РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 януари 2011 година
за приключване на процедурата за проучване на наложените от Бразилия мерки, засягащи вноса на текстилни продукти
(2011/2/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 3286/94 на Съвета от 22 декември 1994 г. за установяване на процедури на Общността в областта на общата търговска политика с оглед гарантиране упражняването от Общността на правата, които са ѝ предоставени съгласно правилата за международна търговия, по-специално тези, които са установени под егидата на Световната търговска организация (СТО) (1), и по-специално член 11, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРНА РЕТРОСПЕКЦИЯ
(1)
На 12 януари 1998 г. Febeltex (Fédération Belge du Textile/Белгийска текстилна федерация) депозира жалба на основание член 4 от Регламент (ЕО) № 3286/94.
(2)
Жалбоподателят твърдеше, че продажбите на текстилни продукти на Европейската общност в Бразилия са възпрепятствани от различни пречки пред търговията по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 3286/94, включващи неавтоматична система от лицензи за внос и начина, по който системата се прилага, и по-специално задължителни условия за плащане на вноса и минимални цени при внос.
(3)
След консултация със създадения с регламент (ЕО) № 3286/94 консултативен комитет Комисията реши, че са налице достатъчно доказателства, за да бъде оправдано започването на процедура за проучване за установяване на свързаните със случая правни и фактически обстоятелства. В резултат на това на 27 февруари 1998 г. започна процедура за проучване (2).
Б. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТ ПРОЦЕДУРАТА ЗА ПРОУЧВАНЕ
(4)
Окончателният доклад с резултатите от процедурата по разследване бе предоставен на държавите-членки на ЕС на заседанието на Консултативния комитет на 9 ноември 1998 г.
(5)
В доклада се стига до заключението, че съществуващата в Бразилия неавтоматична система от лицензи за внос, прилагана заедно с изискване за минимална цена, видимо нарушава:
а)
член 1, член 3 и член 5 от Споразумението на СТО за процедурите по лицензиране на вноса, тъй като: а) прилагането ѝ не е неутрално; б) не се прилага по честен и справедлив начин; в) с нея не се прилагат никакви съвместими със СТО изисквания и поради това нейните обхват и продължителност на прилагане не са ограничени до мярката, която се прилага; и г) тя има допълнително ограничаващо търговията въздействие и негативно въздействие върху вноса Освен това, не е публикуван списъкът на продуктите, за които не се получава автоматично лиценз, а заявленията за лицензи за внос по минимална цена са били оставяни по няколко месеца без официален отговор;
б)
член Х.1 и член Х.3 от Общото споразумение за митата и търговията (GATT (1994), тъй като системата за неавтоматично издаване на лицензи за внос не е публикувана и не се прилага по еднакъв, безпристрастен и разумен начин;
в)
член Х.I от GATT (1994), тъй като системата от минимални цени представлява ограничение, различно от мита, такси или други налози, което се прилага чрез лицензи за внос спрямо всеки продукт, който се внася от територията на всяка друга страна по споразумението, без да е представена съвместима със СТО аргументация.
В. РАЗВИТИЕ СЛЕД ПРИКЛЮЧВАНЕ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО
(6)
На 17 март 1999 г. (3) Комисията реши да започне процедура по уреждане на спор пред СТО. На 19 ноември 1999 г. бяха проведени консултации в рамките на СТО. По този повод, въпреки че отричаше всички твърдения за практики по определяне на минимални цени както при лицензите за внос, така и при митническата оценка, Бразилия призна, че не изпълнява определени свои задължения по линия на СТО по отношение на нотифицирането във връзка със системата си за издаване на лицензи за внос.
(7)
Вследствие на консултациите, системите за издаване на лицензи за внос и за митническа оценка на Бразилия претърпяха значителни промени и достъпът на промишлеността на Общността до бразилския пазар на текстилни продукти се подобри. Все още бе необходимо обаче някои аспекти на системите за издаване на лицензи за внос и за митническа оценка на Бразилия да бъдат изменени, за да се гарантира пълното спазване от страна на Бразилия на нейните задължения по съответните споразумения в рамките на СТО.
(8)
Поради това с Решение 2001/429/ЕО (4) Комисията реши да преустанови посочената по-горе процедура за проучване за период от 6 месеца, през който да наблюдава ефекта от промените в системата на Бразилия.
(9)
През първото тримесечие на 2002 г. бяха осъществени на няколко пъти контакти с бразилските официални органи с цел намиране на взаимно приемливо решение. На 6 ноември 2002 г. Европейската общност и Бразилия подписаха Меморандум за разбирателство, в който са определени договореностите в областта на достъпа до пазара на текстилни продукти и облекла и по силата на който двете страни се споразумяват да се въздържат от използване на нетарифни бариери. Освен това, в Меморандума за разбирателство е засегнат и проблемът за митническата оценка.
(10)
За изминалите повече от седем години от подписването на Меморандума за разбирателство Комисията не е била уведомявана за наличието на особени проблеми или за нови пречки по отношение на достъпа на текстилни продукти до пазара на Бразилия.
Г. ЗАКЛЮЧЕНИЕ И ПРЕПОРЪКИ
(11)
Предвид горния анализ се смята, че процедурата за проучване е довела до задоволително състояние по отношение на пречките, конкретно посочени в депозираната от Febeltex жалба. На горното основание процедурата за проверка следва да бъде приключена в съответствие с член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 3286/94.
(12)
Беше проведена консултация с Консултативния комитет относно мерките, предвидени в настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Процедурата за проучване на наложените от Бразилия мерки, които засягат вноса на текстилни продукти, се прекратява.
Член 2
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 5 януари 2011 година.
BESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 5. Januar 2011
zur Einstellung des Untersuchungsverfahrens betreffend die Maßnahmen von Brasilien hinsichtlich der Einfuhren von Textilwaren
(2011/2/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 3286/94 des Rates vom 22. Dezember 1994 zur Festlegung der Verfahren der Gemeinschaft im Bereich der gemeinsamen Handelspolitik zur Ausübung der Rechte der Gemeinschaft nach internationalen Handelsregeln, insbesondere den im Rahmen der Welthandelsorganisation vereinbarten Regeln (1), insbesondere auf Artikel 11 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
A. BISHERIGES VERFAHREN
(1)
Am 12. Januar 1998 reichte Febeltex (Fédération Belge du Textile) einen Antrag nach Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 3286/94 ein.
(2)
Der Antragsteller brachte vor, die Verkäufe der Europäischen Gemeinschaft von Textilwaren in Brasilien seien durch zahlreiche Handelshemmnisse im Sinne des Artikels 2 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 3286/94 behindert worden; dies betreffe unter anderem ein nichtautomatisches Einfuhrlizenzverfahren und die Art, wie dieses System mittels vorgeschriebener Einfuhrabgaben und Mindesteinfuhrpreisen funktioniere.
(3)
Nach Anhörung des mit der Verordnung (EG) Nr. 3286/94 eingesetzten Beratenden Ausschusses kam die Kommission zu dem Schluss, dass genügend Beweise für die Einleitung eines Untersuchungsverfahrens zur Prüfung der Rechtslage und zur Feststellung des Sachverhalts vorlagen. Daraufhin wurde am 27. Februar 1998 ein Untersuchungsverfahren eingeleitet (2).
B. FESTSTELLUNGEN IM RAHMEN DES UNTERSUCHUNGSVERFAHRENS
(4)
Der Schlussbericht zum Untersuchungsverfahren wurde den Mitgliedstaaten auf der Sitzung des Beratenden Ausschusses vom 9. November 1998 vorgelegt.
(5)
In ihrem Bericht kam die Kommission zu dem Schluss, dass das brasilianische nichtautomatische Einfuhrlizenzverfahren mit Auferlegung von Mindestpreisen dem Anschein nach gegen folgende Bestimmungen verstoße:
a)
gegen die Artikel 1, 3 und 5 des WTO-Übereinkommens über Einfuhrlizenzverfahren: a) da das Verfahren in seiner Anwendung nicht neutral sei, b) da es nicht in angemessener und gerechter Weise gehandhabt werde, c) da damit keine WTO-konformen Beschränkungen umgesetzt würden und es damit in Umfang und Dauer nicht auf eine auf dieser Grundlage eingeführten Maßnahme beschränkt sei und d) da es zusätzliche handelsbeschränkende und handelsverzerrende Wirkungen auf die Einfuhren habe. Zudem sei die Liste der Waren, für die das nichtautomatische Lizenzverfahren gelte, nicht veröffentlicht worden und bis zum offiziellen Bescheid über die beantragten Lizenzen zur Einfuhr unterhalb des Mindestpreises seien Monate vergangen;
b)
gegen die Artikel X.1 und X.3 des Allgemeinen Zoll- und Handelsabkommens (GATT) 1994, da das nichtautomatische Einfuhrlizenzverfahren nicht öffentlich bekannt gegeben worden sei und nicht einheitlich, unparteiisch und einleuchtend angewendet werde;
c)
gegen den Artikel XI.1 des GATT 1994, da es sich bei dem Mindestpreissystem um eine andere Beschränkung als Zölle, Abgaben oder sonstige Belastungen in Form von Einfuhrlizenzen bei der Einfuhr einer Ware aus dem Gebiet einer anderen Vertragspartei gehandelt habe, die sich nicht durch WTO-Bestimmungen rechtfertigen lasse.
C. ENTWICKLUNG NACH ABSCHLUSS DER UNTERSUCHUNG
(6)
Am 17. März 1999 (3) beschloss die Kommission, ein WTO-Streitbeilegungsverfahren einzuleiten. Die WTO-Konsultationen fanden am 19. November 1999 statt. Bei dieser Gelegenheit wies Brasilien zwar alle Behauptungen über Mindestpreispraktiken im Zusammenhang mit der Einfuhrlizenz oder der Zollwertermittlung zurück, räumte aber ein, im Zusammenhang mit seinem Einfuhrlizenzverfahren mehrere seiner WTO-Verpflichtungen zur Notifizierung nicht eingehalten zu haben.
(7)
Im Anschluss an diese Konsultationen änderte Brasilien seine Einfuhrlizenz- und Zollwertbestimmungsverfahren wesentlich; dadurch verbesserte sich der Zugang des Wirtschaftszweigs der Gemeinschaft zum brasilianischen Textilwarenmarkt. Einige Aspekte der brasilianischen Einfuhrlizenz- und Zollwertbestimmungsverfahren waren aber noch zu ändern, um zu gewährleisten, dass Brasilien allen seinen Verpflichtungen aus den entsprechenden WTO-Vereinbarungen uneingeschränkt nachkommt.
(8)
Daher entschied die Kommission in ihrem Beschluss 2001/429/EG (4) das genannte Untersuchungsverfahren für 6 Monate auszusetzen und in dieser Zeit die Auswirkungen der Änderungen der brasilianischen Regelung zu beobachten.
(9)
Im ersten Quartal 2002 wurden mehrere Gespräche mit den brasilianischen Behörden geführt, um eine für beide Seiten annehmbare Lösung zu finden. Am 6. November 2002 unterzeichnete die Europäische Gemeinschaft und Brasilien eine Vereinbarung über die Regelung des Marktzugangs für Textilwaren und Bekleidung, nach der beide Parteien davon Abstand nahmen, nichttarifäre Handelshemmnisse einzusetzen. In dieser Vereinbarung wurde auch das Problem der Zollwertbestimmung geregelt.
(10)
In den gut sieben Jahren, die seit der Unterzeichnung der Vereinbarung vergangen sind, wurden der Kommission keine besonderen Probleme oder neue Handelshemmnisse im Zusammenhang mit dem Zugang von Textilwaren zum brasilianischen Markt gemeldet.
D. SCHLUSSFOLGERUNG UND EMPFEHLUNGEN
(11)
Augrund des geschilderten Sachverhalts geht die Kommission davon aus, dass das Untersuchungsverfahren zu einer zufrieden stellenden Beseitigung der im Antrag von Febeltex genannten Handelshemmnisse geführt hat. Nach Artikel 11 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 3286/94 sollte das Untersuchungsverfahren daher eingestellt werden.
(12)
Der Beratende Ausschuss wurde zu den in diesem Beschluss vorgesehenen Maßnahmen gehört -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Das Untersuchungsverfahren betreffend die Maßnahmen von Brasilien hinsichtlich der Einfuhren von Textilwaren wird hiermit eingestellt.
Artikel 2
Dieser Beschluss tritt am zwanzigsten Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Brüssel, den 5. Januar 2011