ДИРЕКТИВА 2010/65/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2002/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки на Общността (4) изисква от държавите-членки да приемат някои стандартизирани формуляри („формуляри FAL“) с оглед улесняване на трафика, определени в Конвенцията на Международната морска организация (ИМО) за улесняване на международното морско корабоплаване („Конвенция FAL“), приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения.
(2)
За улесняването на морския транспорт и намаляването на административната тежест за корабните дружества е необходимо възможно най-голямо опростяване и хармонизация на формалностите за даване на сведения, предвидени в правни актове на Съюза и на държавите-членки. Въпреки това настоящата директива не следва да засяга естеството и съдържанието на изискваната информация, нито да въвежда допълнителни изисквания за даване на сведения по отношение на кораби, които нямат такова задължение съгласно действащото законодателство в държавите-членки. Настоящата директива следва да е насочена единствено към въпроса как да се опростят и хармонизират процедурите за даване на информация и какъв би бил най-ефективният начин за събиране на информацията.
(3)
Предоставянето на сведения, изисквани при пристигането във и/или напускането на пристанищата съгласно Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация (6), Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (7), Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (8) и ако е уместно, съгласно Международния кодекс за опасни товари по море, приет през 1965 г., заедно с приетите и влезли в сила изменения към него, обхваща информацията, изисквана по формулярите FAL. Ето защо формулярите FAL следва да се приемат за целите на предоставянето на тази информация, когато тя е в съответствие с изискванията на посочените по-горе правни актове.
(4)
Предвид световното измерение на морския транспорт, за да може да бъде постигнато опростяване, в правните актове на Съюза трябва да се отчитат изискванията на ИМО.
(5)
Държавите-членки следва да задълбочат сътрудничеството между компетентните органи, като например между митническите органи, граничните контролни органи, органите на общественото здравеопазване и органите по транспорта, за да продължат да опростяват и хармонизират формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза и да използват по най-ефективен начин електронното предаване на данни и системите за обмен на информация с оглед едновременното премахване на бариерите пред морския транспорт и постигането на европейско пространство за морски транспорт без бариери, доколкото е възможно.
(6)
За да се направи оценка на ефикасността и необходимостта от политически мерки, целящи улесняване на морския трафик в рамките на Съюза, следва да съществува достъп до подробни статистически данни, като се отчита необходимостта да не се създават ненужни допълнителни изисквания за събирането на статистически данни от държавите-членки, а изцяло да се използва Евростат. За целите на настоящата директива би било важно да се съберат необходимите данни, отнасящи се до трафика на кораби в рамките на Съюза и/или кораби, акостиращи в пристанища на трети държави или в свободни зони.
(7)
За дружествата за морски транспорт следва да е по-лесно да извличат ползи от статуса на „разрешена редовна корабна линия“ в съответствие с целта на Съобщението на Комисията от 21 януари 2009 г., озаглавено „Съобщение и план за действие с оглед установяване на европейско пространство за морски транспорт без бариери“.
(8)
В най-кратък срок и не по-късно от 1 юни 2015 г. следва да навлязат в широка употреба електронните средства за предаване на данни за всички формалности за даване на сведения, като, когато е възможно, за основа се използват разработените от Конвенцията FAL международни стандарти. За по-целенасочено и по-ускорено предаване на информацията, която може да бъде твърде голяма по обем, при изпълнение на формалностите за даване на сведения следва, когато е възможно, да се използва електронен формат. В рамките на Съюза предоставянето на информация във FAL формуляри на хартиен носител следва да бъде изключение и следва да се приема само за ограничен период от време. Държавите-членки се насърчават да използват административни средства, включително икономически стимули, с цел поощряване на използването на електронни формати. По посочените по-горе причини обменът на информация между компетентните органи на държавите-членки следва да се осъществява по електронен път. С цел улесняване на това развитие електронните системи трябва да постигнат по-висока степен на оперативна съвместимост, доколкото това е възможно - в рамките на едни и същи срокове, за да се гарантира нормалното функциониране на европейското пространство за морски транспорт без бариери.
(9)
Лицата, участващи в търговията и транспорта, следва да могат да изпълнят формалностите за даване на сведения, като подават стандартизирани сведения и документи посредством едно електронно гише. Отделните данни следва да бъдат подавани само веднъж.
(10)
Системите SafeSeaNet, създадени на национално равнище и на равнището на Съюза, следва да улесняват приемането, обмена и разпространението на данните между информационните системи на държавите-членки по отношение на морските дейности. За да бъде улеснен морският транспорт и да бъде намалена свързаната с него административна тежест, системата SafeSeaNet следва да бъде оперативно съвместима с другите системи на Съюза за даване на сведения. Системата SafeSeaNet следва да се използва за допълнителен обмен на информация за улесняване на морския транспорт. Формалностите за даване на сведения по отношение на данни, предназначени само за национална употреба, не следва да се въвеждат в системата SafeSeaNet.
(11)
При приемането на нови мерки на Съюза следва да се гарантира, че държавите-членки могат да поддържат електронното предаване на данни и от тях няма да се изисква да използват хартиен носител.
(12)
Електронното предаване на данни може да бъде оползотворено в пълна степен единствено ако съществува гладко и ефективно взаимодействие между SafeSeaNet, електронните митници и електронните системи за въвеждане и търсене на информация. За тази цел и за да бъде ограничена административната тежест, на първо място следва да бъдат използвани приложимите стандарти.
(13)
Формулярите FAL се актуализират редовно. Следователно в настоящата директива следва да се има предвид формулярът, който е актуален към момента. Всяка информация, изисквана съгласно законодателството на държавите-членки, която надхвърля изискванията на Конвенцията FAL, следва да бъде предавана във формат, изготвен въз основа на стандартите на Конвенцията FAL.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9), Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (10), Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (11), нито националното законодателство в областта на граничния контрол на тези държави-членки, които не прилагат достиженията на правото от Шенген за граничния контрол, нито Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (12).
(15)
В интерес на стандартизирането на електронното предаване на данни и с оглед улесняването на морския транспорт държавите-членки следва да разширят използването на електронни средства за предаване на данни в съответствие с подходящ график и в сътрудничество с Комисията, като освен това следва да обсъдят възможността за хармонизиране на използването на електронните средства за предаване на данни. За тази цел следва да се обърне специално внимание на дейността на Ръководната група на високо равнище за системата SafeSeaNet по отношение на пътната карта SafeSeaNet, когато бъде приета, както и на конкретните изисквания за финансиране и съответното разпределение на финансовите средства на Съюза за разработване на електронно предаване на данни.
(16)
Корабите, които плават между пристанища, разположени на митническа територия на Съюза, следва да бъдат освободени от задължението да подават сведенията, посочени във формулярите FAL, когато не пристигат, не извършват междинен престой или не се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и информацията, която държавите-членки могат да изискат с оглед защитата на вътрешния ред и сигурност и прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда и в санитарната област.
(17)
Освобождаване от административни формалности следва да бъде разрешено и с оглед на товара на кораба, а не само с оглед на неговото място на пристигане и/или заминаване. Това е необходимо, за да се намалят до минимум допълнителните формалности за кораби, извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или в свободна зона. Комисията следва да разгледа този въпрос в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива.
(18)
Следва да се въведе нов временен формуляр, за да се хармонизират данните, които преди се изискваха с декларацията за сигурност, предвидена в Регламент (ЕО) № 725/2004.
(19)
Националните езикови изисквания често представляват пречка пред развитието на крайбрежната корабоплавателна мрежа. Държавите-членки следва да полагат всички усилия за улесняване на писмената и устната комуникация в морския трафик между държавите-членки в съответствие с международната практика с оглед намирането на общи средства за комуникация.
(20)
На Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на приложенията към настоящата директива. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на своята подготвителна работа, включително на равнище експерти.
(21)
Възможно е в различните правни актове на Съюза, с които се изискват например формалности за предварително уведомление при влизането в пристанище, като Директива 2009/16/ЕО, да се предвиждат различни срокове за изпълнението на тези формалности. Комисията следва да разгледа възможността за намаляване и хармонизиране на тези срокове, като се възползва от непрекъснатия напредък в областта на електронната обработка на данните, в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива, който по целесъобразност следва да съдържа законодателно предложение.
(22)
В рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива Комисията следва да прецени до каква степен целта на настоящата директива, а именно опростяването на административните формалности за корабите, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки, следва да бъде разширена и по отношение на крайбрежните области в близост до тези пристанища, по-специално речния транспорт, с оглед по-бързото и безпрепятствено движение на морския трафик във вътрешността и трайно решение на проблема със задръстванията в района на морските пристанища и около тях.
(23)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно улесняването на морския транспорт чрез хармонизиране в рамките на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(24)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз, когато транспонирането на директива е безпредметно от географска гледна точка, това транспониране не е задължително. Поради това изискванията, предвидени в настоящата директива, не се отнасят до държавите-членки, които нямат пристанища, в които обичайно акостират корабите, попадащи в приложното поле на настоящата директива.
(25)
Мерките, предвидени от настоящата директива, допринасят за постигане на целите на Лисабонската програма.
(26)
Достъпът до SafeSeaNet и до други електронни системи следва да се регулира с цел защита на търговската и поверителната информация и да се осъществява, без да се засяга приложимото право относно защитата на търговските данни и по отношение на личните данни - Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (13) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (14). Държавите-членки, институциите и органите на Съюза следва да отделят особено внимание на необходимостта от защита на търговската и поверителната информация чрез подходящи системи за контрол върху достъпа.
(27)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (15) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране в националното законодателство, и да ги направят достъпни за обществеността.
(28)
От съображения за яснота Директива 2002/6/ЕО следва да бъде заменена с настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящата директива има за цел да опрости и хармонизира административните процедури, прилагани в морския транспорт, посредством стандартизиране на електронното предаване на данни и рационализиране на формалностите за даване на сведения.
2. Настоящата директива се прилага за формалностите за даване на сведения, приложими в морския транспорт по отношение на кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки.
3. Настоящата директива не се прилага за кораби, освободени от формалностите за даване на сведения.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„формалности за даване на сведения“ означава сведенията, посочени в приложението, които трябва да се предоставят за административни и процедурни цели съгласно приложимото в дадена държава-членка законодателство, когато кораб пристига в пристанище на тази държава-членка или го напуска;
б)
„Конвенция FAL“ означава Конвенцията на ИМО за улесняване на международното морско корабоплаване, приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения;
в)
„формуляри FAL“ означава стандартизираните формуляри, предвидени в Конвенцията FAL;
г)
„кораб“ означава всеки плавателен морски съд или морско превозно средство;
д)
„SafeSeaNet“ означава системата на Съюза за обмен на морска информация по смисъла на Директива 2002/59/ЕО;
е)
„електронно предаване на данни“ означава процес на предаване на информация, която е цифрово кодирана посредством подлежащ на преразглеждане структуриран формат, който може да се използва пряко за съхраняване и компютърна обработка.
Член 3
Хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения
1. Всяка държава-членка предприема мерки, за да гарантира, че формалностите за даване на сведения се прилагат по хармонизиран и координиран начин в рамките на тази държава-членка.
2. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, разработва механизми за хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза.
Член 4
Уведомление преди пристигане в пристанищата
В съответствие със специалните разпоредби относно уведомлението, предвидени в приложимите правни актове на Съюза или в международни правни инструменти, приложими в областта на морския транспорт, които обвързват държавите-членки, включително разпоредби относно проверката на лица и стоки, държавите-членки гарантират, че капитанът или всяко друго надлежно упълномощено от оператора на кораба лице преди пристигането в пристанище, намиращо се в държава-членка, съобщава сведенията, които се изискват в съответствие с формалностите за даване на сведения, на компетентния орган, посочен от същата държава-членка:
а)
най-малко 24 часа предварително, или
б)
най-късно към момента на напускане на предходното пристанище, ако продължителността на пътуването е по-малка от 24 часа; или
в)
ако пристанището, където ще има престой, не е известно или ако се е променило по време на пътуването - в момента, в който тази информация е налице.
Член 5
Електронно предаване на данни
1. Държавите-членки приемат изпълнението на формалностите за даване на сведения в електронен формат и тяхното предаване на едно гише възможно най-скоро и във всеки случай не по-късно от 1 юни 2015 г.
Това „едно гише“, свързващо SafeSeaNet, електронните митници и други електронни системи, е звеното, в което в съответствие с настоящата директива се подават еднократно всички сведения и от което се предоставят на различни компетентни органи и на държавите-членки.
2. Без да се засяга съответният формат, определен в Конвенцията FAL, посоченият в параграф 1 формат съответства на член 6.
3. Когато формалностите за даване на сведения се изискват от правни актове на Съюза и до степента, необходима за доброто функциониране на системата „едно гише“, установена съгласно параграф 1, електронните средства по параграф 1 трябва да бъдат оперативно съвместими, достъпни и съвместими със системата SafeSeaNet, установена съгласно Директива 2002/59/ЕО, както и, когато е приложимо, с информационните системи, предвидени в Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (16).
4. Без да се засягат специалните разпоредби относно митническия и граничния контрол, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 и в Регламент (ЕО) № 562/2006, държавите-членки се консултират с икономическите оператори и информират Комисията за напредъка, постигнат посредством предвидените в Решение № 70/2008/ЕО методи.
Член 6
Обмен на данни
1. Държавите-членки гарантират, че сведенията, получени в съответствие с формалностите за даване на сведения, предвидени в правен акт на Съюза, са въведени в националните им системи SafeSeaNet, и предоставят съответните части от тези сведения на други държави-членки чрез системата SafeSeaNet. Освен ако в някоя държава-членка не е предвидено друго, това не се отнася до информацията, получена съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕИО) № 2454/93, Регламент (ЕО) № 562/2006 и Регламент (ЕО) № 450/2008.
2. Държавите-членки гарантират, че при поискване получените в съответствие с параграф 1 сведения се предоставят на съответните национални органи.
3. Основният цифров формат на съобщенията, който трябва да бъде използван в рамките на националните системи SafeSeaNet в съответствие с параграф 1, се определя в съответствие с член 22а от Директива 2002/59/ЕО.
4. Държавите-членки могат да предоставят съответния достъп до сведенията по параграф 1 или в рамките на обслужването на едно гише чрез система за електронен обмен на данни, или чрез националните системи SafeSeaNet.
Член 7
Сведения във формулярите FAL
Държавите-членки приемат формулярите FAL за изпълнение на формалностите за даване на сведения. Държавите-членки могат да приемат предоставянето на хартиен носител на сведенията, изисквани съгласно правен акт на Съюза, само до 1 юни 2015 г.
Член 8
Поверителност
1. Съгласно приложимите правни актове на Съюза или в съответствие с националното законодателство държавите членки предприемат необходимите мерки за гарантиране поверителността на търговската и друга поверителна информация, която се обменя в съответствие с настоящата директива.
2. Държавите-членки обръщат специално внимание на защитата на търговските данни, събирани съгласно настоящата директива. По отношение на личните данни, държавите-членки гарантират спазването на Директива 95/46/ЕО. Институциите и органите на Съюза гарантират спазването на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 9
Освобождавания
Държавите-членки гарантират, че корабите, които попадат в приложното поле на Директива 2002/59/ЕО и които плават между пристанища, разположени на митническата територия на Съюза, без да пристигат, да извършват междинен престой или да се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, са освободени от подаването на сведения по формулярите FAL, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и възможността държавите-членки да изискат сведенията по формулярите FAL, посочени в част Б, точки 1-6 от приложението към настоящата директива, които са необходими за защитата на вътрешния ред и сигурност и за прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда или в санитарната област.
Член 10
Процедура за изменение
1. В съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз Комисията може да приеме делегирани актове по отношение на приложението към настоящата директива, така че да гарантира, че се вземат под внимание всички съответни промени във формулярите FAL, въведени от ИМО. Тези изменения не могат да водят до разширяване на приложното поле на настоящата директива.
2. По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия член, се прилагат процедурите, установени в членове 11, 12 и 13.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 18 ноември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Когато към момента на изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, нито Европейският парламент, нито Съветът е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Когато Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват до 19 май 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 19 май 2012 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Доклад
До 19 ноември 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно действието на настоящата директива, включително относно:
а)
възможността за разширяване на обхвата на въведеното от настоящата директива опростяване, така че то да включва транспорта по вътрешни водни пътища;
б)
съвместимостта на речните информационни услуги с процеса на електронното предаване на данни, посочен в настоящата директива;
в)
напредъка, постигнат съгласно член 3, по отношение на хармонизирането и координацията на формалностите за даване на сведения;
г)
възможността за избягване или опростяване на формалностите за даване на сведения по отношение на кораби, които са извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или свободна зона;
д)
наличните данни, отнасящи се до трафика/движението на кораби в рамките на Съюза и/или междинния престой на кораби в пристанища на трети държави или в свободни зони.
Ако е целесъобразно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 16
Отмяна на Директива 2002/6/ЕО
Директива 2002/6/ЕО се отменя, считано от 19 май 2012 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
RICHTLINIE 2010/65/EU DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 20. Oktober 2010
über Meldeformalitäten für Schiffe beim Einlaufen in und/oder Auslaufen aus Häfen der Mitgliedstaaten und zur Aufhebung der Richtlinie 2002/6/EG
(Text von Bedeutung für den EWR)
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 100 Absatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
nach Stellungnahme des Ausschusses der Regionen (2),
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (3),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß der Richtlinie 2002/6/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 18. Februar 2002 über Meldeformalitäten für Schiffe beim Einlaufen in und/oder Auslaufen aus Häfen der Mitgliedstaaten der Gemeinschaft (4) erkennen die Mitgliedstaaten zur Erleichterung des Verkehrs bestimmte standardisierte Formulare (nachstehend „FAL-Formulare“ genannt) an, die in dem am 9. April 1965 angenommenen Übereinkommen der Internationalen Seeschifffahrtsorganisation (IMO) zur Erleichterung des internationalen Seeverkehrs in seiner jeweils geltenden Fassung (nachstehend „FAL-Übereinkommen“ genannt) vorgesehen sind.
(2)
Zur Erleichterung des Seeverkehrs und zur Verringerung des Verwaltungsaufwands für Seeschifffahrtsunternehmen müssen die von Rechtsakten der Union und von den Mitgliedstaaten vorgesehenen Meldeformalitäten so weit wie möglich vereinfacht und harmonisiert werden. Die vorliegende Richtlinie sollte jedoch Art und Inhalt der geforderten Angaben nicht berühren und Schiffen, die nicht bereits nach den Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten Meldepflichten unterliegen, keine zusätzlichen Meldeformalitäten auferlegen. In dieser Richtlinie sollte einzig die Frage behandelt werden, wie die Informationsverfahren vereinfacht und harmonisiert werden können und wie die Informationen effizienter zusammengetragen werden können.
(3)
In der Richtlinie 2000/59/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 27. November 2000 über Hafenauffangeinrichtungen für Schiffsabfälle und Ladungsrückstände (5), der Richtlinie 2002/59/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 27. Juni 2002 über die Einrichtung eines gemeinschaftlichen Überwachungs- und Informationssystems für den Schiffsverkehr (6), der Verordnung (EG) Nr. 725/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 31. März 2004 zur Erhöhung der Gefahrenabwehr auf Schiffen und in Hafenanlagen (7), der Richtlinie 2009/16/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 23. April 2009 über die Hafenstaatkontrolle (8), und gegebenenfalls in dem 1965 verabschiedeten Internationalen Code für die Beförderung gefährlicher Güter mit Seeschiffen in seiner jeweils geltenden Fassung ist vorgeschrieben, welche Angaben ein Schiff beim Einlaufen in und/oder Auslaufen aus einem Hafen zu übermitteln hat; damit werden alle Angaben abgedeckt, die auf den FAL-Formularen zu machen sind. Wenn daher die Angaben denjenigen entsprechen, die gemäß den vorgenannten Rechtsakten gefordert sind, sollten die FAL-Formulare für die Meldung akzeptiert werden.
(4)
Angesichts der globalen Dimension der Schifffahrt ist in den Rechtsakten der Union den Auflagen der IMO Rechnung zu tragen, wenn Vereinfachung erreicht werden soll.
(5)
Die Mitgliedstaaten sollten die Zusammenarbeit zwischen den zuständigen Behörden wie zum Beispiel ihren Zoll-, Grenzkontroll-, Gesundheits- und Verkehrsbehörden vertiefen, um die Vereinfachung und die Harmonisierung der Meldeformalitäten innerhalb der Union weiter fortzuführen und die Systeme für den elektronischen Daten- und Informationsaustausch optimal zu nutzen, mit dem Ziel, Hemmnisse im Seeverkehr nach Möglichkeit gleichzeitig abzubauen und einen europäischen Seeverkehrsraum ohne Grenzen zu errichten.
(6)
Es sollten umfassende Statistiken über den Seeverkehr verfügbar sein, damit die Effizienz und die Notwendigkeit politischer Maßnahmen zur Erleichterung des Seeverkehrs in der Union geprüft werden können, wobei zu berücksichtigen ist, dass keine unnötigen zusätzlichen Anforderungen in Bezug auf die Erhebung von Statistiken durch die Mitgliedstaaten geschaffen werden dürfen und die Möglichkeiten von Eurostat voll genutzt werden müssen. Für die Zwecke dieser Richtlinie wäre es wichtig, relevante Daten über den Schiffsverkehr in der Union und/oder über Schiffe, die Häfen in einem Drittland oder in Freizonen anlaufen, zu erheben.
(7)
Seeverkehrsunternehmen sollten auf eine einfachere Art und Weise den Status eines „zugelassenen Linienverkehrs“ erhalten können, entsprechend der Zielsetzung der Mitteilung der Kommission vom 21. Januar 2009 mit dem Titel „Mitteilung und Aktionsplan zur Errichtung eines europäischen Seeverkehrsraums ohne Grenzen“.
(8)
Die Datenübertragung auf elektronischem Weg sollte für alle Meldeformalitäten so schnell wie möglich und spätestens zum 1. Juni 2015 breite Verwendung finden; dabei sollte, soweit durchführbar, auf den im Rahmen des FAL-Übereinkommens entwickelten internationalen Standards aufgebaut werden. Im Hinblick auf eine leichtere und schnellere Übermittlung von möglicherweise sehr umfangreichen Informationsmengen sollte zur Erfüllung der Meldeformalitäten auf elektronische Formate zurückgegriffen werden, wo immer dies durchführbar ist. Innerhalb der Union sollte die Bereitstellung von Informationen durch FAL-Formulare in Papierform die Ausnahme bilden und nur für einen begrenzten Zeitraum akzeptiert werden. Die Mitgliedstaaten werden ermutigt, mit Verwaltungsmitteln - auch mit wirtschaftlichen Anreizen - die Verwendung elektronischer Formate zu fördern. Aus den oben genannten Gründen sollte der Austausch von Informationen unter den zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten in elektronischer Form erfolgen. Damit eine entsprechende Entwicklung vorangetrieben werden kann, müssen die elektronischen Systeme in stärkerem Maße als bisher und so weit wie möglich innerhalb derselben Fristen kompatibel sein, damit ein reibungsloses Funktionieren des europäischen Seeverkehrsraums ohne Hindernisse gewährleistet werden kann.
(9)
Beteiligte der Handels- und Transportketten sollten die Möglichkeit haben, über ein elektronisches einziges Fenster („Single window“) standardisierte Angaben zu machen und Dokumente zu übermitteln, um damit den Meldevorschriften nachzukommen. Einzelne Datenelemente sollten nur einmal übermittelt werden.
(10)
Die auf nationaler Ebene und auf Unionsebene eingerichteten SafeSeaNet-Systeme sollten Empfang, Austausch und Verbreitung von Informationen zwischen den seeverkehrsrelevanten Informationssystemen der Mitgliedstaaten erleichtern. Im Hinblick auf die Erleichterung des Seeverkehrs und die Verringerung des Verwaltungsaufwands für den Seeverkehr sollte das SafeSeaNet-System mit anderen Meldesystemen der Union kompatibel sein. Das SafeSeaNet-System sollte für einen zusätzlichen Informationsaustausch zur Erleichterung des Seeverkehrs genutzt werden. Meldeformalitäten in Bezug auf Informationen, die ausschließlich für innerstaatliche Zwecke erhoben werden, sollten nicht in das SafeSeaNet-System aufgenommen werden müssen.
(11)
Werden neue Maßnahmen der Union erlassen, so sollte sichergestellt sein, dass die Mitgliedstaaten die Daten weiterhin auf elektronischem Weg übermitteln können und nicht auf die Papierform zurückgreifen müssen.
(12)
Alle Vorteile der Übermittlung von Daten auf elektronischem Wege ergeben sich nur dann, wenn es zwischen dem SafeSeaNet, der elektronischen Zollabfertigung und den elektronischen Systemen, mit denen Daten eingetragen oder abgerufen werden, eine reibungslose und effiziente Kommunikation gibt. Dabei sollten in erster Linie die derzeit geltenden Standards benutzt werden, um einen übermäßigen Verwaltungsaufwand zu vermeiden.
(13)
Die FAL-Formulare werden regelmäßig aktualisiert. Die vorliegende Richtlinie sollte sich daher auf die jeweils geltende Fassung dieser Formulare beziehen. Alle nach den Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten erforderlichen Informationen, die über die Anforderungen des FAL-Übereinkommens hinausgehen, sollten in einem Format mitgeteilt werden, das auf der Grundlage der Normen des FAL-Übereinkommens auszuarbeiten ist.
(14)
Die vorliegende Richtlinie sollte die Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates vom 12. Oktober 1992 zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften (9), die Verordnung (EWG) Nr. 2454/93 der Kommission vom 2. Juli 1993 mit Durchführungsvorschriften zu der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaften (10), die Verordnung (EG) Nr. 562/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 15. März 2006 über einen Gemeinschaftskodex für das Überschreiten der Grenzen durch Personen (Schengener Grenzkodex) (11), oder einzelstaatliche Rechtsvorschriften im Bereich des Grenzschutzes für die Mitgliedstaaten, die den Schengener Besitzstand in Bezug auf die Grenzkontrollen nicht anwenden, und die Verordnung (EG) Nr. 450/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 23. April 2008 zur Festlegung des Zollkodex der Gemeinschaft (Modernisierter Zollkodex) (12) unberührt lassen.
(15)
Im Hinblick auf eine allgemeine Nutzung elektronischer Systeme für die Datenübermittlung und zur Erleichterung des Seeverkehrs sollten die Mitgliedstaaten die Nutzung elektronischer Mittel zur Datenübermittlung entsprechend einem geeigneten Zeitplan ausweiten; ferner sollten sie in Zusammenarbeit mit der Kommission erörtern, wie die Nutzung elektronischer Mittel zur Datenübermittlung harmonisiert werden kann. Hierzu sollte die Arbeit der hochrangigen Lenkungsgruppe für das SafeSeaNet-System in Bezug auf den Fahrplan für das SafeSeaNet in die Überlegungen einbezogen werden, sobald dieser angenommen ist; außerdem sollte dem konkreten Finanzbedarf und der entsprechenden Aufteilung der Finanzmittel der Union für die Weiterentwicklung der elektronischen Datenübermittlung Rechnung getragen werden.
(16)
Schiffe, die zwischen Häfen im Zollgebiet der Union verkehren, sollten von der Vorlage der in den FAL-Formularen genannten Informationen ausgenommen werden, sofern der Herkunfts- und Bestimmungshafen der Schiffe bzw. etwaige Zwischenhäfen nicht außerhalb dieses Gebiets oder in einer Freizone des Kontrolltyps I im Sinne des Zollrechts liegen, unbeschadet der anwendbaren Rechtsakte der Union und der Informationen, die die Mitgliedstaaten zum Schutz der inneren Ordnung und Sicherheit sowie zur Stärkung der Rechtsvorschriften in den Bereichen Zoll, Steuern, Einwanderung, Umwelt und Gesundheit anfordern können.
(17)
Eine Ausnahme von Verwaltungsformalitäten sollte auch auf der Grundlage der Ladung des Schiffes und nicht ausschließlich aufgrund des Herkunfts- und/oder Bestimmungshafens des Schiffes zulässig sein. Dies ist notwendig, um zu gewährleisten, dass zusätzliche Formalitäten für Schiffe, die in einen Hafen eines Drittlandes oder in eine Freizone eingelaufen sind, auf ein Mindestmaß reduziert werden. Im Rahmen des Berichts an das Europäische Parlament und den Rat über das Funktionieren dieser Richtlinie sollte die Kommission diese Frage prüfen.
(18)
Zur Vereinheitlichung der Angaben, die für die vorherige Sicherheitserklärung, wie sie in der Verordnung (EG) Nr. 725/2004 vorgesehen ist, erforderlich sind, sollte ein neues vorläufiges Formular eingeführt werden.
(19)
Einzelstaatliche sprachliche Anforderungen stellen oft ein Hindernis für die Entwicklung eines Netzes für die Küstenschifffahrt dar. Die Mitgliedstaaten sollten in Einklang mit den internationalen Gepflogenheiten alle erdenklichen Anstrengungen unternehmen, um die schriftliche und mündliche Kommunikation im Seeverkehr zwischen den Mitgliedstaaten zu erleichtern, mit dem Ziel, gemeinsame Wege der Kommunikation zu finden.
(20)
Der Kommission sollte die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union delegierte Rechtsakte in Bezug auf den Anhang dieser Richtlinie zu erlassen. Es ist von besonderer Wichtigkeit, dass die Kommission bei ihren vorbereitenden Arbeiten angemessene Konsultationen - auch auf Expertenebene - durchführt.
(21)
In den verschiedenen Rechtsakten der Union, in denen beispielsweise Voranmelde-Formalitäten beim Einlaufen in den Hafen vorgesehen sind, wie etwa in der Richtlinie 2009/16/EG, können unterschiedliche Fristen für die Erfüllung dieser Voranmeldeformalitäten vorgesehen sein. Die Kommission sollte im Rahmen des Berichts an das Europäische Parlament und den Rat über das Funktionieren dieser Richtlinie, der gegebenenfalls einen Vorschlag für einen Gesetzgebungsakt enthält, die Frage prüfen, ob diese Fristen verkürzt und harmonisiert werden können; dabei sollte sie sich die laufenden Fortschritte in der elektronischen Datenverarbeitung zunutze machen.
(22)
Die Kommission prüft im Rahmen des Berichts an das Europäische Parlament und den Rat über das Funktionieren dieser Richtlinie, inwieweit der Zweck dieser Richtlinie, insbesondere die Vereinfachung der Verwaltungsformalitäten für Schiffe beim Einlaufen in und/oder Auslaufen aus Häfen der Mitgliedstaaten gegebenenfalls auf das Hinterland, insbesondere auf die Binnenschifffahrt, ausgeweitet werden sollte, im Hinblick auf eine schnellere und reibungslosere Durchfahrt des maritimen Verkehrs zum Inland und eine nachhaltige Lösung bei Überlastungen in den Seehäfen und deren Umfeld.
(23)
Da die Ziele dieser Richtlinie, insbesondere den Seeverkehr in der Union auf harmonisierte Weise zu erleichtern, auf der Ebene der Mitgliedstaaten nicht ausreichend verwirklicht werden können und daher wegen des Umfangs und der Wirkungen der Maßnahme besser auf Unionsebene zu verwirklichen sind, kann die Union im Einklang mit dem in Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union niedergelegten Subsidiaritätsprinzip tätig werden. Entsprechend dem in demselben Artikel genannten Grundsatz der Verhältnismäßigkeit geht diese Richtlinie nicht über das zur Erreichung dieser Ziele erforderliche Maß hinaus.
(24)
Nach der Rechtsprechung des Gerichtshofs der Europäischen Union ist für den Fall, dass die Umsetzung einer Richtlinie aus geografischen Gründen gegenstandslos ist, diese Umsetzung nicht verbindlich vorgeschrieben. Daher sind die Anforderungen dieser Richtlinie für diejenigen Mitgliedstaaten hinfällig, in denen sich keine Häfen befinden, die von Schiffen, die in den Geltungsbereich dieser Richtlinie fallen, normalerweise angelaufen werden können.
(25)
Die vorgesehenen Maßnahmen tragen zur Erreichung der Ziele der Lissabon-Agenda bei.
(26)
Der Zugang zu SafeSeaNet und zu anderen elektronischen Systemen sollte geregelt werden, damit Geschäftsdaten und vertrauliche Informationen geschützt werden, und sollte unbeschadet des anwendbaren Rechts im Bereich des Schutzes von Geschäftsdaten und, was die personenbezogenen Daten betrifft, der Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr (13) und der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 18. Dezember 2000 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten durch die Organe und Einrichtungen der Gemeinschaft und zum freien Datenverkehr (14) erfolgen. Die Mitgliedstaaten und die Organe und Einrichtungen der Union sollten besonders auf die Notwendigkeit achten, mit Hilfe angemessener Systeme der Zugangskontrolle den Schutz geschäftlicher und vertraulicher Informationen sicherzustellen.
(27)
Nach Nummer 34 der Interinstitutionellen Vereinbarung über bessere Rechtsetzung (15) sind die Mitgliedstaaten aufgefordert, für ihre eigenen Zwecke und im Interesse der Union eigene Tabellen aufzustellen, aus denen im Rahmen des Möglichen die Entsprechungen zwischen dieser Richtlinie und den Umsetzungsmaßnahmen zu entnehmen sind, und diese zu veröffentlichen.
(28)
Die Richtlinie 2002/6/EG sollte aus Gründen der Klarheit durch die vorliegende Richtlinie ersetzt werden -
HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Gegenstand und Anwendungsbereich
(1) Zweck dieser Richtlinie ist die Vereinfachung und Harmonisierung der Verwaltungsverfahren im Seeverkehr durch die allgemeine Nutzung elektronischer Systeme für die Datenübermittlung und durch die Rationalisierung der Meldeformalitäten.
(2) Diese Richtlinie gilt für die im Seeverkehr für Schiffe beim Einlaufen in und beim Auslaufen aus Häfen der Mitgliedstaaten geltenden Meldeformalitäten.
(3) Diese Richtlinie gilt nicht für Schiffe, die von den Meldeformalitäten befreit sind.
Artikel 2
Definitionen
Für die Zwecke dieser Richtlinie bezeichnet der Ausdruck
a)
„Meldeformalitäten“ die im Anhang aufgeführten Informationen, die im Einklang mit den in einem Mitgliedstaat anwendbaren Rechtsvorschriften für Verwaltungs- oder Verfahrenszwecke mitzuteilen sind, wenn ein Schiff in einen Hafen dieses Mitgliedstaats einläuft oder aus einem solchen Hafen ausläuft;
b)
„FAL-Übereinkommen“ das Übereinkommen der Internationalen Seeschifffahrts-Organisation (IMO) zur Erleichterung des internationalen Seeverkehrs vom 9. April 1965 in seiner jeweils geltenden Fassung;
c)
„FAL-Formulare“ die standardisierten Formulare, wie sie im FAL-Übereinkommen vorgesehen sind;
d)
„Schiff“ Seeschiffe oder seegehende Boote;
e)
„SafeSeaNet“ das System der Union für den Seeverkehrsinformationsaustausch im Sinne der Richtlinie 2002/59/EG;
f)
„elektronische Datenübermittlung“ die Übermittlung von digital verschlüsselten Informationen, wobei ein revidierbares strukturiertes Format zu verwenden ist, das direkt für die Speicherung und die Verarbeitung durch Computer genutzt werden kann.
Artikel 3
Harmonisierung und Koordinierung der Meldeformalitäten
(1) Jeder Mitgliedstaat trifft Maßnahmen, durch die sichergestellt wird, dass die Meldeformalitäten innerhalb des Mitgliedstaats in harmonisierter und koordinierter Weise angefordert werden.
(2) Die Kommission entwickelt in Zusammenarbeit mit den Mitgliedstaaten Verfahren zur Harmonisierung und Koordinierung der Meldeformalitäten innerhalb der Union.
Artikel 4
Anmeldung vor dem Einlaufen in Häfen
Vorbehaltlich spezieller Anmeldebestimmungen, die nach den Rechtsakten der Union oder gemäß für die Mitgliedstaaten verbindlichen internationalen Rechtsinstrumenten betreffend den Seeverkehr anwendbar sind, einschließlich Bestimmungen über die Personen- und Frachtkontrolle, stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass der Kapitän oder jede andere vom Betreiber eines Schiffs ordnungsgemäß ermächtigte Person vor dem Einlaufen in einen Hafen in einem Mitgliedstaat der von diesem Mitgliedstaat benannten zuständigen Behörde die im Sinne der Meldeformalitäten erforderlichen Informationen übermittelt, und zwar
a)
mindestens 24 Stunden im Voraus, oder
b)
spätestens zu dem Zeitpunkt, zu dem das Schiff aus dem vorigen Hafen ausläuft, sofern die Reisezeit weniger als 24 Stunden beträgt, oder
c)
sobald diese Information vorliegt, falls der Anlaufhafen nicht bekannt ist oder während der Reise geändert wird.
Artikel 5
Elektronische Datenübermittlung
(1) Die Mitgliedstaaten akzeptieren so schnell wie möglich, spätestens jedoch bis zum 1. Juni 2015, dass die Meldeformalitäten in elektronischer Form vorliegen und über ein einziges Fenster („Single window“) übermittelt werden.
Dieses einzige Fenster, das das SafeSeaNet, die elektronische Zollabfertigung und andere elektronische Systeme verbindet, ist der Ort, über den gemäß dieser Richtlinie alle Informationen einmal gemeldet und den verschiedenen zuständigen Behörden und den Mitgliedstaaten zur Verfügung gestellt werden.
(2) Das Format gemäß Absatz 1 muss den Bedingungen des Artikels 6 folgen, wobei das maßgebende Format des FAL-Übereinkommens unberührt bleibt.
(3) Sind nach Rechtsakten der Union Meldeformalitäten vorgeschrieben, und in dem Umfang, in dem dies für das gute Funktionieren des einzigen Fensters nach Absatz 1 notwendig ist, müssen die elektronischen Systeme nach Absatz 1 mit dem gemäß der Richtlinie 2002/59/EG eingerichteten SafeSeaNet sowie, soweit anwendbar, mit den in der Entscheidung Nr. 70/2008/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 15. Januar 2008 über ein papierloses Arbeitsumfeld für Zoll und Handel (16) vorgesehenen IT-Systemen interoperabel und kompatibel sein und von diesen Systemen aus zugänglich sein.
(4) Unbeschadet der in der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 und in der Verordnung (EG) Nr. 562/2006 festgelegten spezifischen Bestimmungen über Zoll- und Grenzkontrollen konsultieren die Mitgliedstaaten die Wirtschaftsteilnehmer und unterrichten die Kommission über die erzielten Fortschritte entsprechend den in der Entscheidung Nr. 70/2008/EG vorgesehenen Modalitäten.
Artikel 6
Datenaustausch
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Angaben, die ihnen im Einklang mit den in einem Rechtsakt der Union vorgeschriebenen Meldeformalitäten übermittelt wurden, über ihre nationalen SafeSeaNet-Systeme bereitgestellt werden, und stellen diese in relevanten Teilen auch anderen Mitgliedstaaten über ihre nationalen SafeSeaNet-Systeme zur Verfügung. Soweit ein Mitgliedstaat keine anderweitige Regelung getroffen hat, gilt dies nicht für Informationen bei einer Übermittlung gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92, der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93, der Verordnung (EG) Nr. 562/2006 und der Verordnung (EG) Nr. 450/2008.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die ihnen nach Absatz 1 übermittelten Informationen den einschlägigen nationalen Behörden auf Antrag zugänglich gemacht werden.
(3) Das zugrunde liegende digitale Format der Mitteilungen, die im Einklang mit Absatz 1 im nationalen SafeSeaNet-System zu verwenden sind, wird gemäß Artikel 22a der Richtlinie 2002/59/EG festgelegt.
(4) Die Mitgliedstaaten können entweder mittels eines nationalen einzigen Fensters über ein elektronisches Datenaustausch-System oder mittels der nationalen SafeSeaNet-Systeme Zugang zu den in Absatz 1 genannten Informationen gewähren.
Artikel 7
Informationen in den FAL-Formularen
Die Mitgliedstaaten akzeptieren FAL-Formulare zur Erfüllung der Meldeformalitäten. Die Mitgliedstaaten können nur noch bis zum 1. Juni 2015 anerkennen, dass die nach einem Rechtsakt der Union vorgeschriebenen Informationen in Papierform vorgelegt werden.
Artikel 8
Vertraulichkeit
(1) Im Einklang mit den anwendbaren Rechtsakten der Union oder den einzelstaatlichen Rechtsvorschriften ergreifen die Mitgliedstaaten alle notwendigen Maßnahmen, um die Vertraulichkeit der nach dieser Richtlinie ausgetauschten geschäftlichen und anderen Informationen zu wahren.
(2) Die Mitgliedstaaten achten insbesondere darauf, den Schutz der gemäß dieser Richtlinie gesammelten geschäftlichen Daten zu gewährleisten. In Bezug auf personenbezogene Daten stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass sie die Richtlinie 95/46/EG einhalten. Die Organe und Einrichtungen der Union stellen sicher, dass sie die Verordnung (EG) Nr. 45/2001 einhalten.
Artikel 9
Ausnahmen
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass in den Anwendungsbereich der Richtlinie 2002/59/EG fallende Schiffe, die ausschließlich zwischen Häfen im Zollgebiet der Union verkehren und deren Herkunfts- und Bestimmungshafen sowie etwaige Zwischenhäfen nicht außerhalb dieses Gebiets oder in einer Freizone des Kontrolltyps I im Sinne der Zollvorschriften liegen, von der Übermittlung der auf den FAL-Formularen zu machenden Angaben ausgenommen sind, unbeschadet der geltenden Rechtsakte der Union und der Möglichkeit, dass die Mitgliedstaaten gegebenenfalls Informationen in den FAL-Formularen, auf die in Teil B Abschnitte 1 bis 6 des Anhangs dieser Richtlinie verwiesen wird, verlangen können, und die zum Schutz der inneren Ordnung und Sicherheit sowie zur Stärkung der Rechtsvorschriften in den Bereichen Zoll, Steuern, Einwanderung, Umwelt und Gesundheit notwendig sind.
Artikel 10
Änderungsverfahren
(1) Die Kommission kann in Bezug auf den Anhang dieser Richtlinie delegierte Rechtsakte gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union annehmen, um zu gewährleisten, dass den von der IMO eingeführten relevanten Änderungen an den FAL-Formularen Rechnung getragen wird. Durch diese Änderungen wird der Anwendungsbereich der vorliegenden Richtlinie nicht erweitert.
(2) Für die in diesem Artikel genannten delegierten Rechtsakte gelten die in den Artikeln 11, 12 und 13 dargelegten Verfahren.
Artikel 11
Ausübung der Befugnisübertragung
(1) Die Befugnis zum Erlass der in Artikel 10 genannten delegierten Rechtsakte wird der Kommission für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 18. November 2010 übertragen. Die Kommission legt spätestens sechs Monate vor Ablauf des Zeitraums von fünf Jahren einen Bericht über die übertragenen Befugnisse vor. Die Befugnisübertragung verlängert sich automatisch um Zeiträume gleicher Länge, es sei denn, das Europäische Parlament oder der Rat widerrufen sie nach Artikel 12.
(2) Sobald die Kommission einen delegierten Rechtsakt erlässt, übermittelt sie ihn gleichzeitig dem Europäischen Parlament und dem Rat.
(3) Die der Kommission übertragene Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte unterliegt den in den Artikeln 12 und 13 genannten Bedingungen.
Artikel 12
Widerruf der Befugnisübertragung
(1) Die in Artikel 10 genannte Befugnisübertragung kann vom Europäischen Parlament oder vom Rat jederzeit widerrufen werden.
(2) Das Organ, das ein internes Verfahren eingeleitet hat, um zu beschließen, ob die Befugnisübertragung widerrufen werden soll, bemüht sich, das andere Organ und die Kommission innerhalb einer angemessenen Frist vor der endgültigen Beschlussfassung zu unterrichten, unter Nennung der übertragenen Befugnisse, die widerrufen werden könnten, sowie der etwaigen Gründe für einen Widerruf.
(3) Der Beschluss über den Widerruf beendet die Übertragung der in diesem Beschluss angegebenen Befugnisse. Er wird sofort oder zu einem darin angegebenen späteren Zeitpunkt wirksam. Die Gültigkeit von Rechtsakten, die bereits in Kraft sind, wird davon nicht berührt. Der Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht.
Artikel 13
Einwände gegen delegierte Rechtsakte
(1) Das Europäische Parlament oder der Rat können gegen den delegierten Rechtsakt innerhalb einer Frist von zwei Monaten ab dem Datum der Übermittlung Einwände erheben.
Auf Initiative des Europäischen Parlaments oder des Rates wird diese Frist um zwei Monate verlängert.
(2) Haben bei Ablauf der Ausgangsfrist von zwei Monaten oder, soweit anwendbar, der verlängerten Frist weder das Europäische Parlament noch der Rat Einwände gegen den delegierten Rechtsakt erhoben, so wird der delegierte Rechtsakt im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht und tritt zu dem darin genannten Zeitpunkt in Kraft.
Der delegierte Rechtsakt kann vor Ablauf dieser der Ausgangsfrist von zwei Monaten oder, soweit anwendbar, der verlängerten Frist im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht werden und in Kraft treten, wenn das Europäische Parlament und der Rat beide der Kommission mitgeteilt haben, dass sie nicht die Absicht haben, Einwände zu erheben.
(3) Erheben das Europäische Parlament oder der Rat Einwände gegen einen delegierten Rechtsakt, so tritt dieser nicht in Kraft. Das Organ, das Einwände erhebt, gibt die Gründe für seine Einwände gegen den delegierten Rechtsakt an.
Artikel 14
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen bis zum 19. Mai 2012 die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie nachzukommen. Sie teilen der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Rechtsvorschriften mit.
Sie wenden diese Vorschriften ab dem 19. Mai 2012 an.
Wenn die Mitgliedstaaten diese Vorschriften erlassen, nehmen sie in diesen Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 15
Bericht
Bis zum 19. November 2013 erstattet die Kommission dem Europäischen Parlament und dem Rat Bericht über das Funktionieren dieser Richtlinie; dies schließt ein:
a)
die Möglichkeit, die mit dieser Richtlinie eingeführte Vereinfachung auf die Binnenschifffahrt auszuweiten;
b)
die Kompatibilität des Binnenschifffahrtsinformationsdienstes („River Information System“) mit den in dieser Richtlinie erwähnten elektronischen Systemen;
c)
den unter Artikel 3 erzielten Fortschritt im Hinblick auf die Harmonisierung und Koordinierung der Meldeformalitäten;
d)
die konkrete Möglichkeit, die Formalitäten für Schiffe, die in den Hafen eines Drittstaates oder in eine Freizone eingelaufen sind, zu vermeiden oder zu vereinfachen;
e)
verfügbare Daten über den Schiffsverkehr/die Schiffsbewegungen in der Union und/oder über Schiffe, die Häfen in einem Drittland oder in Freizonen anlaufen.
Gegebenenfalls wird dieser Bericht um einen Gesetzgebungsvorschlag ergänzt.
Artikel 16
Aufhebung der Richtlinie 2002/6/EG
Die Richtlinie 2002/6/EG wird ab 19. Mai 2012 aufgehoben. Verweisungen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Verweisungen auf die vorliegende Richtlinie.
Artikel 17
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Straßburg am 20. Oktober 2010.