върху него, при условие че инструментът ще бъде доставен в срок, позволяващ навременен сетълмент.
Член 4
Притежание
Смята се, че физическо или юридическо лице притежава акция или дългов инструмент за целите на член 3, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 236/2012 при следните обстоятелства:
а)
физическото или юридическото лице притежава акция или дългов инструмент в съответствие с член 3, параграф 1;
б)
налице е иск за принудително изпълнение за прехвърляне на собствеността върху акцията или дълговия инструмент на физическото или юридическото лице в съответствие с приложимия закон към съответната продажба.
ГЛАВА III
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ПО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА б)
Член 5
Нетни къси позиции в акции - дълги позиции
1. Притежанието на акция чрез дълга позиция в портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. Всяка експозиция чрез финансов инструмент, различен от акция, която предоставя финансово предимство в случай на нарастване на цената на акцията, както е посочено в член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, означава всяка експозиция към акционерен капитал чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 1.
Експозицията, посочена в първа алинея, зависи от стойността на акцията, по отношение на която трябва да бъде изчислена дадена нетна къса позиция и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на акцията.
Член 6
Нетни къси позиции в акции - къси позиции
1. Късата продажба на акция чрез къса продажба на портфейл от акции също се взема предвид във връзка с посочената акция до степента, в която тази акция е представена в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в приложение I, част 1, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на акцията, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
Член 7
Нетни къси позиции в акции - общи положения
За целите на нетните къси позиции, посочени в членове 5 и 6, се вземат предвид следните критерии:
а)
без значение е дали е бил договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи;
б)
късите позиции във финансови инструменти, даващи основание за иск за неемитирани акции, както и правата на записване, конвертируемите облигации и другите сравними инструменти, не се смятат за къси позиции при изчисляването на нетна къса позиция.
Член 8
Нетни къси позиции в държавен дългов инструмент - дълги позиции
1. За целите на настоящия член и на приложение II ценообразуване означава доходността или - когато няма печалба за някой от съответните активи или пасиви, или когато печалбата е неподходяща система за съпоставка между съответните активи или пасиви - цената. Притежаването на държавен дългов инструмент чрез дълга позиция в портфейл от държавни дългови инструменти на различни емитенти на държавен дълг се взема предвид във връзка с този държавен дългов инструмент до степента, в която посоченият инструмент е представен в този портфейл.
2. За целите на член 3, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 всяка експозиция чрез инструмент, различен от държавен дългов инструмент, която дава финансово предимство в случай на повишаване на цената на държавния дългов инструмент, означава всяка експозиция чрез един или повече от инструментите, изброени в приложение I, част 2, при условие че тяхната стойност зависи от стойността на държавния дългов инструмент, по отношение на които трябва да се изчисли дадена нетна къса позиция, и която предоставя финансово предимство в случай на повишаване на цената или стойността на държавния дългов инструмент.
3. При условие че има висока корелация в съответствие с член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и с параграфи 4 и 5, всички нетни притежания на държавен дългов инструмент на даден емитент на държавен дълг, който е във висока корелация с ценообразуването на държавния дългов инструмент във всяка къса позиция, се включват в изчисляването на дългата позиция. Не се включват държавните дългови инструменти от емитенти, намиращи се извън Съюза.
4. За активи с ликвидна пазарна цена високата корелация между цената на дългов инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на задължението на съответния емитент на държавни дългови инструменти се измерва посредством данните за минали периоди, като се използват ежедневно претеглени данни, събрани за 12-месечния период, предхождащ позицията в държавния дългов инструмент. За активи, за които няма ликвиден пазар, или когато ценовите данни обхващат период, по-малък от 12 месеца, се използва подходящ начин на измерване с подобна продължителност.
5. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се приема, че дългов инструмент и емитиран държавен дългов инструмент имат висока корелация, когато корелационният коефициент на Пирсън (Pearson) е най-малко 80 % между цената на дълговия инструмент на друг емитент на държавни дългови инструменти и цената на дадения държавен дългов инструмент за съответния период.
6. Ако впоследствие позицията изгуби високата си корелация въз основа на непрекъснат 12-месечен срок, тогава държавният дългов инструмент на емитент, чиито държавни дългови инструменти преди са имали висока корелация, вече не може да бъде отчитан при изчисляването на дълга позиция. Независимо от това не се счита, че позициите губят високата си корелация, когато е налице временен спад в нивото на корелация на държавните дългови инструменти за не повече от 3 месеца под нивото, посочено в параграф 4, при условие че през този 3-месечен период коефициентът на корелация е най-малко 60 %.
7. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 9
Нетни къси позиции в държавни дългови инструменти - къси позиции
1. Късата продажба на държавен дългов инструмент чрез продажба на портфейл от държавни дългови инструменти също се взема предвид във връзка с посочения инструмент до степента, в която този инструмент е представен в портфейла.
2. За целите на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2012 когато дадена позиция във финансов инструмент, включително посочените в член 8, параграф 2, предоставя финансово предимство в случай на намаление на цената или стойността на държавния дългов инструмент, тази позиция се взема предвид при изчисляването на късата позиция.
3. Всички суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, свързани с емитент на такива инструменти, се включват в изчислението на нетните къси позиции в посочените държавни дългови инструменти. Продажбите на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се смятат за дълги позиции, а покупките на суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти - за къси позиции.
4. Ако позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавен дългов инструмент се използва за хеджирането на риск, различен от свързания с държавния дългов инструмент риск, стойността на хеджирания риск не може да се разглежда като дълга позиция, когато се изчислява дали физическо или юридическо лице има нетна къса позиция в емитираните държавни дългови инструменти на емитент на такива инструменти.
5. При изчисляването на нетните къси позиции е без значение дали е договорен паричен сетълмент или физическа доставка на базовите активи.
Член 10
Метод за изчисляване на нетните къси позиции във връзка с акции
1. За целите на изчисляването на нетните къси позиции в акции съгласно член 3, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 236/2012 се използва моделът, коригиран с коефициента делта, за акциите, посочен в приложение II.
2. При всички извършени от физическо или юридическо лице изчисления на дълга и къса позиция по отношение на едни и същи акции се използват едни и същи методи.
3. При изчисляването на нетните къси позиции се отчитат сделките с всички финансови инструменти - без значение дали са извършени на мястото за търговия или извън него - които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или стойността на акцията.
Член 11
Изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти
1. За целите на член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетните къси позиции в държавни дългови инструменти се изчисляват, като се вземат предвид сделките с всички финансови инструменти, които предоставят финансово предимство в случай на промяна в цената или доходността на държавния дългов инструмент. Използва се коригираният с коефициента делта модел за държавни дългови инструменти, установен в приложение II.
2. В съответствие с член 3, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012 позициите се изчисляват за всеки отделен емитент на държавни дългови инструменти, по отношение на който дадено физическо или юридическо лице притежава къса позиция.
ГЛАВА IV
НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ ВЪВ ФОНДОВЕ ИЛИ ГРУПИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 7, БУКВА в)
Член 12
Метод за изчисляване на позициите при дейности, свързани с управлението на няколко фонда или портфейла
1. Съгласно член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 изчисляването на нетните къси позиции по отношение на даден емитент се извършва поотделно за всеки фонд, без оглед на правната му форма, и за всеки управляван портфейл.
2. За целите на членове 12 и 13 се прилагат следните определения:
а)
„инвестиционна стратегия“ означава стратегия, която управляващият субект следва по отношение на даден емитент и с която цели откриването на нетна къса позиция или нетна дълга позиция чрез сделки с различни финансови инструменти, емитирани от съответния емитент или свързани с него;
б)
„дейности по управление“ означава управление на фондове без оглед на тяхната правна форма и управление на портфейли в съответствие с мандата, предоставен от клиенти, въз основа на преценка за всеки отделен клиент, когато тези портфейли включват един или повече финансови инструменти;
в)
„управляващ субект“ означава юридическо лице или субект, включително подразделение, звено или отдел, който управлява по своя преценка фондове или портфейли съгласно предоставения му мандат.
3. Управляващият субект сумира нетните къси позиции в управляваните от него фондове и портфейли, за които се следва една и съща инвестиционна стратегия по отношение на даден емитент.
4. При прилагането на горепосочения метод управляващият субект:
а)
отчита позициите във фондове и портфейли, чието управление му е възложено от трета страна;
б)
изключва позициите във фондове и портфейли, чието управление е възложено на трета страна.
Управляващият субект докладва и, когато това се изисква, оповестява нетната къса позиция, получена в резултат от прилагането на параграфи 3 и 4, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
5. Когато един и същ правен субект извършва дейности по управление наред с дейности, несвързани с управление, той прилага описания в параграфи 1-3 метод само към дейностите по управление, като докладва и оповестява нетните къси позиции, получени в резултат от прилагането на този метод.
6. За несвързаните с управление дейности, в резултат на които правен субект придобива нетни къси позиции за своя сметка, той извършва изчислението на нетната къса позиция по отношение на даден емитент в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012, докладва и оповестява получените нетни къси позиции.
Член 13
Метод за изчисляване на позиции за правни субекти в състава на група, които имат дълги или къси позиции по отношение на даден емитент
1. За всеки правен субект, влизащ в състава на група, изчислението на нетната къса позиция се извършва в съответствие с член 3, параграф 7, букви а) и б) от Регламент (ЕС) № 236/2012. Конкретният правен субект или, от негово име - групата, в чийто състав влиза, докладва и оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли прага за уведомяване или оповестяване. Когато един или повече правни субекти, влизащи в състава на група, се явяват управляващи субекти, те прилагат метода, описан в член 12, параграфи 1-4, във връзка с дейностите по управление на фондове и портфейли.
2. Нетните къси и дълги позиции на всички правни субекти, влизащи в състава на група, се сумират и прихващат, с изключение на позициите на управляващите субекти, които извършват дейности по управление. Групата докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция по отношение на даден емитент, когато тя достигне или надхвърли съответния праг за уведомяване или оповестяване.
3. Когато нетна къса позиция достигне или премине прага за уведомяване по член 5 или прага за оповестяване по член 6 от Регламент (ЕС) № 236/2012, правният субект, влизащ в състава на група, докладва и оповестява в съответствие с членове 5-11 от Регламент (ЕС) № 236/2012 нетната къса позиция по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 1, при условие че на равнището на групата нито една нетна къса позиция, изчислена съгласно параграф 2, не достига или не преминава прага за уведомяване или оповестяване. Определеният за тази цел правен субект докладва и, когато е необходимо, оповестява нетната къса позиция на равнището на групата по отношение на даден емитент, изчислена съгласно параграф 2, когато:
i)
нито един правен субект, влизащ в състава на групата, не е достигнал или преминал прага за уведомяване или оповестяване;
ii)
прагът за уведомяване или оповестяване е достигнат или преминат едновременно от самата група и от някой от влизащите в състава ѝ правни субекти.
ГЛАВА V
ПОКРИТИ ПОЗИЦИИ В СУАПИ ЗА КРЕДИТНО НЕИЗПЪЛНЕНИЕ ПО ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 4, ПАРАГРАФ 2
Член 14
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи:
а)
по отношение на хеджирането за целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 236/2012 суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 и служи за хеджиране срещу риска от спад в стойността на активите или пасивите, който е в корелация с риска от спад в стойността на държавните дългови инструменти, към които се отнася суапът за кредитно неизпълнение, и когато тези активи или пасиви се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в същата държава членка;
б)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до субекти от обществения или от частния сектор в държавата членка, с чиито дългови инструменти е свързан суапът за кредитно неизпълнение, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка, включително нейно министерство, агенция или дружество със специално предназначение, или когато държавата членка е федерална държава - един от членовете, съставящи федерацията;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18;
в)
позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, където активите или пасивите се отнасят до емитент на държавни дългови инструменти, когато емитентът на държавните дългови инструменти, свързани със суапа за кредитно неизпълнение, е гарант или акционер, не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012, когато тя:
i)
се отнася до държава членка;
ii)
се използва за хеджиране на активи или пасиви, които отговарят на критерия за корелация, посочен в член 18.
2. За целите на параграф 1, буква а) трябва да е налице корелация между стойността на хеджирания актив или пасив и стойността на държавните дългови инструменти, с които е свързан, както е посочено в член 18.
Член 15
Случаи, които не представляват непокрити позиции в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, когато длъжникът е установен в повече от една държава членка или активите или пасивите се намират в повече от една държава членка
1. Когато длъжникът или контрагентът по даден актив или пасив е установен в повече от една държава членка, позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
дружеството майка е установено в една държава членка, дъщерното дружество е установено в друга държава членка и заемът е отпуснат на дъщерното дружество. Когато е налице експлицитна или имплицитна подкрепа от страна на дружеството майка за кредитирането на дъщерното дружество, се допуска суапите за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти да се купуват в държавата членка, където е установено дружеството майка, а не в държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
б)
холдинг майка притежава или контролира оперативно дъщерно дружество в друга държава членка. Ако емитент на облигацията е дружеството майка, а хеджираните активи и приходи са собственост на дъщерното дружество, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към държавата членка, където е установено дъщерното дружество;
в)
за хеджиране на експозиция към дружество в една държава членка, което е инвестирало в държавни дългови инструменти на втора държава членка до такава степен, че би било сериозно засегнато при значителен спад в стойността на държавните дългови инструменти на втората държава членка, при условие че това дружество е установено в двете държави членки. Когато корелацията между риска и дълговите инструменти на втората държава членка е по-голяма от корелацията между риска и дълговите инструменти на държавата членка, в която е установено дружеството, се допуска да се купуват суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се към втората държава членка.
2. Позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012 в следните случаи, при условие че критерият за корелация по член 18 от настоящия регламент е изпълнен за всеки отделен случай:
а)
когато длъжникът или контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е дружество с дейност на цялата територия на Съюза, или експозицията, която се хеджира, се отнася до Съюза или до държавите членки, чиято валута е еврото, се допуска тази експозиция да се хеджира с подходящ европейски индекс или индекс на еврозоната, който отразява суапите за кредитно неизпълнение по държавни облигации;
б)
когато контрагентът по актив или пасив, който се хеджира, е наднационален емитент, се допуска рискът от контрагента да се хеджира с подходящо избрано портфолио от суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, отнасящи се до гарантите или акционерите на този субект.
Член 16
Обосновка на непокрити позиции в суапи за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
По искане на компетентния орган всяко физическо или юридическо лице, което открива позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти:
а)
обосновава пред компетентния орган кои от изброените в член 15 случаи са били изпълнени към момента на откриване на позицията;
б)
доказва пред компетентния орган, че през целия период, в който държи суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, критерият за корелация по член 18 и изискванията за пропорционалност по член 19 са изпълнени по отношение на съответната позиция в този суап.
Член 17
Хеджирани активи и пасиви
Ако са изпълнени условията, посочени в членове 15 и 18 от Регламент (ЕС) № 236/2012, активите и пасивите могат да се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти в следните случаи:
а)
дълга позиция в държавни дългови инструменти на съответния емитент;
б)
всяка позиция или всеки портфейл, които се използват във връзка с хеджиране на експозиции към емитент на държавни дългови инструменти, отнасящи се до суапи за кредитно неизпълнение;
в)
всички активи и пасиви, които се отнасят до субекти от обществения сектор в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Това обхваща експозиции към централната, регионалната и местната администрация, към субектите от обществения сектор или всяка експозиция, гарантирана от съответния субект, и може да включва финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
г)
експозиции към субекти от частния сектор, установени в държавата членка, към чиито дългови инструменти се отнася суапът за кредитно неизпълнение. Въпросните експозиции включват, но не се ограничават до заеми, кредитен риск от контрагента (включително потенциална експозиция, когато за нея се изисква регулаторен капитал), вземания и гаранции. Активите и пасивите включват, но не се ограничават до финансови договори, портфейл от активи или финансови задължения, лихвен процент или сделки с валутни суапи, по отношение на които суапът за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти се използва като инструмент за управление на риска от контрагента за хеджиране на експозиция по финансови и външнотърговски договори;
д)
всички непреки експозиции към някой от горепосочените субекти, които се дължат на експозиция към индекси, фондове или дружества със специално предназначение.
Член 18
Критерии за корелация
1. Посоченият в настоящата глава критерий за корелация се счита за изпълнен в един от следните случаи:
а)
критерият за количествена корелация е изпълнен, когато корелационният коефициент на Пирсън за цената на активите и пасивите и цената на държавните дългови инструменти, изчислен въз основа на изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, непосредствено предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, достигне стойност от 70 %;
б)
критерият за качествена корелация е изпълнен, когато се достигне значима корелация, която се основава на подходящи данни за изминал период и показва зависимост, която не е от временен характер. Корелацията се изчислява въз основа на данните за изминал период, като се използват данните от дните за търговия най-малко за 12-те месеца, предхождащи датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, и се сравняват с текущия период. Ако се установи, че преобладаващите през съответния период условия са сходни с условията към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, или с условията, които биха могли да настъпят през периода на хеджиране на експозицията, се използва различен период. При активите, за които няма ликвидна пазарна цена или достатъчно данни за сравнение с изминали периоди, се използва подходящо приближение.
2. Критерият за корелация по параграф 1 се счита за изпълнен, ако може да се докаже, че:
а)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чийто собственик е емитентът на държавни дългови инструменти, до предприятие, в което емитентът притежава мнозинство от акциите с право на глас, или до предприятие, чиито дългове се гарантират от емитента на държавни дългови инструменти;
б)
експозицията, която се хеджира, се отнася до регионална, местна или общинска администрация на държава членка;
в)
експозицията, която се хеджира, се отнася до предприятие, чиито парични потоци в значителна степен зависят от поръчки от страна на емитент на държавни дългови инструменти или от проект, който е изцяло или в значителна степен финансиран или поет от емитент на държавни дългови инструменти, като например инфраструктурен проект.
3. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава факта, че критерият за корелация е бил изпълнен към датата, на която е открита позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
Член 19
Пропорционалност
1. Когато при определяне на това, дали размерът на позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти отговаря на размера на хеджираните експозиции, не е възможно пълно хеджиране, не се изисква точно съответствие и се допуска ограничено завишаване съгласно параграф 2. По искане на компетентния орган съответната страна обосновава защо не е възможно да се постигне точно съответствие.
2. Когато това е оправдано от естеството на активите и пасивите, които се хеджират, и тяхното отношение към размера на задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, които задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение, за хеджиране на дадения размер на експозициите се задържа по-голям размер от суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти. Това обаче се позволява, само когато се установи, че за компенсиране на степента на риска, свързан със съответния портфейл, е необходим по-голям размер на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, като се отчетат следните фактори:
а)
размер на номиналната позиция;
б)
коефициент на чувствителност на експозициите към задълженията на емитента на държавни дългови инструменти, когато тези задължения попадат в обхвата на суапа за кредитно неизпълнение;
в)
динамичен или статичен характер на избраната стратегия за хеджиране.
3. Лицето, което държи съответната позиция, е длъжно да гарантира, че неговата позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти винаги е пропорционална и че нейното времетраене, доколкото това е възможно предвид преобладаващите пазарни правила и ликвидността, максимално съответства на времетраенето на експозициите, които се хеджират, или на периода, за който лицето възнамерява да държи експозицията. Ако експозициите, които се хеджират чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение, са ликвидирани или откупени, те трябва да се заменят с еквивалентни експозиции или позицията в суапа за кредитно неизпълнение трябва да се намали или да се отстрани по друг начин.
4. Ако позицията в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е била покрита в момента на откриването ѝ, тя впоследствие не се разглежда като непокрита, ако преобразуването ѝ в непокрита позиция се дължи единствено на движение в пазарната стойност на хеджираните експозиции или на стойността на суапа за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти.
5. При всички случаи, когато страните приемат, че дадена позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти е резултат от техните задължения като членове на централен контрагент, който извършва клиринг на сделки със суапове за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, както и от действието на правилата на този централен контрагент, такава позиция се разглежда като недоброволно открита от съответната страна позиция, поради което не се счита за непокрита позиция по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
Член 20
Метод за изчисляване на непокрита позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти
1. Позицията на физическо или юридическо лице в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти представлява неговата нетна позиция.
2. При изчисляване на размера на допустимите рискове, които са хеджирани или предстои да бъдат хеджирани чрез позиция в суап за кредитно неизпълнение по държавни дългови инструменти, се прави разграничение между статични и динамични стратегии за хеджиране. При статично хеджиране, като преки експозиции към държава или към органи от нейния обществен сектор, като мярка се използва размерът на загубата в случай на внезапно неизпълнение от страна на субекта, към който има експозиции лицето, държащо съответната позиция. Получената стойност се сравнява с нетната условна стойност на позицията в суапа за кредитно неизпълнение.
3. При изчисляване на размера на рисковете, коригирани според пазарната стойност, за които се изисква динамична стратегия за хеджиране, изчисленията трябва да се правят с отчитане на риска, а не въз основа на условни стойности, като се взема предвид степента, до която дадена експозиция може да нарасне или да спадне през своето времетраене, както и относителната променливост на активите и пасивите, които се хеджират, както и на съответните държавни дългови инструменти. Ако активът или пасивът, хеджиран чрез позицията в суап за кредитно неизпълнение, е различен от референтния актив на суапа за кредитно неизпълнение, се прилага корекция с коефициент бета.
4. Непреките експозиции към рискове, например посредством индекси, фондове, дружества със специално предназначение, както и към позиции в суапи за кредитно неизпълнение, се отчитат пропорционално на степента, в която референтният актив, пасив или суап за кредитно неизпълнение е представен в индекса, фонда или в друг механизъм.
5. Стойността на допустимия портфейл от активите или пасивите, които трябва да бъдат хеджирани, се изважда от стойността на държаната нетна позиция в суапи за кредитно неизпълнение. Ако получената стойност е положителна, позицията се счита за непокрита позиция в суапи за кредитно неизпълнение по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2012.
ГЛАВА VI
ПРАГОВЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ОТНОСНО НЕТНИ КЪСИ ПОЗИЦИИ В ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 7, ПАРАГРАФ 3
Член 21
Прагове за уведомяване относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти
1. Стойността на прага, при който се изисква уведомяване на съответния компетентен орган относно нетни къси позиции в емитирани държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти, представлява процент от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
2. Прагът за докладване се изразява в парична стойност. Тази парична стойност се определя, като към емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитента на държавни дългови инструменти се прилага процентен праг и получената стойност се закръглява на най-близкото цяло число в милиони евро.
3. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, се преразглежда и актуализира на всяко тримесечие, за да се отразят промените в общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на всеки емитент на държавни дългови инструменти.
4. Паричната стойност, отговаряща на процентния праг, и общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти се изчисляват в съответствие с метода за изчисляване на нетни къси позиции в държавни дългови инструменти.
5. Първоначалният размер и последователните нарастващи равнища за всеки емитент на държавни дългови инструменти се определят въз основа на следните фактори:
а)
праговете не налагат уведомяване относно нетни къси позиции с минимална стойност по отношение на който и да било емитент на държавни дългови инструменти;
б)
общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти на емитент на държавни дългови инструменти и средния размер на държаните от участници на пазара позиции в емитирани държавни дългови инструменти на този емитент на държавни дългови инструменти;
в)
ликвидността на пазара на държавни дългови инструменти за всеки емитент на държавни дългови инструменти, включително, когато е необходимо, ликвидността на фючърсния пазар за конкретните държавни дългови инструменти.
6. Като се отчетат изложените в параграф 5 фактори, съответните прагове за уведомяване относно началния размер, които трябва да се отчитат за всеки емитент на държавни дългови инструменти, представляват процент, който се равнява на 0,1 % или 0,5 % от общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти. Процентът, който следва да се прилага за всеки емитент на държавни дългови инструменти, се определя чрез описаните в параграф 5 критерии, така че за всеки емитент на държавни дългови инструменти се установява един от двата процентни прага, използвани за изчисляването на паричните стойности, които са от значение за уведомлението.
7. В деня на влизане в сила на настоящия регламент важат следните две категории начални прагове:
а)
начален праг от 0,1 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е от 0 до 500 милиарда евро;
б)
праг от 0,5 %, който се прилага тогава, когато общата стойност на емитираните и неизкупени обратно държавни дългови инструменти е над 500 милиарда евро или когато за конкретните държавни дългови инструменти съществува ликвиден фючърсен пазар.
8. Последователните нарастващи равнища се определят на 50 % от началните прагове и са:
а)
всеки 0,05 % над началния праг за уведомяване от 0,1 %, като се започва от равнище 0,15 %;
б)
всеки 0,25 % над началния праг за уведомяване от 0,5 %, като се започва от равнище 0,75 %.
9. Емитентът на държавни дългови инструменти преминава в подходящата прагова група, когато това е обосновано от промяна в пазара на държавни дългови инструменти на емитентa на държавни дългови инструменти и промяната е наблюдавана най-малко в продължение на една календарна година, като се прилагат посочените в параграф 5 фактори.
ГЛАВА VII
ПАРАМЕТРИ И МЕТОДИ ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПРАГА НА ЛИКВИДНОСТ ЗА ПРЕУСТАНОВЯВАНЕ НА ОГРАНИЧЕНИЯТА ВЪРХУ КЪСИ ПРОДАЖБИ НА ДЪРЖАВНИ ДЪЛГОВИ ИНСТРУМЕНТИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 13, ПАРАГРАФ 4
Член 22
Методи за изчисляване и определяне на прага на ликвидност за преустановяване на ограниченията върху къси продажби на държавни дългови инструменти
1. Стойността за ликвидността на емитираните държавни дългови инструменти, която следва да се използва от всеки компетентен орган, е отношението между оборота, който се определя като обща номинална стойност на търгуваните държавни дългови инструменти, и кошница от базови показатели с различен матуритет.
2. Временно преустановяване на ограниченията върху непокрити къси продажби на държавни дългови инструменти може да последва тогава, когато оборотът за даден месец спадне под петия процентил на месечния обем на сделките за предходните дванадесет месеца.
3. За извършване на тези изчисления всеки компетентен орган използва налични представителни данни от едно или повече места за търговия, от извънборсова търговия или от двата посочени източника и информира ЕОЦКП за използваните данни.
4. Преди компетентните органи да упражнят правомощието си да преустановят ограниченията върху късите продажби на държавни дългови инструменти, те гарантират, че значителният спад в ликвидността не е следствие от сезонни въздействия.
ГЛАВА VIII
ЗНАЧИТЕЛЕН СПАД В СТОЙНОСТТА НА ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ, РАЗЛИЧНИ ОТ ЛИКВИДНИ АКЦИИ, СЪГЛАСНО ЧЛЕН 23
Член 23
Значителен спад в стойността на финансови инструменти, различни от ликвидни акции
1. При акция, различна от ликвидна акция, значителен спад в стойността в рамките на един ден за търговия в сравнение с цената на затваряне в предходния ден за търговия означава:
а)
намаление на цената на акцията с 10 % или повече, когато акцията е включена в основния национален индекс на дяловите ценни книжа и е базов финансов инструмент за дериватен договор, допуснат до търговия на място за търговия;
б)
намаление на цената на акцията с 20 % или повече, когато цената на акцията е равна на или по-висока от 0,50 EUR или еквивалента в местна валута;
в)
намаление на цената на акцията с 40 % или повече във всички останали случаи.
2. За значителен спад в стойността на държавна облигация се счита увеличение на доходността със 7 % или повече по цялата крива на доходност в рамките на един ден за търговия по отношение на съответния емитент на държавни дългови инструменти.
3. За значителен спад в стойността на корпоративна облигация се счита увеличение на доходността на тази корпоративна облигация с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия.
4. За значителен спад в стойността на инструмент на паричния пазар се счита намаление на цената на този инструмент с 1,5 % или повече в рамките на един ден за търговия.
5. За значителен спад в стойността на фонд, търгуван на организиран пазар, включително фондове, търгувани на организиран пазар, представляващи предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), се счита намаление на цената на този фонд, търгуван на организиран пазар, с 10 % или повече в рамките на един ден за търговия. Фонд, търгуван на организиран пазар, който използва заети средства, се коригира със съответния коефициент на задлъжнялост, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства. Фонд, търгуван на организиран пазар, който е обратен на борсовия индекс, се коригира с коефициент от -1, за да се отрази спад от 10 % в цената на еквивалентния пряк фонд, търгуван на организиран пазар, който не използва заети средства.
6. Когато дериват, включително финансови договори за разлики, се търгува на място за търговия и има за базов финансов инструмент единствено финансов инструмент, за който в настоящия член и в член 23, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 236/2012 е посочен значителен спад в цената, се счита, че значителният спад в цената на този дериватен инструмент е настъпил тогава, когато значително е спаднала цената на базовия финансов инструмент.
ГЛАВА IX
НЕБЛАГОПРИЯТНИ СЪБИТИЯ ИЛИ ТЕНДЕНЦИИ СЪГЛАСНО ЧЛЕН 30
Член 24
Критерии и фактори, които следва да се отчитат, когато се определя в кои случаи са налице неблагоприятни събития или тенденции и възникват заплахи
1. За целите на членове 18-21 от Регламент (ЕС) № 236/2012 неблагоприятни събития или тенденции, които могат да представляват сериозна заплаха за финансовата стабилност или доверието на пазара в засегнатата държава членка или в една или повече други държави членки по смисъла на член 30 от Регламент (ЕС) № 236/2012, включват всяко действие, резултат, факт или събитие, за което с основание се очаква или може да се очаква, че ще доведе до следното:
а)
сериозни финансови, парични или бюджетни проблеми, които могат да предизвикат финансова нестабилност, засягаща държава членка или банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, когато това може да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза;
б)
действие във връзка с кредитен рейтинг или неизпълнение на задължения от страна на държава членка или банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, което причинява или с основание може да се очаква да причини съществена несигурност по отношение на тяхната платежоспособност;
в)
значителен натиск върху продажбите или необичайна променливост, които предизвикват низходящи тенденции при всеки финансов инструмент, свързан с банки и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, които извършват дейност на територията на Съюза, както и емитенти на държавни дългови инструменти, според конкретния случай;
г)
значима повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да окаже неблагоприятно въздействие върху пазарите, и в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение;
д)
значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения в банка и други финансови институции, считани за важни за глобалната финансова система, като застрахователни дружества, доставчици на пазарни инфраструктури и дружества за управление на активи, или в държава членка.
2. За целите на член 27, когато преценява критериите по параграф 1, ЕОЦКП отчита възможността от разпространение или пренасяне на неблагоприятни явления към други системи или емитенти и, по-специално, наличието на самореализиращи се прогнози.
3. За целите на член 28, параграф 2, буква а) заплаха за нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или за стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея означава:
а)
всяка заплаха от сериозна финансова, парична или бюджетна нестабилност по отношение на държава членка или на финансовата система в рамките на държава членка, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
б)
вероятността държава членка или наднационален емитент да не изпълни финансовите си задължения;
в)
всяка сериозна повреда на физическата инфраструктура на важни финансови емитенти, пазарни инфраструктури, системи за клиринг и сетълмент и надзорни органи, която може да засегне сериозно трансграничните пазари, в частност, когато повредата се дължи на природно бедствие или терористично нападение, когато това може сериозно да застраши нормалното функциониране и целостта на финансовите пазари или стабилността на финансовата система в Съюза като цяло или на част от нея;
г)
всяко значимо смущение в платежна система или в процес на сетълмент, в частност, когато то е свързано с междубанкови операции и може съществено да възпрепятства или да забави плащания или сетълмент в платежните системи на Съюза, особено когато това може да предизвика разпространение на финансови или икономически сътресения във финансовата система в Съюза като цяло или в част от нея.
Член 25
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 ноември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 5 юли 2012 година.
DELEGIERTE VERORDNUNG (EU) Nr. 918/2012 DER KOMMISSION
vom 5. Juli 2012
zur Ergänzung der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates über Leerverkäufe und bestimmte Aspekte von Credit Default Swaps im Hinblick auf Begriffsbestimmungen, die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen, gedeckte Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel, Meldeschwellen, Liquiditätsschwellen für die vorübergehende Aufhebung von Beschränkungen, signifikante Wertminderungen bei Finanzinstrumenten und ungünstige Ereignisse
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 14. März 2012 über Leerverkäufe und bestimmte Aspekte von Credit Default Swaps (1), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 2, Artikel 3 Absatz 7, Artikel 4 Absatz 2, Artikel 7 Absatz 3, Artikel 13 Absatz 4, Artikel 23 Absatz 7 und Artikel 30,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 schreibt in Bezug auf Leerverkäufe und Credit Default Swaps bestimmte Maßnahmen vor. Artikel 42 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 ermächtigt die Kommission gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Funktionsweise der Europäischen Union, delegierte Rechtakte zur Ergänzung dieser Verordnung zu erlassen. Dieser delegierte Rechtsakt ergänzt und ändert bestimmte nicht wesentliche Elemente.
(2)
Die Bestimmungen dieser Verordnung sind eng miteinander verknüpft, denn die Melde- und Offenlegungsschwellen und die Bestimmung ungedeckter Credit Default Swaps hängen von den Begriffsbestimmungen und den Methoden zur Berechnung von Short-Positionen ab, während die Bestimmungen zu signifikanten Wertminderungen bei Finanzinstrumenten und zu Liquiditätsverlusten an Märkten für öffentliche Schuldtitel untrennbar mit der Bestimmung ungünstiger Ereignisse verbunden sind. Um zwischen diesen Bestimmungen über Leerverkäufe, die gleichzeitig in Kraft treten sollten, Kohärenz zu gewährleisten, sollten alle in der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 verlangten Bestimmungen in einer einzigen Verordnung zusammengefasst werden.
(3)
Die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 enthält gewisse Begriffsbestimmungen. Im Interesse größerer Klarheit und Rechtssicherheit sollten die Begriffsbestimmungen des Artikels 2 Absatz 1 durch weitere Bestimmungen ergänzt werden, um insbesondere zu präzisieren, wann eine natürliche oder juristische Person für die Zwecke der Begriffsbestimmung eines Leerverkaufs als Eigentümerin eines Finanzinstruments gilt, und wann eine natürliche oder juristische Person eine Aktie oder ein Schuldinstrument für die Zwecke der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 „hält“. Die Präzisierungen sind in einer Weise formuliert, die gewährleistet, dass die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 trotz unterschiedlicher Ansätze im Recht der Mitgliedstaaten gleichermaßen die gewünschte Wirkung erzielt. Die Begriffe Eigentum und Halten von Wertpapieren sind derzeit nicht harmonisiert, doch sollen die Bestimmungen der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 nur für Leerverkäufe gelten und sollen etwaige künftige Entwicklungen wie die Harmonisierung von Rechtsvorschriften davon unberührt bleiben.
(4)
Die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 schreibt für natürliche und juristische Personen, die Netto-Leerverkaufspositionen in Aktien und öffentlichen Schuldtiteln halten oder einen Leerverkauf mit Aktien und öffentlichen Schuldtiteln eingehen, bestimmte Beschränkungen und Pflichten, wie Melde- und Offenlegungspflichten, vor. Long- und Short-Positionen in Aktien und öffentlichen Schuldtiteln können auf unterschiedliche Weise gehalten und bewertet werden. Um ein kohärentes Vorgehen zu gewährleisten und sicherzustellen, dass die in Bezug auf Short-Positionen in Aktien und öffentlichen Schuldtiteln getroffenen Maßnahmen zum gewünschten Ziel führen, sollte präzisiert werden, wie Netto-Leerverkaufspositionen zu berechnen sind. Da Leerverkäufe einzelne Instrumente oder Körbe aus öffentlichen Schuldtiteln betreffen können, sollte festgelegt werden, wie Leerverkäufe, die über Körbe abgewickelt werden, in diese Berechnungen einzubeziehen sind. Um für die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen ein solides Vorgehen zu gewährleisten, sollte bei der Bestimmung von Long-Positionen in Aktien restriktiver verfahren werden als bei der Bestimmung von Short-Positionen in Aktien. Auch sollte bestimmt werden, wie der Tatsache Rechnung zu tragen ist, dass der Wert einiger Finanzinstrumente von Schwankungen beim Kurs der Basisinstrumente abhängt. Hier soll nach dem allgemein anerkannten deltabereinigten Modell verfahren werden.
(5)
Netto-Leerverkaufspositionen werden anhand der von einer natürlichen oder juristischen Person gehaltenen Long- und Short-Positionen berechnet. Doch können Long- und Short-Positionen von verschiedenen Stellen innerhalb einer Gruppe oder verschiedenen von ein und demselben Fondsmanager verwalteten Fonds gehalten werden. Hohe Netto-Leerverkaufspositionen können durch Streuung auf verschiedene Stellen einer Gruppe oder auf verschiedene Fonds verschleiert werden. Um die Umgehung von Vorschriften zu verringern und sicherzustellen, dass Meldungen und Berichte über Short-Positionen ein präzises und repräsentatives Bild vermitteln, sollten detailliertere Vorschriften darüber festgelegt werden, wie die Netto-Leerverkaufspositionen für die Stellen einer Gruppe und für Fondsmanager berechnet werden sollten. Um diesen Bestimmungen Wirksamkeit zu verleihen, sollte der Begriff Anlagestrategie definiert werden, um zu präzisieren, welche Stellen und Fonds in die Aggregierung von Short-Positionen einbezogen werden sollten. Um zu präzisieren, welche Fonds in die Aggregierung von Short-Positionen einbezogen werden sollten, müssen auch Fondsverwaltungstätigkeiten definiert werden. Um die erforderlichen Meldungen zu gewährleisten, sollte festgelegt werden, welche Stellen innerhalb einer Gruppe oder innerhalb verschiedener Fonds die Berechnungen und Meldungen vornehmen müssen.
(6)
Die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 beschränkt ungedeckte Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel, gestattet aber gedeckte Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel, wenn diese legitimen Absicherungszwecken dienen. Mit Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel abgesichert werden können sehr unterschiedliche Vermögenswerte und Verbindlichkeiten, doch könnte sich die Unterscheidung zwischen legitimer Absicherung und Spekulation in vielen Fällen als schwierig erweisen. Aus diesem Grund sollte ergänzend präzisiert werden, in welchen Fällen ein Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel als gedeckt betrachtet werden kann. In Fällen, in denen eine konsistente quantitative Korrelationsmessgröße bestimmt werden muss, sollte eine einfache, weithin akzeptierte und bekannte Messgröße wie der Pearson’sche Korrelationskoeffizient verwendet werden, der als Kovarianz der beiden Variablen geteilt durch das Produkt ihrer Standard-Abweichungen berechnet wird. Eine perfekte Absicherung mit kongruenten Vermögenswerten und Verbindlichkeiten gestaltet sich in der Praxis aufgrund der unterschiedlichen Charakterisika der einzelnen Vermögenswerte und Verbindlichkeiten sowie der Volatilität ihrer Werte als schwierig. Die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 schreibt in Bezug auf Messgrößen einen verhältnismäßigen Ansatz vor, weswegen bei der Bestimmung eines ungedeckten Credit Default Swap festgelegt werden sollte, wie ein verhältnismäßiger Ansatz bei Vermögenswerten und Verbindlichkeiten, die durch einen gedeckten Credit Default Swap besichert sind, aussehen sollte. Zwar schreibt die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 für eine gedeckte Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel keinen bestimmten Korrelationsgrad vor, doch sollte präzisiert werden, dass diese Korrelation aussagekräftig sein sollte.
(7)
Nach der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 müssen natürliche oder juristische Personen, deren Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln über eine bestimmte Schwelle hinausgehen, der jeweils zuständigen Behörde diese Positionen mitteilen. Diese Schwelle sollte deshalb in angemessener Weise festgelegt werden. Minimalwerte ohne signifikante Auswirkung auf den betreffenden Markt für öffentliche Schuldtitel sollten keiner Meldepflicht unterliegen, und die Schwelle sollte u. a. der Liquidität der einzelnen Anleihemärkte und dem ausstehenden Gesamtbetrag der öffentlichen Schuldtitel sowie den Zielen dieser Maßnahme Rechnung tragen.
(8)
Die Daten, die für die Berechnung von Meldeschwellen für Netto-Leerverkaufspositionen in ausgegebenen öffentlichen Schuldtiteln erforderlich sind, werden bei Inkrafttreten dieser Verordnung nicht vorliegen. Die beiden Kriterien, anhand deren zum Zeitpunkt der Veröffentlichung die Ausgangsmeldeschwellen festgelegt werden, sollten deshalb erstens der ausstehende Gesamtbetrag der öffentlichen Schuldtitel des öffentlichen Emittenten und zweitens das Bestehen eines liquiden Futures-Markts für diesen öffentlichen Schuldtitel sein. Diese Schwellen sollten geändert werden, sobald zu allen Kriterien die maßgeblichen Daten vorliegen.
(9)
Fällt die Liquidität an einem Markt für öffentliche Schuldtitel unter eine bestimmte Schwelle, können die Beschränkungen für Anleger, die öffentliche Schuldtitel ungedeckt leer verkaufen, vorübergehend aufgehoben werden, um diesem Markt Liquidität zuzuführen. Kommt es bei einem Finanzinstrument an einem Handelsplatz zu einer signifikanten Wertminderung, können die zuständigen Behörden Leerverkäufe dieses Instruments untersagen oder beschränken oder Transaktionen mit diesem Instrument anderweitig limitieren. Da es sehr unterschiedliche Instrumente gibt, sollte unter Berücksichtigung der zwischen diesen bestehenden Unterschiede und der unterschiedlichen Volatilitäten ihrer jeweiligen Märkte für jede einzelne Finanzinstrumentekategorie eine Schwelle festgelegt werden.
(10)
Für eine signifikante Wertminderung bei den Anteilen eines börsennotierten OGAW wird mit Ausnahme börsengehandelter Fonds, bei denen es sich um OGAW handelt, in der Verordnung keine Schwelle festgelegt, da zwar der Kurs am Handelsplatz frei schwanken kann, er in der Richtlinie 2009/65/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 13. Juli 2009 zur Koordinierung der Rechts- und Verwaltungsvorschriften betreffend bestimmte Organismen für gemeinsame Anlagen in Wertpapieren (OGAW) (2) aber einem Mechanismus unterworfen wird, der ihn in der Nähe des Nettoinventarwerts des OGAW hält. Für eine signifikante Wertminderung bei Derivaten wird über die in dieser Verordnung festgelegten Schwellen hinaus keine weitere Schwelle festgelegt.
(11)
In dieser Verordnung wird präzisiert, über welche Interventionsbefugnisse sowohl die jeweils zuständigen Behörden als auch die Europäische Wertpapier- und Marktaufsichtsbehörde, die gemäß der Verordnung (EU) Nr. 1095/2010 des Europäischen Parlaments und des Rates (3) errichtet wurde und nach dieser ihre Befugnisse wahrnimmt, bei ungünstigen Ereignissen oder Entwicklungen verfügen. Um ein kohärentes Vorgehen zu gewährleisten und gleichzeitig für den Fall unvorhergesehener ungünstiger Ereignisse oder Entwicklungen die Einleitung angemessener Maßnahmen sicherzustellen, sollte eine Liste dieser Ereignisse aufgestellt werden.
(12)
Aus Gründen der Rechtssicherheit sollte diese Verordnung am gleichen Tag in Kraft treten wie die Delegierte Verordnung (EU) Nr. 919/2012 (4) -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand
Diese Verordnung legt Einzelbestimmungen fest, mit denen die Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wie folgt ergänzt wird:
-
gemäß Artikel 2 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 werden die Begriffe Eigentum und Leerverkauf präzisiert;
-
gemäß Artikel 3 Absatz 7 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird präzisiert, in welchen Fällen und nach welcher Methode eine Netto-Leerverkaufsposition zu berechnen ist, und wird der Begriff des Haltens präzisiert;
-
gemäß Artikel 4 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 werden ungedeckte Positionen in Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel und die Berechnungsmethoden für Gruppen und Fondsverwaltungstätigkeiten präzisiert;
-
gemäß Artikel 7 Absatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird die Meldeschwelle für signifikante Short-Positionen in öffentlichen Schuldtiteln präzisiert;
-
gemäß Artikel 13 Absatz 4 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird die Liquiditätsschwelle für die vorübergehende Aufhebung von Beschränkungen für Leerverkäufe öffentlicher Schuldtitel präzisiert;
-
gemäß Artikel 23 Absatz 7 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird präzisiert, was unter einer signifikanten Wertminderung bei anderen Finanzinstrumenten als liquiden Aktien zu verstehen ist;
-
gemäß Artikel 30 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird präzisiert, welche Kriterien und Faktoren bei der Entscheidung darüber zu berücksichtigen sind, in welchen Fällen die in den Artikeln 18 bis 21 und Artikel 27 genannten ungünstigen Ereignisse oder Entwicklungen und die in Artikel 28 Absatz 2 Buchstabe a der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 genannten Bedrohungen vorliegen.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck:
a)
„Gruppe“ juristische Personen, bei denen es sich um kontrollierte Unternehmen im Sinne von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe f der Richtlinie 2004/109/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (5) handelt, und die natürliche oder juristische Person, die ein solches Unternehmen kontrolliert;
b)
„Supranationaler Emittent“ einen Emittenten im Sinne von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe d Ziffern i, iv, v und vi der Verordnung (EU) Nr. 236/2012.
KAPITEL II
ERGÄNZENDE PRÄZISIERUNG VON BEGRIFFSBESTIMMUNGEN GEMÄSS ARTIKEL 2 ABSATZ 2 UND ARTIKEL 3 ABSATZ 7 BUCHSTABE a
Artikel 3
Präzisierung des Begriffs „Eigentum“ und Definition eines Leerverkaufs
(1) Zur Bestimmung des Begriffs „Leerverkauf“ wird die Festlegung, ob eine natürliche oder juristische Person als Eigentümerin eines Finanzinstruments angesehen wird, wenn dieses einen rechtlichen und einen wirtschaftlichen Eigentümer hat - soweit relevant - nach dem für den jeweiligen Leerverkauf dieser Aktie oder dieses Schuldinstruments geltenden Recht getroffen. Sind natürliche oder juristische Personen die wirtschaftlichen Eigentümer einer Aktie oder eines Schuldinstruments, wird als Eigentümer dieser Aktie oder dieses Schuldinstruments der an letzter Stelle stehende wirtschaftliche Eigentümer betrachtet, was auch in Fällen gilt, in denen die Aktie oder das Schuldinstrument von einem Treuhänder gehalten wird. Für die Zwecke dieses Artikels ist der wirtschaftliche Eigentümer der Anleger, der das mit dem Erwerb eines Finanzinstruments verbundene wirtschaftliche Risiko trägt.
(2) Für die Zwecke des Artikels 2 Absatz 1 Buchstabe b Ziffern i, ii und iii der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 schließt ein „Leerverkauf“ im Sinne von Artikel 2 Absatz 1 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 Folgendes aus:
a)
den Verkauf von Finanzinstrumenten, die im Rahmen einer Wertpapierleihe oder eines Repo-Geschäfts übertragen worden sind, sofern die Wertpapiere entweder zurückgegeben werden oder die übertragende Partei die Wertpapiere zurückfordert, so dass das Geschäft bei Fälligkeit abgewickelt werden kann,
b)
den Verkauf eines Finanzinstruments durch eine natürliche oder juristische Person, die das Finanzinstrument vor dem Verkauf erworben, zum Zeitpunkt des Verkaufs aber nicht empfangen hat, sofern das Finanzinstrument zu einem Zeitpunkt geliefert wird, der die fälligkeitsgerechte Abwicklung des Geschäfts gewährleistet,
c)
den Verkauf eines Finanzinstruments durch eine natürliche oder juristische Person, die eine Option oder einen ähnlichen Anspruch auf dieses Finanzinstrument ausgeübt hat, sofern das Finanzinstrument zu einem Zeitpunkt geliefert wird, der die fälligkeitsgerechte Abwicklung des Geschäfts gewährleistet.
Artikel 4
Halten
Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 2 Buchstabe a der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird in den folgenden Fällen davon ausgegangen, dass eine natürliche oder juristische Person eine Aktie oder ein Schuldinstrument hält:
a)
Die natürliche oder juristische Person ist gemäß Artikel 3 Absatz 1 Eigentümerin der Aktie oder des Schuldinstruments;
b)
Nach dem für den jeweiligen Verkauf geltenden Recht besteht ein durchsetzbarer Anspruch auf Übertragung des Eigentums an der Aktie oder dem Schuldinstrument auf die natürliche oder juristische Person.
KAPITEL III
NETTO-LEERVERKAUFSPOSITIONEN GEMÄSS ARTIKEL 3 ABSATZ 7 BUCHSTABE b
Artikel 5
Netto-Leerverkaufspositionen in Aktien - Long-Positionen
(1) Wird eine Aktie über eine Long-Position in einem Aktienkorb gehalten, so wird in Bezug auf diese Aktie auch das Halten in dem Maße berücksichtigt, in dem die Aktie in dem Korb vertreten ist.
(2) Risikopositionen, die aus einem anderen Finanzinstrument als der Aktie erwachsen, die - wie in Artikel 3 Absatz 2 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 dargelegt - im Falle eines Kursanstiegs einen finanziellen Vorteil verschaffen, sind Risikopositionen in Aktienkapital, die aus einem oder mehreren der in Anhang I Teil 1 aufgeführten Instrumente erwachsen.
Die in Unterabsatz 1 genannten Risikopositionen hängen vom Wert der Aktie ab, für die eine Netto-Leerverkaufsposition berechnet werden muss, und verschaffen im Falle einer Kurs- oder Wertsteigerung der Aktie einen finanziellen Vorteil.
Artikel 6
Netto-Leerverkaufspositionen in Aktien - Short-Positionen
(1) Wird eine Aktie über den Leerverkauf eines Aktienkorbs leer verkauft, so wird in Bezug auf diese Aktie auch dieser Leerverkauf in dem Maße berücksichtigt, in dem die Aktie in dem Korb vertreten ist.
(2) Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 1 Buchstabe a und des Artikels 3 Absatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird eine Position in einem Finanzinstrument, einschließlich der in Anhang I Teil 1 genannten Instrumente, bei der Berechnung der Short-Position berücksichtigt, wenn sie im Falle eines Kurs- oder Wertrückgangs der Aktie einen finanziellen Vorteil verschafft.
Artikel 7
Netto-Leerverkaufspositionen in Aktien - Allgemeine Bestimmungen
Für die Zwecke der in den Artikeln 5 und 6 genannten Netto-Leerverkaufspositionen wird den folgenden Kriterien Rechnung getragen:
a)
Es ist unerheblich, ob Barausgleich oder effektive Lieferung der Basiswerte vereinbart wurde;
b)
Short-Positionen in Finanzinstrumenten, die einen Anspruch auf noch nicht emittierte Aktien und Zeichnungsrechte, Wandelanleihen und andere vergleichbare Instrumente begründen, werden bei der Berechnung einer Netto-Leerverkaufsposition nicht als Short-Positionen betrachtet.
Artikel 8
Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln - Long-Positionen
(1) Für die Zwecke dieses Artikels und des Anhangs II bedeutet Preisniveau Rendite bzw. Kurs, falls es für einen der relevanten Vermögenswerte oder eine der relevanten Verbindlichkeiten keine Rendite gibt oder die Rendite keinen angemessenen Vergleich zwischen den relevanten Vermögenswerten oder Verbindlichkeiten ermöglicht. Wird ein öffentlicher Schuldtitel über eine Long-Position in einem Korb aus öffentlichen Schuldtiteln unterschiedlicher öffentlicher Emittenten gehalten, so wird in Bezug auf diesen öffentlichen Schuldtitel auch das Halten in dem Maße berücksichtigt, in dem dieser Schuldtitel in dem Korb vertreten ist.
(2) Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 2 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 sind Risikopositionen, die aus einem anderen Instrument als dem öffentlichen Schuldtitel erwachsen, die im Falle eines Kursanstiegs bei dem öffentlichen Schuldtitel einen finanziellen Vorteil verschaffen, Risikopositionen, die aus einem oder mehreren der in Anhang I Teil 2 aufgeführten Instrumente erwachsen - immer unter der Voraussetzung, dass ihr Wert vom Wert des öffentlichen Schuldtitels abhängt, für den eine Netto-Leerverkaufsposition berechnet werden muss und der im Falle einer Kurs- oder Wertsteigerung einen finanziellen Vorteil verschafft.
(3) Immer unter der Voraussetzung einer hohen Korrelation gemäß Artikel 3 Absatz 5 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 und gemäß der Absätze 4 und 5 werden alle netto gehaltenen öffentlichen Schuldtitel eines öffentlichen Emittenten mit hoher Korrelation zum Preisniveau des öffentlichen Schuldtitels in etwaigen Short-Positionen in die Berechnung der Long-Position einbezogen. Öffentliche Schuldtitel von Drittlandsemittenten werden nicht einbezogen.
(4) Bei Vermögenswerten, deren Kurs an einem liquiden Markt ermittelt wird, wird eine hohe Korrelation zwischen dem Preisniveau eines Schuldtitels eines anderen öffentlichen Emittenten und dem Preisniveau des Schuldtitels des betreffenden öffentlichen Emittenten auf historischer Basis, d. h. anhand der akkumulierten gewichteten Tagesdaten des der Position vorangehenden Zwölfmonatszeitraums festgestellt. Bei Vermögenswerten, für die es keinen liquiden Markt gibt oder deren Kurs sich keine 12 Monate zurückverfolgen lässt, wird ein angemessener, den gleichen Zeitraum umspannender Ersatzwert verwendet.
(5) Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 5 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird von einer hohen Korrelation zwischen einem Schuldinstrument und einem emittierten öffentlichen Schuldtitel ausgegangen, wenn der Pearson’sche Korrelationskoeffizient zwischen dem Preisniveau des Schuldtitels eines anderen öffentlichen Emittenten und dem Preisniveau des betreffenden öffentlichen Schuldtitels für den maßgeblichen Zeitraum mindestens 80 % beträgt.
(6) Weist die Position danach im gleitenden Zwölfmonatsdurchschnitt keine hohe Korrelation mehr auf, wird der öffentliche Schuldtitel des zuvor stark korrelierten öffentlichen Emittenten nicht mehr in die Berechnung einer Long-Position einbezogen. Sinkt die Korrelation des öffentlichen Schuldtitels vorübergehend, d. h. für maximal drei Monate auf einen Stand unter den in Absatz 4 genannten Wert ab, wird nicht von einem Ende der hohen Korrelation ausgegangen, sofern der Korrelationskoeffizient während der gesamten drei Monate mindestens 60 % beträgt.
(7) Für die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen ist unerheblich, ob Barausgleich oder effektive Lieferung der Basiswerte vereinbart wurde.
Artikel 9
Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln - Short-Positionen
(1) Wird ein öffentlicher Schuldtitel über den Verkauf eines Korbs aus öffentlichen Schuldtiteln leer verkauft, so wird in Bezug auf diesen öffentlichen Schuldtitel auch dieser Leerverkauf in dem Maße berücksichtigt, in dem der öffentliche Schuldtitel in dem Korb vertreten ist.
(2) Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 1 Buchstabe a und des Artikels 3 Absatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird eine Position in einem Finanzinstrument (einschließlich der in Artikel 8 Absatz 2 genannten) bei der Berechnung der Short-Position berücksichtigt, wenn sie im Falle eines Kurs- oder Wertrückgangs des öffentlichen Schuldtitels einen finanziellen Vorteil verschafft.
(3) Jeder auf einen öffentlichen Emittenten bezogene Credit Default Swap auf einen öffentlichen Schuldtitel wird in die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen in den betreffenden öffentlichen Schuldtiteln einbezogen. Verkäufe von Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel werden als Long-Positionen, Käufe von Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel als Short-Positionen betrachtet.
(4) Wird mit einer Credit-Default-Swap-Position auf einen öffentlichen Schuldtitel ein anderes Risiko abgesichert als der öffentliche Schuldtitel selbst, kann der Wert des abgesicherten Risikos bei der Berechnung, ob eine natürliche oder juristische Person eine Netto-Leerverkaufsposition in den ausgegebenen öffentlichen Schuldtiteln eines öffentlichen Emittenten besitzt, nicht als Long-Position betrachtet werden.
(5) Für die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen ist unerheblich, ob Barausgleich oder effektive Lieferung der Basiswerte vereinbart wurde.
Artikel 10
Methode für die Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen in Aktien
(1) Die Netto-Leerverkaufsposition in Aktien im Sinne von Artikel 3 Absatz 4 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird nach dem in Anhang II dargelegten deltabereinigten Modell für Aktien berechnet.
(2) Natürliche oder juristische Personen berechnen Long- und Short-Positionen für dieselben Aktien stets nach denselben Methoden.
(3) Bei der Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen werden Transaktionen mit allen Finanzinstrumenten berücksichtigt, die im Falle einer Kurs- oder Wertänderung bei der Aktie einen finanziellen Vorteil verschaffen, unabhängig davon, ob die Transaktion an einem oder außerhalb eines Handelsplatz/es stattfindet.
Artikel 11
Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln
(1) Für die Zwecke des Artikels 3 Absatz 5 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 werden bei der Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln Transaktionen mit allen Finanzinstrumenten berücksichtigt, die bei einer Änderung des Kurses oder der Rendite des öffentlichen Schuldtitels einen finanziellen Vorteil verschaffen. Dabei wird das in Anhang II dargelegte deltabereinigte Modell für öffentliche Schuldtitel angewandt.
(2) Gemäß Artikel 3 Absatz 6 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 werden für jeden öffentlichen Emittenten, für den eine natürliche oder juristische Person eine Short-Position hält, Positionen berechnet.
KAPITEL IV
NETTO-LEERVERKAUFSPOSITIONEN IN FONDS ODER GRUPPEN GEMÄSS ARTIKEL 3 ABSATZ 7 BUCHSTABE c
Artikel 12
Methode für die Berechnung von Positionen bei Verwaltungstätigkeiten für mehrere Fonds oder verwalteten Portfolios
(1) Die Netto-Leerverkaufsposition in einem bestimmten Emittenten wird für jeden einzelnen Fonds gleich welcher Rechtsform und für jedes verwaltete Portfolio gemäß Artikel 3 Absatz 7 Buchstaben a und b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 berechnet.
(2) Für die Zwecke der Artikel 12 und 13 bezeichnet der Ausdruck:
a)
„Anlagestrategie“ eine Strategie, die eine Verwaltungsstelle in Bezug auf einen bestimmten Emittenten verfolgt und die darauf abzielt, über Transaktionen mit verschiedenen von diesem Emittenten ausgegebenen oder mit ihm in Verbindung stehenden Finanzinstrumenten zu einer Netto-Leerverkaufs- oder Netto-Long-Position zu gelangen;
b)
„Verwaltungstätigkeiten“ die Verwaltung von Fonds gleich welcher Rechtsform und die Verwaltung von Portfolios mit einem Ermessensspielraum im Rahmen eines Mandats der Anleger, sofern die betreffenden Portfolios eines oder mehrere Finanzinstrumente enthalten;
c)
„Verwaltungsstelle“ eine juristische Person oder Stelle, einschließlich eines Unternehmensbereichs, eines Referats oder einer Abteilung, die auf der Grundlage eines Mandats nach eigenem Ermessen Fonds oder Portfolios verwaltet.
(3) Die Verwaltungsstelle aggregiert die Netto-Leerverkaufspositionen der von ihr verwalteten Fonds oder Portfolios, die in Bezug auf einen bestimmten Emittenten dieselbe Anlagestrategie verfolgen.
(4) Wenn nach der oben beschriebenen Methode verfahren wird,
a)
berücksichtigt die Verwaltungsstelle die Positionen der Fonds und Portfolios, deren Verwaltung von einem Dritten delegiert wurde;
b)
schließt die Verwaltungsstelle die Positionen der Fonds und Portfolios, deren Verwaltung sie an einen Dritten delegiert hat, aus.
Wenn die Verwaltungsstelle eine in den Artikeln 5 bis 11 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 genannte relevante Melde- oder Offenlegungsschwelle erreicht oder überschreitet, meldet sie die aus den Absätzen 3 und 4 resultierende Netto-Leerverkaufsposition und legt sie erforderlichenfalls offen.
(5) Führt eine einzelne juristische Person Verwaltungstätigkeiten zusammen mit verwaltungsfremden Tätigkeiten aus, wendet sie die in den Absätzen 1 bis 3 beschriebene Methode ausschließlich auf ihre Verwaltungstätigkeiten an, meldet die daraus resultierenden Netto-Leerverkaufspositionen und legt sie offen.
(6) Für ihre verwaltungsfremden Tätigkeiten, aufgrund deren sie auf eigene Rechnung Short-Positionen hält, berechnet diese einzelne juristische Person die Netto-Leerverkaufsposition in einem bestimmten Emittenten nach Artikel 3 Absatz 7 Buchstaben a und b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012, meldet die daraus resultierenden Netto-Leerverkaufspositionen und legt sie offen.
Artikel 13
Methode zur Berechnung von Positionen für juristische Personen innerhalb einer Gruppe, die in Bezug auf einen bestimmten Emittenten Long- oder Short-Positionen halten
(1) Die Netto-Leerverkaufspositionen werden für jede juristische Person der Gruppe nach Artikel 3 Absatz 7 Buchstaben a und b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 berechnet. Wenn die Netto-Leerverkaufsposition in einem bestimmten Emittenten eine relevante Melde- oder Offenlegungsschwelle erreicht oder überschreitet, wird diese von der betreffenden juristischen Person oder von der Gruppe in ihrem Namen gemeldet und offengelegt. Sind eine oder mehrere juristische Personen der Gruppe Verwaltungsstellen, so wenden sie für Fonds- und Portfolioverwaltungstätigkeiten die in Artikel 12 Absätze 1 bis 4 beschriebene Methode an.
(2) Die Netto-Leerverkaufs- und Netto-Long-Positionen aller juristischen Personen der Gruppe werden aggregiert und aufgerechnet; davon ausgenommen sind nur die Positionen der Verwaltungsstellen, die Verwaltungstätigkeiten ausführen. Netto-Leerverkaufspositionen in einem bestimmten Emittenten werden von der Gruppe gemeldet und - soweit relevant - offengelegt, wenn sie über eine maßgebliche Melde- oder Offenlegungsschwelle hinausgehen.
(3) Wenn eine Netto-Leerverkaufsposition die in Artikel 5 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 genannte Meldeschwelle oder die in Artikel 6 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 genannte Offenlegungsschwelle erreicht oder überschreitet, meldet und veröffentlicht eine juristische Person innerhalb der Gruppe die nach Absatz 1 berechnete Netto-Leerverkaufsposition in einem bestimmten Emittenten gemäß den Artikeln 5 bis 11 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012, sofern auf Gruppenebene keine nach Absatz 2 berechnete Netto-Leerverkaufsposition eine Melde- oder Offenlegungsschwelle erreicht oder überschreitet. Eine zu diesem Zweck benannte juristische Person meldet die nach Absatz 2 berechneten Netto-Leerverkaufspositionen in einem bestimmten Emittenten auf Gruppenebene und legt sie - soweit relevant - offen, wenn
i)
keine juristische Person innerhalb der Gruppe eine Melde- oder Offenlegungsschwelle erreicht oder überschreitet;
ii)
sowohl die Gruppe selbst als auch eine oder mehrere juristische Personen innerhalb der Gruppe gleichzeitig eine Melde- oder Offenlegungsschwelle erreichen oder überschreiten.
KAPITEL V
GEDECKTE CREDIT DEFAULT SWAPS AUF ÖFFENTLICHE SCHULDTITEL GEMÄSS ARTIKEL 4 ABSATZ 2
Artikel 14
Fälle, in denen Positionen in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel nicht als ungedeckt betrachtet werden
(1) In nachstehend genannten Fällen wird eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet.
a)
Bei Absicherungen für die Zwecke des Artikels 4 Absatz 1 Buchstabe b der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 wird der Credit Default Swap auf einen öffentlichen Schuldtitel nicht als ungedeckte Position im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet und zur Absicherung gegen das Risiko einer Wertminderung bei Vermögenswerten oder Verbindlichkeiten eingesetzt, das mit dem Risiko einer Wertminderung bei dem öffentlichen Schuldtitel, auf den sich der Credit Default Swap bezieht, korreliert ist, wenn sich diese Vermögenswerte oder Verbindlichkeiten auf öffentliche oder private Stellen in demselben Mitgliedstaat beziehen.
b)
Eine Position in einem Credit Default Swap auf einen öffentlichen Schuldtitel, bei der sich die Vermögenswerte oder Verbindlichkeiten auf öffentliche oder private Stellen in demselben Mitgliedstaat als öffentliche Referenzschuldner für den Credit Default Swap beziehen, wird nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet, wenn sie
i)
als Referenzschuldner einen Mitgliedstaat hat, einschließlich eines Ministeriums, einer Agentur oder einer Zweckgesellschaft dieses Mitgliedstaats oder - bei einem Mitgliedstaat mit föderaler Struktur - eines Glieds dieser Föderation;
ii)
zur Absicherung von Vermögenswerten oder Verbindlichkeiten eingesetzt wird, die den in Artikel 18 genannten Korrelationstest erfüllen.
c)
Eine Position in einem Credit Default Swap auf einen öffentlichen Schuldtitel, bei der sich die Vermögenswerte oder Verbindlichkeiten auf einen öffentlichen Emittenten beziehen und der öffentliche Referenzschuldner für den Credit Default Swap ein Garantiegeber oder Anteilseigner ist, wird nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet, wenn sie
i)
sich auf einen Mitgliedstaat bezieht;
ii)
zur Absicherung von Vermögenswerten oder Verbindlichkeiten eingesetzt wird, die den in Artikel 18 genannten Korrelationstest erfüllen.
(2) Für die Zwecke des Absatzes 1 Buchstabe a besteht zwischen dem Wert des abgesicherten Vermögenswerts oder der abgesicherten Verbindlichkeit und dem Wert des öffentlichen Schuldtitels, auf den sich der Swap bezieht, eine Korrelation im Sinne von Artikel 18.
Artikel 15
Fälle, in denen Positionen in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel nicht als ungedeckt betrachtet werden und der Schuldner eine Niederlassung in mehr als einem Mitgliedstaat besitzt oder der Vermögenswert oder die Verbindlichkeit in mehr als einem Mitgliedstaat belegen ist
(1) Hat der Schuldner oder die Gegenpartei einer Forderung oder Verbindlichkeit eine Niederlassung in mehr als einem Mitgliedstaat, wird eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel in den nachstehend genannten Fällen nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet, sofern der in Artikel 18 der vorliegenden Verordnung genannte Korrelationstest in jedem einzelnen Fall erfüllt wird:
a)
wenn eine Muttergesellschaft ihren Sitz in einem anderen Mitgliedstaat hat als eine Tochtergesellschaft und an die Tochtergesellschaft ein Darlehen vergeben wurde. Leistet die Muttergesellschaft der Tochter explizit oder implizit Kreditunterstützung, ist es zulässig, Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel eher im Mitgliedstaat der Muttergesellschaft als im Mitgliedstaat der Tochtergesellschaft zu erwerben;
b)
wenn eine Mutter-Holdinggesellschaft eine operative Tochtergesellschaft in einem andern Mitgliedstaat besitzt oder beherrscht. Wenn die Anleihe von der Muttergesellschaft emittiert ist, die abgesicherten Vermögenswerte und Erlöse aber Eigentum der Tochtergesellschaft sind, ist es zulässig, Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel zu erwerben, deren Referenzschuldner der Mitgliedstaat der Tochtergesellschaft ist;
c)
Absicherung einer Risikoposition in Bezug auf ein Unternehmen in einem Mitgliedstaat, das in einem Maße in öffentliche Schuldtitel eines zweiten Mitgliedstaats investiert hat, in dem eine signifikante Wertminderung bei den öffentlichen Schuldtiteln des zweiten Mitgliedstaats für den Fall, dass das Unternehmen in beiden Mitgliedstaten eine Niederlassung hat, signifikante Auswirkungen auf dieses Unternehmen hätte. Ist die Korrelation zwischen diesem Risiko und den Schuldtiteln des zweiten Mitgliedstaats größer als die Korrelation zwischen diesem Risiko und den Schuldtiteln des Mitgliedstaats, in dem das Unternehmen niedergelassen ist, ist es zulässig, Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel dieses zweiten Mitgliedstaats zu erwerben.
(2) Eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel wird in den nachstehend genannten Fällen nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet, sofern der in Artikel 18 der vorliegenden Verordnung genannte Korrelationstest in jedem einzelnen Fall erfüllt ist:
a)
wenn der Schuldner oder die Gegenpartei eines abgesicherten Vermögenswerts oder einer abgesicherten Verbindlichkeit ein unionsweit tätiges Unternehmen ist oder die abgesicherte Risikoposition sich auf die Union oder die Mitgliedstaaten, deren Währung der Euro ist, bezieht, ist es zulässig, sie mit einem geeigneten EU- oder Euro-Währungsgebietsindex für Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel abzusichern;
b)
wenn die Gegenpartei eines abgesicherten Vermögenswerts oder einer abgesicherten Verbindlichkeit ein supranationaler Emittent ist, ist es zulässig, das Gegenparteirisiko mit einem angemessen ausgewählten Korb aus Credit Default Swaps auf öffentliche Schuldtitel der Garantiegeber oder Anteilseigner dieser Stelle abzusichern.
Artikel 16
Begründung ungedeckter Positionen in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel
(1) Jede natürliche oder juristische Person, die eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel übernimmt,
a)
begründet gegenüber der zuständigen Behörde auf deren Verlangen, welche der in Artikel 15 genannten Fälle bei Übernahme der Position zutrafen;
b)
weist dieser zuständigen Behörde gegenüber auf deren Verlangen nach, dass bei dieser Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel der in Artikel 18 genannte Korrelationstest und die in Artikel 19 genannten Anforderungen an die Verhältnismäßigkeit zu jedem Zeitpunkt, zu dem dieser Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel gehalten wird, erfüllt sind.
Artikel 17
Abgesicherte Vermögenswerte und Verbindlichkeiten
Sofern die in den Artikeln 15 und 18 und in der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 genannten Voraussetzungen erfüllt sind, können die folgenden Vermögenswerte und Verbindlichkeiten über eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel abgesichert werden:
a)
Long-Positionen in öffentlichen Schuldtiteln des betreffenden Emittenten;
b)
Positionen oder Portfolios, die bei der Absicherung von Risikopositionen in Bezug auf den in den Credit Default Swaps als Referenzschuldner genannten öffentlichen Emittenten eingesetzt werden;
c)
Vermögenswerte oder Verbindlichkeiten, die öffentliche Stellen in dem Mitgliedstaat betreffen, auf deren Schuldtitel sich der Credit Default Swap bezieht. Dies umfasst u. a. Risikopositionen in Bezug auf zentrale, regionale und kommunale Verwaltungen, öffentliche Stellen oder Risikopositionen, die vom Referenzschuldner garantiert werden, und kann Finanzgeschäfte, ein Portfolio von Vermögenswerten oder finanziellen Verpflichtungen und Zins- oder Währungsswaptransaktionen, bei denen der Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel als Instrument zum Management des Gegenparteirisikos zur Absicherung von Risikopositionen in Bezug auf Finanz- oder Außenhandelsgeschäfte eingesetzt wird, einschließen;
d)
Risikopositionen in Bezug auf private Stellen mit Niederlassung in dem Mitgliedstaat, der in dem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel als Referenzschuldner angegeben ist. Diese Risikopositionen umfassen u. a. Darlehen, Gegenparteirisiko (einschließlich einer potenziellen Exposition für den Fall, dass für eine solche Exposition Eigenkapital vorgeschrieben wird), Forderungen und Garantien. Die Vermögenswerte und Verbindlichkeiten umfassen u. a. Finanzgeschäfte, ein Portfolio von Vermögenswerten oder finanziellen Verpflichtungen und Zins- oder Währungsswaptransaktionen, bei denen der Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel als Instrument zum Management des Gegenparteirisikos zur Absicherung von Risikopositionen in Bezug auf Finanzgeschäfte oder Handelsfinanzierung eingesetzt wird;
e)
alle indirekten Risikopositionen in Bezug auf eine der oben genannten Stellen, die aus Risikopositionen in Bezug auf Indizes, Fonds oder Zweckgesellschaften resultieren.
Artikel 18
Korrelationstests
(1) Der in diesem Kapitel genannte Korrelationstest gilt in folgenden Fällen als erfüllt:
a)
Der quantitative Korrelationstest gilt als erfüllt, wenn der Pearson’sche Korrelationskoeffizient zwischen dem Kurs der Vermögenswerte oder Verbindlichkeiten und dem Kurs des öffentlichen Schuldtitels, der auf historischer Basis, d. h. anhand der Daten der Handelstage von mindestens zwölf Monaten, die der Übernahme der Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel unmittelbar vorangehen, berechnet wird, mindestens 70 % beträgt;
b)
der qualitative Korrelationstest gilt als erfüllt, wenn er eine aussagekräftige Korrelation ergibt, d. h. eine auf angemessenen Daten beruhende Korrelation, die nicht Ausdruck einer rein vorübergehenden Abhängigkeit ist. Die Korrelation wird auf historischer Basis berechnet, d. h. anhand der Daten der Handelstage der zwölf Monate, die der Übernahme der Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel vorangehen, gewichtet auf die jüngste Vergangenheit. Herrschten in diesem Zeitraum nachweislich ähnliche Bedingungen wie zu dem Zeitpunkt, zu dem die Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel übernommen werden soll, oder wie jene, die im Zeitraum, in dem die Risikoposition abgesichert wird, herrschen würden, wird ein anderer Zeitrahmen gewählt. Bei Vermögenswerten, für die kein an einem liquiden Markt ermittelter Kurs vorliegt oder deren Kurs sich nicht weit genug zurückverfolgen lässt, wird ein angemessener Ersatzwert verwendet.
(2) Der in Absatz 1 genannte Korrelationstest gilt als erfüllt, wenn nachgewiesen werden kann, dass
a)
die abgesicherte Risikoposition sich auf ein Unternehmen bezieht, das sich im Besitz des öffentlichen Emittenten befindet, dessen stimmberechtigtes Aktienkapital sich im mehrheitlichen Besitz des öffentlichen Emittenten befindet oder dessen Schulden von dem öffentlichen Emittenten garantiert werden;
b)
die abgesicherte Risikoposition sich auf eine regionale, lokale oder kommunale Gebietskörperschaft des Mitgliedstaats bezieht;
c)
die abgesicherte Risikoposition sich auf ein Unternehmen bezieht, dessen Cashflows erheblich von Verträgen eines öffentlichen Emittenten oder einem Projekt abhängen, das ganz oder zu einem erheblichen Teil von einem öffentlichen Emittenten finanziert oder gezeichnet wird, wie ein Infrastrukturprojekt.
(3) Auf Verlangen der jeweils zuständigen Behörde belegt die betreffende Partei, dass der Korrelationstest zum Zeitpunkt der Übernahme der Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel erfüllt war.
Artikel 19
Verhältnismäßigkeit
(1) Wenn in Fällen, in denen eine perfekte Absicherung nicht möglich ist, bestimmt wird, ob die Größe der Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel zur Größe der abgesicherten Risikopositionen in einem angemessenen Verhältnis steht, wird keine völlige Deckungsgleichheit verlangt und ist gemäß Absatz 2 in beschränktem Umfang eine überhöhte Rückstellungsbildung zulässig. Die betreffende Partei begründet auf Verlangen der zuständigen Behörde, warum völlige Deckungsgleichheit nicht möglich war.
(2) Wenn dies durch die Art der abgesicherten Vermögenswerte und Verbindlichkeiten und deren Verhältnis zum Wert der unter den Credit Default Swap fallenden Verpflichtungen des öffentlichen Emittenten gerechtfertigt ist, wird zur Absicherung eines bestimmten Risikopositionswerts ein höherer Wert an Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel gehalten. Dies ist allerdings nur zulässig, wenn nachgewiesen wird, dass ein höherer Wert an Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel erforderlich ist, um ein mit dem Referenzportfolio verbundenes relevantes Risikomaß abzudecken, wobei folgenden Faktoren Rechnung getragen wird:
a)
der Größe der nominalen Position,
b)
der Sensitivitätskennzahl, d. h. der Empfindlichkeit der Risikopositionen auf die unter den Credit Default Swap fallenden Verpflichtungen des öffentlichen Emittenten,
c)
ob die betreffende Absicherungsstrategie dynamisch oder statisch ist.
(3) Es ist Aufgabe des Positionsinhabers sicherzustellen, dass seine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel allzeit verhältnismäßig bleibt und die Duration dieser Position so eng wie angesichts der vorherrschenden Marktkonventionen und der Liquidität praktikabel an die Laufzeit der abgesicherten Risikopositionen oder den Zeitraum, für den die Person die Risikoposition halten will, angenähert wird. Werden die durch die Credit-Default-Swap-Position abgesicherten Risikopositionen aufgelöst oder getilgt, müssen sie entweder durch äquivalente Risikopositionen ersetzt werden oder muss die Credit-Default-Swap-Position verringert oder anderweitig veräußert werden.
(4) Wenn eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel zum Zeitpunkt ihrer Übernahme gedeckt war, wird sie nicht allein aufgrund einer Fluktuation beim Markwert der abgesicherten Risikopositionen oder beim Wert des Credit Default Swaps auf die öffentlichen Schuldtitel als ungedeckt betrachtet.
(5) In allen Fällen, in denen Parteien aufgrund ihrer Verpflichtungen als Mitglieder einer zentralen Gegenpartei, die Credit-Default-Swap-Transaktionen mit öffentlichen Schuldtiteln abrechnet, und durch Anwendung der Vorschriften dieser zentralen Gegenpartei eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel akzeptieren, wird diese Position als unfreiwillig und nicht von der Partei übernommen betrachtet und somit nicht als ungedeckt im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 angesehen.
Artikel 20
Methode zur Berechnung einer ungedeckten Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel
(1) Bei der Berechnung einer Position einer natürlichen oder juristischen Person in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel wird die Netto-Position ermittelt.
(2) Bei der Berechnung des Werts der zulässigen Risiken, die durch eine Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel abgesichert sind oder werden sollen, wird zwischen statischen und dynamischen Absicherungsstrategien unterschieden. Bei einer statischen Absicherung, wie direkten Risikopositionen in Bezug auf öffentliche Emittenten oder öffentliche Stellen dieser öffentlichen Emittenten, wird als Messgröße das „Jump-to-Default“-Maß des Verlustes für den Fall, dass die Stelle, auf die sich die Risikoposition des Positionsinhabers bezieht, ausfällt, verwendet. Der sich daraus ergebende Wert wird dann mit dem nominellen Nettowert der Credit-Default-Swap-Position verglichen.
(3) Bei der Berechnung des Werts marktwertbereinigter Risiken, die eine dynamische Absicherungsstrategie erfordern, ist den Berechnungen eher der risikobereinigte als der nominelle Wert zugrunde zu legen, wobei dem Umfang der möglichen Zu- oder Abnahme einer Risikoposition während ihrer Duration und den relativen Volatilitäten der abgesicherten Vermögenswerte und Verbindlichkeiten und der öffentlichen Schuldtitel, auf die sich der Swap bezieht, Rechnung zu tragen ist. Eine Betabereinigung ist vorzunehmen, wenn der Vermögenswert oder die Verbindlichkeit, der/die mit der Credit-Default-Swap-Position abgesichert wird, sich vom Referenzvermögenswert des Credit Default Swap unterscheidet.
(4) Indirekte Risikopositionen, wie sie sich u. a. aus Indizes, Fonds und Zweckgesellschaften oder aus Credit-Default-Swap-Positionen ergeben, werden in dem Maße berücksichtigt, in dem der Referenzwert, die Verbindlichkeit oder der Credit Default Swap in dem Index, Fonds oder sonstigen Mechanismus vertreten ist.
(5) Der Wert des in Frage kommenden abzusichernden Portfolios aus Vermögenswerten oder Verbindlichkeiten ist vom Wert der gehaltenen Netto-Credit-Default-Swap-Position abzuziehen. Ergibt sich dabei ein positiver Wert, wird die Position als ungedeckte Position in einem Credit Default Swap auf öffentliche Schuldtitel im Sinne von Artikel 4 Absatz 1 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 betrachtet.
KAPITEL VI
MELDESCHWELLEN FÜR NETTO-LEERVERKAUFSPOSITIONEN IN ÖFFENTLICHEN SCHULDTITELN GEMÄSS ARTIKEL 7 ABSATZ 3
Artikel 21
Meldeschwellen für Netto-Leerverkaufspositionen in Bezug auf ausgegebene öffentliche Schuldtitel
(1) Messgröße für die Schwelle, ab der Netto-Leerverkaufspositionen in ausgegebenen öffentlichen Schuldtiteln eines öffentlichen Emittenten an die jeweils zuständige Behörde zu melden sind, ist ein Prozentsatz des ausstehenden Gesamtbetrags der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel jedes öffentlichen Emittenten.
(2) Die Meldeschwelle ist ein monetärer Betrag. Festgelegt wird dieser monetäre Betrag, indem auf den ausstehenden öffentlichen Schuldtitel des öffentlichen Emittenten der prozentuale Schwellenwert angewandt und der daraus resultierende Betrag auf die nächste Million EUR aufgerundet wird.
(3) Der aus der prozentualen Schwelle resultierende monetäre Betrag wird vierteljährlich überprüft und aktualisiert, um Änderungen beim ausstehenden Gesamtbetrag der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel der einzelnen öffentlichen Emittenten Rechnung zu tragen.
(4) Der aus der prozentualen Schwelle resultierende monetäre Betrag und der ausstehende Gesamtbetrag der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel werden nach der Methode zur Berechnung von Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Schuldtiteln ermittelt.
(5) Die Ausgangsbeträge und ergänzenden Schwellenbeträge für öffentliche Emittenten werden anhand folgender Faktoren bestimmt:
a)
Die Schwellen werden so festgelegt, dass Netto-Leerverkaufspositionen in öffentlichen Emittenten bei minimalem Wert nicht gemeldet werden müssen;
b)
anhand des ausstehenden Gesamtbetrags der öffentlichen Schuldtitel eines öffentlichen Emittenten und der durchschnittlichen Größe der Positionen, die die Marktteilnehmer in Bezug auf die öffentlichen Schuldtitel dieses öffentlichen Emittenten halten;
c)
anhand der Liquidität des Markts für öffentliche Schuldtitel der einzelnen öffentlichen Emittenten, einschließlich der Liquidität des Futures-Markts für diese öffentlichen Schuldtitel, falls dies angemessen ist.
(6) Unter Berücksichtigung der in Absatz 5 genannten Faktoren kommt für jeden öffentlichen Emittenten als maßgebliche Ausgangsmeldeschwelle ein Prozentsatz von 0,1 % oder 0,5 % des ausstehenden Gesamtbetrags ausgegebener öffentlicher Schuldtitel in Frage. Welcher Prozentsatz auf die einzelnen Emittenten anzuwenden ist, wird anhand der in Absatz 5 beschriebenen Kriterien bestimmt, so dass jedem öffentlichen Emittenten eine der beiden prozentualen Schwellen zugeordnet wird, anhand deren die für die Meldung relevanten monetären Beträge errechnet werden.
(7) Bei Inkrafttreten dieser Verordnung gelten die folgenden beiden Ausgangsschwellen:
a)
eine Schwelle von 0,1 %, für den Fall, dass der ausstehende Gesamtbetrag der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel zwischen 0 und 500 Mrd. EUR beträgt;
b)
eine Schwelle von 0,5 % für den Fall, dass der ausstehende Gesamtbetrag der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel über 500 Mrd. EUR beträgt oder es für den betreffenden öffentlichen Schuldtitel einen liquiden Futures-Markt gibt.
(8) Die ergänzenden Schwellenbeträge werden auf 50 % der Ausgangsschwellen angesetzt und betragen:
a)
je 0,05 % über die Ausgangsmeldeschwelle von 0,1 % hinaus, beginnend bei 0,15 %;
b)
je 0,25 % über die Ausgangsmeldeschwelle von 0,5 % hinaus, beginnend bei 0,75 %.
(9) Der öffentliche Emittent wechselt in die für ihn passende Gruppe, wenn am Markt für seine öffentlichen Schuldtitel eine Veränderung eingetreten ist und diese Veränderung unter Anwendung der in Absatz 5 genannten Faktoren mindestens ein Kalenderjahr lang angehalten hat.
KAPITEL VII
PARAMETER UND METHODEN ZUR BERECHNUNG DER LIQUIDITÄTSSCHWELLE, BIS ZU DER BESCHRÄNKUNGEN FÜR LEERVERKÄUFE ÖFFENTLICHER SCHULDTITEL GEMÄSS ARTIKEL 13 ABSATZ 4 VORÜBERGEHEND AUFGEHOBEN WERDEN KÖNNEN
Artikel 22
Methoden für die Berechnung und Bestimmung der Liquiditätsschwelle für die vorübergehende Aufhebung von Beschränkungen für Leerverkäufe öffentlicher Schuldtitel
(1) Die von allen zuständigen Behörden für die Liquidität der ausgegebenen öffentlichen Schuldtitel zu verwendende Messgröße ist der Umsatz, definiert als der Gesamtnominalwert der gehandelten Schuldinstrumente in Relation zu einem Korb aus Referenzwerten mit unterschiedlichen Laufzeiten.
(2) Beschränkungen für ungedeckte Leerverkäufe öffentlicher Schuldtitel können vorübergehend aufgehoben werden, wenn der Umsatz eines Monats unter das 5. Perzentil des monatlichen Handelsvolumens der vorangegangenen zwölf Monate fällt.
(3) Für diese Berechnungen verwenden alle zuständigen Behörden die an einem oder mehreren Handelsplätzen, im OTC-Handel oder bei beiden ohne Weiteres vorliegenden repräsentativen Daten und teilen der ESMA danach mit, welche Daten sie verwendet haben.
(4) Bevor die zuständigen Behörden von ihrer Befugnis zur vorübergehenden Aufhebung von Beschränkungen für Leerverkäufe öffentlicher Schuldtitel Gebrauch machen, vergewissern sie sich, dass der signifikante Liquiditätsrückgang nicht auf saisonale Liquiditätseffekte zurückzuführen ist.
KAPITEL VIII
SIGNIFIKANTE WERTMINDERUNG BEI ANDEREN FINANZINSTRUMENTEN ALS LIQUIDEN AKTIEN GEMÄSS ARTIKEL 23
Artikel 23
Signifikante Wertminderung bei anderen Finanzinstrumenten als liquiden Aktien
(1) Bei anderen Aktien als liquiden Aktien ist eine im Vergleich zur Schlussnotierung des vorangegangenen Handelstages signifikante Wertminderung innerhalb eines einzigen Handelstages gleichbedeutend mit
a)
einem 10 %igen oder stärkeren Rückgang des Kurses der Aktie, wenn diese im wichtigsten nationalen Index vertreten und Basisfinanzinstrument eines Derivatekontrakts ist, der zum Handel an einem Handelsplatz zugelassen ist;
b)
einem 20 %igen oder stärkeren Rückgang des Kurses der Aktie, wenn der Aktienkurs 0,50 EUR oder mehr (oder Gegenwert in der lokalen Währung) beträgt;
c)
einem 40 %igen oder stärkeren Rückgang des Kurses der Aktie in allen anderen Fällen.
(2) Steigt die Rendite für den betreffenden öffentlichen Emittenten innerhalb eines einzigen Handelstages über die gesamte Renditekurve um 7 % oder mehr an, wird dies als eine für einen öffentlichen Schuldtitel signifikante Wertminderung angesehen.
(3) Steigt die Rendite einer Unternehmensanleihe innerhalb eines einzigen Handelstages um 10 % oder mehr an, wird dies als eine für eine Unternehmensanleihe signifikante Wertminderung angesehen.
(4) Fällt der Kurs eines Geldmarktinstruments innerhalb eines einzigen Handelstages um 1,5 % oder mehr, wird dies als eine für ein Geldmarktinstrument signifikante Wertminderung angesehen.
(5) Fällt der Kurs eines börsengehandelten Fonds innerhalb eines einzigen Handelstages um 10 % oder mehr, wird dies als eine für einen börsengehandelten Fonds, auch für einen OGAW signifikante Wertminderung angesehen. Um bei einem hebelfinanzierten börsengehandelten Fonds einen 10 %igen Rückgang des Kurses eines entsprechenden nicht hebelfinanzierten Fonds abzubilden, wird Ersterer um die betreffende Leverage-Quote bereinigt. Um bei einem börsengehandelten inversen Fonds einen 10 %igen Rückgang des Kurses eines entsprechenden nicht hebelfinanzierten börsengehandelten Direktfonds abzubilden, wird Ersterer um den Faktor -1 bereinigt.
(6) Bei einem Derivat, einschließlich eines Differenzkontrakts, das an einem Handelsplatz gehandelt wird und als einzigen Basiswert ein Finanzinstrument hat, für das im vorliegenden Artikel und in Artikel 23 Absatz 5 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 eine signifikante Wertminderung definiert ist, wird von einer signifikanten Wertminderung ausgegangen, wenn das Basisfinanzinstrument eine signifikante Wertminderung erfährt.
KAPITEL IX
UNGÜNSTIGE EREIGNISSE ODER ENTWICKLUNGEN GEMÄSS ARTIKEL 30
Artikel 24
Kriterien und Faktoren, die bei der Entscheidung, ob ungünstige Ereignisse oder Entwicklungen und Bedrohungen vorliegen, zu berücksichtigen sind
(1) Für die Zwecke der Artikel 18 bis 21 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012 umfassen ungünstige Ereignisse oder Entwicklungen gemäß Artikel 30 der Verordnung (EU) Nr. 236/2012, die die Finanzstabilität oder das Marktvertrauen in dem betreffenden Mitgliedstaat oder in einem oder mehreren anderen Mitgliedstaaten ernsthaft bedrohen können, sämtliche Handlungen, Ergebnisse, Tatsachen oder Ereignisse, von denen vernünftigerweise anzunehmen ist oder angenommen werden könnte, dass sie Folgendes bewirken:
a)
schwere finanzielle, monetäre oder budgetäre Probleme, die bei einem Mitgliedstaat oder einer Bank bzw. einem anderen Finanzinstitut, das als wichtig für das globale Finanzsystem angesehen wird, wie in der Union tätige Versicherungsgesellschaften, Marktinfrastruktur-Anbieter und Vermögensverwaltungsgesellschaften, zu Instabilität führen können, wenn dies die ordnungsgemäße Funktionsweise und Integrität von Finanzmärkten oder die Stabilität des Finanzsystems in der Union bedrohen kann;
b)
eine Rating-Maßnahme oder den Ausfall eines Mitgliedstaats oder einer Bank oder eines anderen Finanzinstituts, das als wichtig für das globale Finanzsystem angesehen wird, wie in der Union tätige Versicherungsgesellschaften, Marktinfrastruktur-Anbieter und Vermögensverwaltungsgesellschaften, die/der schwere Zweifel an deren Solvenz aufkommen lässt oder nach vernünftigem Ermessen aufkommen lassen dürfte;
c)
erheblichen Verkaufsdruck oder ungewöhnliche Volatilität, die bei Finanzinstrumenten, die sich auf Banken oder andere Finanzinstitute, die als wichtig für das globale Finanzsystem angesehen werden, wie in der Union tätige Versicherungsgesellschaften, Marktinfrastruktur-Anbieter und Vermögensverwaltungsgesellschaften, und gegebenenfalls auf öffentliche Emittenten beziehen, eine erhebliche Abwärtsspirale in Gang setzen;
d)
einen bedeutsamen Schaden an den physischen Strukturen von wichtigen Finanzemittenten, Marktinfrastrukturen, Clearing- und Abwicklungssystemen und Aufsichtsbehörden, der sich insbesondere in Fällen, in denen er auf eine Naturkatastrophe oder einen terroristischen Angriff zurückzuführen ist, nachteilig auf die Märkte auswirken kann;
e)
eine bedeutsame Störung bei einem Zahlungssystem oder Abwicklungsprozess - insbesondere wenn diese das Interbankengeschäft betrifft -, die innerhalb der EU-Zahlungssysteme zu erheblichen Zahlungs- oder Abwicklungsfehlern oder -verzögerungen führt oder führen kann, speziell wenn diese in einer Bank oder einem anderen Finanzinstitut, die als wichtig für das globale Finanzsystem angesehen werden, wie in der Union tätige Versicherungsgesellschaften, Marktinfrastruktur-Anbieter und Vermögensverwaltungsgesellschaften, oder in einem Mitgliedstaat zur Ausbreitung einer finanziellen oder wirtschaftlichen Krise führen können.
(2) Für die Zwecke des Artikels 27 trägt die ESMA bei Erwägung der in Absatz 1 genannten Kriterien der Möglichkeit eines Übergreifens auf andere Systeme oder Emittenten oder einer Ansteckung sowie der Frage, ob sich in dem betreffenden Fall womöglich eine Prophezeiung selbst erfüllt, Rechnung.
(3) Für die Zwecke des Artikels 28 Absatz 2 Buchstabe a ist eine Bedrohung der ordnungsgemäßen Funktionsweise und Integrität der Finanzmärkte oder der Stabilität des gesamten oder eines Teils des Finanzsystems in der Union gleichbedeutend mit:
a)
einer drohenden schweren finanziellen, monetären oder budgetären Instabilität eines Mitgliedstaat oder des Finanzsystems eines Mitgliedstaats, wenn dies die ordnungsgemäße Funktionsweise und Integrität der Finanzmärkte oder die Stabilität des gesamten oder eines Teils des Finanzsystems in der Union ernsthaft bedrohen kann;
b)
der Möglichkeit des Ausfalls eines Mitgliedstaats oder supranationalen Emittenten;
c)
einem schweren Schaden an den physischen Strukturen von wichtigen Finanzemittenten, Marktinfrastrukturen, Clearing- und Abwicklungssystemen und Aufsichtsbehörden, der insbesondere in Fällen, in denen er auf eine Naturkatastrophe oder einen terroristischen Angriff zurückzuführen ist, grenzübergreifende Märkte schwer beeinträchtigen kann, wenn dies die ordnungsgemäße Funktionsweise und Integrität der Finanzmärkte oder die Stabilität des gesamten oder eines Teils des Finanzsystems in der Union ernsthaft bedrohen kann;
d)
einer schweren Störung bei einem Zahlungssystem oder Abwicklungsprozess - insbesondere wenn diese das Interbankengeschäft betrifft -, die innerhalb der grenzübergreifenden Zahlungssysteme in der Union zu erheblichen Zahlungs- oder Abwicklungsfehlern oder -verzögerungen führt oder führen kann, speziell wenn diese im gesamten oder in einem Teil des Finanzsystems der Union zur Ausbreitung einer finanziellen oder wirtschaftlichen Krise führen kann.
Artikel 25
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab dem 1. November 2012.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 5. Juli 2012.